# Úřední věstník C 468/2022

| | ISSN 1977-0863 |
| ----------------------------- | -------------------- |
| Úřední věstník
Evropské unie | C 468 |
| European flag | |
| České vydání | Informace a oznámení |

---

| Obsah | | Strana |
| ------------- | ----------------------------------------------------------------------------------- | ------ |
| | IV   Informace | |
| | INFORMACE ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE | |
| | EVROPSKÝ PARLAMENTZASEDÁNÍ 2014–2015Dílčí zasedání od 9. do 12. února 2015ŠTRASBURK | |
| 2022/C 468/01 | Doslovný záznam ze zasedání z 9. února 2015 | 1 |
| 2022/C 468/02 | Doslovný záznam ze zasedání z 10. února 2015 | 64 |
| 2022/C 468/03 | Doslovný záznam ze zasedání z 11. února 2015 | 225 |
| 2022/C 468/04 | Doslovný záznam ze zasedání z 12. února 2015 | 849 |

---

| Vysvětlivky k použitým symbolům
*
postup konzultace ***
postup souhlasu ***I
řádný legislativní postup: první čtení ***II
řádný legislativní postup: druhé čtení ***III
řádný legislativní postup: třetí čtení (Druh postupu závisí na právním základu navrženém v návrhu aktu.)
Zkratky používané pro parlamentní výbory
AFET
Výbor pro zahraniční věci DEVE
Výbor pro rozvoj INTA
Výbor pro mezinárodní obchod BUDG
Rozpočtový výbor CONT
Výbor pro rozpočtovou kontrolu ECON
Hospodářský a měnový výbor EMPL
Výbor pro zaměstnanost a sociální věci ENVI
Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin ITRE
Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku IMCO
Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů TRAN
Výbor pro dopravu a cestovní ruch REGI
Výbor pro regionální rozvoj AGRI
Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova PECH
Výbor pro rybolov CULT
Výbor pro kulturu a vzdělávání JURI
Výbor pro právní záležitosti LIBE
Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci AFCO
Výbor pro ústavní záležitosti FEMM
Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví PETI
Petiční výbor DROI
podvýbor pro lidská práva SEDE
podvýbor pro bezpečnost a obranu Zkratky používané pro politické skupiny
PPE
skupina Evropské lidové strany (Křesťanští demokraté) S&D
skupina Pokrokové aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu ECR
skupina Evropských konzervativců a reformistů ALDE
skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu GUE/NGL
skupina konfederace Evropské sjednocené levice a Severské zelené levice Verts/ALE
skupina Zelených/Evropské svobodné aliance EFDD
skupina Evropa svobody a přímé demokracie NI
nezařazení poslanci | * | postup konzultace | *** | postup souhlasu | ***I | řádný legislativní postup: první čtení | ***II | řádný legislativní postup: druhé čtení | ***III | řádný legislativní postup: třetí čtení | AFET | Výbor pro zahraniční věci | DEVE | Výbor pro rozvoj | INTA | Výbor pro mezinárodní obchod | BUDG | Rozpočtový výbor | CONT | Výbor pro rozpočtovou kontrolu | ECON | Hospodářský a měnový výbor | EMPL | Výbor pro zaměstnanost a sociální věci | ENVI | Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin | ITRE | Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku | IMCO | Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů | TRAN | Výbor pro dopravu a cestovní ruch | REGI | Výbor pro regionální rozvoj | AGRI | Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova | PECH | Výbor pro rybolov | CULT | Výbor pro kulturu a vzdělávání | JURI | Výbor pro právní záležitosti | LIBE | Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci | AFCO | Výbor pro ústavní záležitosti | FEMM | Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví | PETI | Petiční výbor | DROI | podvýbor pro lidská práva | SEDE | podvýbor pro bezpečnost a obranu | PPE | skupina Evropské lidové strany (Křesťanští demokraté) | S&D | skupina Pokrokové aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu | ECR | skupina Evropských konzervativců a reformistů | ALDE | skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu | GUE/NGL | skupina konfederace Evropské sjednocené levice a Severské zelené levice | Verts/ALE | skupina Zelených/Evropské svobodné aliance | EFDD | skupina Evropa svobody a přímé demokracie | NI | nezařazení poslanci |
| ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- | ----------------------------------------------------------------------- | ----------------- | --- | --------------- | ---- | -------------------------------------- | ----- | -------------------------------------- | ------ | -------------------------------------- | ---- | ------------------------- | ---- | ---------------- | ---- | ---------------------------- | ---- | ---------------- | ---- | ------------------------------ | ---- | -------------------------- | ---- | -------------------------------------- | ---- | ----------------------------------------------------------------- | ---- | -------------------------------------- | ---- | -------------------------------------------- | ---- | --------------------------------- | ---- | --------------------------- | ---- | -------------------------------------- | ---- | ----------------- | ---- | ------------------------------ | ---- | ---------------------------- | ---- | ------------------------------------------------------- | ---- | ----------------------------- | ---- | ------------------------------------- | ---- | ------------- | ---- | ------------------------- | ---- | -------------------------------- | --- | ----------------------------------------------------- | --- | ----------------------------------------------------------------------- | --- | --------------------------------------------- | ---- | ----------------------------------------------- | ------- | ----------------------------------------------------------------------- | --------- | ------------------------------------------ | ---- | ----------------------------------------- | -- | ------------------- |
| * | postup konzultace | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| *** | postup souhlasu | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ***I | řádný legislativní postup: první čtení | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ***II | řádný legislativní postup: druhé čtení | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ***III | řádný legislativní postup: třetí čtení | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| AFET | Výbor pro zahraniční věci | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| DEVE | Výbor pro rozvoj | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| INTA | Výbor pro mezinárodní obchod | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| BUDG | Rozpočtový výbor | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| CONT | Výbor pro rozpočtovou kontrolu | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ECON | Hospodářský a měnový výbor | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| EMPL | Výbor pro zaměstnanost a sociální věci | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ENVI | Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ITRE | Výbor pro průmysl, výzkum a energetiku | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| IMCO | Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| TRAN | Výbor pro dopravu a cestovní ruch | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| REGI | Výbor pro regionální rozvoj | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| AGRI | Výbor pro zemědělství a rozvoj venkova | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| PECH | Výbor pro rybolov | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| CULT | Výbor pro kulturu a vzdělávání | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| JURI | Výbor pro právní záležitosti | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| LIBE | Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| AFCO | Výbor pro ústavní záležitosti | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| FEMM | Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| PETI | Petiční výbor | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| DROI | podvýbor pro lidská práva | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| SEDE | podvýbor pro bezpečnost a obranu | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| PPE | skupina Evropské lidové strany (Křesťanští demokraté) | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| S&D | skupina Pokrokové aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ECR | skupina Evropských konzervativců a reformistů | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| ALDE | skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| GUE/NGL | skupina konfederace Evropské sjednocené levice a Severské zelené levice | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| Verts/ALE | skupina Zelených/Evropské svobodné aliance | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| EFDD | skupina Evropa svobody a přímé demokracie | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| NI | nezařazení poslanci | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

| CS | |
| -- | |

---

IV Informace

INFORMACE ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE

EVROPSKÝ PARLAMENT ZASEDÁNÍ 2014–2015 Dílčí zasedání od 9. do 12. února 2015 ŠTRASBURK

8.12.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 468/1 9. února 2015DOSLOVNÝ ZÁZNAM ZE ZASEDÁNÍ Z 9. ÚNORA 2015 (2022/C 468/01) Obsah 1.
Pokračování zasedání
3 2.
Schválení zápisu z předchozího denního zasedání: viz zápis
3 3.
Složení Parlamentu: viz zápis
3 4.
Oprava (článek 231 jednacího řádu): viz zápis
3 5.
Podepisování aktů přijatých řádným legislativním postupem (článek 78 jednacího řádu): viz zápis
3 6.
Zřízení zvláštního výboru: viz zápis
3 7.
Předložení dokumentů: viz zápis
3 8.
Otázky k ústnímu zodpovězení s rozpravou (předložení)
3 9.
Texty dohod dodané Radou: viz zápis
3 10.
Petice: viz zápis
3 11.
Plán práce
3 12.
Odborná skupina Komise pro otázky vymáhání práv duševního vlastnictví (rozprava)
6 13.
Prodloužení mandátu Fóra pro správu internetu (rozprava)
17 14.
Označování země původu složek masa u zpracovaných potravin (rozprava)
30 15.
Členství ve výborech: viz zápis
56 16.
Jednominutové projevy (článek 163 jednacího řádu)
56 17.
Pořad jednání příštího denního zasedání: viz zápis
63 18.
Ukončení zasedání
63 Doslovný záznam ze zasedání z 9. února 2015 VORSITZ: MARTIN SCHULZ Präsident (Die Sitzung wird um 17.00 Uhr eröffnet.) 1.   Pokračování zasedání Der Präsident. - Ich erkläre die am Mittwoch, dem 28. Januar 2015, unterbrochene Sitzungsperiode für wieder aufgenommen. 2.   Schválení zápisu z předchozího denního zasedání: viz zápis 3.   Složení Parlamentu: viz zápis 4.   Oprava (článek 231 jednacího řádu): viz zápis 5.   Podepisování aktů přijatých řádným legislativním postupem (článek 78 jednacího řádu): viz zápis 6.   Zřízení zvláštního výboru: viz zápis 7.   Předložení dokumentů: viz zápis 8.   Otázky k ústnímu zodpovězení s rozpravou (předložení) 9.   Texty dohod dodané Radou: viz zápis 10.   Petice: viz zápis 11.   Plán práce Der Präsident. - Der endgültige Entwurf der Tagesordnung dieser Tagung, wie er in der Konferenz der Präsidenten in ihrer Sitzung vom Donnerstag, dem 5. Februar 2015 gemäß Artikel 152 der Geschäftsordnung festgelegt wurde, ist verteilt worden. Zu diesem Entwurf wurden folgende Änderungen beantragt: Montag: Die Fraktionen haben darum gebeten, die heutige Sitzung bis 22.00 Uhr zu verlängern. (Das Parlament nimmt den Antrag an.) Matt Carthy (GUE/NGL). - Mr President, can I make a request to the Conference of Presidents? One of the most important opportunities for MEPs is that provided by the one-minute speeches, where we can raise issues of particular interest to our own constituencies or to the European Union. Half an hour at each part-session is a very short period of time and I would ask that the rules be changed so that the Conference would have an opportunity to extend that to one hour when time allows. Der Präsident. - Herr Kollege! Die Ein-Minuten-Reden sind ja für heute in der Tagesordnung vorgesehen. Sie haben nachher jede Menge Zeit. Wenn Sie der Meinung sind, dass wir das in der Geschäftsordnung anders regeln müssten, nehme ich Ihren Wunsch hiermit zur Kenntnis. Wir werden in der Konferenz der Präsidenten darüber beraten. Aber zunächst ist am heutigen Abend für die Ausführungen von einer Minute ausreichend Zeit. Dienstag: Keine Änderungen. Mittwoch: Bezüglich der Aussprache über die „Humanitäre Krise in Irak und Syrien infolge der durch den IS verübten Gewalttaten“ beantragt die Fraktion der Grünen eine Abänderung des Titels in „Humanitäre Krise in Irak und Syrien insbesondere im IS-Kontext.“ Alyn Smith,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Mr President, I would hope that this is pretty uncontroversial. We think that this is a poorly entitled resolution before we have even started on it. To look at just the violence caused by IS, which is of course deplorable, is to miss the fact that there is an awful lot of other violence going on within these two countries which is causing an ongoing humanitarian situation. To focus this simply on IS, we think, misses a point and misses a wider agenda that would be addressed by „The humanitarian crisis in Iraq and Syria, in particular in the IS context“, because it is right that we should take account of IS, of course, but there is a much wider picture which this House should really be cognisant of. So I would hope that colleagues will support this – I hope – sensible change. (Das Parlament nimmt den Antrag an.) Der Präsident. -
Mittwoch (Fortsetzung): Die EVP-Fraktion beantragt, eine Erklärung der Kommission zu Energieverbundnetzen mit Entschließung auf die Tagesordnung zu setzen. Françoise Grossetête,
au nom du groupe PPE
. – Monsieur le Président, j'interviens à la place de M. Melo, mon collègue, qui n'est pas encore arrivé. Je me fais donc son interprète pour demander que soit ajouté à l'ordre du jour de notre session plénière un débat avec résolution sur les interconnexions énergétiques. Dans le cadre de l'achèvement du marché intérieur de l'énergie, le développement d'un réseau européen interconnecté me paraît vraiment indispensable, cela concerne non seulement les pays de la péninsule ibérique, mais aussi les pays baltes. Il serait bon d'alerter la Commission européenne sur la nécessité de prendre de toute urgence des mesures en ce sens. Marian-Jean Marinescu (PPE). - Domnule Președinte, știți foarte bine, statele membre și-au stabilit ținte în ceea ce privește interconectarea rețelelor, dorind piață unică pentru energie în Europa, iar rețelele sunt la baza acestei piețe unice și a uniunii energetice a Uniunii, de aceea grupul PPE susține o dezbatere cu rezoluție referitoare la acest subiect. Dan Nica (S&D). - Domnule Președinte, grupul S&D se opune acestei propuneri pentru două motive foarte întemeiate. Primul ar fi acela că deja în Comisia ITRE este un raport de inițiativă care se ocupă exact de același subiect și care va fi prezentat în perioada imediat următoare, iar al doilea motiv foarte puternic este acela că în doar două săptămâni vom avea planul prezentat de către vicepreședintele Šefčovič, care, bineînțeles, este un plan foarte amplu care include și această problemă foarte importantă a transportului și care va rezolva în ansamblul proiectului care va fi prezentat de domnul Šefčovič întreaga problematică, inclusiv cea referitoare la cele două țări din peninsula Iberică și țările baltice, dar cu referire și la țările din Mediterana și cele din sud-estul Europei. Și cred că este bine să așteptăm acest plan, el va fi discutat în sesiunea din 25 februarie și sigur vom avea posibilitatea să discutăm un subiect atât de important în ansamblul întregii problematici a pieței energetice europene. (Das Parlament lehnt den Antrag ab.) Der Präsident. -
Mittwoch (Fortsetzung): Von einer erforderlichen Anzahl einzelner Mitglieder habe ich einen Antrag erhalten, eine Erklärung der Kommission zum 70. Jahrestag des Jalta-Abkommens mit Entschließung auf die Tagesordnung zu setzen. Herr Marek Jurek hat um das Wort gebeten, um den Antrag zu begründen. Marek Jurek,
w imieniu grupy ECR
. – Panie Przewodniczący! W czasie naszego posiedzenia mija dokładnie 70 lat od konferencji jałtańskiej, która przesądziła o losach całej Europy na pół wieku. Dla połowy państw Europy, które zachowały wolność, stworzyła permanentne zagrożenie militarne. Naszej ojczyźnie i wielu innym krajom Europy Środkowej odebrała wolność. Państwom bałtyckim odebrała byt państwowy, a w stosunku do Niemiec przygotowała drogę do ich podziału. Jesteśmy przekonani, że waga tego wydarzenia zasługuje na to, żeby Parlament Europejski przez szacunek dla historii europejskiej uczcił to wydarzenie poważną debatą analizującą wnioski, jakie wypływają dla współczesności z tragedii jałtańskiej i żebyśmy zakończyli tę debatę przyjęciem stosownej rezolucji. Philippe Lamberts (Verts/ALE). - Monsieur le Président, je crois que tout le monde réalise bien ce qu'a représenté la conférence de Yalta pour l'Europe, mais je préfère qu'on ne mélange pas les genres. Nous sommes ici dans une assemblée élue, une assemblée politique. Nous ne sommes pas dans une assemblée d'historiens. Je répugne, pour ma part, à ce qu'on utilise des événements historiques pour écrire l'histoire d'une manière ou d'une autre, qui sert les intérêts des uns ou des autres. Je crois qu'il faut laisser ces débats aux historiens et à tous ceux qui s'y intéressent – et il y a certainement ici beaucoup de gens qui s'y intéressent – mais je ne pense pas qu'il soit tout à fait approprié que cette assemblée soit le lieu de débats et de résolutions sur l'interprétation de l'histoire. Kazimierz Michał Ujazdowski (ECR). - Panie Przewodniczący! Niejednokrotnie Parlament Europejski zajmował się wydarzeniami historycznymi. Poświęciliśmy bardzo dużo uwagi rocznicy wybuchu I wojny światowej. Nikt, kto szanuje solidarność europejską i szanuje prawdę, nie może przejść obojętnie wobec Jałty, która drastycznie podzieliła Europę i odsunęła jedność europejską o 50 lat. To jest fakt niezwykle ważny nie tylko dla Rumunów, Bułgarów, Łotyszy, Litwinów, Estończyków, Polaków, Czechów, Słowaków, Chorwatów, ale dla wszystkich ludzi, którzy szanują solidarność europejską. Dlatego apeluję do koleżanek i kolegów ze wszystkich formacji politycznych – chadeków, socjalistów, zielonych i wszystkich innych formacji politycznych – o to, byśmy nie byli obojętni wobec jednego z najważniejszych wydarzeń w historii Europy. (Das Parlament lehnt den Antrag ab.) Der Präsident. -
Donnerstag: Die EVP-Fraktion beantragt, die Aussprache über die Erklärung der Kommission zum Kampf gegen den sexuellen Missbrauch von Kindern im Internet mit einer Entschließung abzuschließen, die im März zur Abstimmung gestellt werden soll. Monika Hohlmeier,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Herr Präsident, liebe Kolleginnen und Kollegen! Ich versuche noch einmal zu begründen, weshalb die EVP gerne versuchen möchte, zu dem sehr schwierigen Thema des sexuellen Missbrauchs von Kindern eine Entschließung zu verfassen. Ich habe die ganz herzliche Bitte, dass wir uns gemeinsam, mit einer gemeinsamen Entschließung, der Allianz anschließen, der 50 Staaten, auch die Europäische Union und fast alle europäischen Mitgliedstaaten, angehören, und dass wir damit auch öffentlich klar machen, dass sexueller Missbrauch von Kindern für uns an der obersten Stelle der Tagesordnung steht – trotz aller Probleme – und dass wir gemeinsam willens sind, gegen sexuellen Missbrauch von Kindern zu kämpfen. Später wollen wir dann im LIBE-Ausschuss und dann noch später vielleicht mit einem Initiativbericht oder anderen Initiativen hier klarmachen, dass wir diesem zunehmenden Missbrauch von Tausenden von Kindern nicht tatenlos zusehen wollen, sondern gemeinsam, geschlossen dafür kämpfen, dem etwas entgegenzusetzen. Das soll sozusagen ein Startschuss sein, dem wir uns gemeinsam anschließen. Anna Maria Corazza Bildt (PPE). - Mr President, there is not a single parent in Europe who is not worried by the figures of Europol, which speak for themselves. There are children under the age of two who are harassed and are the subject of violence on the internet. Our kids live on the internet. What we are asking is just to have a debate with a resolution. We cannot deny that the problem exists, and it is a concern of the citizens of Europe. We do not want to pre-empt, then, what colleagues will have to say during the debate and on the resolution. Please, vote in favour of having that debate. We cannot deny that the problem exists. (Das Parlament nimmt den Antrag an.) (Der Arbeitsplan ist somit angenommen.) Εμμανουήλ Γλέζος (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, προτείνω όπως το Σώμα μας απασχοληθεί ειδικά, σε μία ειδική συζήτηση την οποία θα προτείνετε εσείς και θα εγκρίνει το Σώμα, με την κατάσταση στην Ελλάδα. Νομίζω ότι είναι απαραίτητο αυτό ώστε να μην εκφράζει καθένας απόψεις οι οποίες δεν εκφράζουν τις απόψεις του Σώματος. Λυπούμαι ιδιαίτερα διότι εσείς ο ίδιος, αγαπητέ Πρόεδρε, πήγατε στην Ελλάδα, χωρίς να συζητηθεί το θέμα προηγούμενα στο Σώμα. Τι εκφράζετε; απόψεις δικές σας, ατομικές ή απόψεις του Σώματος ή απόψεις άλλων; Νομίζω ότι η κατάσταση είναι κρίσιμη για την Ελλάδα, και γι' αυτό είναι αναγκαίο και απαραίτητο να γίνει η συζήτηση. Όπως έλεγα και προηγουμένως, θα έρθει αυτή η ημέρα όπου θα νικήσει ο ελληνικός λαός και θέλω να τονίσω ότι όσοι προσπαθούν να εμποδίσουν τον ελληνικό λαό να αποκαταστήσει την εθνική του ανεξαρτησία και να την εμπεδώσει και όσοι θα προσπαθήσουν να τον εμποδίσουν να βγάλει τη θηλιά που του έχουν βάλει οι δανειστές θα σπάσουν τα μούτρα τους. (Χειροκροτήματα) Der Präsident. - Vielen Dank, Herr Glezos. Der Antrag auf Aussprache über die Lage in Griechenland ist jetzt etwas spät gestellt worden. Ich stelle es Ihrer Fraktion anheim, in der Konferenz der Präsidenten auf Ihren Wunsch nochmal zurückzukommen. 12.   Odborná skupina Komise pro otázky vymáhání práv duševního vlastnictví (rozprava) Der Präsident. - Als nächster Punkt der Tagesordnung folgt die Aussprache über die Anfrage zur mündlichen Beantwortung an die Kommission über die Sachverständigengruppe der Kommission zur Durchsetzung der Rechte des geistigen Eigentums von Pavel Svoboda, Jean-Marie Cavada und Angel Dzhambazki im Namen des Rechtsausschusses (O-000001/2015 – B8-0102/2015) (2014/2972(RSP)). Pavel Svoboda,
author
. - Mr President, let me briefly present the oral question on behalf of the Committee on Legal Affairs. As you know, this committee is responsible for the area of intellectual property rights. I dare to say that this area is of great interest for a large number of committee members who understand the importance of intellectual property rights in the 21st century. I think that the Commission is of the same view, and I would like to thank the Commission for its quick reaction when providing us with its understanding of the issues raised in our question. While drafting this question, we have been motivated by the fact that, given the importance of intellectual property rights for the future growth of the European Union, we should use all our instruments in the most effective way in order to get the best information available. We could use the information obtained not only for the purposes of enforcement evaluation, but also, for example, while thinking about the future reform of copyright. That is why we would like to ask the Commissioner to confirm that there will be no duplication of tasks between the observatory and the group of experts which the Commission would like to establish, according to the action plan on the enforcement of intellectual property rights, and that no related unnecessary financial implications will take place, and to confirm that Parliament will be invited to send experts who will take part in this proposed group of experts as observers. VORSITZ: ALEXANDER GRAF LAMBSDORFF Vizepräsident Elżbieta Bieńkowska,
Member of the Commission
. - Mr President, I want to thank the Committee on Legal Affairs and especially its Chairman, Mr Svoboda, for their question, because the answer will allow me to maybe explain more and put a decision in context. You asked about the setting up of a group of experts on the enforcement of intellectual property rights. So maybe just one short remark putting the decision into context. Markets and technologies are constantly changing, and we need to keep up with them. We need to keep on finding new solutions to breaches of IPR, and we need to be targeted. We need to develop new enforcement tools. It is for this reason – and also because Member States cannot go alone with the issue – that in July last year an expert group was set up. It was a core part of our ten-point plan to improve IPR enforcement, and the Member States welcomed it. Let me turn to the specifics of your question. First you asked about the tasks of the group and how they add value to the work of the Observatory. Second, you asked about the financial implications and whether there will be duplication. The expert group, it has to be stressed, has a strict mission. It is to advise and assist the Commission on policy initiatives. Its members are the national authorities responsible for national IP policies, and it is to exchange experience and good practice. It will not gather data or conduct studies itself. Instead it will rely on work done at national, EU and international level, including, of course, the work done by the Observatory. This is completely different, as we see it, from the role of the Observatory. The Observatory is there to facilitate and support the practical enforcement work. That includes improving understanding and raising awareness of the impact of IPR infringements, providing training, promoting enforcement tools and technology, and helping national enforcement authorities to work together. The Observatory supports national authorities, the private sector and EU institutions. Part of this is data collection; the data collected and reported by the Observatory supports the work of the Commission and the Member States. So the expert group focuses – just to repeat – on policy, best practices and monitoring, and the Observatory focuses on the day-to-day enforcement and the collection of data. They do not duplicate. On the contrary, they are complementary. So the group will not result in unnecessary expenditure. Third, you wanted confirmation that you could send experts to an expert group meeting, and the answer is yes, absolutely you can – you will be very welcome. We apply the framework document on relations between the European Parliament and the European Commission, but equally important, I think, is that you should be part of this body and participate in this work. We have to work together on IPR enforcement. It would be really helpful if you would follow the group actively. I will also listen to your questions and remarks, because I think that it will help our future work. I hope that reassures you and answers your questions. Tadeusz Zwiefka,
w imieniu grupy PPE
. – Panie Przewodniczący! To pytanie z pozoru tylko wydaje się być pytaniem bezzasadnym, ale tak naprawdę oczekujemy tu w Parlamencie Europejskim, ale także w wielu innych środowiskach, zapowiadanej przez Komisję Europejską szerokiej reformy w obszarze praw własności intelektualnej – stąd każde działanie podejmowane przez Komisję jest bacznie obserwowane także w Parlamencie Europejskim. Powołanie grupy ekspertów nie jest ani niczym nowym, ani niczym zdrożnym. Nasze pytanie zostało skierowane do Komisji tylko i wyłącznie w tym celu, aby nie tylko sprawdzić, czy nie dochodzi do nakładania się na siebie zasięgów pracy Obserwatorium (OHIM) w Alicante tej grupy ekspertów, ponieważ byłoby to zupełnie niepotrzebne dublowanie tych samych działań. Idziemy o krok dalej – a mianowicie pytamy nie tylko o to, czy jest to dublowanie, ale także o to, na ile te instytucje, obie działające dla tej samej Unii Europejskiej, będą ze sobą współpracować. Pytanie zasadne o tyle, że część ekspertów powołanych przez Komisję Europejską do owej grupy ekspertów, to także ci sami eksperci, którzy pracują dla Obserwatorium (OHIM). Wydaje się, że jest czymś absolutnie niezbędnym, aby wszyscy mogli wzajemnie korzystać z informacji oraz doświadczeń zarówno obserwatorium jak i grupy ekspertów, także Parlament Europejski, a przede wszystkim Komisja Prawna, która tu w Parlamencie będzie odpowiedzialna za proponowaną reformę w obszarze praw własności intelektualnej. Dietmar Köster,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Herr Präsident, meine Damen und Herren! Viele Studien bestätigen den wichtigen Beitrag von geistigen Eigentumsrechten für die EU-Wirtschaft. Dies bringt die Kommission mit dem angesprochenen Aktionsplan von 2014 auch zum Ausdruck, auch mit dem Plan, hierzu eine zusätzliche Expertengruppe einzurichten. Wir Sozialdemokraten unterstützen das Anliegen des EU-Aktionsplans. Die Verstöße gegen geistiges Eigentumsrecht verursachen einen hohen ökonomischen Schaden. Nach Schätzungen der OECD gehen der Weltwirtschaft durch Schutzrechtsverletzungen jedes Jahr insgesamt rund 200 Milliarden Euro verloren. Uns als Sozialdemokraten und S&D-Fraktion ist es ja doch besonders wichtig, dass besonders die Interessen der Kulturschaffenden in den Blick genommen werden. Das müsste im Aktionsplan stärker berücksichtigt werden, und das müsste auch stärker in den Fokus der Expertengruppe genommen werden. Sollte die Kommission zu diesem Schluss kommen, fordern wir als Sozialdemokraten eine eindeutige Aufgabenbeschreibung, so wie es ja gerade zum Teil von der Kommission erfolgte. Ich denke, das wäre gut, wenn wir als Rechtsausschuss und als Parlamentarier das auch noch einmal schriftlich nachlesen könnten. Es ist unverzichtbar, dass sowohl Europaparlamentarier als auch Akteure der Zivilgesellschaft daran beteiligt werden, wie zum Beispiel Verbraucherschutzorganisationen, Gewerkschaften und gerade auch die Kulturschaffenden. Voraussetzung für die Einrichtung einer Expertengruppe ist aus unserer Sicht die enge Zusammenarbeit mit den parlamentarischen Gremien. Ангел Джамбазки,
от името на групата ECR
. – Г-н председателстващ, уважаеми колеги, уважаема г-жо Комисар, важно е да се подчертае важността на защитата на интелектуалната собственост и силно негативното въздействие на нарушенията върху тази собственост за икономиката като цяло, за работната ръка, за стимула за иновации и творчество. Да не отваряме и разговора за сивата икономика, която се облагодетелства от липсата и неспазването на необходимото в тази сфера законодателство. Разбира се, необходимо е добро прилагане на правата върху интелектуалната собственост, но не и за сметка на данъкоплатеца, не и разхищавайки обществени средства, които в държави с нисък стандарт биха означавали препитанието на стотици семейства. Необходимо ли е наистина създаването на тази група при условие че Обсерваторията вече се занимава с това и една от работните ѝ групи е изцяло заета точно с прилагането и защитата на правата върху интелектуалната собственост? Обсерваторията дори има свои наблюдатели в Европейския парламент, в число и аз, а експертната група дори това не предвижда. Не смятате ли, че е най-малкото по-практично пряко избраните да имат наблюдение върху работата на тази експертна група, за да можем да докладваме и да правим отчет пред своите колеги в Европейския парламент и пред нашите избиратели за работата, извършена в тази област? Имах честта и удоволствието да присъствам на пленарното заседание на Обсерваторията през октомври миналата година и получавам необходимата информация за тяхната дейност, за което, разбира се, благодаря и вярвам в усилията за бъдеща ползотворна работа. Комисията по правни въпроси също ги кани често на заседания, на които те представят информация за дейността и развитието в сферата. Отново питам, необходимо ли е допълнително разхищаване на средства и как може да бъде обяснена тази необходимост от създаването на нова такава експертна група? António Marinho e Pinto,
em nome do Grupo ALDE
. – Senhor Presidente, caros Colegas, os direitos de autor protegem-se em vida do autor. O prazo de setenta anos para a proteção da dimensão patrimonial dos direitos de autor relativos a uma criação intelectual após a morte do respetivo autor constitui uma aberração do ponto de vista jurídico e económico. Além disso, é um privilégio inadmissível nos tempos atuais, sem qualquer justificação aceitável. Esse longo período de tempo não protege os autores mas sim as pessoas que não têm qualquer ligação legítima ao ato de criação. Ele prolonga, após a morte do autor, uma situação ilegítima de exclusividade de monopólio que, sendo compreensível durante a vida do criador, se torna inaceitável após a sua morte, pois impede, ou pelo menos restringe, a fruição da obra pelo grande público. Esse privilégio é mais próprio de conceções privatísticas do tempo do Código Civil de Napoleão do que de um tempo como o atual, em que se procura democratizar o acesso à cultura e à fruição generalizada das obras de arte. O regime jurídico atual prolonga por um período demasiado longo uma situação de exclusividade de monopólio em favor dos herdeiros do criador intelectual, fazendo com que só eles, ou quem eles designarem, possam divulgar a obra. No limite, podem até impedir a sua divulgação, ou seja, podem até impedir que durante setenta anos, depois da morte do autor, a sua obra não seja divulgada ou conhecida do público. Vejamos se este regime se aplicasse, por exemplo, às patentes de medicamentos, em que o medicamento pudesse ser protegido durante setenta anos após a morte do autor. Por tudo isso, Senhor Presidente, Senhora Comissária, Senhores Deputados, é urgente diminuir rapidamente e drasticamente o prazo de setenta anos para um limite não superior a vinte ou trinta anos. Fim ao protecionismo, sim à liberdade de fruição das criações intelectuais e das obras de arte. Jiří Maštálka,
za skupinu GUE/NGL
. – Pane předsedající, přivítal jsem položení otázky k ústnímu zodpovězení Komisi z podnětu Výboru pro právní záležitosti. Považuji za nezbytné, aby Evropský parlament byl dostatečně zapojen do činnosti expertů v oblasti modernizace práva duševního vlastnictví, které musí adekvátně reagovat na rychlý rozvoj a vývoj tohoto sektoru, zejména co se týká internetu. Tuto otázku bych však poněkud rozšířil a doplnil. Oblast práva duševního vlastnictví je mimořádně důležitou oblastí s ohledem na to, že v odvětví kultury a umělecké tvorby v Evropě je přímo zaměstnáno více než 7 milionů Evropanů a jde o odvětví, které přitahuje mladé pracovníky – 19 % pracovních míst je obsazeno lidmi, kteří jsou mladší než 30 let. Toto odvětví rostlo z hlediska zaměstnanosti navzdory ekonomické krizi. Chci se proto zeptat Komise, jaká je její představa o reformě práva duševního vlastnictví, jak do budoucna dokáže zachovat systém duševního vlastnictví, který udrží kreativitu a zajistí návratnost investic, a jak zajistí rovnováhu mezi právní ochranou autorů a tvůrců a přístupem veřejnosti k dílům. V neposlední řadě bych rád dostal odpověď na otázku, jakým způsobem ovlivní jednání o smlouvě TTIP ochranu a rozvoj duševního vlastnictví z hlediska EU. Julia Reda,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Mr President, in December 2014 Commissioner Oettinger went on record to answer three questions I had tabled under Rule 130 regarding this current incarnation of the Commission's group of experts on the enforcement of intellectual property rights. He announced he would have the list of members of this expert group published along with „all relevant documents, including agendas and minutes of each meeting“. So far, 13 out of the 28 Member State authorities remain unlisted in the register entry for this expert group. No minutes for the first and only meeting so far have been published. Meeting documents of this first meeting also remain unpublished. So, while the answer to my parliamentary question came from Commissioner Oettinger and not from the Commissioner in charge, the open task remains the same. Therefore, do get serious on the transparency and proper record-keeping of this group. Will the Commission commit itself to deliver these basic requirements on a specific date? Along with my fellow colleagues from the Committee on Legal Affairs, I agree that it is important that there is no duplication in the setting-up of this expert group and the OHIM Observatory. The Commission should also comment on such a possible overlap and the apparent disconnect of this expert group from its predecessors also set up by the Commission in previous years. The burden of proof is on the Commission to show that this expert group will go beyond the OHIM Observatory and its rather extensive mandate. If such an added benefit exists, it would rather call for the readjustment of the EU Observatory mandate. So far no observer status has been given to Members of this Parliament but there are no procedural reasons not to, as Article 53 of the Commission decision on setting up these expert groups allows the Chair to assign observer status to every entity listed in Rule 8(3) of the horizontal rules for Commission expert groups. Therefore, the Commission should assign observer status to Parliament and it should do so immediately. The Committee on Legal Affairs will be happy to follow the work of this working group very actively. Finally, I would like to know if the purpose of this expert group is about to go in the same direction as that of the OHIM Observatory, whose work programme for this year expressly includes the public domain and open licensing. It is very important when developing measures for intellectual property enforcement to analyse how they affect creative works in the public domain or under a free licence model. Laura Ferrara,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, un'adeguata e intelligente protezione dei diritti di proprietà intellettuale, che incentivi gli investimenti, l'innovazione e la creatività, costituisce uno strumento fondamentale per aiutare l'Europa ad uscire dalla crisi. In tale contesto, le violazioni su scala commerciale dei diritti di proprietà intellettuale sono estremamente dannose e costituiscono un grande pericolo sotto molteplici punti di vista. Genera particolare allarme la circostanza che tali illeciti sono riconducibili prevalentemente alle organizzazioni criminali e alle mafie di tutta Europa, che dalla contraffazione ricavano proventi enormi. A subire i danni sono innanzitutto le imprese, che perdono ricavi e quote di mercato, lo Stato, in termini di mancate entrate tributarie, e, non ultimo, i cittadini, che mettono a rischio salute e sicurezza. Sarebbe pertanto importante capire se il gruppo di esperti istituito dalla Commissione dispone di strumenti più incisivi rispetto a quelli dell'Osservatorio dell'UAMI per il contrasto delle violazioni sistemiche dei diritti di proprietà intellettuale e, inoltre, quali azioni concrete potrà promuovere o stimolare nella lotta contro gli illeciti contraffattori posti in essere dalle organizzazioni mafiose o paramafiose. Sabine Verheyen (PPE). - Herr Präsident, liebe Kolleginnen und Kollegen! Die Bekämpfung von Verletzungen der Rechte des geistigen Eigentums ist besonders für die Kultur- und Kreativwirtschaft von besonderer Bedeutung. Die Europäische Union ist in Sachen industrieller Innovation, neuem Design und kreativer Wirtschaft führend. Und damit dies auch in Zukunft so bleibt, muss die Zusammenarbeit bei der Bekämpfung von Verletzungen des geistigen Eigentums weiter fortgeführt und auch intensiviert werden. Aus diesem Grund begrüße ich grundsätzlich die im EU-Aktionsplan zur Durchsetzung der Rechte des geistigen Eigentums von der Kommission angekündigte Einsetzung einer Sachverständigengruppe zur Durchsetzung eben genau dieser Rechte und die Pläne, die Arbeit mit der Beobachtungsstelle, mit OHIM, weiter zu intensivieren. Allerdings muss hier auch nochmal darauf hingewiesen werden, dass die klare Aufgabenstellung dieser neuen Expertengruppe sich nicht mit den hinzugezogenen Experten der Beobachtungsstelle überschneidet – auch hier gibt es ja bereits entsprechende Expertengruppen. Ich möchte an dieser Stelle auch unterstützen, dass die Einbeziehung auch von Vertretern des Parlamentes und der zuständigen Ausschüsse genau wie bei der Beobachtungsstelle von außerordentlicher Wichtigkeit ist. Die Europäische Union kann es sich nicht leisten, dass ihre Kultur- und Kreativwirtschaft sowie ihre große Kreativindustrie unter den zum Teil massiven Verletzungen des geistigen Eigentums leiden. Es ist aus diesem Grunde von enormer Wichtigkeit, sich mit allen Akteuren auszutauschen und eben auch die Kultur- und Kreativschaffenden mit an den Tisch zu holen, auch in dieser neuen Expertengruppe. Es sollten Strukturen geschaffen werden, die es kleinen und einzelnen Akteuren erleichtern, ihre Rechte auch durchzusetzen. Wenn die Europäische Union ihre Vorreiterrolle als Innovationsstandort für neue Designs, Technik und Kultur behalten möchte, ist eine bessere Zusammenarbeit bei der Bekämpfung von Verletzungen des geistigen Eigentums auf allen Ebenen unabdingbar. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Paul Rübig (PPE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Präsident! Meine Frage bezieht sich auf bilaterale Handelsabkommen. Welche Chancen sehen wir hier, diese Punkte anzusprechen und auch die europäischen Interessen durchzusetzen? Sabine Verheyen (PPE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ich denke, dass es sehr wichtig ist, dass wir die Abkommen bzw. die Vereinbarungen, die wir im Parlament getroffen haben, gerade auch bezüglich der Kreativwirtschaft und der kulturellen Aspekte in den Verhandlungen zum Beispiel zum internationalen Handelsabkommen TTIP, ausschließen und klarmachen, dass wir an dieser Stelle eine besondere Berücksichtigung unserer europäischen Besonderheiten haben wollen. Dies sollte auch in diesem Gremium beratend bei der Kommission mit zur Sprache kommen, dass wir hier auch an dieser Stelle die Position der europäischen Kreativschaffenden deutlicher und stärker mit berücksichtigen. Catherine Stihler (S&D). - Mr President, I too would like to thank the Committee on Legal Affairs for putting IPR enforcement on the agenda of this week's plenary and to thank Commissioner Bieńkowska for her clear response on what the role of the expert group and the role of the Observatory will be. To create a digital single market requires action on IPR enforcement, as consumers require complete trust in the goods which they are purchasing online and that they do not infringe IPR. If you consider that 39% of EU GDP, worth EUR 4.7 trillion annually, relates to IPR intensive industries, which account for 35% of all employment in the EU, those who commit IP crime deny revenue to national tax authorities, damage consumer trust and discourage entrepreneurs and SMEs from innovating and investing, particularly in the digital space. I welcome the Commission's initiative and the proposed ten-point plan on IPR enforcement and the clarity on what the Commission's expert group will do and what the Observatory does in this field. I am pleased that the Commission will allow MEPs to observe their expert group and hope that the MEPs chosen will reflect the range of committees in this House which share an interest in IPR enforcement. Beatrix von Storch (ECR). - Herr Präsident, liebe Kollegen – die, die noch da sind! Wir reden heute über den Beschluss der Kommission zur Einsetzung einer Expertengruppe für die Durchsetzung von Immaterialgüterrechten. Dazu zwei Anmerkungen: Wir haben einen gemeinsamen Binnenmarkt. Das ist gut, und das ist wichtig, und daran will auch niemand rütteln. Aber was wir eben auch haben, ist ein Amt dafür: das Harmonisierungsamt für den Binnenmarkt. Dort ist der Schutz der Immaterialgüterrechte bereits angesiedelt. Wenn die Kommission jetzt also eine weitere Expertengruppe einsetzt, genau für dieses Thema, dann erinnert das an ein beliebtes Spiel. Auf Deutsch sagt man dazu: „Wenn du nicht mehr weiter weißt, dann gründe einen Arbeitskreis.“ Es erscheint so, als weiß die eine Hand nicht, was die andere tut. Oder noch schlimmer: Die eine Hand weiß gar nicht, dass es die andere gibt. Wenn es das hier in diesem Fall nicht ist, dann will ich das eigentliche Problem ansprechen, dass es weniger die Schaffung von Doppelstrukturen ist, um die es hier offensichtlich geht. Wir haben alle, glaube ich, nicht verstanden, was die Kommissarin uns hier auseinandergesetzt hat, warum es keine Doppelstruktur ist. Auf jeden Fall, bei mir ist das nicht angekommen. Das Problem ist, dass wir, wenn wir die Zustimmung der Bürger für die Europäische Union steigern wollen, nicht mehr Arbeitskreise und Ämter schaffen sollen, sondern abschaffen müssen. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Bill Etheridge (EFDD),
blue-card question
. – I was really interested in your speech. I am a new person here, I was only elected in May, but the thing that I have noticed, and I wonder if you would agree, is that the main thing this place is really good at is creating new committees, new bureaucracy and new ways of shuffling paper rather than actually attending to some efficient business. Would you agree that that is the main strength of this place? Beatrix von Storch (ECR),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ja, ich würde denken, in dem Sinne Ihrer Frage ist das sicherlich ein weiterer wichtiger Beitrag dazu. Es werden weitere Gremien geschaffen. Die Bürger fragen sich, wozu sind die da. Das steigert den Frust der Bürger in der Europäischen Union gegen eben diese, und die Frau Kommissarin hat ja eben gerade versucht, uns zu erklären, was der Unterschied ist zwischen der bestehenden Gruppe, dem bestehenden Amt, und dem neu geschaffenen Expertenamt oder der Expertengruppe. Wenn ich jetzt in die Runde fragen würde: Wer kann das definieren? Ich glaube, keiner kann genau sagen, was eigentlich der Unterschied ist zwischen dem neu geschaffenen Amt und dem schon bestehenden Amt. Insofern ein weiterer Frust. Javier Couso Permuy (GUE/NGL). - Señor Presidente, también hay que dar las gracias a los señores Svoboda, Cavada y Dzhambazki por haber abierto este debate en torno a la propiedad intelectual y su protección. Lo que pasa es que el enfoque de la pregunta pasa por alto el verdadero problema, porque, para tener un debate global, deberíamos estar hablando de la garantía del acceso universal a la cultura, de la vulneración del derecho a la privacidad en internet, de la libertad de expresión —tengo que decir que en mi país, España, se pueden cerrar páginas web sin orden judicial— o de la falta de apoyo a los creadores, mientras se hacen leyes para favorecer a las grandes empresas distribuidoras. Abramos un debate integral que hable de que las empresas se hagan cargo del coste por el canon para que sean justamente retribuidos los creadores; discutamos sobre la entidad encargada de defender los derechos de autor —que, a nuestro juicio, debería ser una entidad pública que garantice el acceso a la cultura—, y demos un impulso a los métodos alternativos, como las licencias Creative Commons, para que los autores decidan cómo quieren explotar su trabajo. Isabella Adinolfi (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signora Commissario, l'applicazione delle regole a protezione della proprietà intellettuale rappresenta un aspetto fondamentale per la realizzazione del mercato unico digitale. Al riguardo, prescindendo da quelli che sono i compiti specifici che verranno assegnati al gruppo di esperti, vorrei fare una considerazione di carattere generale. Ritengo che l'attività e i compiti di questo gruppo debbano essere guidati ed ispirati al rispetto e alla tutela delle libertà e dei diritti sanciti dalla Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea, nonché dalle Costituzioni nazionali, naturalmente. Dico ciò pensando a quello che è accaduto, e continua purtroppo ad accadere, in Italia con l'AGCOM, l'autorità amministrativa cosiddetta indipendente, che a dispregio di basilari diritti fondamentali, come la libertà di espressione e il diritto di cronaca e di difesa, applica in maniera pedissequa il regolamento in materia di tutela del diritto d'autore sulle reti di comunicazione elettronica da essa stessa emanato. I diritti e le libertà fondamentali sono la condizione indispensabile per la tutela della proprietà intellettuale e la realizzazione del mercato unico digitale. Daniel Buda (PPE). - Domnule Președinte, doamnă comisar, doamnelor și domnilor colegi, proprietatea intelectuală a fost și va fi una dintre prioritățile Uniunii Europene, evoluția societății umane având ca fundament creativitatea și inventivitatea. Industriile de profil contribuie cu aproximativ 38,6 % la produsul intern al Uniunii Europene, iar apărarea acestor drepturi are ca scop promovarea capacității oamenilor de a crea concepte și valori care duc la dezvoltarea economică a societății și la creșterea numărului locurilor de muncă. Europa însăși este atractivă pentru investitori datorită cadrului legislativ care păstrează și promovează drepturile de proprietate intelectuală. Salut și încurajez orice demers inițiat la nivelul Uniunii Europene venit în acest sens. Sarcinile atribuite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne și crearea Observatorului aduc plusvaloare procesului de creare a unei colaborări eficiente și coordonate la nivel național, european și mondial, având ca scop combaterea încălcării drepturilor de proprietate intelectuală și dezvoltarea sectoarelor creative din Uniunea Europeană. Cu toate acestea, sunt de părere că trebuie evitate posibilele suprapuneri ale responsabilităților Observatorului cu cele trasate în sarcina grupului de experți. Susțin instituirea unui cadru funcțional simplificat, prin stabilirea clară a atribuțiilor celor două entități pentru eficientizarea activității și utilizarea responsabilă a capitalului uman și material și, nu în ultimul rând, pentru reducerea costurilor inutile. Am convingerea că atât Parlamentul, cât și Comisia vor susține în continuare armonizarea progresivă a acestui sector. Γιώργος Γραμματικάκης (S&D). - Κύριε Πρόεδρε, εγώ πρώτα απ' όλα θα πάρω 10 δευτερόλεπτα από την αρχή για να συμμεριστώ την αγωνία του συναδέλφου μου Μανώλη Γλέζου για την τραγωδία που ζει η Ελλάδα, για την ανάγκη να στηριχθεί η Ελλάδα, γιατί αλλιώς θα είναι και αγωνία της Ευρώπης. Έχω την τιμή να είμαι εισηγητής του Σοσιαλιστικού Κόμματος (ο Πρόεδρος διακόπτει τον ομιλητή για να του υπενθυμίσει ότι πρέπει να είναι όρθιος όταν ομιλεί) στην Επιτροπή Πολιτισμού σχετικά με το σπουδαίο αυτό θέμα, δηλαδή τα θέματα της πνευματικής ιδιοκτησίας, ιδιαίτερα σ' αυτή την περίοδο της οικονομικής κρίσης. Δεν θα επαναλάβω όσα είπαν οι συνάδελφοι αλλά ομολογώ ότι, ενώ ορισμένες από τις απαντήσεις ήταν ικανοποιητικές, εξακολουθούν να είναι θολές στα εξής κύρια θέματα –και έτσι εξακολουθούν οι ανησυχίες μου–: Σε ποιο στάδιο βρίσκεται η σύσταση αυτής της ομάδας των εμπειρογνωμόνων; Ποιο είναι το σχετικό χρονοδιάγραμμα, αν υπάρχει; Με ποια κριτήρια γίνεται η επιλογή των εμπειρογνωμόνων; Βασικά ερωτήματα! Ποιες είναι οι προγραμματισμένες συναντήσεις; Και τέλος, –και εδώ υπάρχουν ερωτήματα– ποιο θα είναι το πλαίσιο συνεργασίας αυτής της ομάδας εμπειρογνωμόνων με τις αρχές των κρατών μελών; Θα υπάρχει πλήρης διαφάνεια; Pablo Echenique (GUE/NGL). - Señor Presidente, nuestras leyes consagran la propiedad privada como uno de los pilares fundamentales de nuestra convivencia. Esto estará muy bien, pero hay otros derechos que a veces colisionan con este y, además, no todas las propiedades privadas se respetan por igual. En mi país, por ejemplo, si una familia humilde no puede pagar la hipoteca, se respeta la propiedad privada del banco, y la familia se va a la calle. Sin embargo, si una gran corporación quiere construir una presa en un valle y recrecer un pantano, se expropian pueblos enteros y no pasa nada. Con la economía de la información y el conocimiento pasa lo mismo. La propiedad intelectual puede ser un buen principio general, pero no puede servir para impedir que los enfermos de hepatitis C reciban la medicación que necesitan con urgencia. No puede servir para que a las personas con discapacidad visual se les impida acceder a obras escritas, en clara violación del Tratado de Marrakech. La economía y los principios que la sustentan deben estar al servicio de las personas, y no al revés. Rosa Estaràs Ferragut (PPE). - Señor Presidente, efectivamente en el año 2012 se creó el Observatorio Europeo de las Vulneraciones de los Derechos de la Propiedad Intelectual como una red de expertos y de partes interesadas, y se reguló este Observatorio por reglamento. Se intentaba sin duda proteger los derechos de propiedad intelectual. La Oficina de Armonización del Mercado Interior era la encargada de financiar las actividades de este Observatorio. Ahora, según se decidió en septiembre del año 2014, parece que se va a crear de manera complementaria un grupo de expertos —como nos ha dicho la Comisaria— con un cometido político pero complementario; pero es muy oportuna la pregunta para poder hacer un llamamiento a evitar la duplicación de funciones, dado que el dinero público es escaso y, por lo tanto, queremos recalcar que no debe existir duplicidad. El Observatorio tiene la labor de aconsejar y ayudar a las autoridades nacionales, sensibilizar sobre este tema y, en definitiva, sobre su labor propiamente dicha. Acabo diciendo que, efectivamente, España ratificó el Tratado de Marrakech, que es muy importante para las personas con discapacidad visual, aunque comprendo que no tiene nada que ver con el tema que hoy nos ocupa. Victor Negrescu (S&D). - Comisia Europeană a creat acest grup de experți. Mă întreb, însă, de ce mai era nevoie de acest grup, dacă avem deja un plan de acțiune clar și precis pentru protejarea dreptului la proprietate intelectuală. Dacă totuși avem această echipă de experți, atunci solicit Comisiei să utilizez acești specialiști pentru a accelera implementarea soluțiilor propuse și să nu mai tergiverseze o acțiune concretă. Avem mai degrabă nevoie de un calendar clar de acțiune. Sunt trei direcții clare în domeniu: informarea consumatorilor, sprijinirea și protecția inovației, blocarea distribuției produselor copiate. Fără o acțiune imediată, companiile inovative europene pierd fonduri importante. Cercetătorii creativi părăsesc Europa pentru că ideile lor nu sunt protejate sau susținute, cum este cazul antreprenorilor digitali, iar cetățenii sunt păcăliți de produse care de multe ori nu respectă normele privind protecția consumatorilor. Nu uitați, când vorbim de proprietate intelectuală, vorbim de un drept și solicit Comisiei Europene să nu caute alte soluții când ar trebui, în mod normal, să acționeze direct. Therese Comodini Cachia (PPE). - Sur President, l-innovazzjoni u l-kreattività jġibu tkabbir ekonomiku u opportunitajiet tax-xogħol. Għalhekk huwa tajjeb li l-Kummissjoni, flimkien mal-Parlament, ifittxu kif kontinwament jistimulaw l-innovazzjoni. Sistema li ma tipprovdix protezzjoni effettiva u effiċjenti tad-drittijiet fuq proprjetà intellettwali tiskoraġġixxi l-innovazzjoni. F'dinja diġitali, infurzar traskurat fil-konfront ta' vjolazzjoni fuq skala kummerċjali tagħmel ħafna ħsara. Meħud kont tal-importanza soċjali u ekonomika li ġġorr magħha l-protezzjoni tal-IPR, hija meħtieġa koperazzjoni aktar effettiva u msaħħa bejn il-partijiet interessati f'kull livell iżda mhux duplikazzjoni ta' rwoli jew gruppi paralleli. L-Ewropa dejjem sabet il-forza tagħha fl-unità u mhux fil-frammentazzjoni. Koperazzjoni amministrattiva msaħħa, pooling ta' riżorsi, ideat, best practices u informazzjoni hija t-triq ideali, speċjalment meta din tirrappreżenta sforz unit li jġib flimkien lil esperti, practitioners, awtoritajiet nazzjonali, Kummissjoni, aġenziji Ewropej u l-Parlament. Huwa f'li ġġib lill-istakeholders flimkien li jista' jwassal għal proċeduri u standards aħjar u armonizzati u jistgħu wkoll jipprovdu support għal koperazzjoni strateġika, amministrattiva u operational bejn il-Membri Stati. Hija din is-sinerġija li l-Unjoni Ewropea fittxet qabel u l-frammentazzjoni u d-duplikazzjoni ta' responsabilitajiet ma twassalx għal koperazzjoni aħjar iżda ġġorr ir-riskju ta' sinerġija mhux sinkronizzata. Milan Zver (PPE). - Rad bi se zahvalil kolegu Svobodi in skupini, ki predlaga ustanovitev ekspertne komisije, ki bo skupaj z opazovalnim odborom ustrezno uredila to področje. Želim, da bo v njej tudi član Odbora za kulturo Evropskega parlamenta. Dobro je, da Evropska komisija želi izboljšati uveljavljanje pravic intelektualne lastnine. A kot so moji kolegi že opozorili, tudi želim, da različne inštitucije v okviru Evropske komisije ne bi podvajale svojih nalog, svojega dela. Skupina za intelektualno lastnino ne sme opravljati istih nalog, kot se že opravljajo. Vprašanje intelektualne lastnine je pomembno, med drugim tudi zato, ker pomembno vpliva na napredek Evropske unije na področju enotnega digitalnega trga, ki lahko v naslednjih letih prinese najmanj 220 tisoč novih delovnih mest. S pravilno zaščito intelektualne lastnine lahko zmanjšamo uvoz nezakonitih proizvodov. Paziti pa moramo, da s tem ne povečamo birokratskih bremen za podjetja. Z varovanjem pravic intelektualne lastnine, na primer s patenti, blagovnimi znamkami, lahko zagotovimo, da družbe, izumitelji in ustvarjalci pridobijo ustrezen zaslužek za svoje intelektualno delo. A ne smemo pozabiti, da mora biti vse, ali pa čim več, kar je ustvarjeno v družbi, kar človeštvo ustvari, tudi dostopno, na drugi strani, ljudem. Alessia Maria Mosca (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, non aggiungo altre osservazioni sull'importanza della tutela della proprietà intellettuale per la competitività del nostro sistema. Supporto anche io e condivido questa interrogazione orale, anche perché sottolinea la necessità di rendere sempre quanto più coerenti possibile le azioni d'implementazione delle proprie strategie. Aggiungo che questa coerenza deve essere garantita anche tra l'azione interna e l'azione esterna dell'Unione europea, con le dovute accezioni che sono state già richiamate durante questo dibattito. La Commissione ha pubblicato nel luglio 2014 la nuova strategia di tutela della proprietà intellettuale nel rapporto con i partner commerciali terzi, su cui il Parlamento europeo sta predisponendo una propria relazione d'iniziativa, che include la tutela dei marchi, dei brevetti e delle indicazioni geografiche. Chiediamo quindi alla Commissione, nel rispondere a questa interrogazione, anche di specificare quali strumenti intenda mettere in campo per garantire che la proprietà intellettuale sia garantita non solo nel mercato interno ma anche nel rapporto con i partner terzi. Evelyn Regner (S&D). - Herr Präsident, sehr geehrte Frau Kommissarin! Sie haben es jetzt schon vielstimmig gehört: Es geht um geistiges Eigentum, es geht um Copyright, es geht um ein Thema, bei dem viele Unternehmen sehr viel Geld im Spiel haben. Es gibt da schon wirklich gewaltige kommerzielle Interessen. Deshalb macht es natürlich Sinn, sich dieses Themas genauer anzunehmen. Es geht um ein Gegenwarts- und noch mehr um ein Zukunftsthema. Deshalb macht es Sinn, jetzt auch eine Expertengruppe einzusetzen. OHIM als Agentur hat natürlich sehr wertvolle Aufgaben. Allerdings gilt es, diese Aufgaben zu ergänzen. Und diese Expertengruppe ist nicht eine „L'art pour l'art“ oder ein zusätzlicher Arbeitskreis, muss allerdings in ihrem Mandat klar eine Aufgabe bekommen. Da ist es ganz besonders wichtig, dass das Europäische Parlament eine Kontrollfunktion hat, dass hier gleichberechtigt entsprechend eine Teilnahme in der Expertengruppe möglich ist und damit das Europäische Parlament auch seine Checks-and-balances-Aufgabe wahrnehmen kann. Da macht das Ganze Sinn. José Blanco López (S&D). - Señor Presidente, yo también me quiero sumar a los que piden redoblar los esfuerzos en la lucha contra la vulneración de los derechos de propiedad intelectual. Sobran duplicidades administrativas y lo que falta es eficacia, precisamente para garantizar los derechos de autor. El sector de la cultura es primordial para el desarrollo económico y para la imagen de la Unión Europea y de sus Estados miembros; un sector que genera un 6,5 % del producto interior bruto y muchísimo empleo. Son necesarios marcos regulatorios claros. No se pueden seguir devaluando los derechos de autores y artistas, de forma contradictoria, muchas veces, con la legislación comunitaria. Son necesarios marcos claros que impidan ataques como los recibidos en países como el mío, España, que impone una ley de propiedad intelectual sin diálogo, de dudosa constitucionalidad y que vulnera, con toda seguridad, la normativa europea. Catch-the-eye-Verfahren Nicola Caputo (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, sostenere la lotta contro le violazioni dei diritti di proprietà intellettuale rappresenta un'ineludibile priorità specie in una società interconnessa come quella odierna. È infatti agevole assistere a una progressiva riduzione della privacy nelle comunicazioni, così come nello scambio di informazioni digitali tra consumatori e detentori di banche dati, dati che vengono raccolti e utilizzati anche all'insaputa dei legittimi proprietari. Sono quindi favorevole alla creazione di una sempre maggiore sinergia con le attività svolte da tale autorità, purché venga mantenuto e rispettato il criterio dell'efficienza ed economicità. Sono altresì favorevole all'eventuale partecipazione alle attività da parte del Parlamento, con l'invito di esperti alle riunioni in veste di osservatori per agevolare lo scambio delle migliori pratiche, e sono convinto della necessità che venga approntata, da parte delle autorità riceventi i dati, ogni misura regolamentare, tecnica e operativa necessaria a garantire la protezione delle informazioni riservate in questione. Angelika Niebler (PPE). - Herr Präsident, verehrte Frau Kommissarin, liebe Kolleginnen und Kollegen! Es ist ganz wichtig, die Leistungen unserer kreativen Köpfe in ganz Europa zu schützen. Insofern bin ich für einen starken Urheberrechts-, Patentrechts- und Markenrechtsschutz und denke, dass die Einrichtung der Expertengruppe letztes Jahr eine sinnvolle Idee war. Jetzt haben wir aber festgestellt, dass natürlich auch das Markenamt in Alicante sich dieser Aufgabe annimmt. Wir haben eine neue Kommission, die sich zum Ziel gesetzt hat, Bürokratie abzubauen, schlanke Strukturen zu fördern, und deshalb glaube ich, dass man auf diese Doppelstruktur, die es jetzt gibt, verzichten kann. Die Expertengruppe ist überholt. Wir werden uns im Parlament ja auch in den nächsten Wochen und Monaten intensiv mit der Frage beschäftigen, wie wir vor allen Dingen das Urheberrecht weiterentwickeln in diesem vereinten Europa, im Hinblick auch auf die Digitalisierung unseres Lebens, unserer Wertschöpfungsketten. Hier müssen wir die Diskussion führen und nicht die Expertengruppe. Insofern glaube ich, dass wir auf die Expertengruppe verzichten können. Ein Dankeschön an unseren Vorsitzenden im Rechtsausschuss, der diese Debatte angestoßen hat. Ich glaube, es ist notwendig, hierüber zu diskutieren. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, radna grupa, komisija, koja je ustanovljena od eksperata definitivno nam je potrebna. Ne prihvaćam teze da nije potrebna, zato što je upravo kreativnost, intelektualno vlasništvo, ali nažalost šarenilo donekle u zakonodavstvu, a pogotovo u praksi je europski problem. Imamo jedinstveno tržište, al nemamo do kraja raščišćeno intelektualno vlasništvo i nemamo do kraja raščišćena autorska prava i način njihove zaštite. Zato plediram da s jedne strane pravni dio, a s druge strane praksa, postanu jedinstveni u Europi zbog našeg jedinstvenog tržišta. Kreativnost Europe i ono što mi imamo u Europi je uvijek bilo naše, možda i najveće, bogatstvo. Kreativnost i intelekt koji imaju naši umjetnici, koji imaju naši proizvođači, koji imaju naši kreatori je nešto što gotovo nitko drugi u svijetu praktički nema. Na tome je Europa izgradila svoju ekonomiju i mislim da je treba i dalje graditi na tome. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, το θέμα που συζητούμε είναι πραγματικά σοβαρό. Αλλά οι απαντήσεις που πήραμε από την Επιτροπή δεν είναι ξεκάθαρες και μάλλον έχουν περιπλέξει τα ζητήματα. Η πνευματική ιδιοκτησία είναι δεδομένο ότι συμβάλλει στην ανάπτυξη της οικονομίας, στηρίζει την οικονομία της γνώσης, που θέλουμε όλοι να έχουμε στην Ευρωπαϊκή Ένωση, στηρίζει την ψηφιακή αγορά και βεβαίως στηρίζει και τις επενδύσεις στην έρευνα. Ταυτόχρονα υπάρχει αθέμιτος ανταγωνισμός από τρίτες χώρες, από διάφορους κύκλους οι οποίοι παραβιάζουν τα δικαιώματα προστασίας της πνευματικής ιδιοκτησίας. Οι εξελίξεις σίγουρα τρέχουν και πρέπει να τις παρακολουθεί κανείς από κοντά, για να μπορεί να παίρνει τις πρωτοβουλίες που χρειάζονται. Είναι σίγουρο όμως ότι ο τομέας αυτός της προστασίας της πνευματικής ιδιοκτησίας ανήκει κατ' αρχάς στα κράτη μέλη και πρέπει να υπάρχει συντονισμός μεταξύ των κρατών μελών. Νομίζω ότι η ομάδα εμπειρογνωμόνων αποκτά σημαντική εξουσία και περιορίζει τις αρμοδιότητες του Παρατηρητηρίου του Αλικάντε. Πρέπει να πάρει επιπλέον ρόλο και το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο. Maria Grapini (S&D). - Domnule Președinte, protejarea drepturilor de proprietate intelectuală și a drepturilor de autor este extrem de importantă și mă bucur că astăzi avem discuția aici, în Parlament. Nu am înțeles însă, doamnă comisar, și poate în răspunsuri ne spuneți, grupul de experți s-a gândit sau v-ați gândit să avem instrumente specifice? Pentru că una este să protejezi un desen industrial, o creație în industrie și alta este să protejezi o creație literară, de film, de muzică, de teatru. Știm foarte bine că acum, când vorbim, se piratează foarte mult în domeniul filmului, în domeniul creației artistice, al muzicii. Acești oameni au un cost și nu-și pot recupera, practic, investiția făcută și, evident, munca lor. V-ați gândit să găsiți instrumente specifice pentru fiecare domeniu? Și să nu uităm, doamnă comisar, am spus-o încă de la audierea comisarilor: este nevoie să reglementăm și să avem și măsuri de apărare comercială în interiorul pieței Uniunii Europene; de multe ori reglementăm excesiv în interior și lăsăm în afară, fără nicio barieră, intrarea produselor în piața Uniunii Europene. (Ende des Catch-the-eye-Verfahrens) Elżbieta Bieńkowska,
Member of the Commission
. - Mr President, honourable Members, I would like to thank you for your questions and remarks. We have listened very closely and carefully to them. It has to be said that the issue of the enforcement of IPR is only a part of the broader action of the Commission on the modernisation of the IPR framework at EU level. The question which should be answered first is that concerning duplication of group experts in the Office for Harmonisation in the Internal Market (OHIM). Ms Regner, I would like to thank you very much because you were very much to the point. First, the OHIM agency, according to the mandate, cannot advise the Commission. The agency is working on the current issues and cases. It is collecting data. We need to have a body consisting of the Member State experts to advise us for the future and on the next steps to take. It is much broader than just focusing, as the agency is doing, on the current ongoing cases and day-to-day work. It should also be said – for example to Mr Dzhambazki but many of you asked about it – that no new money has been dedicated to the activities of the expert group. Secondly, Mr Köster asked about the mandate. It is of course public and available online. This is a Commission decision. We can provide each one of you with the information if necessary. In responding to Ms Reda, of course the minutes are also public. There has been only one meeting of the expert group and the minutes have not yet been adopted. According to the mandate, they will of course be transparent and published as soon as the whole documentation provided by Member States and adopted by the group is available. Thank you very much for your remarks on the cultural sector. This is of course extremely important and will be discussed as a part of the digital single market. This is part of copyright reform. The Commission is very aware of the sensitivities of the copyright reform and IPR will be an important part of the digital single market strategy, while the discussion on copyright reform is of course in line with this. Regarding the concrete mechanism we will provide, the first thing is the copyright review and then we have to go through the IPR Enforcement Directive and look at why it is not working. It was approved in 2004. Then we will work on the trademark package and the trademarks and trade secrets. Let me remind you that there is ongoing legislative reform on the trademarks and trade secrets which will help companies better to protect their innovations. To conclude, after the few measures dealing with current issues, the expert group will advise us in what way we need to go further. Only two Member States have not appointed their experts to the expert group, not thirteen. Members of the European Parliament are invited to participate in the expert group meetings and we count on your expertise on this. In the coming months we will all be focused on the implementation of the ten-point action plan. The expert group was one of the points of the action plan. Der Präsident. - Die Aussprache ist geschlossen. 13.   Prodloužení mandátu Fóra pro správu internetu (rozprava) Der Präsident. - Als nächster Punkt der Tagesordnung folgt die Aussprache über die Erklärung der Kommission zur Verlängerung des Mandats des Forums zur Internet Governance (2015/2526(RSP)). Andrus Ansip,
Vice-President of the Commission
. - Mr President, honourable Members, the Commission welcomes the initiative of the European Parliament to adopt a resolution on the renewal of the Internet Governance Forum. This also highlights many important aspects for the current global discussions on internet governance. This topic remains a priority for the European Commission. I look forward to working with you to further promote and improve the multi-stakeholder model for internet governance, which is such an important resource for Europe's economy and society. Last year the Commission adopted its communication on internet governance and policy. The Council conclusions adopted in November will certainly help us to position ourselves in the global debate. The European Parliament and Commission have been working side by side on these issues, in particular in the context of the IGF. We wish to promote a unified internet based on the respect of human rights and fundamental freedoms. The Commission looks forward to continuing in these efforts with you. This parliamentary resolution is another step in this direction. It also comes at the right moment because 2015 will be a critical year for internet governance and there are important developments ahead. The text of the resolution rightly acknowledges this and reflects the importance and impact of the current discussions for the EU. Our main common objective is to make sure that the internet remains a truly global resource, free from being captured by a few or by specific economic or political interests. The internet is for everyone. We need a system built on cooperation, trust and the clear rules that can safeguard them. This is why a greater global balance should increase the legitimacy of the existing governance arrangements. As you know, the Commission welcomed last year's decision of the United States Government to transfer key internet domain name functions to the multi-stakeholder community, known as the IANA (Internet Assigned Numbers Authority) transition. An important ICANN (Internet Corporation for Assigned Names and Numbers) meeting is now taking place in Singapore. I hope that there will be substantial progress made, including on the most sensitive issues such as those related to ICANN's accountability. After all, ICANN cannot be itself the final judge in its own disputes with other parties. ICANN accountability and the IANA transition are closely interlinked. They are two sides of the same coin. The main challenge ahead is to ensure that the rights checks and balances are in place. At the same time we should stay focused on what is happening in the context of the review of the outcomes of the World Summit on the Information Society. As you know, the renewal of the IGF is at stake and it will be addressed in this context. I see some worrying signs coming from this process with constant pushes towards stronger multilateral approaches. On substance we must ensure that the World Summit on the Information Society will not lead to the introduction of stronger governmental control over the internet. We also support a stronger IGF, stronger financially, stronger in substance. This is essential to guarantee the stability that it needs to keep up with increased expectations from the international community. We also need other platforms to complement the current discussions on internet governance but without duplicating the existing efforts. Since the Commission supports the implementation of the NETmundial outcomes I am honoured to belong to the Coordination Council of the NETmundial initiative. I look forward to working with you to further promote and improve the multi-stakeholder model for internet governance. Pilar del Castillo Vera,
en nombre del Grupo PPE
. – Señor Presidente, doy la bienvenida a nuestro Vicepresidente, el señor Ansip. Estamos discutiendo hoy una Resolución que tendrá el apoyo seguro —mañana— de la inmensa mayoría de la Cámara y que tiene un objetivo muy claro. Son muchas las cuestiones que se tratan, pero el objetivo fundamental es lanzar un mensaje para que el Foro para la Gobernanza de Internet pueda seguir desarrollando su actividad. La Asamblea General de las Naciones Unidas va a decidir sobre ello a lo largo de este año 2015: ¿se renovará o no se renovará el mandato? Esa es la cuestión. En opinión del Parlamento Europeo, y sobre la base de la experiencia que hemos tenido trabajando codo a codo con la Comisión, es fundamental que se renueve, porque expresa precisamente ese carácter „multiparte“ que debe tener la gobernanza de internet. Existe la amenaza de que el gobierno de internet, la gobernanza de internet, se base en relaciones intergubernamentales, en vez de basarse en el desarrollo del stakeholder approach o el enfoque multiparte. Por tanto, es fundamental que demos, desde aquí, una señal inequívoca con un apoyo rotundo; que la Comisión y que el Consejo —y que cada uno de los Estados miembros, también individualmente— sean capaces de apoyar esta llamada a las Naciones Unidas para que apoye la renovación del mandato del Foro para la Gobernanza de Internet. Petra Kammerevert,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Herr Präsident! Interessenvertreter aus 144 Staaten waren beim letzten Internet-Governance-Forum in Istanbul. Erklärtes Ziel dieses offenen Forums ist es, diejenigen, die Entscheidungsgewalt über die Ausgestaltung und Nutzungsweise des Internets haben, durch dort geführte Diskussionen zu inspirieren. Das Forum fußt auf einem Mandat der UN: Es soll der Umsetzung von Artikel 19 der Menschenrechtskonvention dienen, dem Recht auf freie Meinungsäußerung. Das Forum lebt allein von der Macht, weltweit beachtet und geachtet zu werden. Internet Governance meint aber mehr als nur einfach Regulierung, sondern verfolgt einen viel ganzheitlicheren Ansatz. Als aktuelle Kernprobleme wurden identifiziert: die Rechte, die Freiheit und der Zugang zu Informationen und Nutzerrechte im Internet. Auch beim diesjährigen Weltwirtschaftsforum in Davos ging es um grundsätzliche Fragen des Netzes. Bemerkenswert ist, dass dort Unternehmensvertreter unter anderem zu dem Schluss kamen, dass einige Anwendungen im Internet zu einer unerwünschten Machtkonzentration führen können und ein existenzielles Interesse daran bestehe, sieben Milliarden Menschen weltweit gleichermaßen miteinander zu vernetzen. Beides erreicht man nachweislich am besten durch eine gute Absicherung von Netzneutralität. In den USA hat man ganz offensichtlich die Zeichen der Zeit erkannt. Das Bemühen Tom Wheelers, des Chefs der FCC, um strikte Netzneutralität sollte uns auch in Europa aufhorchen lassen. Er will deshalb so strikt jede bezahlte Bevorzugung, Blockierung oder Verlangsamung jeglicher Inhalte verbieten, weil der laxe Umgang damit den Wettbewerb in Amerika zum Erliegen gebracht hat. Lassen Sie uns nicht auf die Rhetorik hiesiger Netzbetreiber hereinfallen, die jetzt sagen: „Das brauchen wir nicht, bei uns funktioniert der Wettbewerb ja noch.“ Ja, er funktioniert noch, weil bei uns das freie Spiel der freien Kräfte eben hier nicht gilt, weil wir erkannt haben, dass die Debatte um Spezialdienste mehr ist als eine wirtschaftliche, und es um die Priorisierung von Überholspuren und die Einschränkung von kommunikativer Freiheit geht. Deshalb muss man die Plattform des Internet-Governance-Forums nutzen. Vicky Ford,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, our internet must be open, yet safe; accessible, yet affordable; exciting, diverse and dynamic. We in Europe start from a great position: the World Economic Forum has listed the most technology-ready countries and the top three are all in Europe. But to unleash the potential we must earn trust. Consumers need to know that their rights are protected and their data is secure and treated responsibly. Creators need to know that their work, their IP, has value. Investors need to know that we politicians are not going to keep changing the rules that affect their investments. And businesses need to know that they have a level playing field where small companies are not unfairly blocked by the big ones and where new innovators are not blocked by the old. An open internet is essential but in safeguarding net neutrality we must take care not to inadvertently place barriers on future innovations. In safeguarding privacy we must not undermine the security of our societies or the safety of our children. In safeguarding data we need to make sure we do not place unworkable burdens on small businesses or lose the chance for society to benefit from the understanding from big data. And yes, we must care for fundamental rights, but we are also at a time when our fundamental safety is under great pressure. Yes, we need to take advice from security experts, safeguard our rights, but provide the means to guard our citizens' safety. To deliver this vision we need a global approach, not a fortress Europe: working with a multitude of stakeholders, listening to consumers and to business, the public as well as public authorities. I hope the IGF will help this process and it will all be better because of our working together. PUHETTA JOHTI OLLI REHN varapuhemies Kaja Kallas,
on behalf of the ALDE Group
. – Mr President, there is a debate which asks the question of whether the internet is becoming a human right, whether the internet is becoming a utility like water? If so, what are the rules and rights online? What it is key to remember in that debate is that the internet is not national, or even European; it is global, and any rule on surveillance, on competition, needs to be thought about in a global context to prevent any fragmentation of the internet. This is why we, as Europeans, need to support and be actively involved in the Internet Governance Forum, as a debate at international level about the internet – its challenges as well as its opportunities – is essential. On behalf of the Liberals, I have stressed in this resolution that the human rights and fundamental freedoms that we have offline should be protected online as well. This is often forgotten. State-controlled internet, but also mass surveillance and online censorship are on the rise around the world, including in Europe, and this clearly goes against our fundamental freedoms. My country, Estonia, ranked second on internet freedom. However, it was almost an exception as 84% of countries had, in 2014, weak laws or no laws at all to protect citizens from mass surveillance. It is getting worse, as it was 64% in 2013. I would add one point to that. The rights of individuals to secure communication, including through encryption, are part of the same debate and this needs to be discussed as well in the Internet Governance Forum. I strongly believe that the day the privacy of individuals on the internet ends will also be the day that the internet ceases to exist as an open platform of innovation and exchange of ideas. I therefore hope that the Commission will be active in promoting these values at international level. Michel Reimon,
im Namen der Verts/ALE-Fraktion
. – Herr Präsident! Das Internet lebt von einem interessanten Widerspruch. Es gibt kaum etwas, das stärker reguliert ist. Das ist ein Computersystem. Computerprogramme, die haben keine Natur, die bestehen nur aus künstlichen Regeln und Vorgaben, die von Menschen getroffen wurden. Gleichzeitig ist das Internet eine unregulierte Erfolgsgeschichte. Es wurde offen und frei konstruiert, offene Standards, jeder/jede kann/konnte darin machen, was er oder sie wollte. Nur so konnte das Internet zu dieser Erfolgsgeschichte werden, die es jetzt ist. Diese Freiheit der künstlichen Unreguliertheit ist bedroht, weil sich Interessen geändert haben, weil sich Regierungen und Konzerne sehr oft darin einig sind, dass eine stärkere Regulierung, eine andere Regulierung des Netzes ihnen größere Vorteile verschaffen würde. Es steht dem Europäischen Parlament gut an, sich für das Internet-Governance-Forum einzusetzen und für ein freies Netz einzutreten, das weiterhin eine offene Regulierung international vertritt und sich dafür einsetzt, auf internationaler Ebene, und das verstärkt macht. Ich möchte zwei Punkte in dieser Entschließung herausgreifen, bei denen ich mich freue, dass wir jetzt in dieser Sitzung eine breite Mehrheit dafür haben werden. Das ist die Netzneutralität und das Thema der Überwachung. Ein freies Internet braucht Netzneutralität, da sind wir uns einig. Ich hoffe, wenn es dann in den nächsten Jahren zu anderen Abstimmungen kommt, dass wir auch halbwegs vergleichbare Definitionen von Netzneutralität finden. Denn dafür sind alle, aber ob alle dasselbe darunter verstehen, wage ich zu bezweifeln. Aus meiner Sicht ist Netzneutralität etwas, das man nicht abstufen kann, nicht einteilen kann, nicht differenziert betrachten sollte, sondern jeder Datenverkehr sollte gleich behandelt werden. Ich hoffe, darauf können wir uns einigen. Bei Überwachung ist es ähnlich: Alle sind dafür, die Privatsphäre, die Bürgerrechte zu schützen; die Definition ist dann oft eine andere. Ich hoffe doch, dass wir uns gerade als Parlament da in Zukunft sehr stark positionieren und die Rechte und die Freiheit der Bevölkerung und vor allem Unschuldiger und Unverdächtiger im Fall von Massenüberwachung stärker verteidigen als die Interessen von Geheimdiensten. Zu guter Letzt noch eine Aufforderung: Wenn wir als Parlament Internetregulierung, das Governance Forum ernst nehmen, sollten wir uns für eine möglichst breite Delegation des Parlaments dorthin einsetzen. Eine Ausweitung wäre wünschenswert. John Stuart Agnew,
on behalf of the EFDD Group
. – Mr President, if there is a phrase which should put all of us on our guard, it is that of internet governance. Every politician who believes in freedom of thought, expression or religion, or in free enterprise, should feel a chill at the words „internet governance“. The themes of the meetings of the IGF over recent years have been full of feel-good buzz words, but that is all they are. The existence and growth of the internet and its facilitation of the exchange of ideas horrifies established elites who are no longer able to control and manipulate information to their advantage. For them the internet is the greatest threat to the established order since the publication in the late Middle Ages of the Bible in the vernacular. Eternal vigilance is needed to ensure that governance is not merely a cover for state control. Plainly there should be the means of preventing the dissemination of, for example, child pornography, or material that facilitates terrorism. But every attempt to control freedoms and free enterprise should be fiercely resisted. Secondly, we must remember that the internet is largely the creation of free enterprise. When we hear anyone talking about how governments must act to promote or provide growth for the internet, we must never forget that governments are pretty much incapable of managing their own IT projects, and the notion of the governments being the driver of growth on the internet is illusory. The principal duty of the IGF should be to guard the freedom of the internet and to create the conditions in which free enterprise can flourish, not to introduce pettifogging regulations which clog its arteries. By all means have agreements on internet addresses and international standards for internet hardware, but leave ordinary human beings alone to promote the internet as a motor for freedom and growth. Jean-François Jalkh (NI). - Monsieur le Président, l'internet est aujourd'hui un formidable outil de promotion économique, culturelle, politique et idéologique. Cette gigantesque zone d'expression libre est peut-être le seul acquis démocratique réel des quinze dernières années. En effet, face au tournant oligarchique et technocratique qui caractérise notre époque, l'internet permet l'expression des multiples courants de la société réelle. C'est un paradoxe assez savoureux de constater que la technologie la plus dématérialisée, et qui défie les distances, soit la tribune d'opinions neuves et enracinées, opposées à une mondialisation libérale. Bien sûr, il y a l'inacceptable, comme la promotion du terrorisme. Gardons-nous toutefois des fausses bonnes solutions, car la fermeture de sites djihadistes rend encore plus difficile la détection d'activités terroristes et est aisément contournée par des filières structurées, alors que s'instaure un état d'exception permanent au préjudice de tous. La lutte contre les dérives de l'internet ne doit pas servir de prétexte à limiter les libertés démocratiques du plus grand nombre. Éviter les accidents d'avion ne doit pas conduire à supprimer l'aviation. Sabine Verheyen (PPE). - Herr Präsident, liebe Kolleginnen und Kollegen! Das Jahr 2015 wird ein ausschlaggebendes für die Entwicklung neuer Strukturen in der Internet Governance sein. An diesen international geführten Debatten muss sich die Europäische Union weiterhin intensiv beteiligen. Das IGF hat in der Vergangenheit einen konstruktiven und konkreten Rahmen für diesen internationalen Austausch mit allen Interessensvertretern geboten. Dieser sollte auch in Zukunft in Form einer Weiterführung und einer Verlängerung des Mandats des IGF gewährleistet sein. Es ist besonders wichtig, in diesem Zusammenhang die Bedeutung des Multi-Stakeholder-Ansatzes in der Internet Governance zu betonen. Dieser Ansatz sollte unbedingt auch weiter verfolgt werden, denn nur im Austausch mit allen Stakeholdern können tragbare Lösungen für das Internet und die Internet Governance gefunden werden. Das Modell der Internet Governance durch verschiedene Interessensträger darf von daher nicht eingeschränkt werden. Der intergouvernementale Ansatz, der immer wieder von einzelnen Gruppierungen gefordert wird, ist, glaube ich, hier der falsche Weg. Von daher sind alle Mitgliedstaaten und auch die Interessensträger dazu aufgerufen, die Tragfähigkeit dieses Modells weiter zu stärken, indem auf regionaler, nationaler und internationaler Ebene die Rechenschaftspflicht der Akteure verbessert wird, damit das Verfahren transparenter und inklusiver gestaltet werden kann und so ein wirklicher Output auch für die Arbeit vor Ort konkret gewährleistet wird. Die Internationalisierung der Hauptfunktionen und Organisationen des Internet ist von allergrößter Bedeutung. Die Internationalisierung von ICANN sollte daher weiter vorangetrieben werden, ohne zu Lasten von Vertrauen und Sicherheit zu gehen. Ich möchte daher besonders betonen, dass die Arbeit von ICANN uneingeschränkt rechenschaftspflichtig und transparent sein sollte. Auch sollte die Internationalisierung des IANA-Prozesses, der IANA-Funktionen mit hoher Priorität weiter vorangetrieben werden. Auch hier erwarte ich, dass die Europäische Kommission, dass wir als Parlament uns aktiv einbringen, und auch den Ansatz des Kollegen, eine stärkere Delegation zum nächsten IGF zu schicken, würde ich gerne unterstützen. Miroslav Poche (S&D). - Pane předsedající, já velmi vítám, že Evropský parlament opět převzal iniciativu v klíčové oblasti digitálních a internetových technologiích. Já se domnívám, že rok 2015 bude velmi významným nejenom z pohledu prodloužení mandátu IGF, ale také z hlediska převodu kontroly nad úřadem pro přidělování internetových čísel na mezinárodní společenství, ale také posilování vlivu těch nezávislých iniciativ nebo platforem, jakými je již zmiňovaný NetMundial, který sdružuje velmi významné internetové aktéry. Já považuji stejně jako velká a významná část komunity za velmi důležité, aby Valné shromáždění OSN prodloužilo mandát Fóra pro správu internetu, protože je jednou z klíčových platforem pro diskusi o tak významném komunikačním nástroji, jakým internet je, nejenom pro komunikaci mezi lidmi, ale i z hlediska rostoucího vlivu na naše hospodářství. Fórum přišlo s velmi důležitými doporučeními, já bych chtěl zmínit dvě z nich – to jsou konkurenční regulační aspekty pro internent, ale také bezpečnost údajů a ochrana uživatelů. Z tohoto pohledu je podle mého názoru jeho vliv velmi důležitý a vyslovuji se pro jeho prodloužení. Dita Charanzová (ALDE). - Mr President, I fully agree with the comments made so far: yes, we must renew the mandate of the IGF; and yes, we must continue the move towards more international governance of the technical framework of the internet and the many economic and other services that use it. The digital single market will be and is at the heart of the future of the European economy. As the resolution says: growth related to the internet economy is forecast to be almost 11% in the EU, with a contribution to GDP expected to rise from 3.8% in 2010 to 5.7% in 2016. These numbers do not even take into account the positive indirect benefits of the digital single market on the rest of the physical world. The EU and this House must have a role in this discussion as we cannot leave the fundamental regulation of the digital single market in the hands of bodies beyond our control. But I must also note that international governance of the internet is also a double-edged sword. Just as we are getting a stronger voice in its governance, so too are countries that have no respect for fundamental and human rights. The EU must continue to work to form a united front with like-minded countries against those which wish to abuse this and other forums to justify their censorship of freedom of expression, assembly and access to information for their citizens. We must unite against any great firewalls and mass surveillance on the internet. We must accept today that full and free access to information and the right to share information are the only way that humanity can move forward. Julia Reda (Verts/ALE). - Mr President, the internet is global by nature. Although the Internet Governance Forum is not a decision-making body, it has become an important part of the global dialogue on internet governance. Yet much work remains to be done to ensure that everybody can participate in this dialogue in a meaningful way. Governments, civil society, the technical community and industry participate in the IGF. It is clear that some of those groups have to rely more than others on external support for their participation. The participation of civil society, particularly, must be actively supported by the European Union. Stable financing of the IGF is important to ensuring its political independence. This is all the more important considering that at the last IGF in Istanbul, local opposition groups complained that they were not included in the official programme and had to resort to organising an Internet Ungovernance Forum in parallel to make themselves heard. In addition, parliamentary opposition is one group that is still missing at the IGF. Therefore the European Union must not only ensure that the IGF is adequately funded, but this Parliament must also allow all political groups to send representatives to the IGF to be fully represented at this forum. Mylène Troszczynski (NI). - Monsieur le Président, l'internet, c'est vrai, est un réel espace de liberté que l'on doit conserver. Toutefois, après les révélations concernant l'existence de programmes de grande envergure de surveillance de l'internet par des agences de renseignement américaines et les risques qu'elles font courir, en matière de sécurité intérieure et d'indépendance des politiques, notamment aux États de l'Union européenne, les peuples européens attendent une réaction forte et sans ambiguïté de votre part. Ils ne sauront se satisfaire d'un renouvellement tiède du mandat de négociation sur la gouvernance de l'internet. Vous nous dites que cette gouvernance mondiale de l'internet est censée garantir les libertés fondamentales et les droits humains, être plus transparente et organiser les ressources et les fonctions de l'internet pour tous, en tout lieu et à tout moment. Vous dites vouloir remettre en cause la gestion américaine de la gouvernance, mais quels sont vos propres objectifs? Qu'est-ce qui vous gêne? Que les nations européennes soient ainsi espionnées? Que les Européens n'aient plus de vie privée? Ou que ce soit, en fait, les États-Unis qui le fassent, et seuls? Nous restons très soupçonneux quant à vos objectifs et très dubitatifs quant à votre volonté de faire face aux intérêts impériaux des États-Unis. Et rien dans les propositions de résolution présentées par les groupes politiques ne nous rassure: forums, échanges, négociations... Rien qui puisse faire ciller les géants américains. Alors oui, il faudra redoubler d'efforts pour que l'Union européenne existe dans le débat mondial. Róża Gräfin von Thun und Hohenstein (PPE). - Panie Przewodniczący! Forum Zarządzania Internetem to dzisiaj najbardziej demokratyczna struktura, w której toczy się dyskusja o przyszłości internetu w ogóle. Współpracują w nim nie tylko rządy państw, ale również przedstawiciele biznesu, przedstawiciele grup interesu, organizacji pozarządowych, obywateli, różnych osób. Dyskusja o przyszłości internetu dzisiaj jest najbardziej kluczowa w obliczu tych wszystkich wyzwań, przed którymi stoimy. Internet zmienia się, ewoluuje, niezwykle szybko wzrasta ilość czasu, który użytkownicy internetu poświęcają na używanie aplikacji, a spada korzystanie z przeglądarek internetowych. Dzisiaj korzystamy więcej z urządzeń mobilnych niż z komputerów czy z laptopów. Coraz częściej powstają aplikacje, programy skrojone na miarę konkretnych urządzeń i one często nie współpracują z urządzeniami innego typu. I to wszystko razem powoduje, że internet staje się coraz bardziej „silosowy“. Sieć niestety staje się coraz mniej otwarta, więc i nam użytkownikom internetu również to grozi. Trzeba więc dyskutować o tym, jak zachować otwartość globalnego internetu w obliczu tych zmian technologicznych, których jesteśmy świadkami. Ważne jest więc, aby mandat Forum Zarządzania Internetem został przedłużony przez Zgromadzenie Ogólne ONZ. Josef Weidenholzer (S&D). - Herr Präsident! Internet Governance ist eine der wichtigsten globalen Herausforderungen, eine historische Herausforderung. So wie zu Beginn des 20. Jahrhunderts, zu Beginn der Motorisierung, brauchen wir auch jetzt ein allgemein akzeptiertes Regelwerk. Deswegen brauchen wir das IGF als Diskussionsforum. Zwei Grundentscheidungen sind für mich dabei von besonderer Bedeutung, und man kann sie nicht oft genug hervorheben. Einmal der Schutz der Privatsphäre in der digitalen Welt: Alle Menschen haben das Recht, sich frei von staatlicher Überwachung bewegen zu können, und persönliche Daten sind das private Eigentum der jeweiligen Individuen. Andererseits die Frage, wie das Internet organisiert wird: Das Internet ist ein öffentliches, allgemein zugängliches Medium – das Prinzip der Netzneutralität muss daher klar und eindeutig fixiert werden. In beiden Fällen hat das Parlament wichtige Entscheidungen getroffen. Wir erwarten hier auch vom Rat, dass er endlich seine zögerliche Haltung aufgibt. Mariette Schaake (ALDE). - Mr President, internet governance is a contradiction in terms because we should all want the global internet to remain open without unnecessary barriers, but for that to be the case decisions on many levels must be taken the right way and the multi-stakeholder model should be given more meaning in our times. We need EU leadership not to leave governance to Russia and China and other countries whose governments often seek to gain legitimacy at international forums like the IGF for their isolating, repressing and balkanising actions. EU leadership should also ensure that net neutrality is guaranteed here and then globally, and we should work together with internet users, NGOs and global partners to make human rights and fundamental freedoms applicable online as they are offline. Together we can preserve and safeguard the open internet to allow its opportunities to benefit all of us now and in the future. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Krisztina Morvai (NI),
Kékkártyás kérdés
. – Kedves Képviselőtársnőm! Azt mondta, hogy Oroszország, valamiféle balkanizáló és kontrolláló hatással akar lenni az Internetre a világban. Rosszul tudom-e azt, hogy Edward Snowden, aki feltárta az Amerikai Egyesült Államoknak az Internetet totálisan kontrolláló tevékenységét, jelenleg Oroszországban tartózkodik, ugyanis ott kapott menedékjogot. És onnan folytatja egyébként ezt a feltáró tevékenységét. Ezt a tényt hogyan tudja összeegyeztetni azzal, amit Ön az előbb állított? Marietje Schaake (ALDE),
blue-card answer
. – As our colleague probably knows, just because a whistleblower has revealed the abuse of power in the United States by the intelligence services, this does not justify the Kremlin's repression of speech, journalists, whistleblowers and opposition figures, whether they speak out online or offline. Furthermore, Russia requires data storage in Russia, and thereby it undermines and harms the open internet as we know it, not only for Russian citizens but for internet users worldwide. Gilles Lebreton (NI). - Monsieur le Président, l'internet doit être un espace de liberté, respectueux du droit à l'information et de la liberté d'expression, mais il doit aussi respecter le droit à l'oubli, qui constitue un aspect fondamental du droit à la protection de la vie privée et des données à caractère personnel. Le droit à l'oubli a été consacré le 13 mai 2014 par un arrêt de la Cour de justice de l'Union européenne. Il permet à toute personne lésée par une information publiée sur l'internet d'obliger l'exploitant du moteur de recherche concerné à la retirer lorsqu'un délai raisonnable d'exposition, de l'ordre de plusieurs années, est dépassé. Cet arrêt est important, mais insuffisant. L'entreprise Google tente en effet d'y résister: elle vient de publier, le 6 février 2015, un rapport qui remet en cause le droit à l'oubli. C'est pourquoi le forum sur la gouvernance de l'internet doit prendre le relais de la Cour. Il est notamment urgent de préciser trois points. Premièrement, le délai d'exposition au terme duquel une information peut faire l'objet du droit à l'oubli; deuxièmement, l'équilibre à établir entre ce droit à l'oubli et le droit du public à l'information; et troisièmement, la possibilité de conférer au droit à l'oubli une dimension extraeuropéenne, qui s'impose notamment face à la version américaine de Google. Angelika Niebler (PPE). - Herr Präsident, verehrter Herr Kommissar, verehrte Kolleginnen und Kollegen! Wir brauchen Fairplay im Internet, wir brauchen einen Zugang für jeden zum Internet, wir müssen Diskriminierungen im Internet vermeiden, wir müssen Vertrauen im Internet schaffen. Das heißt: Datenschutz und Schutz des geistigen Eigentums sind ganz wesentlich. Um hier unsere europäischen Wertvorstellungen einzubringen, ist das Internet-Governance-Forum eine ganz wichtige Plattform. Dieses Forum ist in der Vergangenheit seiner Aufgabe gerecht geworden. Deshalb hoffe ich sehr, dass das Mandat für das Internet-Governance-Forum verlängert wird. Und wenn es verlängert wird, dann müssen wir Europäer da auch eine ganz starke Stimme sein, dann müssen wir gehört werden. Ich möchte unterstreichen, was meine Kollegin Sabine Verheyen gesagt hat, nämlich dass auch eine starke Präsenz aus der Mitte des Parlaments heraus neben den zuständigen Kommissaren bei den Verhandlungen wichtig ist. Ich möchte die Gelegenheit nutzen, wenn wir über die Weiterentwicklung des rechtlichen Rahmens für das Internet sprechen, auch an unsere eigenen Hausaufgaben zu erinnern, und möchte den Herrn Vizepräsidenten der Kommission bitten, auch mit Blick auf die Datenschutzgrundverordnung, mit Blick auf das Telekompaket, doch bitte bei den Mitgliedstaaten anzumahnen, dass hier endlich auch Fortschritte erzielt werden, dass wir weiterkommen in den Verhandlungen, sodass wir in Europa unsere Hausaufgaben zügig abschließen können und mit einer starken Position dann auch international aufschlagen können. Nicola Danti (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signor Vicepresidente della Commissione, Internet è una risorsa inesauribile di conoscenza, garanzia d'informazione diffusa, fonte di nuova crescita economica, strumento strategico con valenze geopolitiche, una nuova agorà virtuale che si affianca alle storiche piazze delle nostre città. Alla crescente importanza di Internet non si è, tuttavia, accompagnata un'adeguata governance, che ne garantisca la trasparenza, la democraticità, la sicurezza e la neutralità. Spetta all'Unione assumere un ruolo di leadership nel mondo, recuperando il tempo perduto, per rendere la rete più inclusiva e sicura, senza tuttavia comprometterne libertà e diritti che invece, proprio nel web, possono trovare nuovi mezzi di affermazione. I cittadini devono poter avere fiducia nell'ambiente digitale per utilizzarne appieno le nuove opportunità, quali l'e-commerce e i tanti servizi che la rete può offrire. Il raggiungimento di un accordo sulla direttiva sulla sicurezza delle reti informatiche sarebbe un primo ma significativo passo in questa direzione. Massimiliano Salini (PPE). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signor Commissario, attraverso la governance di Internet abbiamo la possibilità di mantenere questo luogo, che è un luogo aperto, un luogo forte, un luogo dove la società ha riscoperto in gran parte anche se stessa, e di lasciare all'interno di Internet lo spazio per creare valore, per sfruttare la fiducia che Internet favorisce, affinché anche Internet sia un luogo di sviluppo e non solo, come spesso accade ultimamente, un luogo d'insidia, un luogo anche d'insicurezza. Abbiamo il compito di favorire una governance vera. Io non sono d'accordo con chi dice – anche durante la discussione di oggi è emerso – che il concetto di governance è incompatibile con il concetto di Internet. Io non credo che sia così. La governance non è una vigilanza protettiva e occlusiva, è un ambito attraverso il quale si cerca di far sì che quello spazio sia uno spazio di occasione per tutti. Io sono convinto di questo. Sono certamente convinto che ci sia la necessità di fare dei passi avanti. È vero che l'IACC ancora oggi soggiace alla normativa californiana e, quindi, in un ambiente spazioso come è il web, non possiamo non immaginare un'evoluzione anche a questo riguardo, e lei lo ha anticipato correttamente e io di questo la ringrazio. Mi auguro che questo Parlamento mantenga una posizione all'interno dell'Internet governance forum e che questo luogo, questo ambiente di governance del web mantenga il suo ruolo nel tempo. José Blanco López (S&D). - Señor Presidente, quiero respaldar la renovación del mandato del Foro para la Gobernanza de Internet y el enfoque de negociación multiparte. Pero quiero llamar la atención sobre un aspecto que considero crucial: la necesidad de asegurar un internet abierto e independiente. Es crucial ahondar los esfuerzos para asegurar la protección legal de la neutralidad de la red como condición indispensable para asegurar la libertad de información y expresión, e impulsar el crecimiento y el empleo. En noviembre, el presidente Obama trazó una clara línea roja al apostar por la adopción de las medidas más estrictas posibles para proteger la neutralidad. En los últimos días, el presidente de la Comisión Federal de Comunicaciones propuso impedir que los proveedores de acceso a la red discriminen contenidos o aplicaciones. Se están dando pasos al otro lado del Atlántico; Europa no puede quedarse atrás. Garantizar la neutralidad de la red y un internet libre y abierto es básico para garantizar la propia libertad de expresión en la red y su capacidad probada para que el puro talento innovador genere actividad y empleo. Paul Rübig (PPE). - Herr Präsident, Herr Kommissar Ansip! Ich glaube, Internet Governance ist die Frage der Zukunft. Deshalb hat auch der LIBE-Ausschuss einen Antrag an STOA gestellt, die NSA-Überwachungsaktivitäten dementsprechend technologisch zu analysieren, zu analysieren, welche technologischen Möglichkeiten hier zur Verfügung stehen. Es wurde hier auch ganz eindeutig festgestellt, dass nicht nur Geheimdienste diese Möglichkeiten der Überwachung nutzen können, sondern dass es auch sehr schnell sein kann, dass auch Terrororganisationen die Schlüssel zur Verfügung gestellt bekommen, die sichere Leitungen unsicher machen. Deshalb ist es für uns, glaube ich, sehr wichtig, dass wir zuerst einmal den Schutz unserer Geräte definieren, denn ich möchte auf meinem Gerät selbst entscheiden können, was hinaus geht und was hinein geht. Wir brauchen einen Schutzschirm für unsere Geräte, der die Privatsphäre absolut sicherstellt. Das hat wirklich Zukunft. Wir wollen verhindern, dass in Zukunft Dritte mit unserem Gerät machen können, wie sie wollen. Das wäre ungefähr so, wie wenn jemand von außerhalb des Plenums meine Hand beliebig betätigen kann. Und das kann nicht die Zukunft sein. Ich glaube, dass Wirtschaft und Politik sichere Leitungen im Internet brauchen. Und vor allem müssen unsere Bürger sicher sein wie beim Briefgeheimnis. Letztlich geht es auch darum, dass die Netzwerkneutralität nicht von Streaming-Diensten missbraucht werden darf. Die Kapazitäten, die hier in Zukunft benutzt werden, können, glaube ich, nicht kostenlos zur Verfügung gestellt werden. Μαρία Σπυράκη (PPE). - Κύριε Πρόεδρε, το Διαδίκτυο είναι το όχημα για να επιτευχθεί ο στόχος της ενιαίας ψηφιακής αγοράς, της αγοράς που για τις ευρωπαϊκές επιχειρήσεις θα ανοίξει, σύμφωνα με εκτιμήσεις, τις πόρτες σε 500 εκατομμύρια εν δυνάμει καταναλωτές, που μπορεί να αυξήσει το ακαθάριστο εγχώριο προϊόν της Ένωσης κατά 4% τα επόμενα 10 χρόνια, δηλαδή κατά περίπου 500 δισεκατομμύρια ευρώ. Για τον λόγο αυτό, το Διαδίκτυο χρειάζεται να έχει όσο το δυνατόν καλύτερη θεσμική υποστήριξη και κατοχύρωση μέσω μιας παγκόσμιας συμφωνίας· κατοχύρωση για θέματα όπως είναι η ασφάλεια των προσωπικών δεδομένων των πολιτών, όπως είναι η προστασία των παιδιών μας, όπως είναι η ελευθερία του λόγου και η ελεύθερη διακίνηση των ιδεών. Χρειάζεται υποστήριξη για ζητήματα ανοιχτά, όπως η διαδικτυακή ουδετερότητα, ώστε να διατηρηθεί το ανταγωνιστικό πεδίο για τις νέες καινοτόμες επιχειρήσεις, που είναι αυτές που μπορούν να επαναφέρουν τη χαμένη ευρηματικότητα στην ψηφιακή τεχνολογία στο ευρωπαϊκό έδαφος. Ως εκ τούτου το φόρουμ για τη διακυβέρνηση του Διαδικτύου, από την πρώτη φορά που συνεδρίασε το 2006 στην Ελλάδα, έχει συμβάλει πολύ θετικά στον διάλογο και την ανταλλαγή βέλτιστων πρακτικών. Αποτελεί ένα θεσμό που ενισχύει την αποτελεσματική κατάρτιση πολιτικής αναφορικά με το Διαδίκτυο, γι' αυτό τάσσομαι υπέρ της ανανέωσης της εντολής του από το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο, όχι μόνο γιατί θα πρέπει να στείλουμε ένα σαφές μήνυμα στον Οργανισμό Ηνωμένων Εθνών αλλά γιατί θα πρέπει, μαζί και τώρα, να ξεκινήσουμε να κάνουμε τα απαραίτητα βήματα, ώστε να ολοκληρώσουμε την τόσο σημαντική για την οικονομία μας ενιαία ψηφιακή αγορά αποχωρώντας από τα εμπόδια. Ева Паунова (PPE). - Ние всички, както и бизнесът в Европа все по-често използваме интернет, за да осъществяваме онлайн търговия както в границите на Европейския съюз, така и с останалата част от света. Забележителният успех на интернет не е просто стечение на обстоятелствата. Причината е, че глобалната мрежа продължава да се развива всеки ден като резултат от отличното функциониране на нейния модел на управление. Той позволява взаимодействие между всички заинтересовани страни, академичната общност и гражданите, НПО-тата, правителствата, големите, но и малките компании. Форумът за управление на интернет се превърна в успешна демократична платформа за дебат и обмен на добри практики. Затова напълно подкрепям неговото продължаване и по-нататъшно развитие. Призовавам Европейския съюз и държавите членки да подкрепят този доказал се подход на управление на интернет, вземайки предвид, че през 2015 година ООН ще преразгледа общата си политика в областта на информационните технологии. Възползвайки се от възможностите на интернет, Европа може да се превърне в глобален лидер в технологиите, подкрепяйки модела на отворен интернет. Намирането на компромис по ключови въпроси като роуминга, авторското право и мрежовата неутралност, ще ни позволи да се възползваме от момента и да постигнем завършване на единния цифров пазар в Европейския съюз. Pyynnöstä myönnettävät puheenvuorot Lambert van Nistelrooij (PPE). - Mr President, I am very glad that we have this proposal: after seven years we now have a resolution. I would like to thank Pilar del Castillo and her colleagues very much. This IGF – United Nations Forum gives a possibility for full debate also for the less-developed world. This is very important, to have them in. And I want to ask Mr Ansip whether the European Union cannot support non-governmental participation from the developing world: not only governments bringing their ideas, but having people engaged. Maybe I can get an answer in that direction. My second point is that I myself participated twice, in Vilnius and in Athens, and what I have seen there is that a lot of communication with all those partners and national parliaments is possible, and that is why I am a little sad about the fact that the parliamentary delegation has gone down and down. This is not the right signal; it is a bad signal to the internet community, and that is why we should put it on the agenda again. (The President cut off the speaker) Nicola Caputo (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, il rinnovo del mandato del Forum sulla governance di Internet deve essere assolutamente sostenuto con forza da questo Parlamento. Dal suo avvio nel 2005 il Forum ha infatti avuto il grande merito di favorire un dibattito trasparente e multilaterale sulla governance di Internet, aumentando anche il grado di cooperazione tra stakeholder istituzionali e della società civile. Internet si sta ritagliando un ruolo sempre più importante nella nostra vita. Parallelamente al suo sviluppo, si pongono però una serie di questioni che per l'Unione europea devono divenire assolutamente prioritarie. Penso, ad esempio, alla tutela dei minori sul web, alla protezione e alla promozione della libertà di espressione, alle problematiche legate alla privacy e alla sicurezza dei dati e al problema dell'attribuzione sul web di alcuni domini, come ad esempio il '.wine'. Credo quindi che, proprio tenendo conto della globalità dell'interconnessione di tutte queste questioni, sia responsabilità dell'Unione europea sostenere il Forum. Le delegazioni del Parlamento europeo devono quindi continuare a promuovere i valori europei attraverso l'interazione con le organizzazioni della società civile e con i rappresentanti dei parlamenti nazionali presenti al Forum, con l'obiettivo di garantire ai cittadini europei una rete aperta, indipendente e sicura basata sulla libertà di espressione. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, το Διαδίκτυο είναι γνωστό ότι συμβάλλει στην ανάπτυξη της οικονομίας, της γνώσης και διευρύνει βεβαίως και τη δημοκρατία. Τα ζητήματα όμως που πρέπει να αντιμετωπίσουμε είναι σημαντικά. Τι κάνουμε με τα θέματα οικονομικής ισχύος, διότι έχουν δημιουργηθεί μονοπωλιακές εταιρίες, έχουν αποκτήσει δεσπόζουσα θέση, πολλές φορές καταχρώνται αυτή τη δεσπόζουσα θέση, ελέγχουν τις τεχνολογίες, ελέγχουν την έρευνα, παραβιάζουν τα ατομικά δικαιώματα. Το δεύτερο θέμα είναι επίσης ο ρόλος των κρατών. Αυταρχικές κυβερνήσεις αποκλείουν την πρόσβαση στο Διαδίκτυο, περιορίζουν την ελευθερία έκφρασης, παραβιάζουν τα δημοκρατικά δικαιώματα, παρακολουθούν τους ίδιους τους πολίτες. Πρέπει λοιπόν να πάρουμε σοβαρά μέτρα. Να χτυπήσουμε την εγκληματική δράση που γίνεται μέσα από το Διαδίκτυο. Να προστατεύσουμε την προσβολή της προσωπικότητας. Γι' αυτό λοιπόν, το μοντέλο διακυβέρνησης πρέπει να είναι ανοικτό, πλουραλιστικό, συμμετοχικό, με την κοινωνία των πολιτών και τα πανεπιστήμια, ασφαλές και να προστατεύει τα προσωπικά δεδομένα. Στηρίζω λοιπόν την ανανέωση της εντολής για το φόρουμ την οποία πρέπει να δώσει το Κοινοβούλιό μας. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, treba nam ovaj poseban forum, Internet Governance Forum, treba nam i produljenje mandata, ne samo na godinu dana. Mi se zalažemo da taj forum dobije dulji mandat, jer mislimo da je to korektniji i efikasniji način rada ovog foruma. Ono što želim svakako naglasiti jesu svi principi koje smo danas ovdje čuli, sloboda, ljudska prava, sve ono što internet nosi. Ali, internet danas više nije samo proizvod ili usluga. Internet je život. Danas provodimo sate i sate uz internet. Nažalost manje s dragim osobama, više s internetom. Nažalost manje na lijepim prostorima, više s internetom. Zato sam i zadnji put rekao, treba nam nova filozofija oko interneta i predlažem da se ozbiljno razgovara o petoj slobodi Europske unije, o digitalnoj slobodi Europske unije koja će uljučivati sve principe o kojima smo govorili, ali i sve opasnosti koje internet nosi. Bill Etheridge (EFDD). - Mr President, the internet's great strength is the freeing of information to all. You can access more information now through a small hand-held, relatively cheap device than in the greatest of libraries in the past. So no surprise then that politicians seek to control and to govern this, because knowledge is power, and knowledge is freedom. Yes, we must guard against abuses and, yes, we must never allow crime to thrive through the internet, but we must also make sure that politicians never control the net. Controlling knowledge means that the status quo is maintained. I say, let the information and knowledge flow free. Let the people know the truth and let us have an information and knowledge-inspired democratic revolution where freedom of speech and true democratic democracy come back to all of Europe. That would be a great day. Michaela Šojdrová (PPE). - Pane předsedající, málokdy se zde setkávám s tak velkým porozuměním a shodou, a to napříč politickým spektrem. Ukazuje se, jaký je význam Evropského společenství. Jestliže se dokážeme takto shodnout, pak skutečně můžeme být silným, rozhodujícím hráčem i v této mezinárodní diskusi na tak zásadní téma, a to pokud bude samozřejmě mandát světového Fóra pro správu internetu prodloužen, tak jak to zde všichni podporujeme. Doufám a přeji si, aby naši zástupci podporovali zásady, které jste tady vy všichni zmínili, především zásadu otevřenosti, zásadu rovného přístupu, zásadu jednotného evropského digitálního trhu a síťovou neutralitu. A chtěla bych také zdůraznit, že do popředí se dostává bezpečnost a ochrana duševního vlastnictví, autorského práva a ochrana před zneužíváním. Dámy a pánové, já věřím, že naši zástupci tyto zásady budou hájit. Victor Negrescu (S&D). -
(începutul discursului nu se aude)... Internet liber, gestionat colectiv, sigur care protejează utilizatorii, dar și dezvoltatorii digitali, fără însă a afecta dreptul la viața privată sau a-i proteja pe cei care comit infracțiuni. Uniunea Europeană trebuie să devină un lider în domeniu și să exprime cu tărie poziția pentru continuarea mandatului dat de Organizația Națiunile Unite Forumului pentru guvernanța internetului. Avem nevoie de implicare în gestiunea internetului a tuturor actorilor și trebuie să luptăm împotriva unor tendințe de controlare a acestui spațiu, cum a fost cazul ACTA, sau ce s-a întâmplat recent în mai multe state europene, inclusiv în Ungaria. Avem însă nevoie să creăm mecanisme prin care instituțiile create să ne protejeze să poată acționa. Trebuie însă să înțelegem că internetul înseamnă pentru mulți speranță. Speranță pentru democrație în statele nedemocratice, șansa la dezvoltarea unei afaceri transnaționale pentru micii antreprenori europeni sau singura cale de comunicare pentru cei care au familiile departe, cum este cazul diasporei și cazul diasporei din țara mea, România. (Aplauze) József Nagy (PPE). - Az előrejelzések szerint az internetgazdasághoz kötődő növekedés az Európai Unióban csaknem 11%. A GDP-hez való hozzájárulás az utóbbi öt év alatt 5,7%-ra fog nőni. Pl. az internetet intenzíven kihasználó kis- és középvállalkozások, más KKV-khoz viszonyítva csaknem kétszer gyorsabb ütemben fejlődnek. Ugye az internet ma már minden szinten a gazdaságunk fontos részévé vált, ezért támogatandó. Azonban a feltétlen szabadságot a törvényen kívüli emberek is kihasználják. Így keletkeznek az interneten olyan terroristaoldalak, fórumok, vagy éppen a gyermekpornográfia. Így az internet függetlenségének a támogatása mellett muszáj megemlítenem, hogy nagyobb hangsúlyt kell fektetnünk a biztonságra, a nem kívánt tartalmak ellenőrzésére és a fogyasztóvédelemre is. Michał Boni (PPE). - Mr President, I wish to make four points. Firstly, we need to review the mandate of the Internet Governance Forum, and I would thank Pilar del Castillo for this initiative. Secondly, it is important because we are at the front of the new fight on essential values for the internet: freedom, net neutrality, privacy and security. We do not want balkanisation of the internet, and a multi-stakeholder model of governance of the internet is the only guarantee for keeping those values. Thirdly, the multi-stakeholder model of internal governance is the best platform for global discussion on the balance between freedom, privacy, economic development and security, with full respect to all dimensions of those problems. Fourthly, in Europe we need a much stronger network among national fora of internet governance. Krisztina Morvai (NI). - Kezdjünk el egy kicsit a lényegre térni! Kérdezném az illetékes Biztos urat, hogy hogy áll most az európai emberek internetes adatforgalmának a titkosszolgálati megfigyelése? Merthogy Nagy képviselőtársam itt felsorolta, hogy micsoda törvényen kívüli emberek használhatják az internetet. Ilyen törvényen kívüli emberek pl. azok a titkosszolgálatok, amelyek mindenféle emberi jogi alapelvvel és szabállyal szembemenve az Egyesült Államokban, illetőleg az úgynevezett „öt szem művelet“ keretében – ugye Egyesült Államok, Anglia és másik három ország együtt – figyelte az európai polgároknak is a teljes internetes adatforgalmát, többek között levelezését. Ezzel kapcsolatban közel egy éve elfogadott az Európai Parlament egy jelentést is. Szíveskedjen tájékoztatni a Parlamentet Biztos úr arról, hogy hogy áll most a helyzet. Figyeli-e még az Egyesült Államok és figyeli-e még vele együtt Anglia titkosszolgálata jogellenes módon az európai polgárok internetes adatforgalmát és levelezését. Ez egy érdekes és fontos kérdés. (Pyynnöstä myönnettävät puheenvuorot päättyvät) Andrus Ansip,
Vice-President of the Commission
. - Mr President, I would like to cordially thank you for this fruitful debate. Many issues raised today are the focus of the Commission's work on the DSM. The Commission is a strong supporter of the multi-stakeholder model for internet governance. It is also thanks to the involvement of the multi-stakeholder community that the internet, with its transnational and multidimensional nature, has been able to flourish and bring about innovation with all the benefits of the digital revolution. The IGF has successfully brought together different stakeholders for open and frank discussions. Even if much more can – and should – be done to improve this forum further, it has proved very helpful and valuable. As you know, the Commission has been one of the most stable and committed financial contributors to the IGF. This is vital for the stability that an organisation needs to function properly. To conclude, the Commission very much appreciates your work in this area. Genuine progress is necessary on internet governance so that there are structures that are inclusive, transparent, accountable and technically sound. Otherwise the risk is that more intergovernmental approaches will gain momentum. The multi-stakeholder governance of the internet needs to be strengthened. It needs to be credible and inclusive. This is where the European Union, with its strong values of respect for human rights, diversity and the rule of law, can show its international leadership. We can and should be up to the task. Krisztina Morvai (NI). - Mr President, I wonder whether the Commissioner should not answer some questions by Members of this Parliament. The Commissioner obviously wrote this – or it was written by somebody, I do not know whom – but somebody wrote this exposé. The first half of it was read beforehand, the second half after the so-called debate. This is not why we are here. As a Member of this Parliament and an elected politician I want your answer to my question. President. - I have to say that this is not Question Time with the Commission and the Commission also has its freedom of expression. So we will continue. Olen vastaanottanut neljä päätöslauselmaesitystä. Keskustelu on päättynyt. Äänestys toimitetaan keskiviikkona 11. helmikuuta 2015. Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 162 artikla) András Gyürk (PPE),
írásban.
– Az Internetirányítási Fórum mandátumának megújítása nélkülözhetetlen ahhoz, hogy az internetirányítás egyik legfontosabb fórumaként garantálni lehessen a többszereplős részvételt az internettel kapcsolatos szabályok elfogadásában. El kell kerülni azt, hogy a tagállamok kizárólag kormányközi megállapodással és az üzleti élet szereplői, a szakértők, valamint az NGO-k kizárásával, egymással megállapodjanak az internet kizárólagos irányításáról, és ez a megállapodás olyan elemeket tartalmazzon, amelyek ártalmasak a szólásszabadság, demokrácia és az alapvető emberi értékek, továbbá az internetmegújulási képesség, valamint a fenntartható gazdasági fejlődés folyamatos elősegítése szempontjából. A minél nagyobb átláthatóság érdekében szükséges az ENSZ-mandátum alá tartozó IGF keretébe terelni a diskurzust. Ahogy mára már egyértelművé vált, az internetnek hatalmas szerepe van a gazdaság fellendülésében. Éppen ezért támogatom, hogy az IGF-ről szóló állásfoglalási indítványba bekerüljön, hogy az internet semlegességének védelme elengedhetetlen előfeltétele a véleménynyilvánítás és információáramlás szabadságának, valamint a növekedés, a munkahelyteremtés, az innováció és az üzleti lehetőségek kiaknázásának. Carlos Zorrinho (S&D),
por escrito.
– É fundamental renovar o mandato do Fórum Global da Internet (FGI), como plataforma de acompanhamento, debate e auto – regulação do uso da Internet. É errado pensar que a não regulação garante a neutralidade da Internet. No entanto a garantia da neutralidade da Internet não pode pôr em causa o espaço de liberdade, criatividade e criação de valor em que a Internet se transformou. Por isso uma „Governance“ partilhada e aberta é aquela que serve uma dinâmica saudável de desenvolvimento da Internet, justificando a renovação e o reforço do FGI. 14.   Označování země původu složek masa u zpracovaných potravin (rozprava) PUHEMIES. - Esityslistalla on seuraavana keskustelu Giovanni La Vian ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puolesta komissiolle laatimasta suullisesti vastattavasta kysymyksestä jalostetuissa elintarvikkeissa ainesosana käytetyn lihan alkuperämaan merkinnästä (O-000091/2014 - B8-0101/2015) (2014/2875)(RSP)). Giovanni La Via,
Presidente della commissione ENVI
. - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signor Commissario, in base a quanto stabilito dal regolamento (UE) n. 1169/2011 sulla misura dell'informazione sugli alimenti per i consumatori, nel dicembre 2013 la Commissione europea ha pubblicato la sua relazione sull'indicazione obbligatoria del paese di origine o del luogo di provenienza per le carni utilizzate come ingrediente, accompagnata da un documento di lavoro sull'atteggiamento dei consumatori nei confronti dell'etichettatura d'origine delle carni utilizzate come ingrediente, sulla fattibilità di possibili scenari relativi a tali etichettature e sui relativi impatti. Con la risoluzione approvata dalla commissione ENVI si propone al Parlamento di dare un contributo in materia di indicazione di origine delle carni presenti negli alimenti trasformati, che possa essere utile in vista di future proposte legislative da parte della Commissione europea. Le relazioni della Commissione europea a cui mi riferivo poc'anzi, come anche alcune rilevazioni effettuate negli ultimi mesi, riconoscono che oltre il 90% dei consumatori interpellati ritiene importante che l'etichetta dei prodotti alimentari trasformati indichi l'origine delle carni, dimostrando quindi il forte interesse da parte dei consumatori per questa informazione, che rappresenta uno dei fattori che possono influenzare il loro comportamento. Ciò vale, a maggior ragione, se si considera che al livello dello Stato membro si stima che una percentuale compresa tra il 30 e il 50% del volume totale delle carni macellate sia trasformata in carne da utilizzare come ingrediente per prodotti alimentari, principalmente in carne macinata, preparazione a base di carne e prodotti di carne. Signor Commissario, oggi dobbiamo riconquistare la fiducia dei consumatori europei che, anche a seguito dei recenti scandali alimentari, tra cui la sostituzione fraudolenta di carni bovine con carne di cavallo, auspicano regole più severe in materia di tracciabilità e di informazione. Certamente queste regole non saranno in grado di impedire di per sé il verificarsi di frodi alimentari, ma potranno consentire anche alle autorità di condurre indagini più efficaci oltre che informare i consumatori. Nella risoluzione non viene dimenticato il ruolo delle piccole e medie imprese, centrali nella nostra economia per quanto riguarda la creazione di crescita, occupazione e sviluppo, e l'impegno a favore di alimenti di qualità e sicuri. Ritengo quindi che un approccio equilibrato tra le diverse posizioni e interessi coinvolti sia la via da perseguire in vista della predisposizione della nuova legislazione in materia, che dovrà tenere conto della trasparenza e della leggibilità delle informazioni per i consumatori, pur consentendo al contempo alle imprese europee di operare in modo economicamente redditizio e competitivo, a condizioni accettabili per il potere d'acquisto dei consumatori. Su un punto specifico vorremmo chiedere maggiori informazioni alla Commissione, e precisamente sulla valutazione dei possibili effetti sui prezzi di questa misura. Infatti, i risultati di una ricerca condotta da un'associazione dei consumatori francese divergono considerevolmente rispetto ai dati contenuti nella relazione della Commissione europea circa i costi dell'introduzione dell'indicazione del paese d'origine in etichetta. Chiedo pertanto al Commissario di esaminare in maniera più approfondita la questione al fine di ottenere un quadro più quadro. Tale valutazione, però, non deve prolungare i tempi di presentazione della proposta legislativa. Quando la Commissione pubblicherà la sua proposta noi chiaramente reagiremo nel merito, insieme al Consiglio, sulla base delle nostre prerogative di colegislatori, ma siamo pronti sin da adesso a dare il nostro contributo tramite il lavoro svolto su questa proposta di risoluzione che contiene i nostri suggerimenti e l'elenco delle nostre priorità. Servono norme chiare, coerenti e armonizzate. Abbiamo molto da fare nei prossimi anni e questa è un'area sensibile per i nostri cittadini. Offriamo quindi oggi e con il voto di mercoledì un contributo fattivo e preciso alla Commissione europea, alla quale chiediamo di presentare delle proposte legislative che rendano obbligatoria l'indicazione dell'origine delle carni presenti negli alimenti trasformati. Riteniamo infatti che le informazioni sull'origine, fornite attualmente su base volontaria, possano indurre in errore i consumatori e che l'obbligatorietà possa invece assicurare maggiore trasparenza lungo la filiera alimentare e informare meglio i consumatori europei. Infine, chiediamo che si tenga conto nello stesso tempo delle valutazioni d'impatto, evitando costi e oneri amministrativi eccessivi per le imprese. Come detto in apertura, il nostro obiettivo deve essere quello di riconquistare la fiducia dei consumatori europei, rassicurandoli sulla qualità e sicurezza degli alimenti prodotti nel nostro territorio e offrendo loro le informazioni richieste al fine di un acquisto consapevole. Jyrki Katainen,
Vice-President of the Commission
. - Mr President, consumer sensitivity about the origins of the foods they eat has certainly grown over recent years. Consequently, origin has become of increasing relevance for businesses and also for policy-makers. Before turning to the honourable Members' questions, allow me to say a few words about the Commission's report on the issue. The main purpose of the report is to set out in a neutral and objective manner all relevant factors in order to launch an informed discussion with Parliament and the Council. The report relies principally on the external study, which also includes a consumer survey. The coverage of the report is broad and heterogeneous. It covers all pre-packed foods with meat ingredients of all species. Products can range from relatively simple meat preparations, such as fresh meat with spices, to more processed meat-related products such as pizza bolognese. The supply chains of such products can also be quite complex and lengthy. Given the broad scope of the report, any estimated impacts must inevitably be both general and varied. Turning to the oral question, on the first point I would like to clarify that the Commission has not yet decided on any follow-up action. The report itself does not suppose or imply any a priori position of the Commission on the subject. The honourable Member's second point cites a consumer study alleging that the cost-of-origin labelling of meat in processed foods is lower than price increases identified in the report. Here I should point out that the Commission report was based on estimates from the food industry. These estimates, as well as the methodology used, were discussed and endorsed in the context of a focus group comprised of professionals active in the food chain, including consumer associations. The figures provided in the Commission's report take into account meat of all species and all structures of food supply chains across Europe. By contrast, the study mentioned by the honourable Member relates solely to beef products in France. For beef, origin labelling is expected to have the lowest impact, notably because of the existing traceability system and relatively lower volumes of intra-EU trade in bovine beef animals and beef compared to the other species. In the case of France especially, there is a sufficient supply of domestic raw material for the production of processed beef products. These estimated increases of 15%-20%, and up to 50%, mentioned in the Commission report refer to the additional operating costs for the industry and not the final product price, as is the case in the French study. These estimates correspond to the specific scenario where the indication of origin would be set at the Member State / third country level. The additional cost to the industry for origin labelling set at the EU / non-EU level ranges from negligible to up to around 25%. I would also like to note that it would be difficult to establish the final product price. In particular, depending on the strength of retailers or the suppliers, some of the cost increase might be absorbed downstream in the food supply chain, to the detriment of suppliers, and only partially passed on to the final consumer. Furthermore, the French study cited by the honourable Member does not specify the level of origin indicated on the label. It is therefore impossible to compare the estimates provided by these two sources. Finally, the French study summarised costs relating to origin indications provided on a voluntary basis. The estimations of price increases for voluntary schemes are less significant as they tend to cover cases where origin indication is feasible with relatively low cost. By contrast, mandatory origin labelling refers to all case scenarios, including those where it would be operationally difficult and costly. Therefore the costs are higher. As regards the third point on consumer preference, as to the level of the origin indication the Commission report fully reflects the observations pointed out by the honourable Member. According to the report, an origin indication set at EU / non-EU level may be considered from the consumer's perspective as too generic and not worthy of any resulting price increase. However, at the same time, the report stresses the paradox of a discrepancy between consumer interest in origin labelling and their willingness to pay for that information. Mandatory origin labelling may negatively affect the consumption of needs-related foods. It is observed that consumers currently buy meat with origin indication less often than they would have wished, because of the price consideration. The price sensitivity is mainly reflected for origin labelling on meat used as an ingredient. The consumer would be interested in receiving the information at the highest level of detail possible if this information were to be offered without any price increase. Turning to the last point on the voluntary labelling of the origin of meat in processed food, let me reassure the honourable Member that such a system has also been addressed in the Commission's report. The external study which forms the basis of the report looked into existing private schemes approved at national or concentrated industrial level. The study concluded that the use of such voluntary schemes concerning the origin of meat ingredients in meat-based products is generally limited. Where such schemes exist, they tend to be mostly private and not related only to geographical origin labelling, but rather form part of a wider quality initiative. Renate Sommer,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Herr Präsident! Der Kommissar hat es gerade gesagt: Der Verbraucher will diese Herkunftskennzeichnung von Fleisch in verarbeiteten Produkten nur dann, wenn er dafür nicht zusätzlich bezahlen muss. Drei Viertel der Verbraucher sagen: Wenn es zusätzlich etwas kostet, wenn das Produkt teurer wird, dann will ich das überhaupt nicht haben. Deshalb verstehe ich überhaupt nicht, warum es so viele Kollegen hier im Hause gibt, die darauf bestehen, dass es diese Herkunftskennzeichnung unbedingt geben muss. Der Verbraucher will es nicht wirklich. Und das Produkt wird teurer, ja, definitiv! Auch das hat der Kommissar ausgeführt. Die Hersteller müssen wesentlich mehr Kosten einkalkulieren. Die Betriebskosten steigen um bis zu 50 %. Zusätzlich werden wir einen Anstieg der Bürokratiekosten haben – plus 30 % –, und wir arbeiten doch gegen überbordende Bürokratie. Außerdem brauchen die Hersteller getrennte Lagerräume, und sie müssen jede Menge neue Etiketten und Verpackungen entwerfen. Denn leicht ist eine Scheibe Wurst mit Herkünften aus vier bis fünf verschiedenen Ländern belastet. So müssen sie 400 bis 500 verschiedene Etiketten und damit Verpackungen entwerfen. Wer soll das denn stemmen? Der Verbraucher will es nicht, es kostet viel Geld, es erhöht den Bürokratieanteil, und es gibt überhaupt keinen Zusammenhang zwischen dem Pferdefleischskandal und einer Herkunftskennzeichnung. Das hat dieses Parlament mit Beteiligung all der Fraktionen, die jetzt so eintreten für diese unsinnige, wirklich blödsinnige Herkunftskennzeichnung von Fleisch in verarbeiteten Produkten, ganz eindeutig festgestellt. Zuletzt muss man sagen: Diese Herkunftskennzeichnung ist unsozial, denn viele Leute können es sich nicht leisten, viel mehr Geld für ihre Lebensmittel zu bezahlen, und das wäre damit der Fall. (Die Rednerin ist damit einverstanden, zwei Fragen nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Franz Obermayr (NI),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Präsident! Die Vorrednerin, Frau Sommer, hat sich ja eigentlich schon dadurch qualifiziert oder nicht qualifiziert, dass alles, was offensichtlich zu einer Produktsicherheit beiträgt, für sie blödsinnig und unsinnig ist. Frau Sommer, darf ich Sie fragen: Wissen Sie eigentlich, dass alles außer Lebensmitteln teurer geworden ist? Lebensmittel, die vielleicht noch vor 10 bis 15 Jahren 100 % gekostet haben, kosten heute nur mehr 50 % vom historischen Wert. Ich frage Sie, wenn Sie das wissen: Wie können Sie darauf beharren, dass offensichtlich das Horrorszenario, dass alles teurer werden muss, ein Gott gegebenes Gesetz ist? Können Sie sich nicht vorstellen, dass es auch im Interesse der Konsumenten ist, dass Lebensmittel auch eine gewisse Qualität haben dürfen? Das kostet nun mal auch einen gewissen Preis. Vielleicht kommt es auch den Bauern zugute. Tibor Szanyi (S&D),
Kékkártyás kérdés
. – Én is Sommer asszonyhoz tenném föl a kérdésemet. Fogyasztó is vagyok, nem csak politikus. Én számtalanszor találkozom olyan termékekkel, ahol nem csak a húsösszetevők, hanem minden, az utolsó szögig, az utolsó szálig gyönyörűen föl van tüntetve – és ezek az élelmiszerek nem drágábbak egyébként a többinél. Ott viszont, ahol vállalhatatlan eredetű árut dolgoznak bele a hústermékekbe, ott nyilvánvalóan többletköltséget okozna, hogyha be kéne vallaniuk vagy pedig le kéne cserélniük minőségi húsra. Sommer asszony tartok tőle – és ezt kérdezem – Ön most tényleg az élelmiszerrel játszadozókat védi a normális termelőkkel szemben? Renate Sommer (PPE),
Antwort auf zwei Fragen nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Zur Herkunftskennzeichnung von Zutaten, Fleisch als Zutat: Zutaten müssen mit der Herkunft überhaupt nicht gekennzeichnet werden. Das ist die Antwort auf die Frage des Kollegen von der S&D. Produktsicherheit, lieber Herr Kollege vom rechten Flügel, hat überhaupt nichts damit zu tun, dass es eine Herkunftsangabe gibt. Wir haben europäische Gesetze zur Lebensmittelsicherheit, zur hygienischen Qualität, zur Kennzeichnung etc., die überall in allen Mitgliedstaaten gleich gelten. Da ist es wichtig, dass wir zu Hause eine gute Kontrolle haben und dass Verstöße gegen Gesetze geahndet werden. Dafür sind die Mitgliedstaaten zuständig. Die Herkunftskennzeichnung hat mit Qualität überhaupt nichts zu tun. Sie ist im Gegenteil protektionistisch. Das kommt gerade vom rechten Flügel! Ich finde es beschämend, dass der linke Flügel das mitmacht. Glenis Willmott,
on behalf of the S&D Group
. – Mr President, it is several years since the Food Information Regulation was agreed. From the vote in Parliament at the time, it was clear that MEPs wanted country-of-origin labelling for all meat, including meat in processed foods. And although in the negotiations we finally agreed on origin labelling for fresh meat, MEPs and Member States were subjected to a huge lobbying campaign from industry. In the end, unfortunately, we could not get agreement from the Council on meat in processed foods. But of course, consumer groups were at a massive disadvantage, because they just cannot compete with the lobbying resources available to industry. The Commission report states that the costs will increase if we have country-of-origin labelling. However, the Commission's report was based totally on industry self-reporting. So what did you expect? Consumer organisations were invited to the focus groups, but it is clear to me they did not and do not endorse the report's findings. Consumer research from France found that labelling the meat in a frozen lasagne cost just 1.5 euro cents, and for a Bolognese sauce it would be less than a cent. Hardly that expensive, I think. And you know, if they really thought about it, this could be really good for the food industry, helping to restore the trust in their supply chain that has been so badly damaged in recent years due to the horsemeat scandal. What is really important is that over 90% of consumers say they want to know where the meat in the processed food they buy comes from. All we want is clear, honest food labelling. Surely consumers should not be misled. If a beef lasagne is labelled as a British product, that should mean it is made with British beef, and if it is labelled as a French product, it should be made with beef from France. It is not that difficult to understand. This Parliament led the way on labelling of nutritional information, on labelling of palm oil, on labelling of allergens to enable consumers to make informed choices about the food that they give to their families. This week we must send a clear, strong message to the Commission to bring forward proposals for mandatory country-of-origin labelling of meat in processed food. It is clearly what Parliament wants; it is clearly what the farmers want and, more importantly, it is clearly what consumers want. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Michaela Šojdrová (PPE),
otázka položená zvednutím modré karty
. – Vážená paní poslankyně, přestože vím, že toto téma není černobílé, chtěla bych se Vás zeptat, zda jste skutečně tak přesvědčena o tom, že pouze důkazem o původu masa, které je v dané potravině, v daném výrobku, zvýšíte kvalitu tohoto masa. Zda tedy tím, že označíte původ tohoto masa, automaticky zvýšíte kvalitu této potraviny. A potom bych se Vás chtěla zeptat, zda jste skutečně dostala konkrétní požadavky od konkrétních občanů, abychom my zde schválili označování původu masa v daném výrobku. Glenis Willmott (S&D),
blue-card answer
. – Thank you for the question. It is not just about quality. Many people want to know where their meat comes from, for a whole range of reasons. It might be for environmental reasons, it might be the air miles that are travelled, it might be about the way the meat is produced – the standards of husbandry. If I buy a chicken sandwich and it says „produced in Britain“ I expect to know whether the chicken is from Britain or Thailand. People have a right to know that. And, yes, I get lots of people telling me they want this legislation. Ninety per cent of consumers is a large, significant number. Jørn Dohrmann,
for ECR-Gruppen
. – Hr. formand! Europa-Parlamentet har i årevis diskuteret, om forarbejdet kød skal mærkes med oprindelsesland, så forbrugerne kan se, hvor kødet stammer fra. En undersøgelse, som Kommissionen har fået lavet, viser, at mindst 90 % af forbrugerne synes, at mærkning af forarbejdet kød er vigtig, og det synes jeg også er vigtig. Dette forslag handler om tillid mellem forbrugerne og producenterne. I den forbindelse kan vi sige, at hestekødsskandalen da også tydeliggjorde, at der reelt er et behov for at have et fuldt overblik over, hvor det forarbejdede kød kommer fra. Sporbarhed, så man kan følge en vare fra jord til bord, er et forbrugerkrav, som man altid bør opfylde. Det er forbrugernes ret at kende hele oprindelsen, og dermed også oprindelseslandet, på den mad, de køber. Naturligvis vil krav om mærkning med oprindelsesland aldrig kunne forebygge den svindel, der er foregået, men det er et led i en kæde af krav, der skal sikre, at forbrugerne får den vare, de betaler for – og de skyldige, de skal straffes, hvis de snyder! Når forarbejdet kød bliver brugt som en ingrediens i et produkt, skal det naturligvis være muligt at finde oplysninger om eksempelvis oprindelsesland af det, man har købt. En afledt effekt af mærkningen med oprindelsesland kan måske også være, at landene vil bestræbe sig endnu mere på at leve op til de høje forbrugerkrav og en god dyrevelfærd samt en kvalitet, og at de lande, der måske har en mindre – hvad skal man sige – er mindre gode til at leve op til det, de vil blive straffet. Nøjagtig som man som forbruger gerne vil vide, hvor en hel kylling eller en gris kommer fra, vil man naturligvis også gerne vide, hvor det forarbejdede kød kommer fra. Derfor skal det også være sådan, at man kender oprindelseslandet på det stykke bacon eller den paté eller den pølse, der bliver solgt. Foruden den fødevaresikkerhed, der ligger i, at man kan se, hvor ens produkter kommer fra, ja så kan dette forslag også være med til at give en merværdi til fødevareproducenterne. Forbrugerne vil nemlig gerne have en lille historie om fødevarerne. (Taleren accepterer at besvare to blåt kort-spørgsmål i henhold til forretningsordenens artikel 162, stk. 8) Renate Sommer (PPE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ist Ihnen bekannt, dass die Verordnung zur Information der Verbraucher über Lebensmittel vorschreibt, dass die Herkunft angegeben werden muss, wenn es ansonsten zu einer Irreführung des Verbrauchers kommt? Das heißt, wenn das Produkt den Eindruck erweckt, es kommt woanders her, als es nun wirklich tut, dann muss die Herkunft angegeben werden. Ist Ihnen das überhaupt bekannt? Zweitens: Sie haben den Pferdefleischskandal als Begründung für diese Herkunftskennzeichnung, über die wir heute diskutieren, angegeben. Ist Ihnen bekannt, dass das Pferdefleisch als Rindfleisch deklariert war und für Rindfleisch eine Herkunftskennzeichnung seit vielen Jahren verpflichtend ist? Margrete Auken (Verts/ALE),
Blåt-kort-spørgsmål
. – Hr. formand! Jeg vil blot sige, at jeg er fuldstændig enig i det, som Jørn Dohrmann har sagt, men jeg vil så gerne vide, om han også går ind for, at det skal være tvungen mærkning? For de eneste ændringsforslag, der er i beslutningsforslaget fra hans gruppe, de kræver frivillige ordninger, og i et af ændringsforslagene forlanges endda, at det helt skal væk! Så det er blot for at vide, om hr. Dohrmann taler på vegne af hele sin gruppe eller kun på vegne af en lille del af den. Jørn Dohrmann (ECR),
Blåt-kort-svar
. – Hr. formand! Vi ønsker, at forbrugerne bliver oplyst om, hvor kødet kommer fra. Det skal være sådan, at forbrugerne føler sig trygge, når de handler ind til familien. Og det er jo klart, at når man har oplevet en hestekødsskandale, jamen, det viser, at der aldrig vil være 100 % sikkerhed. Når folk vil svindle, kan de selvfølgelig gøre det! Uanset hvor meget vi mærker kødet med hele vejen rundt, kan vi aldrig undgå, at der er nogle, der vil svindle. Men det er klart, at de, der svindler, selvfølgelig også skal straffes for det. De skal ikke bare kunne gå frit omkring, når sådan noget sker. Men mærkning er en sikkerhed til forbrugerne og en oplysning til forbrugerne, og det er det, jeg synes, vi skylder dem. Anneli Jäätteenmäki,
ALDE-ryhmän puolesta
. – Arvoisa puhemies, tässä on nyt kysymys siitä, että parlamentin ympäristövaliokunta esittää, että komissio tutkisi, mitä vaikutuksia sillä on, että lihan alkuperämerkintä kirjoitetaan. Onko sillä kustannusvaikutuksia ja millaisia, ja mitä muita vaikutuksia sillä on? Tutkimukset osoittavat, että suuri osa kuluttajista haluaa tietää lihan alkuperän. Eivät toki kaikki mutta hyvin monet haluavat tietää, miten pitkän matkan kana tai muu liha on kulkenut ennen kuin se tulee lautaselle. Täällä on esitetty arvioita näistä kustannuksista ja niin myös komission papereissa. Täällä tuli arvio, että lihakilon hinta nousisi 50 prosenttia, jos alkuperämerkintä tulisi. Toisaalla katsotaan, että se olisi alle sentin lihakiloa kohti. Jos haarukka on näin suuri, niin minusta on todella järkevää, että parlamentti yhtyy siihen kantaan, että komissio tutkii nämä kustannusvaikutukset. Ei varmasti kukaan halua pakollisia merkintöjä, jos lihan hinta nousee 50 prosenttia. Mutta itse en kyllä siihen väitteeseen millään voi uskoa, ja tässä voin vedota ihan suomalaisiin kokemuksiin. Meillä on elintarvikeyhtiöitä, yrityksiä, jotka merkitsevät alkuperän ja erittäin tarkkaan. Ja ei se ole kyllä hintakysymys ainakaan näiden yritysten omien laskelmien mukaan. Se lisää luottamusta kuluttajiin, ja tätä kautta voi myös käydä niinkin, että lihan kulutus lisääntyy. Mutta tämähän tässä ei ole pääasia, vaan pääasia on se, että kuluttajalla on oikeus tietää, mitä hän suuhunsa pistää. Tämän vuoksi on tärkeää, että komissio nyt saisi mahdollisuuden tutkia sekä vapaaehtoisen että pakollisen alkuperämerkinnän taloudelliset ja muut vaikutukset. Lynn Boylan,
on behalf of the GUE/NGL Group
. – Mr President, it is almost exactly two years after the horsemeat scandal exploded across Europe, and we are still calling on the slumbering Commission to wake up and propose legislation for origin labelling for all meat, including meat as an ingredient. The horsemeat scandal was the biggest food fraud of the 21st century, and it exposed the lengthy, complex, and often very murky extremes of food chains in Europe. That some of the biggest supermarkets were able to just apologise, and claim they didn't know where the meat came from, is astounding. Whilst this scandal was – as rightly pointed out – caused by criminal activity, it underlined the extremely poor levels of traceability in the food chain, for consumers to know where their food is coming from. Ninety percent of consumers want to know the origin of their meat, both fresh and processed. This is a demand which has pre-dated the horsemeat scandal, and it still goes unfulfilled. The European Commission needs to stop being apologists for the corporate food industry and start acting to defend and represent the interests of the citizens that they supposedly work for. It would do well to avoid bleating out the big food industries' arguments against and seek to implement as soon as possible what citizens and consumer groups have been calling for for years. The Commission claims, in its 2013 report – we have heard it here – that the production costs could increase by anything up to 50%. We know that the consumer groups have shown that the opposite is true. Let us not forget that, when it was introducing country-of-origin labelling for meat – unprocessed meat – we heard these same arguments. In Ireland, our voluntary labelling scheme, which includes meat and processed meals, has been a remarkable success, with almost 40 000 producers and 122 processors currently involved; this is a perfect example of the appeal and benefit to businesses such labelling can have. In fact, it is so successful that now what we have, because of the absence of mandatory labelling, is dishonest food manufacturers giving misleading representations of where the food comes from, labelling them as Irish recipes, traditional, farmhouse and local. So the European Commission needs to stop sticking its head in the sand and start listening to what consumers want. Keith Taylor,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Mr President, as of April next year, EU consumers will know, when buying a pig cutlet or a chicken fillet, where the animal was reared and slaughtered. However, if they bought a pork pie or a chicken nugget, they would not have a clue as to the origin of their meat. Today's proposal will bring a consistency with the new rules on country-of-origin labelling of unprocessed as well as processed meat. The 2013 horsemeat scandal not only shattered public trust, it reinforced consumers' demands for information on how and where food is produced. Whilst no silver bullet against fraud, compulsory labelling of meat in processed foods would oblige food makers to keep a tighter grip on their suppliers and would make them more accountable for what they put into their food products. Research, as we have heard from the Commission and consumer organisations across the EU, consistently tells us that 90% of Europeans do care about the origin of their meat. They want to find this information on the label, whether the meat is fresh or used as an ingredient. The beef labelling model, whereby the animal's country of birth, rearing and slaughter must be given, has raised consumers' expectations, and people want to know the animal's full journey from farm to table, because a more transparent meat supply chain will benefit not only consumers and businesses alike but make it harder for less scrupulous operators to cut corners. Some industry groups report that price increases of 15 to 50% would be triggered by mandatory labelling. Firstly, these increases are seen as scaremongering by some consumer organisations, and secondly, most people do not conceive of having to pay for knowing such basic information as the origin of the food on their plate. Colleagues, we have the opportunity to improve our food chain and make it more transparent. The public wants it, and we should believe that we should act in the public's interest. Please support the Commission's call to come forward with legislation. Piernicola Pedicini,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, il nostro movimento si è sempre posto a difesa dei consumatori e del loro diritto di sapere da dove proviene la carne che consumano – lo ha spiegato molto bene la collega Willmott prima –, per motivi ambientali per esempio. Al momento, a livello europeo non esiste nessun obbligo di indicare l'origine della carne nei prodotti processati. Quest'obbligo esiste soltanto per le carni quando queste sono vendute singolarmente. Pertanto, ad oggi ogni produttore può decidere liberamente se indicare l'origine delle carni processate oppure no e, se decide di farlo, lo può fare senza essere obbligato a seguire nessuna regola. Questo è assurdo. È per questo che molti produttori indicano il paese d'origine di uno soltanto degli ingredienti del prodotto finale – naturalmente il paese che gli conviene di più dal punto di vista commerciale – oppure scelgono liberamente di indicare solo il paese ultimo di trasformazione del cibo, beneficiando comunque del vantaggio di marketing che ne deriva. Questo tipo di etichettatura naturalmente non serve a nulla, serve soltanto a fare concorrenza sleale tra le aziende. In questo modo si può vendere un prodotto come se fosse italiano, come se fosse spagnolo, come se fosse greco o inglese, eccetera, anche se la carne che contiene proviene da tutt'altro paese. Signor Commissario, lei ha parlato prima di etichettatura volontaria come una possibilità. Per questo motivo, nella risoluzione abbiamo chiesto alla Commissione di porre delle regole chiare per i produttori che decidono di utilizzare l'etichettatura volontaria, ma soprattutto abbiamo chiesto di porre delle regole chiare per chi decide di non etichettare. Dal nostro punto di vista la tracciabilità di un prodotto è un valore aggiunto al prodotto e se un'azienda decide di non etichettare a quel punto non dovrà in nessun modo far riferimento all'origine di nessuno degli ingredienti del suo prodotto perché, altrimenti, si ingannano i consumatori. Questa è l'unica posizione che permette di salvaguardare la libertà di scelta delle aziende da una parte e di proteggere al tempo stesso i consumatori dalle truffe. È per questo che, nell'attesa di un'etichettatura obbligatoria che noi auspichiamo, abbiamo chiesto di adottare la nostra posizione tramite un atto di esecuzione in modo da poter approvare questi provvedimenti in tempi decisamente più rapidi rispetto alle direttive o ai regolamenti. (L'oratore accetta di rispondere a due domande „cartellino blu“ (articolo 162, paragrafo 8, del regolamento)) Marc Tarabella (S&D),
question „carton bleu“
. – Monsieur le Président, Monsieur Pedicini, vous avez très justement mentionné, dans votre intervention, que l'origine pouvait porter à confusion, puisqu'il s'agit parfois du lieu de la dernière transformation. Même si la viande vient d'une autre partie du monde, si la dernière transformation a lieu dans un pays, on dit que la viande vient du pays dans lequel a eu lieu cette dernière transformation. Alors pour plus de clarté, seriez-vous d'accord avec un étiquetage équivalant à celui de la viande fraîche bovine, qui stipule à la fois le lieu de naissance, d'élevage et d'abattage du bovin? Renate Sommer (PPE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Kollege Pedicini, ist Ihnen bekannt, dass die Verordnung zur Information der Verbraucher über Lebensmittel einen ganzen Artikel enthält, in dem alles Mögliche geschrieben ist gegen die Irreführung des Verbrauchers durch Lebensmittelkennzeichnung? Es würde sich also um eine Straftat handeln, wenn jemand bei einer freiwilligen Herkunftsangabe lügen würde. Ich empfehle Ihnen, das mal zu lesen. Piernicola Pedicini (EFDD),
risposta a due domande „cartellino blu“
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, naturalmente sono d'accordo con il collega che ha formulato la prima domanda „cartellino blu“ perché, quando parlavo della situazione attuale, io mi riferivo alla necessità di attuare un'etichettatura completa, similmente all'etichettatura già esistente per le carni fresche. Per quanto riguarda la seconda domanda „cartellino blu“, io sono al corrente di quello che dice lei e sono d'accordo. Anzi la nostra posizione è quella di ovviare in qualsiasi modo a qualsiasi tipo di truffa che può esserci in questo settore. Però, naturalmente, l'etichettatura volontaria, soprattutto quando ci si riferisce a chi non vuole etichettare, può essere proprio un modo di difendersi da questo tipo di posizione. Zoltán Balczó (NI). - Az élelmiszerekben összetevőként felhasznált hús származási helyének megjelölése a Bizottság által közölt adat szerint is 90%-os igénnyel bír a lakosság körében. Mi olyan büszkék vagyunk arra, hogy mi közvetlenül az európai lakosságot képviseljük, akkor miért vannak itt a kifogások abszurd módon, hogy ez a címkézés 50%-kal növelné meg a hús árat? Igen, abban az esetben, ha valaki eddig a legsilányabb alapanyagot használta. És most, a származási hely feltüntetésével, illetve a teljes nyomon követéssel akkor ettől el kellene, hogy tekintsen. Egyéként a Bizottság fölvetette, hogy annyi lenne a címkézés, hogy EU vagy EU-n kívül. Nyilván ez nem elég, a származási hely kell. Bár hozzáteszem, nagyon szomorú, ha az USA–EU szabadkereskedelmi megállapodás megszületik, akkor még ez is nagyon fontos lesz. És ezért van sürgősen szükség jogalkotásra, hogy mi meg tudjuk akadályozni, hogy klónozott, hormonkezelt hústermékek kerüljenek be az európai piacra. PRZEWODNICZY: RYSZARD CZARNECKI Wiceprzewodniczący Angélique Delahaye (PPE). - Monsieur le Président, Monsieur le Commissaire, chers collègues, j'aimerais tout d'abord rappeler que nous voterons mercredi sur une demande adressée à la Commission d'adopter une proposition législative sur l'indication du pays d'origine pour les viandes utilisées dans les aliments transformés, et non pas sur un texte législatif. Viendra ensuite le temps du „comment“ et du „quand“. Dire non aujourd'hui, c'est mettre fin à tout débat sur la question. Certains arguent, pour justifier leur rejet de cette résolution, de l'augmentation des coûts et des charges administratives. Mais les agriculteurs, comme les transformateurs, ont déjà l'obligation de la traçabilité. Ils doivent, en effet, garder une trace de tous les produits qu'ils utilisent. J'ai donc beaucoup de mal à croire que demander plus de transparence en la matière entraînerait une si grande complication. Néanmoins, c'est un point essentiel en vue d'une future négociation sur une proposition législative. Nous devrons trouver le juste équilibre entre l'intérêt des consommateurs et la compétitivité de nos entreprises. Rappelons également que c'est une demande des consommateurs d'avoir plus d'informations et plus de transparence. Nous devons bien évidemment tenir compte de la hausse possible des coûts et des charges administratives, mais aussi réconcilier les consommateurs avec leur alimentation, après les diverses crises que nous avons connues. Il me semble donc normal de poursuivre la réflexion en la matière, puisque les analyses se contredisent et que notre demande est bien, dans ce cadre de la résolution, de poursuivre la réflexion. (L'oratrice accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Bronis Ropė (Verts/ALE),
pakėlus mėlynąją kortelę pateiktas klausimas
. – Norėjau kolegės paklausti, ar Jus iš tikrųjų tenkina ta informacija, kurią pateikė Komisija, kad tai gali pabrangti iki 25 proc., kai kas sako, kad net iki 50 proc. Tai vienas dalykas. Antras dalykas, jeigu iš tikrųjų tiek pabrangs, tai ką mes tada valgome? Kokią mėsą? Angélique Delahaye (PPE),
réponse „carton bleu“
. – Monsieur le Président, je ne suis pas convaincue par les chiffres annoncés par la Commission. La délégation française a quelques informations concernant la production et j'aimerais que la Commission continue ses investigations parce que je ne crois pas du tout à cette augmentation de 50 %. Je pense que les chiffres sont nettement inférieurs et qu'au lieu de parler de pourcentages, il faudrait parler de montants en valeur absolue. Simona Bonafè (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, trasparenza e indicazione di origine dei prodotti sono due elementi imprescindibili delle politiche europee. Garantire le migliori condizioni di trasparenza promuove il consumo di prodotti sicuri e di qualità, legati al territorio e alle eccellenze tipiche che le diverse regioni europee esprimono e va incontro alle esigenze dei consumatori che, abbiamo visto, vogliono sapere cosa mangiano e vogliono sapere cosa comprano. Quindi, la richiesta di un'indicazione obbligatoria d'origine delle carni utilizzate come ingredienti nei prodotti trasformati va esattamente in questa direzione. Allora, se è giusto promuovere il principio di base dell'obbligatorietà dell'indicazione di origine, io credo che allo stesso tempo non possiamo trascurare che i meccanismi per garantire questa maggiore trasparenza potrebbero anche tradursi, come già qualcun altro ha anticipato, in un costo alle imprese e quindi ai consumatori. Io ho ascoltato con grande attenzione l'intervento del Commissario Katainen proprio sul rapporto costi-benefici che le misure sull'etichettatura possono comportare. Proprio nella documentazione che la Commissione avrebbe già dovuto presentare ci aspettiamo una valutazione seria e dettagliata su questi aspetti e cioè sugli eventuali costi aggiuntivi e sui connessi problemi operativi. Però penso anche che, laddove dovessero essere individuati eccessivi aggravi di oneri amministrativi per gli operatori del settore alimentare e per le autorità incaricate di fare applicare le leggi, sarebbe opportuno non dire che non si fa nulla, ma al contrario prevedere tutta una serie di soluzioni e di semplificazioni caso per caso per coniugare al meglio trasparenza e prezzi che indubbiamente in questo periodo sono lievitati. (L'oratrice accetta di rispondere a una domanda „cartellino blu“ (articolo 162, paragrafo 8, del regolamento)) Giulia Moi (EFDD),
domanda „cartellino blu“. Lei ha nominato tante volte gli oneri per le imprese. Questo vuol dire che dà la precedenza e la priorità alle spese delle industrie che hanno già fatto scandali, per esempio sulla carne di cavallo dove tantissime persone sono rimaste contaminate e intossicate e tanti prodotti sono stati falsamente venduti, questo per proteggere le imprese? Vuole dare la priorità alle imprese e ai piccoli costi che ci potrebbero essere contro la sicurezza per tutti i cittadini? Simona Bonafè (S&D),
risposta a una domanda „cartellino blu“
. – No, guardi, io non ho detto questo, assolutamente. Ho detto però che nel valutare la necessità – perché io la ritengo una necessità – dell'obbligatorietà dell'etichettatura sulle carni, non possiamo trascurare il fatto che questa possa – non è detto che lo debba fare – comportare un aggravio di costi non solo per le grandi imprese alle quali si è riferita lei, ma anche per le piccole e medie imprese, che molte volte sono importanti proprio nell'azione di trasformazione. Pertanto ritengo che, laddove ci siano questi problemi e questi eccessi di costi, un conto è dire appunto che lasciamo da parte l'obbligatorietà dell'etichettatura, un altro conto è dire che prevediamo delle soluzioni di semplificazione che vanno incontro proprio alla sostenibilità del sistema. Mark Demesmaeker (ECR). - Voorzitter, collega's, de regio die ik vertegenwoordig, Vlaanderen, staat bekend voor zijn lekker eten, zijn breugeliaanse manier van leven. „Small Country, Great Food“ zegt het helemaal. En die kwaliteit is zeker mede te danken aan een strikt Europees beleid op het vlak van voedselveiligheid, van boer tot bord. Kwaliteit komt evenzeer tot stand door de inzet van ontelbare kmo's, elke dag opnieuw, kleine bedrijven, middelgrote bedrijven die ambachtelijk werken, die fier zijn op de kwaliteit die ze elke dag opnieuw leveren. Ik ben absoluut gekant tegen voorliggende resolutie om de volgende vier redenen: —
oorsprongsetikettering heeft niets te maken met veiligheid. Het verhoogt noch de kwaliteit noch de traceerbaarheid en het voorkomt fraude niet; —
het is operationeel en praktisch onhaalbaar. De sector trekt terecht aan de alarmbel; —
het verhoogt administratieve lasten en kosten en leidt uiteindelijk tot een hogere prijs voor de consument, die oorsprongsetikettering dan wel relatief belangrijk lijkt te vinden, maar er niet extra voor wil betalen; —
tot slot smaakt dit naar protectionisme, wat haaks staat op de principes van de Europese interne markt en is het vooral in het nadeel van kleinere, exportgerichte regio's zoals Vlaanderen. We hebben geen nood aan extra regels om het vertrouwen van de consument te herstellen, wel aan meer controles, striktere handhaving van bestaande afspraken en zwaardere sancties. Vrijwillige oorsprongsetikettering voor vlees als ingrediënt bestaat al en wordt kostenefficiënt toegepast, wanneer een duidelijke marktvraag hand in hand gaat met operationele haalbaarheid. Hierop kan verder worden gewerkt. Europa heeft nood aan meer realiteitszin en niet aan steekvlampolitiek die geen enkel doel bereikt, maar alleen een onnodige extra hindernis opwerpt voor de vele kmo's in het al precaire economische weefsel. Jan Huitema (ALDE). - Voorzitter, geachte collega's, de laatste jaren is de EU getroffen door verschillende vleesschandalen. Consumenten waren geschokt, en dat is terecht. Voedselveiligheid moet gegarandeerd zijn en dergelijke fraude moet keihard aangepakt worden. De oproep van het Europees Parlement om vlees in verwerkte producten op herkomst te etiketteren zal fraude echter niet kunnen voorkomen. Als iemand paardenvlees voor rundsvlees wil verkopen, houdt een etiket hem echt niet tegen. In Europa gelden voedselveiligheidseisen die tot de strengste ter wereld behoren. Alle producten die in Europa worden geproduceerd of geïmporteerd, moeten hieraan voldoen. De vleesverwerkende industrie maakt gebruik van verschillende vleesleveranciers uit meerdere landen. Ook wordt er vaak van leverancier gewisseld, waardoor een etiket continu aangepast zou moeten worden. Dit maakt de regelgeving praktisch onuitvoerbaar. Het onderzoek van de Commissie toont aan dat door deze maatregel de productiekosten tot wel 50 procent toenemen. Dergelijke kosten komen niet alleen voor rekening van de ondernemer, maar ook van de consument. Ik ben dan ook geen voorstander van verplichte herkomstetikettering van vlees in verwerkte producten. Producenten kunnen dit vrijwillig op hun etiket plaatsen, als zij zich daarmee willen en kunnen onderscheiden op de markt. Concluderend zou ik willen vaststellen dat de oproep sympathiek lijkt, maar een verkeerd instrument is. Dit is overbodige regelzucht die de eigenlijke problemen niet oplost. (De spreker stemt ermee in een „blauwe kaart“-vraag te beantwoorden (artikel 162, lid 8, van het Reglement).) Janusz Wojciechowski (ECR),
pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Panie Przewodniczący! Panie Pośle! Czy zgodzi się Pan z uwagą, że każde etykietowanie kosztuje? Więc jeśli koszty, to czy to tak należy rozumieć, że w ogóle nie powinniśmy etykietować wyrobów, bo każde etykietowanie powoduje koszty? A po drugie, chciałbym Pana zapytać o to, czy nie uważa Pan, że jest coś takiego jak „patriotyzm konsumencki“? Czy mamy go zabronić w Unii Europejskiej? Można sobie wyobrazić, że konsument niemiecki chce kupować niemieckie mięso, konsument francuski – francuskie, a konsument polski – polskie. Jan Huitema (ALDE),
„blauwe kaart“-antwoord
. – Voorzitter, mijnheer Wojciechowski, dank voor uw vraag. Het zal u misschien verbazen, maar geen consument denkt hetzelfde. Zoveel mensen, zoveel wensen. De een wil de herkomst graag weten, de ander wil er niet extra voor betalen als de herkomst op het etiket wordt vermeld. Daarom ben ik er een groot voorstander van om herkomstetikettering niet op te leggen; producenten kunnen de herkomst vrijwillig vermelden. En als u dan zo'n voorstander bent van herkomstetikettering op uw vlees, dan koopt u gewoon producten waar het op vermeld staat. Luke Ming Flanagan (GUE/NGL). - Mr President, here is a really radical thought for the Commission: the whole concept that the customer might be right. That seems to stick in the Commission's throat. It seems to be a problem for it. At the moment we are being asked to make a decision on very shaky information. The information that we have from the Commission has come from enterprise and business self-reporting. How on earth can we trust that? I trust the consumers, and the consumers say that they want this. One thing, though, that we have to be wary about, and I do agree with the Liberal Member who spoke earlier, is that this cannot be too onerous and too burdensome for the producers, because it will not be the big producers that will be hurt, because they will have the money to do this; it will be the small producers. But it is quite clear that the public wants this and surely the public should get what it wants. I know the Commission very rarely does it, but how about making it a first here? Martin Häusling (Verts/ALE). - Herr Präsident, meine Damen und Herren! Transparenz muss eigentlich der wesentliche Grundsatz der Lebensmittelherstellung werden, und die Kennzeichnung ist für den Verbraucher nun einmal die Möglichkeit, das nachzuvollziehen. Wenn wir hier auf der einen Seite sagen: „Frischfleisch ja, bei verarbeitetem Fleisch nein“, ist das einfach inkonsequent. Deshalb müssen wir konsequenterweise den nächsten Schritt gehen. Jetzt ist es an der Zeit, diese Lücke zu schließen. Ich frage mich natürlich: Warum macht man das nicht? Denn zwei Trends in der Lebensmittelindustrie sind klar: „Bio“ und „Regional mit einer guten Herkunft“ bringt nicht nur höhere Preise, sondern bringt auch den Erzeugern mehr. Diesen Trends muss man in anderen Bereichen auch folgen. Auf der anderen Seite steht eine Lebensmittelindustrie, die billig einkaufen will, möglichst anonym einkaufen will, und zwar in ganz Europa, und das möglichst ohne Kontrolle. Mich wundert es ein wenig, dass die Kommission die Argumente der Lebensmittelindustrie so ungeprüft übernimmt und Horrorzahlen verbreitet, von wegen Steigerung des Preises um 50 %. Das ist nicht bewiesen; es gibt andere Studien. Aber, liebe Kommission, aber auch liebe EVP-Fraktion: Lassen Sie uns doch gemeinsam an praktikablen Lösungen arbeiten, wie wir die Kennzeichnung umsetzen, aber jetzt hier nicht blockieren und dem Verbraucher gar keine Lösungen anbieten. Wir müssen das Vertrauen in die europäischen Lebensmittel weiter steigern. Das ist eine Aufgabe für uns. Und dass das dann am Ende auch dazu führen wird, dass die Verbraucher die europäischen Lebensmittel wertschätzen aufgrund der geprüften Sicherheit, hat sich doch in den letzten Jahren deutlich und an vielen Stellen gezeigt. (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Gesine Meissner (ALDE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Häusling, Sie haben eben gesagt, dass wir keine Kontrollen haben. Ist das denn tatsächlich so? Sie müssen es doch eigentlich besser wissen. Wir haben doch unwahrscheinlich viele Vorschriften für Lebensmittelproduktion, für die richtige Qualität – was ich gut finde. Wir haben also die Herkunftskennzeichnungspflicht schon für Frischfleisch. Wir haben ganz viele andere hochwertige Standards, die wir ja auch gerade bei TTIP verteidigen wollen. Glauben Sie wirklich, was Sie sagen, nämlich dass es keine Kontrollen gibt? Das ist doch gar nicht so. Gibt es nicht im Gegenteil vielleicht sogar zu wenige Kontrollen? Ist es nicht so, dass gerade Betrüger die Möglichkeit haben, durchs Loch zu schlüpfen, weil zu wenig kontrolliert wird bei den bestehenden Gesetzen? Reicht das nicht aus? Martin Häusling (Verts/ALE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Liebe Kollegin, ich habe nicht gesagt, dass wir keine Kontrollen haben. Ich habe gesagt, dass die Industrie am liebsten weniger Kontrollen möchte. Wir hätten ja wenige gesetzliche Vorgaben umsetzen können, wenn wir immer auf die Klagen der Industrie gehört hätten. Die waren auch gegen die Kennzeichnung von Frischfleisch. Also machen wir uns als Politiker hier nicht zum Cheflobbyisten einer Industrie, sondern setzen wir konsequent Verbraucherwünsche um! Da ist es vielleicht auch nötig, am Ende gegen diejenigen zu handeln, die meinen, sie würden eine ganze Industrie und deren Wohl repräsentieren. Es gibt viele, die sich mit einer klaren Kennzeichnung, mit guten Regeln im Markt Vorteile erarbeitet haben, und die sollten wir auch anhören. Julia Reid (EFDD). - Mr President, the powers that be must not muddle three separate issues as, although they appear identical, they are in reality distinct. The first is bad food, food which makes people ill. This is the most serious of the three and the solutions are good practice, hygiene, and, for when things go wrong, traceability. You must know the entire route from farm to table and be able to identify where and how the problem happened. The second is fake food. Food which does not make people ill but is not what it says. This is basically a matter of due diligence and contract law. In fact, commercial interests police this pretty well most of the time. The third is the consumer's right to know what they are buying. Linked to this is nutritional science, which has to be based on science that does not date: for example, fat and sugar in the diet, which may be about to undergo a revolution as a result of our better understanding of the role of insulin in the body. We must not saddle industry and consumers with requirements which are just about to be proved wrong. Any regime must properly and sensibly meet the needs of all three without confusing them either in law or in the public mind. Unfortunately, as a result of the EU's usual lack of clear thinking, they are at the moment horribly muddled. Iveta Grigule (NI). - Mums, patērētājiem, ir tiesības zināt, ko mēs ēdam, ko ēd mūsu bērni, ko ēd mūsu vecāki. Gaļas ražotāji, zemnieki, arī ir ieinteresēti šādā marķēšanā, jo viņi grib attīstīt savas firmas zīmes, savas kvalitātes zīmes. Jā, pārstrādātāji un starpnieki ir pret un ne tik daudz tāpēc, ka tas nedaudz sadārdzinās produktu, bet gan tāpēc, ka ir vieglāk noslēpt izcelsmes valsti un izcelsmes vietu. Vēl neaizmirsīsim to, ka drīz mūs pārpludinās lēta gaļa no Amerikas, kuras audzēšanā un ražošanā tiek izmantoti ģenētiski modificēta lopbarība. Mēs taču esam dzirdējuši stāstus par vistas gaļu no Amerikas, kas ir apstrādāta ar hloru. Vai mēs to gribam zināt? Jā, mēs gribam zināt, ko mēs ēdam, mums ir tiesības to zināt. Un mani tiešām pārsteidz, vai šajā augstajā namā kādam ir iebildumi pret atklātību, vai Komisijai ir kas slēpjams? Andrzej Grzyb (PPE). - Panie Przewodniczący! Uważam, że to jest bardzo pożyteczna dyskusja, niezależnie od tego, że mamy tu bardzo różne opinie. Wszyscy chcielibyśmy, aby konsumenci mieli zaufanie do łańcucha dostaw żywności, chcielibyśmy, aby nie dochodziło do fałszowania żywności, a przykład koniny dodanej do wołowiny, co miało miejsce, jest dowodem na to, że do fałszowania dochodzi. Wszyscy chcielibyśmy też, żeby zwierzęta były żywione dobrą paszą. Przecież pamiętamy aferę – też europejską – z dioksynami czy pamiętamy również kwestię BSE. Ale jednocześnie wprowadzenie oznakowania mięsa w produktach jest często traktowane jako pewne panaceum na poprawienie kontroli łańcucha dostaw i zapobieżenie nieprawidłowościom. Pojawia się zatem pytanie: czy jeżeli chcemy zapobiec tym nieprawidłowościom czy fałszerstwom, nie powinniśmy lepiej egzekwować prawo, które już istnieje? Wielu konsumentów, ale również wielu producentów mówi o nadmiernej regulacji w Unii Europejskiej, a nie o jej braku. I teraz jest pytanie: czy zwiększenie informacji na etykietach poprawi radykalnie tę sytuację? Po drugie, jest też pytanie o kraj pochodzenia, czy chodzi o pochodzenie zwierząt czy miejsce, gdzie dokonano uboju tego zwierzęcia czy miejsce, gdzie dokonano rozbioru tuszy. Czy cały ten łańcuch powinien być na etykiecie? Choć wydaje mi się, że ważna, cenna jest ta uwaga pana posła Wojciechowskiego, który mówi o patriotyzmie konsumentów. Ja jestem zwolennikiem slow food, a więc bardzo dobrze to rozumiem. Oznakowanie pochodzenia składników powinno być przede wszystkim dozwolone i to powinna być, w moim przekonaniu, marka danego producenta. Myślę, że jeżeli to byśmy osiągnęli, to wtedy moglibyśmy dużo łatwiej osiągnąć pewne standardy. Susanne Melior (S&D). - Herr Präsident! Der vorliegende Entschließungsantrag zur Kennzeichnung der Herkunft von verarbeitetem Fleisch in Lebensmitteln fordert die Europäische Kommission zum Handeln auf. Wir wissen, dass 90 % der Verbraucherinnen und Verbraucher in der EU wissen möchten, woher das Fleisch kommt, das sie in Pizza, Lasagne oder Fleischklößchen genießen wollen. Ich will auf einige der Argumente, die hier vorgetragen wurden, auch ein wenig eingehen. Da ist zunächst das Argument, dass damit die Lebensmittel sehr viel teurer werden. Ich glaube, dass hier Äpfel mit Birnen verglichen worden sind und dass man auf der einen Seite von Produktionskosten reden muss und auf der anderen Seite von Kosten für die Verbraucherinnen und Verbraucher, also für den Konsumenten. Da wird es große Unterschiede geben. Die 50 % bzw. bis zu 50 %, die im Bericht standen, halte ich für viel zu hoch. Ich glaube, dass es deutlich weniger sein wird und dass Verbraucherinnen und Verbraucher dann auch gerne den einen Cent mehr bezahlen. Ein weiteres Argument möchte ich hier noch anführen. Hier treffen sich Erzeugerinteressen mit Verbraucherinteressen. Wir würden nämlich mit dem Labeling gleichzeitig dafür sorgen, dass der Dumpingwettbewerb der Fleischhändler eingeschränkt wird und dass mehr Regionalität stattfindet, also kleinere Kreisläufe bevorzugt werden. Von daher werbe ich ausdrücklich für diesen Entschließungsantrag und hoffe, dass wir damit dem Verbraucherwunsch nachkommen. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Renate Sommer (PPE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Sind Sie nicht der Meinung, dass die Fleischproduzenten, also die Landwirte, durch eine verpflichtende Herkunftskennzeichnung von Fleisch als Zutat noch mehr unter Preisdruck geraten? Soweit ich weiß, ist der Preisdruck beim Fleisch ja jetzt schon durchaus nicht unerheblich. Susanne Melior (S&D),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Vielen Dank für diese Frage. Ich glaube das eben nicht. Ich glaube, dass die Erzeuger durchaus auch ein Interesse daran haben, dass wir gute Produkte haben und dass dafür auch der entsprechende Preis gezahlt wird und dass auch die Beziehungen zwischen Erzeugern und Konsumenten viel stärker werden – Herr Häusling ging auch schon darauf ein –, dass man also wissen möchte, woher das Fleisch kommt, und dass es eben aus der Region im kleinen Kreislauf bevorzugt wird. Das, was Sie meinen, sind die Fleischhändler. Da werbe ich ausdrücklich dafür, dem Dumpingwettbewerb an dieser Stelle entgegenzutreten. Janusz Wojciechowski (ECR). - Panie Przewodniczący! Skoro oznaczamy kraj pochodzenia wina i ta informacja jest dla konsumentów niezwykle ważna, to dlaczego mamy nie określać miejsca pochodzenia mięsa, i to zarówno tego nieprzetworzonego, jak i tego przetworzonego? Tu nie chodzi tylko o kwestie jakości, ale chodzi o szereg innych informacji, które mają znaczenie dla konsumentów. A to dlatego, że na rynku europejskim, choć jednolitym, w wielu kwestiach obowiązują różne zasady, np. w kwestii uboju rytualnego – większość krajów dopuszcza ten ubój, ale są kraje, które go nie dopuszczają, i to jest ważna informacja dla wielu konsumentów, że kupują mięso z kraju, w którym nie ma uboju rytualnego. Albo stosowanie pasz genetycznie zmodyfikowanych – mój kraj Polska przygotowuje się do wprowadzenia (jest już nawet ustawa w tym zakresie) zakazu stosowania pasz z organizmów genetycznie zmodyfikowanych i to może być ważna informacja dla konsumenta, że mięso z Polski to jest mięso ze zwierząt żywionych paszami bez GMO. No i wreszcie ten „patriotyzm konsumencki“ (dziękuję, że pan poseł Grzyb to docenił). Oczywiście to jest też ważna sprawa i powinniśmy uszanować to, że konsumenci chcą wiedzieć, czy produkt mięsny jest z jego kraju czy też z innego. Gesine Meissner (ALDE). - Herr Präsident! Ich bin absolut dafür, dass Verbraucher bei den Lebensmitteln, die sie kaufen können Transparenz bekommen. Ich finde es auch vollkommen richtig, dass wir sehr strenge Lebensmittelvorschriften in Europa haben, die auch kontrolliert werden müssen – vielleicht nicht immer genug kontrolliert werden. Der Pferdefleischskandal, da war wirklich offiziell betrogen worden. Da wurde Rindfleisch angegeben, und Pferdefleisch war drin. So etwas können wir durch keine Kennzeichnung der Welt verhindern. Wir müssen versuchen, gerade denjenigen, die betrügen wollen, auf die Schliche zu kommen. Vollkommen richtig! Aber was bringt es uns, wenn wir wirklich eine Kennzeichnungspflicht auch für verarbeitetes Fleisch in verschiedenen Fertigprodukten haben? Ist es denn für uns wirklich wichtig zu wissen, ob ein bestimmter Fleischbestandteil aus Dänemark oder aus Polen oder aus Deutschland kommt? Solange wir darauf vertrauen können – wenn die Kontrollen stimmen –, dass das alles vernünftig hergestellt worden ist. Wissen wir denn zum Beispiel, ob Fleisch, das meinetwegen aus Dänemark kommt, garantiert qualitativ besser ist, als wenn es woanders herkommt? Wir haben doch überall die gleichen Qualitätsanforderungen. Deswegen finde ich es gar nicht entscheidend. Ich denke, Verbraucher wollen gute Qualität haben, und darüber wollen sie Transparenz haben. Da bringt es gar nichts, ob man weiß, aus welchem der europäischen Länder das nun gerade kommt. Anja Hazekamp (GUE/NGL). - Voorzitter, jaarlijks worden miljoenen dieren door heel Europa gesleept alsof het strijkijzers zijn. Deze dieren zitten soms dagenlang samengepakt in overvolle treinen, veewagens, vliegtuigen of boten. Hun reis eindigt meestal in het slachthuis. En waarom? Omdat het slachten in Roemenië een paar centen goedkoper is. Of omdat parmaham nu eenmaal in Parma gemaakt moet worden van verse ham. Een goed herkomstetiket met informatie over plaats van geboorte, opfok, opgroei en slacht van de dieren, maakt deze absurde dierentransporten zichtbaar. Zo'n etiket geeft consumenten de kans te kiezen voor echte streekproducten en maakt vlees en vleesfraude beter traceerbaar. Wij zijn groot voorstander van dit voorstel. We zouden daarnaast nog graag informatie over dierenwelzijn zien, want dat ontbreekt wat ons betreft nog volledig, en we zouden graag het vlees van meer diersoorten, waaronder paardenvlees, toegevoegd zien. Voorzitter, voorts ben ik van mening dat de landbouwsubsidies moeten worden afgeschaft! (De spreker stemt ermee in een „blauwe kaart“-vraag te beantwoorden (artikel 162, lid 8).) József Nagy (PPE),
Kékkártyás kérdés
. – Én meg szeretném kérdezni a Képviselő asszonytól, hogy gondolt-e arra, hogy egy ilyen törvény vagy egy ilyen változás mennyire átrendezné az egész piaci, a mezőgazdasági hústermelési piacot. És ez mennyire, milyen indokolatlan áttelepítésekhez vezetne, ami a hústermelést illeti. Tehát beszélt arról, hogy kamionokban vannak az állatok. Gondoljunk arra vissza, hogy az Európai Unió mennyire támogatja azt, hogy diverzifikálódjon, tehát területileg eloszlódjon az állattenyésztés éppen azért, hogy megvédjük pl. a talajvizünket vagy megvédjük a talajunk minőségét. És hogyha ezt koncentráljuk azokra a helyekre, ahol maga a hústermék termelése fog folyni, akkor visszalépünk. Gondoljunk csak pl. Dániára, ahol támogatják azt, hogy diverzifikálják, tehát távolabbra helyezzék az állattenyésztést. Anja Hazekamp (GUE/NGL),
„blauwe kaart“-antwoord
. – Dank voor deze vraag. Het is duidelijk dat consumenten die diversificatie ook willen. Zij willen het liefst producten die gemaakt zijn in hun eigen regio, zodat ze weten waar ze vandaan komen. Op dit moment is het absoluut onmogelijk om te zien waar de salami of de pizza geproduceerd is en onder welke omstandigheden. Wij vinden het belangrijk dat je dat ook op het etiket zet, zodat de consumenten gewoon de mogelijkheid hebben om echt een goede keuze te maken zonder dat daar lange dierentransporten aan vooraf zijn gegaan. Eleonora Evi (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, in un mercato alimentare altamente globalizzato – e tra l'altro alle porte dei negoziati sul trattato di libero scambio TTIP che, a nostro modo di vedere, potrebbe portare pericoli e insidie per i cittadini e i consumatori europei – gli animali vivi e le loro carni viaggiano per migliaia di chilometri e vengono processate e trasformate spesso solo nell'ottica di una massimizzazione del profitto. Il consumatore ha però il diritto di poter scegliere liberamente dei suoi acquisti. Quindi, concetti come la trasparenza, l'accesso alle informazioni e la sicurezza dei prodotti alimentari sono fondamentali, anche alla luce dello studio che dimostra che il 90% dei consumatori vuole sapere l'origine della carne dei prodotti trasformati. È quindi bizzarro rilevare che lo studio d'impatto realizzato dalla Commissione sull'etichettatura obbligatoria prevede un aumento dei costi, e quindi dei prezzi, per gli operatori del settore, quando tali dati sono frutto di consultazioni con la sola industria del settore senza il dovuto coinvolgimento degli altri stakeholder e soprattutto delle associazioni dei consumatori. Sarebbe quindi importante che un eventuale aumento dei costi sia appunto basato su dati ufficiali o dati scientifici obiettivi. Inoltre, un'ultima domanda è relativa all'eventuale implementazione di quella che è la filiera corta anche in Europa in maniera più convincente. Philippe Loiseau (NI). — Monsieur le Président, je crois qu'il est indispensable aujourd'hui que le consommateur puisse se nourrir en toute sécurité. La traçabilité de la viande devrait être complétée par d'autres indications comme le lieu d'élevage, par exemple, le mode d'alimentation, ainsi que le mode d'abattage. Votre système économique repose sur trois groupes: tout d'abord, les producteurs, qui veulent vivre décemment de leur travail en faisant de la qualité, ensuite, les consommateurs, qui veulent se nourrir sainement et, entre les deux, les grands groupes intermédiaires, qui n'ont pour but que la rentabilité. Hélas, l'Union européenne se repose sur ces derniers depuis trente ans, nous imposant le principe des pollueurs ruineurs. Ils polluent en faisant parcourir des milliers de kilomètres aux aliments entre leur production et leur consommation, ruinent les producteurs français par la concurrence déloyale et en plus, trompent les consommateurs sur les produits. Il est temps que la Commission européenne mette fin à ce système, dans l'intérêt de tous. Je crois aussi qu'un étiquetage renforcera la position des filières nationales et locales. D'ailleurs, nos compatriotes désirent une relocalisation des industries de transformation au plus près des productions, ce qui permettra de réduire les coûts, gage de soutien aux filières nationales, donc de sécurité et de souveraineté alimentaires. Elisabetta Gardini (PPE). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, io credo che qui stiamo parlando di una cosa che è evidente a tutti. Stiamo parlando di una cosa che i cittadini europei vogliono, che il 90% di loro vuole. Noi abbiamo bisogno di recuperare credibilità e fiducia da parte dei nostri concittadini. Mi sembra molto semplice: dobbiamo continuare a lavorare sull'etichetta che dica l'origine della carne. È stato fatto un errore già gravissimo nella scorsa legislatura con il regolamento che ha tolto l'obbligatorietà di indicare lo stabilimento di produzione nei prodotti dei grandi marchi. Noi abbiamo ottenuto una ribellione dei nostri consumatori e adesso, per esempio nel mio paese, sta succedendo che non solo il governo sta pensando di correre ai ripari ma, addirittura, le grandi catene di supermercati comprano le pagine dei giornali per fare pubblicità e dire che loro continueranno a mettere quell'indicazione dello stabilimento. Oggi mi sembra che siamo in un Parlamento che a grande maggioranza vuole continuare a lavorare su questa linea. Per quanto riguarda i costi, abbiamo già il regolamento (CE) n. 178/2002 che chiede alle aziende di avere e di mantenere queste informazioni da dare alle autorità competenti quando esse le richiedano. Non facciamoci travolgere da chi, già nella scorsa legislatura, ci ha portati a sbattere facendoci prendere la decisione sbagliata. Daciana Octavia Sârbu (S&D). - Toate sondajele arată că europenii vor să știe de unde vin alimentele pe care le consumă. Unul dintre motive este dorința de a cumpăra produse autohtone pentru a sprijini producătorii locali. Altul poate fi încercarea de a evita alimente aduse de la mii de kilometri distanță din cauza impactului uriaș asupra mediului. Există persoane care vor să cunoască detalii despre originea alimentară din motive religioase. Cu toate acestea, în mod clar, factorul principal care influențează această decizie este costul, iar despre cerințele referitoare la etichetare și, în special, cerința de a preciza țara de origine a alimentelor, s-a spus că ar duce la o creștere a prețurilor. Cu siguranță Comisia trebuie să analizeze cu multă atenție acest impact al reglementărilor privind etichetarea. Până acum, studiile Comisiei sunt bazate pe rapoarte provenite din industria alimentară. Există, însă, și studii externe care indică rezultate diferite. Avem nevoie de o analiză mult mai serioasă a costurilor potențiale înainte de a le nega consumatorilor dreptul de a fi informați. Deja avem reguli care presupun etichetarea țării de origine în cazul cărnii proaspete și avem sisteme de trasabilitate din rațiuni de siguranță alimentară. Deci, sistemele există deja și sunt funcționale. De aceea, nu cred că ar fi justificată o creștere a prețurilor alimentelor, în cazul în care aceste informații ar fi comunicate și către consumatori prin intermediul etichetelor. Beata Gosiewska (ECR). - Panie Przewodniczący! Obywatele Unii Europejskiej chcą i mają prawo wiedzieć, skąd pochodzą produkty mięsne, które spożywają. Domagają się oni możliwości podejmowania wyborów opartych na wiedzy, skąd pochodzi mięso, czy produkt jest modyfikowany genetycznie albo czy pochodzi od zwierząt sklonowanych. Obowiązkowe umieszczanie informacji o pochodzeniu mięsa przetworzonego, a przede wszystkim systematyczna kontrola jakości żywności jest niezbędnym krokiem w celu odzyskania zaufania konsumentów. Raport Komisji wskazuje na znaczący wzrost kosztów produkcji na skutek zmiany etykiet, natomiast badania organizacji konsumenckich dowodzą, że koszty te nie wzrosną znacząco. W trosce o prawa i zdrowie obywateli Komisja Europejska powinna zaproponować w tej sprawie konkretne regulacje uwzględniające również minimalizację dodatkowych obciążeń finansowych. Marit Paulsen (ALDE). - Herr talman! Det är ju så att vi människor har ett genetiskt och kulturellt arv som kräver att vi ska veta vad vi äter. De flesta blir oroliga om man inte är exakt säker på vad som finns i paketet. Detta gör ett gammaldags liv oerhört svårt i en tid och ett samhälle då all mat ligger väl inpackat i plastpåsar. Vi ser den inte, vi kan inte lukta, vi kan inte smaka, vi kan ingenting. Så det är vår självklara plikt att se till att informationen är tillgänglig för våra medborgare. Men det är också vår absoluta skyldighet som lagstiftare och förtroendevalda att samtidigt skapa kontrollsystem, så att vi inte gör lögn och bedrägeri mer tillgängligt än det är idag. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL). - Señor Presidente, la compra es un acto político que cada día tiene más importancia en este mundo globalizado. Cuando compramos, podemos decidir apoyar la agricultura local, la producción en manos del campesinado, las pequeñas y medianas industrias locales, y también el comercio local. O, por el contrario, podemos apoyar la gran industria, la gran distribución y esas industrias a las que les importa muy poco todo lo que no sean sus beneficios. Por otro lado, si podemos elegir comprar en circuitos cortos, estamos contribuyendo de una forma importante a la lucha contra el cambio climático, que aparentemente tanto nos preocupa. Pero también estamos actuando contra el despilfarro energético, que no es cosa menor teniendo en cuenta que hemos alcanzado el pico del petróleo. Pero para todo esto, para que podamos decidir libremente, necesitamos etiquetado. Necesitamos conocer el país de origen de nuestros alimentos, también de la carne en los productos procesados y también de los productos del mar, que en mi país, en Galicia, nos preocupa también muy profundamente. Franz Obermayr (NI). - Herr Präsident! Es ist dringend notwendig, auch auf Lebensmitteln, die verarbeitet sind, das Herkunftsland des Fleisches auszuweisen, denn innerhalb der Union gibt es große Qualitätsunterschiede, sowohl in der Viehhaltung als auch in der Fleischverarbeitung. Und zudem lassen die Pläne für Handelsabkommen wie zum Beispiel TTIP vermuten, dass auch vermehrt verarbeitete Lebensmittel aus Drittländern auf den europäischen Markt kommen sollen. Fehlt eine Kennzeichnungspflicht, werden die Qualitätsstandards unterlaufen, und es setzen sich am Markt die billigsten und nicht die besten Produkte durch. Mit Grauen denke ich noch an den Fleischskandal 2013. Es bedarf im Sinne der Verbraucher strenger Regelungen. Nur so kann das Vertrauen der Konsumenten in die Produkte wieder gestärkt werden. Die Lebensmittelerzeuger sollen zu einer höheren Sorgfaltspflicht und einer höheren Verantwortung bei der Auswahl ihrer Zulieferer gezwungen werden, denn es muss klar sein: Gute Lebensmittel dürfen auch ihren Preis haben! Elisabeth Köstinger (PPE). - Herr Präsident, geschätzter Herr Kommissar! Auch ich bin ganz klar für größtmögliche Transparenz, was die Herkunft unserer Lebensmittel betrifft. Vor allem die Fleischkennzeichnung wäre meiner Meinung nach ein sehr großer Gewinn, zum einen für die Konsumentinnen und Konsumenten, zum anderen aber auch ganz klar für die Landwirtschaft. Ich bin auch der Meinung, dass vor allem dieser Pferdefleischskandal – wobei ja nicht das Pferd der Skandal war, sondern die falsche Kennzeichnung – nicht mit einem Gesetz und einer neuen Richtlinienverordnung verhindert werden könnte. Wenn jemand betrügen will, wird er das wahrscheinlich auch in Zukunft tun. Aber ich bin trotzdem der Meinung, dass wir mit einer verpflichtenden Herkunftskennzeichnung bei verarbeiteten Produkten mehr Transparenz für die Konsumentinnen und Konsumenten schaffen. Es muss nicht wirklich jede Salamischeibe auf einer Pizza gekennzeichnet werden. Ich glaube, es ist auch klar, dass das absolut zu weit geht. Aber ein Minimum an Herkunftskennzeichnung ist absolut notwendig. Hier bin ich für einen kombinierten Ansatz aus verpflichtender und freiwilliger Kennzeichnung. Die Einführung einer verpflichtenden Mindestkennzeichnung der Herkunft „aus EU“ bzw. „nicht aus EU“ für Wurst- und Fleischprodukte kostet die Industrie wahrscheinlich so gut wie gar nichts, schafft aber trotzdem, vor allem was den Rohstoffeinkauf betrifft, klare Verhältnisse. Auch in meiner Region hat es schon einige Male diesbezüglich Skandale gegeben. Ich glaube, dass vor allem die Möglichkeit der freiwilligen Kennzeichnung sehr wichtig ist. Ein Land wie Österreich hat hier ein sehr hohes Bewusstsein. Ich bin auch überzeugt davon, dass das vor allem kleine und mittelständische Unternehmen unterstützen würde und ihnen auch helfen würde. Denn wenn wir uns heute die verarbeitende Industrie anschauen, holt sie sich die Rohstoffprodukte überall am billigsten her. Dem könnten wir hier einen Riegel vorschieben. Karin Kadenbach (S&D). - Herr Präsident, Herr Kommissar! Ich schließe mich all jenen Vorrednerinnen und Vorrednern an, die die Kommission heute aufgefordert haben, einen Gesetzesentwurf für eine verpflichtende Ursprungskennzeichnung von Fleisch in verarbeiteten Lebensmitteln vorzulegen, weil ich mich hier als Verbraucher- und Verbraucherinnenvertreterin fühle und mich nicht, wie manche andere Wortmeldungen vermuten ließen, als Lobbyistin der Lebensmittelkonzerne verstehe. Die Konsumentinnen und Konsumenten haben ein Recht auf Transparenz und auf Rückverfolgbarkeit, ob das Fleisch nun frisch verarbeitet oder unverarbeitet ist. 90 % der Europäerinnen und Europäer verlangen diese Information auch. Ein derartiges Ansinnen dann als blödsinnig oder unsinnig darzustellen, das halte ich für blödsinnig und unsinnig. Wogegen ich mich aber auch noch verwehre, ist, für meine Position ins rechte Eck gestellt zu werden, als Protektionistin hingestellt zu werden, denn ich glaube, die Verbraucherinnen und Verbraucher wollen mündige, informierte Entscheidungen treffen. Um diese Entscheidungen treffen zu können, brauchen sie die Information. Was sie mit der Information dann anfangen, ist ihre Entscheidung – ob sie sich ihre persönliche Diät zusammenstellen oder ob sie einfach aus Umweltgedanken, aus Tierschutzgedanken die Entscheidung treffen, Fleisch aus bestimmten Regionen, aus bestimmten Mitgliedstaaten zu bevorzugen. Das muss das Recht jedes einzelnen Europäers und jeder einzelnen Europäerin, der Verbraucher und Verbraucherinnen sein. Das hat mit Protektionismus gar nichts zu tun. Ich halte es für wirklich blödsinnig, den Verbraucherinnen und Verbrauchern vorschreiben zu wollen, dass sie nichts wissen dürfen. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) József Nagy (PPE),
Kékkártyás kérdés
. – Én azt szeretném a kolléganőtől megkérdezni, hogy nem érzi-e úgy, hogy ezek a lépések az európai belső piacnak a deliberalizációját jelentik? Ön számára elfogadható lenne-e pl. az, hogyha mondjuk egy tojásbotrány után a tojás, azután a tej, majd a lisztnek a származását is fel kellene tüntetni minden egyes terméken? És így teljesen lebénítaná a hatékony nyersanyagbeszerzést az élelmiszeriparban Európában. Karin Kadenbach (S&D),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Wir dürfen nicht immer auf Skandale warten, bevor etwas passiert. Ein österreichisches Sprichwort sagt: Es darf nicht immer erst etwas passieren, damit etwas passiert. Wir haben diese Kennzeichnung beim Rindfleisch aufgrund des BSE-Skandals. Dort hat es funktioniert. Das heißt, ich will nicht weiter warten, bis es diese Skandale bei Schweinefleisch, bei Geflügel oder bei sonstigem gibt, sondern ich glaube, dieses Recht auf Information des Konsumenten beim Fleisch, aber in Zukunft gerne auch bei Eiern oder Milch, ist ein gutes Recht. Beim Fleisch haben wir genug Anlassfälle. James Nicholson (ECR). - Mr President, I have enjoyed this debate here this evening. I think it is a very good debate because there is little doubt that the horsemeat events and the scandal of 2013 did rock consumer confidence and confidence in the processing industry. Consumers felt rightly cheated, and the honest meat producers were totally undermined. I remember at that time going to visit the local butcher's shop and what they were experiencing at that time was an increase of over 20% in people going from supermarkets to the local butcher's shop where they actually felt they were getting what they were promised. Now I have to say to people: if you believe the advertisements of the supermarkets, that you can get four hamburgers for a pound, do not be surprised if what you were promised is not actually there. So, you know, there is also another aspect to this. We should not allow the large supermarkets to tell us these things or to browbeat those in the processing industry to provide them with the loss leaders that force people to do these sorts of things. Now the horsemeat scandal had nothing to do with that. That was pure corruption. People out to destroy the industry. People changing meat on computers. The meat never moved! It was done on computers. It was a ridiculous situation that never, ever should be allowed to occur again. But let us have common sense and let us try and get a system that is not overly costly but will work. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, pitanje je samo vremena kada će na svim etiketama biti jasno napisano da li je meso od kloniranih životinja, da li se meso hranilo GMO-om i naravno, koja je zemlja porijekla. Ako danas na etiketi znamo koliko ima natrija u mesu ili koliko kalorija, što ja kao što vidite, ne čitam previše te detalje, ali koliko kalorija ima pojedini komad salame ili nečega drugoga, onda je valjda jasno da na tim etiketama itekako jasno treba biti naznačeno da li je meso od kloniranih životinja, da li je od GMO-a, koja je zemlja porijekla, itd. Dolazim iz Hrvatske i poznato mi je da uvozimo meso iz Bosne i Hercegovine, Srbije i drugih zemalja koje nisu članice Europske unije i naravno da je to nešto što naši potrošači žele znati. Zato sam sklon onima koji zagovaraju potrebu da na etiketama bude sve jasno označeno, jer to potrošači i očekuju od nas. Miguel Viegas (GUE/NGL). - Senhor Presidente, em teoria parece-nos positivo que a informação sobre a origem da carne usada nos alimentos transformados possa estar visível no rótulo. Poderíamos até estender esta norma à totalidade dos ingredientes desses produtos. Temos, contudo, dúvidas sobre a operacionalidade desta norma. Esta questão, como acontece de forma invariável nesta União Europeia, resulta de um escândalo com impacto na comunicação social e que empurrou as instituições a legislar sem uma reflexão amadurecida sobre os problemas. Uma coisa é adulterar um produto com a incorporação de carne de cavalo, de forma ilegal; outra coisa é impor a rotulagem com a menção da origem geográfica nas porções de carne incorporada no alimento transformado sem olhar para os custos que isso comporta para a fileira e sem o cuidado de saber se existem mecanismos de controlo que permitam às autoridades assegurar que estas normas são efetivamente cumpridas. Não tendo uma posição fechada sobre este assunto, estas são dúvidas que importaria debater, sem nos precipitarmos numa norma que terá sempre um forte impacto, sobretudo ao nível das pequenas e médias empresas do setor. Annie Schreijer-Pierik (PPE). - Voorzitter, verplichte herkomstetikettering is een zaak van bepaalde regio's en lidstaten bij hun productmarketing, ten koste van de Europese voedingssector en interne markt, niet van bestrijding van voedselfraude. Voedselfraude bestrijd je met gelijke handhaving in de EU, effectieve inspectie, niet met overbodige, nutteloze extra bureaucratie. Het verwerkte verse vlees moet al traceerbaar en verplicht op herkomst geëtiketteerd zijn. Geen dubbele bureaucratie. Verplichte herkomstetikettering leidt tot buitensporige extra productiekosten voor onze Nederlandse en Europese mkb-bedrijven en voedingsproducenten en vormt een enorme bureuacratische last voor ambachtelijke middenstand en ondernemers. Bureaucratie die wij als EVP bij de Commissie Juncker juist willen reduceren. Een en ander leidt tot dure voedselproducten in een tijd van toenemend gebrek en economische recessie in delen van de EU. Onze Hollandse erwtensoep en uw pizza zullen tot meer dan 10 procent duurder worden. Ik heb het niet over 50 procent. Doe dit de consument niet aan. Die wil namelijk geen verplichting met deze grote prijsstijging als gevolg. Doe dit onze traiteur, onze cateraar en ambachtelijke slager niet aan, en ook de boer niet! Paolo De Castro (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signor Commissario, durante la scorsa legislatura abbiamo definito il regolamento sull'etichettatura degli alimenti e siamo riusciti come Parlamento a rendere obbligatoria in etichetta l'origine di tutte le carni, proprio come avveniva in precedenza solo per quelle bovine. Si è trattato di un grande risultato di trasparenza, per cui ci siamo lungamente battuti come Parlamento e che è stato accolto positivamente dai consumatori. Accogliamo ora con piacere che la commissione per l'ambiente si sia orientata a spingere la Commissione esecutiva verso sistemi di etichettatura più trasparenti. Nella scorsa legislatura la commissione per l'agricoltura aveva approvato il parere sul regolamento sulle informazioni ai consumatori, includendo l'obbligo di origine anche per i prodotti trasformati, mono ingredienti. I consumatori devono conoscere l'origine degli alimenti per fare scelte consapevoli e non essere al contrario condizionati nelle scelte da sistemi di etichettatura come quello dei semafori che arriva a bollare come cibo pericoloso per la salute addirittura l'olio extra vergine di oliva. Bisogna tuttavia chiarire che l'indicazione dell'origine in etichetta non è un sistema per contrastare il fenomeno delle frodi alimentari, il quale invece richiede un rafforzamento dei controlli e delle sanzioni. Il caso tristemente noto della carne di cavallo nelle lasagne è stato un caso di frode alimentare che non si sarebbe evitato neanche con l'etichettatura obbligatoria d'origine. Zbigniew Kuźmiuk (ECR). - Panie Przewodniczący! Konsumenci w krajach Unii Europejskiej mają już dość skandali związanych z żywnością posiadającą w swoim składzie mięso niewiadomego pochodzenia. Czarę goryczy przelała afera z 2013 roku dotycząca koniny, która znalazła się zamiast wołowiny w przetworzonych produktach takich jak hamburgery czy lasagne. W związku z tym konieczne jest obligatoryjne oznaczanie kraju pochodzenia mięsa, nie tylko nieprzetworzonego mięsa wieprzowego i drobiowego – co ma nastąpić od kwietnia tego roku – ale także mięsa przetworzonego wykorzystywanego jako składnik innych produktów. Zdając sobie sprawę, że konieczność oznaczania kraju pochodzenia mięsa w przetworzonych produktach spożywczych może powodować wzrost ich cen w związku z dodatkowymi czynnościami administracyjnymi, szczególnie w odniesieniu do małych i średnich firm, uważam jednak, że bezpieczeństwo konsumentów powinno być na pierwszym miejscu. Konieczna jest także skuteczna kontrola wprowadzonych przepisów, aby przedsiębiorstwa używające w swoich produktach mięsa zdawały sobie sprawę, że każde złamanie tych uregulowań spotka się z natychmiastową stosowną reakcją instytucji kontrolnych. Norbert Lins (PPE). - Herr Präsident, Herr Kommissar, liebe Kolleginnen und Kollegen! Zunächst einmal möchte ich mich herzlich bedanken für diese Debatte, die wir heute Abend zu dieser doch sehr emotionalen Thematik führen. Mir ist sehr wichtig, dass sich die europäischen Verbraucherinnen und Verbraucher transparent und verlässlich über ihre Lebensmittel informieren können. Das Vertrauen in unsere landwirtschaftlichen Produkte muss an erster Stelle stehen. Wir dürfen unsere Bürgerinnen und Bürger aber nicht bevormunden. Der Konsument soll selbst Qualität und Preis abwägen. Daher bin ich der absoluten Überzeugung, dass wir den erhöhten Wunsch nach Regionalität bei der Herkunft unserer Lebensmittel beachten sollten. Geschützte Ursprungsbezeichnungen und Angaben sind wichtig und bereichernd, um gewisse Märkte zu bedienen. Selbstverständlich darf hierbei aber nicht der Gedanke eines einheitlichen europäischen Binnenmarkts Schaden tragen. Ich denke, dass eine Debatte über die Weiterentwicklung der freiwilligen Kennzeichnung bei verarbeitetem Fleisch notwendig und auch zielführender wäre, als auf Verpflichtungen zu setzen. Auf diese Weise würde meiner Meinung nach der zentrale Aspekt beachtet werden, das heißt, der Mehrwert für den Verbraucher wäre gegeben und der bürokratische Mehraufwand für Unternehmen, insbesondere kleine und mittlere Unternehmen, wäre verhältnismäßig, gewünscht und am Ende auch lohnend. Pavel Poc (S&D). - Pane předsedající, tato dnešní diskuse je takové déjà vu, ona není nová, už jsme ji tady zažili, zažili jsme ji tady před několika lety a už tehdy tady byly stejné námitky, které vycházely z lobbistických materiálů zpracovatelů. Už tehdy se hrozilo zvýšením ceny. My jsem uspěli jenom částečně, a tak mezitím vznikla celá řada skandálů s podvody v oblasti potravin a došlo k podstatnému snížení důvěry spotřebitelů. To je výsledek. Teď z těch výsledků průzkumu Evropské asociace spotřebitelů vyplývá, že víc než 90 % respondentů chce, aby byl původ masa jasně označen. Spotřebitelé nejenže by takovou informaci na obalech uvítali, ale spíš se diví, že tam ta informace už dávno není, protože vůbec nechápou, proč by se na zpracované maso neměly vztahovat stejně přísné a stejně kvalitní předpisy jako na maso nezpracované. A to bez ohledu, jak v tom kterém státě Unie jsou ty předpisy vymáhány. Nemluvíme o žádném malém množství masa, v některých zemích EU je až polovina všech masných výrobků v důsledku tohoto stavu bez jakéhokoliv označení místa původu, a to je podle mého názoru alarmující. Je kolem toho teď tolik lobbingu, tolik strašení růstem ceny a byrokracií, že mám pocit, že tato diskuse je skutečně na správném místě, a musí mimo jiné ukázat, komu kdo přednostně naslouchá, jestli spotřebitelům nebo průmyslu. Budeme přeci hlasovat o tom, jestli Komise má vůbec pracovat na návrhu, ne o samotné legislativě. Proč tedy někdo chce tu diskusi zabít v samotném zárodku. A jestli se dnes máme ptát na něco Komise, tak já bych se ptal především na otázku ceny. Skutečně se shodneme na tom, že ta cena je klíčová, shodneme se na tom, že zákazníci nechtějí platit. Ale někteří výrobci už dnes k takovému změkčení v nějaké podobě přistoupili a zjevně konkurenceschopní jsou, a to vyvolává základní otázku, jestli Komise čerpala při té obavě ze správných pramenů anebo jestli posuzovala třeba výsledky šetření spotřebitelských organizací. Cristian-Silviu Bușoi (PPE). - Siguranța alimentară și trasabilitatea produselor și subproduselor alimentare trebuie să fie priorități absolute ale autorităților la nivel european și național. Practica ne-a demonstrat, totuși, că simpla etichetare a țării de origine sau a locului de origine a cărnii nu previne frauda în sectorul alimentar și nici nu îmbunătățește siguranța alimentelor. O asemenea reglementare ar crește doar nivelul de informare a cetățenilor. Susțin un sistem de etichetare voluntară a originii ingredientelor din produsele de carne care permite statelor membre să opteze pentru introducerea unei astfel de reglementări. Atât la nivel național, cât și la nivel european, există autorități responsabile de asigurarea trasabilității produselor pentru asigurarea siguranței consumatorilor și trebuie să ne asigurăm că aceste instituții funcționează eficient. În unele țări, precum țara mea, unde puterea de cumpărare este redusă din cauza veniturilor mici, unde întreprinderile mici și mijlocii producătoare de produse de consum reprezintă o parte importantă din sectorul alimentar, este dificil să vorbim despre o astfel de reglementare care poate aduce o povară administrativă în plus, precum și scumpiri ale costurilor de fabricare, deci, implicit, costuri mai mari ale produselor alimentare consumate de către cetățeni. Poziția mea personală, care este aceeași cu a României și a majorității grupului din care fac parte, este să păstrăm sistemul de etichetare voluntară din prezent. Biljana Borzan (S&D). - Gospodine predsjedavajući, cijenjene kolegice i kolege, pitanje označavanja porijekla mesa tiče se svakog od nas. Nakon velikih skandala i prevara s mesom javila se potreba za zakonskim rješenjem koje bi takve slučajeve onemogućilo ili makar otežalo. Zato Europskoj komisiji trebamo poslati jasan signal da predloži nove propise. Deklaracija na kojoj ne pišu detalji o porijeklu mesa, naprosto nije poštena prema potrošačima i otvara put za razne prevare. Takva situacija se može riješiti relativno jednostavno i bez velikog troška za proizvođače. Uostalom, ako govorimo o troškovima ja smatram da je povjerenje potrošača naprosto neprocjenjivo. Nadalje, označavanje zemlje porijekla mesa olakšati će nacionalnim vlastima borbu protiv prevara s hranom i kažnjavanje počinitelja. Smatram da je to u interesu europskih potrošača, jer kao što je već spomenuto, njih 90% želi znati odakle je meso koje jedu. Zajedničko tržište Europske unije otvara brojne mogućnosti izbora za potrošače i proizvođače, ali ponekad otvara i rupe koje iskorištavaju bezobzirni špekulanti. Takve rupe treba zatvoriti, a zdravlje i potrošačka prava dodatno zaštititi. Mairead McGuinness (PPE). - Mr President, can I just say that I do not quite see this debate as it has been framed by many here this evening, that is about it being industry versus consumers. I do not think it is as black and white as that. I also do not think it is any surprise that when we ask consumers if they want the country of origin labelling they will say yes, and I do not think it is any surprise that they are not prepared to pay more for it, but in my view this debate should be much more about the sustainability of the food supply chain. In my view, reputable food producers, whether of products with processed meats or otherwise, have sustainable long-term relationships with their suppliers and therefore should not have the need to switch and swap between those suppliers. That is how I come to this debate. I am torn between the debate about what consumers want and what they are prepared to pay for. I do not see this on the Commission's work programme for this year. I think it requires more debate but I would ask us to do it in the context of the sustainability of the food supply chain, above all else, and having these long-term supplier relationships. Lastly, can I say that on the issue of fraud you can stick on a fraudulent label. The issue of food fraud will only be tackled when we monitor and control the food supply chain adequately. Jytte Guteland (S&D). - Herr talman! Mycket har sagts, men för mig är frågan om ursprungsmärkning av processat kött viktig. När jag träffar föräldrar i mitt hemland Sverige är det väldigt många som oroas över matens kvalitet. De oroar sig över djurhållningen, man oroas över risker med tillsatser och kemikalier, kort sagt man oroas för sina barns hälsa. Många har sagt det, men 90 procent av konsumenterna vill ha ursprungsmärkning av bearbetade livsmedel. Vi lever just nu i en tid där livsmedel enkelt och billigt kan transporteras över väldigt långa sträckor. Det är väldigt länge sedan vi visste var maten kom ifrån och där den oftast var i närheten, i vår egen region eller land. Numera är den allt längre från människors vardagsliv. Hur ska man som konsument enkelt kunna veta att man tar hänsyn till människa, djur och natur i den värld vi lever i nu? Jag är övertygad om att ursprungsmärkning av kött är en nödvändig reform. Det är en nödvändig reform i den tid vi lever. Konsumenterna vill ha den här makten att välja. Det är dags att vi ger dem det. Tom Vandenkendelaere (PPE). - Voorzitter, in de nasleep van het paardenvleesschandaal is de aandacht voor de voedseletikettering verscherpt en dat is een goede zaak. Als jonge Europese consument ben ik uiteraard ook tegen fraude en voor meer voedselveiligheid en transparantie. Tot mijn verbazing echter stel ik vast dat in dit Huis mensen denken dat een verplichte nationaliteitsvermelding per definitie garant staat voor veilig voedsel. Maar laat ons eerlijk zijn met elkaar. Niet het land van herkomst van vlees bepaalt de veiligheid ervan, wél de manier van werken van de producent. Ik heb oren naar de bezorgdheden van consumenten die meer duidelijkheid over hun voedsel willen, maar dan graag op basis van wetenschappelijke feiten. We weten dat 75 procent van de consumenten de meerkosten van verplichte oorsprongsetikettering niet wil of in sommige gevallen niet kan betalen. Als we echt willen bouwen aan een meer sociaal Europa, kan het toch niet de bedoeling zijn dat we een maatregel goedkeuren die het leven van de zwaksten nog duurder maakt. En hoe oprecht klinken versterkende maatregelen voor kmo's, als we diezelfde ondernemers langs de achterdeur op kosten jagen? Hoe consequent is ons landbouwbeleid als we via kostenverhogingen voor vleesverwerkende bedrijven de nu al kleine winstmarges van de boeren in gevaar brengen? Tot slot nog dit, Voorzitter: ik hoor elke dag bij jongeren de roep naar een wervend Europa, een minder bemoeizuchtig Europa. Wel, het is maar zeer de vraag of deze maatregel aan deze roep tegemoetkomt. Ik denk dat we het antwoord daarop allemaal kennen. Christel Schaldemose (S&D). - Hr. formand! På dette sene tidspunkt er det selvfølgelig svært at tilføje rigtig meget nyt i debatten, men jeg vil gerne tilslutte mig det store flertal her i aften, som er tilhænger af, at vi selvfølgelig skal have mærkning af, hvor vores forarbejdede kød kommer fra. Ja, faktisk er det sådan, at jeg slet ikke kan forstå, at det overhovedet skal være et problem. Selvfølgelig har vi krav på at få at vide, hvor vores forarbejdede kød kommer fra. Ikke mindst i en globaliseret verden, hvor fødevarer igennem forsyningskæden går over mange lande og over mange kontinenter, kan det være rigtig svært for forbrugerne at få et indtryk af, hvad er det for en fødevare, man står med. Så er det altså yderst rimeligt at kræve at få at vide, hvilket land en fødevare kommer fra. Vi har også talt om hestekødsskandalen i aften. Det var en svindelsag, men den har lært os én ting. Det er, at rigtig mange virksomheder ikke har styr på deres forsyningskæder. Derfor kan et lovkrav om mærkning af forarbejdet kød, hvor det kommer fra, være med til at få dem til at få styr på disse forsyningskæder. Ja, det vil nok også koste lidt mere, men mon ikke de priser, industrien har fremlagt, er overdrevet en anelse. Kære hr. kommissær, prøv for en gangs skyld at lytte til forbrugerne. Tilliden til fødevarerne på EU's indre marked er ikke så høj, som den kunne være. Oprindelseslandsmærkning kan være med til at øge denne tillid! Eric Andrieu (S&D). - Monsieur le Président, Monsieur le Commissaire, mes chers collègues, la proposition de résolution sur l'étiquetage de l'origine pour les produits transformés qui nous est soumise est la bienvenue, et je la soutiens. Alors que l'étiquetage de l'origine de toutes les viandes va bientôt devenir une réalité en Europe, le Parlement européen a poursuivi sa réclamation pour l'instauration de l'étiquetage mentionnant le pays d'origine pour les produits transformés à base de viande. Comme vous le savez, cette exigence correspond à une très forte attente des consommateurs, puisque 90 % d'entre eux la demandent. Notre assemblée en avait rappelé la nécessité au lendemain du scandale de la viande de cheval survenu dans ma région en France. Il est certain qu'un étiquetage de l'origine des produits alimentaires transformés, en améliorant la traçabilité, renforcera la transparence, donc la confiance des consommateurs, et permettra ainsi d'améliorer la valorisation économique et l'emploi dans de nombreux territoires. Nous attendons donc à présent avec impatience les propositions législatives que nous fera la Commission, qui devra prendre en compte les conséquences sur les coûts des entreprises et sur les contraintes administratives. Uwagi z sali Deirdre Clune (PPE). - Mr President, this debate is about a better balance between greater consumer information and the cost burden of any measures that would be proposed. I have heard many comments tonight about big industry versus the consumer. I do not think it is about big industry really, when you see the costs that the Commission has put forward in terms of the cost of providing the labelling of food origin. I think we need to look at and focus on the small and medium enterprises, who I speak to regularly, who are involved in processing of food. They say that this will result in increased cost to them in producing the products they produce and then ultimately to the consumer, because the consumer is always the bottom of the chain and will certainly absorb these costs. I think really it is the small and medium businesses along this route, the businesses to whom we promised that this Commission would not introduce more red tape – would use better regulation and not more regulation – who need to be the centre of this debate. I am not convinced that mandatory labelling will protect the consumer. As I said, this is not a food safety issue, it is a consumer information issue, but also it is about the price to the consumer. That needs to be the centre of our deliberations tonight. Marc Tarabella (S&D). - Monsieur le Président, Monsieur le Commissaire, 90 % des citoyens trouvent important que soit mentionnée l'origine des viandes utilisées comme ingrédient et cela a été dit à plusieurs reprises. Les consommateurs doivent être informés. La Commission utilise l'argument d'une augmentation importante des prix en cas d'obligation de mentionner l'origine des viandes. Ce n'est évidemment pas la vérité, c'est l'argument de l'industrie agroalimentaire, qui ne veut rien changer. En vérité, pour les entreprises qui ont mentionné volontairement l'indication de l'origine, le surcoût a été évalué à 0,67 %, c'est-à-dire quelques cents. Ce qui coûte, c'est le nombre d'intermédiaires, dont beaucoup sont inutiles. Cela coûterait beaucoup moins cher aux consommateurs s'il y avait moins d'intermédiaires dans la filière et si un prix plus décent pouvait être payé aux producteurs. La Commission doit écouter les organisations de consommateurs et le Parlement européen doit écouter les deux bouts de la chaîne: les producteurs, qui souffrent, et les consommateurs, qui sont en demande. Monsieur le Commissaire, vous êtes sur le grill; nous attendons de votre part des actes législatifs. Un peu de courage, s'il vous plaît. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, το ζήτημα της ασφάλειας των τροφίμων είναι καθοριστικής σημασίας για την υγεία των καταναλωτών. Γι' αυτό είναι αναγκαία η ετικετοποίηση. Ήδη είναι γνωστά αρκετά διατροφικά σκάνδαλα στην Ευρωπαϊκή Ένωση, τα οποία δημιούργησαν έλλειμμα εμπιστοσύνης στη λειτουργία της ενιαίας εσωτερικής αγοράς. Είναι πλέον σαφές ότι πρέπει να υπάρχει πλήρης ενημέρωση των καταναλωτών, ιδίως δε της χώρας προέλευσης για κρέας σε επεξεργασμένα τρόφιμα. Βεβαίως, η ενίσχυση της ποιότητας οδηγεί σε αύξηση των τιμών των τροφίμων, όχι όμως στο ύψος που προσδιορίζουν αυθαίρετα οι βιομηχανίες. Πρέπει όμως να γνωρίζουμε πραγματικά τι τρώμε. Γιατί δεν θέλουμε να τρώμε μεταλλαγμένα τρόφιμα. Δεν θέλουμε να καταναλώνουμε κρέας κλωνοποιημένων ζώων. Δεν θέλουμε ανάμειξη βόειου κρέατος με κρέας αλόγου. Γι' αυτό προέχει η ενημέρωση του καταναλωτή· γιατί θέλουμε ασφαλή και ποιοτικά τρόφιμα. Η ιχνηλασιμότητα λοιπόν είναι καθοριστική για την εύρυθμη λειτουργία της ίδιας της οικονομίας. Γι' αυτό και οι καταναλωτές προτιμούν τοπικά προϊόντα. Marijana Petir (PPE). - Gospodine predsjedniče, ovisno o državi članici i načinu uređenja unutarnjeg tržišta prehrambenih proizvoda, kao i povjerenja kupaca prema onome što svakodnevno nalaze na policama svojih dućana, razlikuju se mišljenja potrošača kada je posrijedi označavanje podrijetla mesa koje se koristi kao sastojak u hrani. Za razliku od nekih država članica, u Hrvatskoj smo imali vrlo negativna iskustva sa smrznutim mesom koje stiže iz uvoza na naše tržište starim i po nekoliko godina tako da ovom prilikom pozdravljam nedavno stupanje na snagu nove uredbe o informiranju potrošača o hrani. Kada je riječ o prerađenim proizvodima koji sadrže meso, ponekad me strah i pomisliti što sve dolazi na naše tanjure, pa i iz nekih članica Europske unije. Podržavam označavanje zemlje podrijetla mesa koje se koristi kao sastojak u hrani. Osobno smatram da je potrebno potrošačima podastrijeti potpunu informaciju o hrani koju kupuju. Moj je stav da označavanje mesa treba sadržavati i podatak o mjestu i datumu klanja životinje, kako bi potrošači imali punu informaciju o svakom od ključnih događaja u ciklusu životinje, poput mjesta i vremena rođenja, uzgoja i klanja životinje. Dakle, zalažem se sa sljedivost sastojaka u lancu prehrane čime bi se smanjio prostor za nepoštenu trgovačku praksu, ali i evidentna izigravanja zakona. Tibor Szanyi (S&D). - Gyakorlatilag ennek a vitának a mai összefoglalója alighanem az, hogy a fogyasztók igenis akarják, hogy tisztába kerüljenek azzal, hogy honnan származnak a különböző húskészítmények. És akik itt ennek ellent igyekeztek mondani, számukra mondom, minden húsfeldolgozó – már amennyiben föl kell tüntetni az alapanyag eredetét – százszor meg fogja gondolni, hogy mit fog a termékébe beletenni. És ez az, ami segíti az európai polgárok élelmiszer-biztonságát. És nem pedig az, hogy továbbra is csukott szemmel kell, hogy megegyék a különböző termékeket. Én azt hiszem, hogy jóindulatú a kezdeményezés, fogunk találni normális megoldást úgy, hogy azért abba ne rokkanjon bele az élelmiszeripar se, viszont mindannyian boldogok legyünk tőle. Ruža Tomašić (ECR). - Gospodine predsjedniče, reguliranje bilo koje industrije vrlo je delikatno i zahtjeva poseban oprez. Zakonodavac nažalost, prečesto uvodi nova pravila pod pritiskom interesnih skupina, dok ja držim da je naš zadatak pronaći balans između industrije i potrošača kako bi krajnji kupac bio maksimalno informiran i zaštićen, a industrijska proizvodnja ostala održiva i profitabilna. Posljednji skandal s konjskim mesom razgolitio je manjkavost dosadašnjih propisa i usmjerio pozornost javnosti na mesnu industriju. Iako držim da ne trebamo pretjerivati s regulativom i na taj način poskupljivati proizvodnju i nanositi štetu industriji, smatram da bi obnavljanje povjerenja potrošača u mesnu industriju koristilo i proizvođačima mesa. Zato izražavam nadu da će svi budući prijedlozi maksimalno zaštiti europskog potrošača, ali i sačuvati industriju od prekomjernih dodatnih troškova. Giulia Moi (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, decidere di rendere obbligatoria l'etichettatura della carne trasformata nei diversi alimenti che consumiamo quotidianamente rappresenta un traguardo importante per garantire migliore tracciabilità, evitare frodi alimentari con gravi conseguenze sui cittadini e aiutare le imprese alimentari a scegliere dei fornitori e dei prodotti migliori. L'unico rammarico è di non avere inserito un richiamo alla tracciabilità anche di quelle carni che derivano da animali clonati e che entrano nei nostri territori da paesi terzi. Non abbiamo nessuna certezza sugli effetti prodotti e tantomeno sulla loro provenienza. Auspichiamo che la Commissione tenga conto di questo aspetto e faccia chiarezza sull'intera catena alimentare. I cittadini europei devono avere il diritto di sapere e la libertà di scegliere. L'Europa ha non solo la responsabilità ma soprattutto il dovere di informare i suoi cittadini sulla provenienza di quello che hanno nel piatto. (Koniec uwag z sali) Jyrki Katainen,
Vice-President of the Commission
. - Mr President, thank you for a very deep, fine and fruitful debate. We have taken note of your views and I will pass these on to my colleague Vytenis Andriukaitis, who will be in charge of this particular issue. I would also like to underline that the estimated increase of 15% - 20% and up to 50% referred to the additional operating costs for the industry and not to the final product price. It is very difficult to estimate what kind of impact this would have on the final product cost. This depends firstly on the animal species concerned, secondly on the specific product concerns, on the applicable modalities, and fourthly on the specific operational situation of the operation concerned. The French study cannot be compared to the Commission report because it only concerns beef, and second only in France, and third only voluntary schemes. It focuses on price increases whereas the Commission report focused on increases in operating costs. The Commission report also examined the willingness of the consumer to pay for information on origin, and this was found to be very weak. This aspect has not been assessed in other consumer surveys. As I said, I will take all the speeches here today to my colleague Vytenis Andriukaitis. Przewodniczący. - Otrzymałem jeden projekt rezolucji złożony zgodnie z art. 128 ust. 1 Regulaminu. Zamykam debatę. Głosowanie odbędzie się w środę 11 lutego 2015 r. Oświadczenia pisemne (art. 162) Ivo Belet (PPE),
schriftelijk.
– Verplichte oorsprongsetikettering op producten waar vlees in verwerkt is, is echt geen goede maatregel. Het helpt niet bij het bestrijden van fraude. Bij het recente paardenvleesschandaal werd paardenvlees gebruikt in plaats van rundvlees, dit is regelrechte fraude en oorsprongsetikettering zou hieraan niets veranderd hebben. Bovendien is in Europa de controle op voedsel al zeer goed geregeld. Al het vlees is traceerbaar van de veevoederleverancier tot in de winkel. We moeten nog meer inzetten op fraudebestrijding, niet op bijkomende wetgeving. Producenten die vrijwillig de oorsprong van het vlees op hun producten willen vermelden, zijn uiteraard vrij om dit te doen, maar we zijn geen voorstander van een verplichting. Voor vleesverwerkende bedrijven zou deze maatregel een bijkomende administratieve last zijn, en extra kosten met zich brengen, die onvermijdelijk aan de consument zullen worden doorberekend. Alain Cadec (PPE),
par écrit.
– L'indication obligatoire du pays d'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés est primordiale pour la protection des consommateurs et la lutte contre la fraude alimentaire. Nous devons tirer les leçons du scandale de la viande de cheval. L'Union européenne doit imposer un étiquetage rigoureux de la viande afin d'améliorer la traçabilité des aliments transformés. Nous constatons que le consommateur est de plus en plus soucieux de connaître exactement le contenu et l'origine de ce qu'il mange. Il est de notre devoir en tant que législateur de répondre à cette demande tout à fait légitime. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto.
– La proposta di risoluzione di cui stiamo discutendo, rafforzando il principio dell'obbligatorietà dell'indicazione di origine delle carni, potrebbe contribuire a riconquistare la fiducia dei consumatori europei e allo stesso tempo ribadire la forte sensibilità di questo Parlamento verso la salute del consumatore e il corretto funzionamento della catena alimentare. Ritengo che questa risoluzione abbia il grande merito di dare una risposta concreta a quel 90% di cittadini europei che, secondo un recente rapporto della Commissione europea, ritiene importante l'indicazione di origine della carne sull'etichetta dei prodotti trasformati e che chiede una maggiore trasparenza su tutta la catena alimentare al fine di riuscire a compiere scelte più informate. Con questa risoluzione il Parlamento ha la possibilità di dare un segnale forte alla Commissione europea, spingendola a mettere in cantiere un'iniziativa legislativa sull'etichettatura delle carni trasformate, che dovrà mirare a trovare un equilibrio tra trasparenza e competitività, assicurando una scelta consapevole ai consumatori. Viorica Dăncilă (S&D),
în scris.
– Primul obiectiv al etichetării alimentelor este de a furniza informații coerente și transparente, astfel încât consumatorul să facă o alegere în cunoștința de cauză. Multe companii europene răspund acestei așteptări prin furnizarea de informații privind originea produsului, ca o practică voluntară. Abordarea unei „masuri care se potrivește tuturor“, impunând etichetarea obligatorie a originii cărnii utilizate ca ingredient în alimentele procesate ar avea consecințe negative severe asupra fabricanților de alimente, fermierilor, comercianților cu amănuntul și a consumatorilor, ar crea probleme semnificative în lanțul de aprovizionare, ducând la posibile întreruperi și ineficiențe majore, cu potențial de creștere a prețurilor la consumator și a risipei de alimente. Toate acestea ar putea avea ca rezultat un lanț alimentar european mai puțin competitiv. În ceea ce privește consumatorul, trebuie să se identifice o măsură echilibrată care să asigure informarea acestuia, dar fără creșteri semnificative ale prețurilor produselor din carne și fără creșterea poverii administrative atât pentru autorități, cât și pentru operatorii din sectorul agro-industrial, care se confruntă deja cu dificultăți financiare datorate crizei economice. Michel Dantin (PPE),
par écrit.
– La commission „Environnement“ du Parlement européen a adopté le 21 janvier dernier une proposition de résolution relative à l'étiquetage du pays d'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés. Nous serons cette semaine appelés à nous prononcer à nouveau sur cette résolution, par laquelle nous demandons à la Commission européenne de faire preuve d'une plus grande vigilance sur l'étiquetage des plats transformés. La résolution invite la Commission européenne à présenter au Parlement européen une nouvelle proposition législative pour ce faire. La règlementation actuelle prévoit un étiquetage obligatoire pour la viande, mais les dispositions relatives aux plats transformés ne sont pour le moment pas mises en application. Cette situation n'est pas satisfaisante, et un nouvel élan est nécessaire. Bien que je pose la question de la capacité des États membres à assurer l'efficacité des contrôles sur toute la chaine de production, ce qui nécessite des ressources financières et humaines non négligeables, je souhaite soutenir cette démarche de clarification du cadre législatif et je compte donc voter en faveur de cette résolution en l'état. Norbert Erdős (PPE),
írásban.
– Az Európai Parlament Környezetvédelmi Bizottsága egy olyan politikai állásfoglalást kíván elfogadtatni a Parlamenttel, amely a feldolgozott élelmiszerekben található hús származási országának vagy eredete helyének kötelező megjelölését előíró jogszabály meghozatalát követelné az Európai Bizottságtól. Ez a kérés súlyos gazdasági és belső piaci aggályokat vet fel. A Bizottság hatástanulmánya kimutatja bár, hogy a fogyasztók 90 %-a érdeklődik a hústermékek származási országa iránt, ezek 80 %-a azonban nem támogatná a hús származási országának a megjelölését, amennyiben ez az élelmiszerek fogyasztói árának az emelését eredményezné. A kötelező jelölés bevezetése esetén a húsipari feldolgozók költségei jelentősen, 30 %-kal növekednének. A feldolgozók az összes többletköltséget (a Bizottság szerint e költségek 90 %-át) a fogyasztókra hárítanák át, a hatástanulmány ezért 6–9 % fogyasztói áremelkedéssel számol. Ezért nem szabad bevezetni a hústermékekre a származási ország szerinti jelölést. A szóban forgó termékek többségét tipikusan a szegényebb emberek vásárolják, akik egy jelentős áremelkedést követően már nem tudnák megvenni ezeket a termékeket. Ki kell emelnem végül, hogy a tavalyi „lóhúsbotrány“ néven elhíresült élelmiszer-csalást nem lehetett megakadályozni annak ellenére, hogy a marhahúsok tekintetében a 2000-es szivacsos agyvelőbántalom (BSE) okozta válság óta kötelező a származás feltüntetése. Ezért kérem a Bizottságot, hogy az EP álláspontjától függetlenül tartózkodjon a származási ország vagy eredet helye kötelező megjelölésének a bevezetésétől. Elżbieta Katarzyna Łukacijewska (PPE),
na piśmie.
– Każda unijna regulacja, która podnosi koszty produktu, a tym samym koszty ponoszone przez konsumentów, i nakłada obowiązki administracyjne na MŚP, rodzi sprzeciw oraz zwiększa niechęć do UE – dlatego przy podejmowaniu decyzji powinniśmy kierować się przede wszystkim zdrowym rozsądkiem. Uważam, że podczas prac nad kształtem przepisów w zakresie oznaczania kraju pochodzenia mięsa powinniśmy zwrócić szczególną uwagę na dwie sprawy. Bez wątpienia na pierwszym planie powinna się znajdować kwestia bezpieczeństwa żywności, tak aby klient miał pewność, że zakupiony produkt spełnia wszystkie normy, a jego spożycie nie będzie niosło za sobą żadnych negatywnych skutków zdrowotnych. Niezależnie od tego, skąd pochodzić będzie użyte do produkcji mięso, bezpieczeństwo żywności powinno być traktowane priorytetowo. Druga kwestia dotyczy przeprowadzonych badań, z których wynika, iż głównym kryterium, na podstawie którego konsumenci dokonują zakupów, są warunki cenowe towarów. W tym przypadku powinniśmy skupić się na rozwiązaniach, dzięki którym oferowane do sprzedaży produkty mieścić się będą w akceptowalnym przez konsumentów przedziale cenowym, zwłaszcza iż znaczna część dochodów gospodarstw przeznaczana jest na zaspokajanie bieżących potrzeb w zakresie utrzymania i zakupu żywności. Zastanówmy się więc, czy sumaryczny rachunek wprowadzenia wymogu oznaczania żywności nie jest wyższy niż korzyści, które możemy uzyskać, i czy nie będzie się on sprzeciwiać zasadom rynku wewnętrznego i postawom pro konsumenckim. Sirpa Pietikäinen (PPE),
kirjallinen.
–Euroopan parlamentti päätyi keskiviikkona vaatimaan komissiolta esitystä, jossa lihan alkuperämaa merkittäisiin lihajalosteisiin kuten makkaroihin ja eineksiin. Tällä hetkellä EU-lainsäädäntö edellyttää, että naudanlihan alkuperämaa tulee merkitä syntymä-, kasvatus- ja teurastuspaikan osalta. Keväällä voimaan tulee asetus, jossa merkintä ulotetaan myös muista eläimistä saatuihin lihoihin. Lihajalosteet ovat toistaiseksi merkintävaatimuksen ulkopuolella. Elintarvikkeiden alkuperän jäljitettävyys lisää avoimuutta ja siten parantaa kuluttajien luottamusta tuotteisiin ja lisää myös mahdollisuuksia valvoa tuotteiden laatua ja eläinten hyvinvointia. Hevosenlihaskandaalit eivät saa enää toistua. Alkuperämaa on myös yksi tärkeimmistä tiedoista, jonka kuluttajat haluavat tietää ostamastaan lihatuotteesta. Olga Sehnalová (S&D),
písemně.
– 90 % evropských spotřebitelů chce znát původ složek masa ve zpracovaných potravinách. Údaj vychází z vyjádření řady spotřebitelských organizací, ale také z průzkumu zpracovaného Komisí. Původ masa obecně má pro spotřebitele v EU prvořadý význam. Někteří výrobci proto přistoupili k označování původu masa na dobrovolné bázi, další naopak tyto informace spotřebitelům neposkytují s odůvodněním, že by označovaní původu masa ve zpracovaných potravinách mohlo vést ke zvýšení cen koncového výrobku o 15–50 %. Průzkumy spotřebitelských organizací naopak vyčíslily odhadované průměrné zvýšení cen v řádech jednotek centů. Domnívám se, že zvýšení transparentnosti informací a jejich srozumitelnost může přispět k obnovení důvěry evropských spotřebitelů v potraviny na evropském trhu. Zároveň je však důležité dbát na to, aby se zvyšování informací na obalech potravin negativně neprojevilo do dostupnosti těchto výrobků. Jelikož se údaje o možném dopadu na výslednou cenu výrobků diametrálně liší, disponuje Komise přesnou analýzou nákladů v případě povinného zavedení označování původu masa ve zpracovaných výrobcích? Csaba Sógor (PPE),
in writing.
– Origin labelling provides consumers with the possibility to make informed choices about the food they wish to purchase and consume. Consumers' interest in the origin of their food has grown over the years, meat products being no exception, as most studies show that the origin of meat is usually in the top five aspects influencing purchase options. Origin labelling for foodstuffs with meat as an ingredient would answer concerns related to food quality, food safety, and animal welfare, but also economic and environmental concerns. Considering that, compared to the EU/Non-EU labelling option only specific country of origin labelling could provide meaningful information, it is only in the latter case that introducing new labelling measures would make sense. Nevertheless, considering the anticipated costs associated with such measures, maybe the Commission should explore the possibility of limiting the scope of application of such a labelling measure so as to ensure that consumers have enough information, but at the same time producers would not have to bear an excessive burden. Michaela Šojdrová (PPE),
písemně.
–Vnímám jako svoji povinnost, aby Evropská unie právními předpisy garantovala kvalitu a nezávadnost potravin. Pokud bych si myslela, že povinným uvedením původu složek masa u zpracovaných potravin zvýšíme jejich kvalitu, pro návrh usnesení bych jistě hlasovala. A to i tehdy, kdyby to znamenalo vyšší cenu. Já si to však nemyslím. Kdo z nás zde může dnes tvrdit, že maso z jednoho či jiného státu zaručuje kvalitu? Takto by si to nikdo z nás jistě nedovolil říct. Důvody pro označování původu masa v masných výrobcích, které zde dnes zazněly, jakými jsou možnost výběru, znalost původu, sledování celého výrobně-distribučního řetězce, to všechno jsou legitimní zájmy a důvody, které mohou znamenat větší komfort pro spotřebitele. Neměly by být ale důvodem, abychom každého výrobce zatížili novou povinností. Jak sami víte, již dnes řada výrobců tohoto zájmu u spotřebitelů využívá a nabízí označování původu masných komponentů jako nadstandard u svých výrobků. Každý spotřebitel si tedy již dnes může vybrat výrobce, který mu tento nadstandard nabídne. V rámci konkurenční výhody jich bude jistě přibývat. Svoji povinnost však vidím v zajištění a prosazování kvality pro každého spotřebitele a ta s místem původu přímou souvislost nemá. 15.   Členství ve výborech: viz zápis 16.   Jednominutové projevy (článek 163 jednacího řádu) Przewodniczący. - Kolejnym punktem porządku dnia są jednominutowe wystąpienia w znaczących kwestiach politycznych (art. 163 Regulaminu). Milan Zver (PPE). - Predlani smo praznovali 20. obletnico enotnega trga v Evropski uniji, ki temelji na prostem pretoku ljudi, blaga, kapitala in uslug. Veliko je bilo narejenega, veliko še čaka. Evropska komisija je že leta 2010 najavila odpravo davčnih ovir za državljane Evropske unije v čezmejnem okolju. Žal je to področje danes daleč od urejenega. Slovenija ima na primer višjo davčno stopnjo in manj davčnih olajšav kot druge članice. Dnevni migranti, ki delajo v Avstriji, morajo v Sloveniji doplačati na leto okoli dve neto mesečni plači dohodnine. Zaradi neusklajenosti na EU ravni se srečujejo tudi z drugimi težavami, na primer na področju otroških dodatkov. Ti delavci so v diskriminatornem položaju. Ker je delovna mobilnost ovirana, se posledično zavira tudi gospodarska rast Evropske unije, zato Evropsko komisijo še enkrat sprašujem, kdaj bo ukrepala oziroma ali lahko v času do ureditve problematike na ravni EU priporoči državam članicam, naj zadržijo izterjavo nesorazmerno visokih doplačil. Nicola Caputo (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, il territorio da cui provengo è uno dei più depressi d'Europa. Nel Mezzogiorno d'Italia, in particolare nella provincia di Caserta, in quella che una volta era definita „terra di lavoro“, assistiamo da anni a una desertificazione industriale senza pari, con la scomparsa di imprese ad alta intensità di lavoro quali Firema, Jabil, Indesit, Ixfin, ex Olivetti e oggi anche il caso Ericsson. L'azienda svedese ha infatti avviato un'operazione di cessione del ramo di attività della sede di Marcianise ad un subfornitore, la multinazionale USA Jabil, mettendo a rischio circa 1.000 lavoratori. L'Unione europea deve rilanciare la propria politica industriale con forme d'intervento che, anche tenendo conto della globalizzazione dei mercati, siano garanti di un sistema di regole e di aiuti in grado di incidere e di evitare distorsioni nelle localizzazioni. Il fine dev'essere quello di rilanciare un sistema produttivo europeo forte e competitivo negli scenari mondiali. È necessario attivare provvedimenti urgenti per difendere il tessuto imprenditoriale e il lavoro, disincentivando delocalizzazioni e dismissioni, come quella che si accinge a compiere la Ericsson in provincia di Caserta, capaci solo di provocare ulteriori danni sui tessuti sociali ed economici già gravemente compromessi. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, η πρόσφατη εκβιαστική απόφαση της Ευρωπαϊκής Κεντρικής Τράπεζας να σταματήσει να δέχεται τα ομόλογα του ελληνικού Δημοσίου στις πράξεις του ευρωσυστήματος είναι παράνομη και καταχρηστική, καθώς παραβιάζει τις διατάξεις του δικαίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης και λήφθηκε για καθαρά πολιτικούς λόγους, προκειμένου να εξαναγκάσει την Ελλάδα να ακολουθήσει τις εντολές της Τρόϊκας και των δανειστών, μεταξύ των οποίων είναι και η ίδια η ΕΚΤ. Η ΕΚΤ έχει μετατραπεί πλέον σε κράτος εν κράτει. Είναι δήθεν ανεξάρτητος θεσμός άσκησης νομισματικής πολιτικής, ενώ ταυτόχρονα είναι μέλος της Τρόϊκας αλλά και δανειστής της Ελλάδας, με αποτέλεσμα να υπάρχει σύγκρουση συμφερόντων στους κόλπους της. Το μόνο για το οποίο ενδιαφέρεται η Ευρωπαϊκή Κεντρική Τράπεζα είναι να συνεχίσει να κερδοσκοπεί σε βάρος του φτωχοποιημένου ελληνικού λαού, απαιτώντας να πληρωθούν στο εκατό τοις εκατό της ονομαστικής τους αξίας τα ομόλογα του ελληνικού δημοσίου που η ίδια η Κεντρική Τράπεζα αγόρασε με έκπτωση 40%. Να ξέρει όμως ο κ. Draghi ότι το τελεσίγραφό του δεν θα περάσει. Ο ελληνικός λαός θα συνεχίσει να παλεύει αταλάντευτα ενάντια στην Τρόϊκα για τη διαγραφή του επονείδιστου χρέους (odious debt). Marian Harkin (ALDE). - Mr President, in Ireland we have a joke that if a stranger asks you for directions and the route is very complicated, you might answer by saying: „if I were you I would not start from here“. Well it is the same with the current crisis: a currency still not fit for purpose, a Europe where trust between countries and citizens is fast eroding, and politicians in all Member States make promises they cannot keep and/or tell their edited version of the truth to their citizens. Yes, there were reckless borrowers and some lived beyond their means, but equally, there were reckless lenders and tons of cash fuelled by low interest rates to suit some Member States flowed across European borders in a torrent. Those who were lucky enough to grab a lifeboat should now help the other survivors to clamber aboard or at least throw a lifebuoy. The solution will not be just between Germany and Greece; we need a European solution – one that does not promote moral hazard but one that is sustainable for all Member States. Yes, we would prefer not to start from here, but we are here and we must start. Paloma López Bermejo (GUE/NGL). - Señor Presidente, el derecho a huelga es un derecho fundamental que sufre un ataque sin precedentes a nivel internacional con una clara finalidad antisindical. El 18 de febrero, en un contexto de cuestionamiento del derecho a huelga por parte de los empresarios, apoyados por Gobiernos afines, la Confederación Sindical Internacional nos convoca a una jornada de acción en defensa del derecho de huelga, que contará con todo nuestro apoyo. En el caso concreto del Estado español, se está criminalizando la protesta y se están llevando a cabo actos de represión masiva contra sindicalistas y huelguistas. Son más de trescientas las personas que están procesadas. El próximo miércoles 11 estaba pendiente el juicio a ocho sindicalistas del comité de empresa de Airbus, para quienes se piden penas de ocho años de cárcel. Este juicio se ha aplazado porque la Fiscalía ha rechazado rebajar la petición de pena, contradiciendo las declaraciones públicas realizadas por el ministro de Justicia español. Exigimos respeto a los derechos fundamentales y a las normas internacionales. Europa no se puede inhibir ante tales atentados contra la libertad de los trabajadores. La huelga no es delito. Julia Reda (Verts/ALE). - Mr President, without encryption, every e-mail one sends and every word one types into a website can easily be intercepted, read and even modified. Encryption is essential to protect the integrity of the communications of individuals and businesses in Europe. This is especially important given how ineffective the European Union has been at stopping the surveillance of its people politically. After the Snowdon revelations, EU governments told people to rely on encryption. It is unacceptable to call their right to use encryption into question now. We must promote encryption technologies and ensure that they are available to everyone. We must reject government backdoors in security software. Such backdoors can always be used by criminals as well. We must reject mass data retention. We know that blanket surveillance only increases the size of the haystack; it does not help in finding the needles. We must also reject internet censorship in the form of secret website-blocking lists. The freedom and openness of our society must not be compromised. Eleonora Evi (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, è inammissibile che nel 2015, dopo innumerevoli petizioni di denuncia, interrogazioni, incontri, gruppi di lavoro e viaggi investigativi, non sia stato ancora possibile definire con esattezza il significato che ogni Stato membro e ogni giurisdizione debba dare all'espressione „bene del bambino“ o „interesse superiore del minore“. È inammissibile che alcuni Stati membri, e soprattutto la Germania, intendano questo interesse come relazione del minore con il solo genitore tedesco, come uso della sola lingua tedesca e come cancellazione sistematica a breve, medio o lungo termine dei contatti con il genitore e tutta la famiglia non tedesca. Questa interpretazione dell'interesse superiore del fanciullo porta i tribunali di quel paese ad emettere sentenze di legalità tedesca ma in violazione dei diritti fondamentali e di quelli riconosciuti nella Carta europea. Ogni tentativo di fare chiarezza su questo punto è stato bloccato in nome della sussidiarietà propria del diritto di famiglia, calpestando così, in un'Unione europea che si erge a paladina del diritto, i più elementari diritti umani. Gerolf Annemans (NI). - De Commissie is een bijzonder onderzoek gestart naar de praktijken van Belgische regeringen in verband met individuele belastingakkoorden met multinationals. Er zou sprake zijn van een ernstige ordeverstoring, excess profit, namelijk een concurrentievervalsing binnen de interne markt. Een vraag die zich opdringt, is: wat is het standpunt van de huidige Belgische regering? Buiten de melding dat ze zal meewerken aan het onderzoek, is er nog geen enkel duidelijk standpunt ingenomen. Een andere vraag die de Commissie moet beantwoorden, is: is het geval 'België' ernstiger dan dat van andere lidstaten die praktijken van fiscale bevoordeling toepassen? We staan hier andermaal voor één van de nadelen van het Europese concept: hoe meer eenheid men creëert, des te meer wordt de natuurlijke concurrentie tussen lidstaten een zogenaamde schending van de eenheidsgedachte. In dit geval gaat het dus om meer eenheid en een verdere fiscale integratie. Het zal nooit meer eindigen en het zal altijd maar verder om zich heen woekeren, tot er geen vrijheid meer is. Met democratie heeft dit allemaal maar weinig meer te maken. József Nagy (PPE). - Tisztelt Elnök Úr! Azt hinné az ember, hogy az Európai Unióban a koncepciós perek ideje lejárt! Szlovákiában sajnos nem ez a helyzet. Malina Hedvig neve már ismert ebben a házban. 2006-ban a szlovákiai magyar diáklányt megverték, mert az utcán magyarul beszélt. Pár nappal később a politikai vezetés áldozatból vádlottá tette azzal, hogy az egész történetet a lány csak kitalálta, és így hamis tanúzással vádolták. Azóta Malina Hedvignek már igazat adott a strasbourgi bíróság, Szlovákia polgárai – nemzetiségtől függetlenül – tömegesen tüntettek mellette. S végre nemrégiben jött a jó hír, hogy odahaza az elsőfokú bíróság elutasította a hamis tanúzás miatti vádindítványt. A kilenc éve tartó folyamatos meghurcoltatás mégsem ért véget. A múlt héten kiderült, hogy az államügyész fellebbezett és Malina Hedviget újra a vádlottak padjára cibálja. Üzenem Szlovákiának és a többi uniós tagállamnak is, teljességgel hitelét veszti nemcsak az a politikus, de maga az állam is, amelyben szavazatszerzési vagy állítólagos állambiztonsági érdek miatt egy állampolgárt így meghurcolhatnak. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Monsieur le Président, chers collègues, je tiens à exprimer mon inquiétude quant à la possibilité que les récentes attaques à Paris soient utilisées pour retarder, une fois de plus, l'entrée de la Roumanie dans l'espace Schengen. Il n'existe aucun lien entre la libre circulation au sein de l'espace Schengen et ce qui est arrivé à Paris. Au contraire, il est temps que les pays de l'espace Schengen comprennent que l'extension de cet espace peut renforcer la zone de sécurité et de défense en Europe. Nous ne pouvons pas permettre que nos valeurs européennes de liberté, de dignité et de solidarité soient mises en jeu par des actes provocateurs perpétrés par des extrémistes, dont l'objectif est de nous séparer, de nous faire sentir en danger et de nous faire devenir suspicieux à l'intérieur de nos propres frontières. J'espère donc une décision rapide concernant l'inclusion de la Roumanie dans l'espace Schengen qui permettrait d'affirmer, une fois de plus, que la menace du terrorisme ne va pas nous affaiblir. Marek Jurek (ECR). - Panie Przewodniczący! Wczoraj w sąsiednim kraju, na Słowacji, setki tysięcy ludzi głosowało w referendum narodowym w obronie praw rodziny, w obronie naturalnego ustroju małżeństwa jako związku kobiety i mężczyzny, w obronie praw rodziców do wychowania dzieci zgodnie ze swoją rodzicielską odpowiedzialnością i z sumieniem. To głosowanie ma wymiar narodowy. Ono nie miało rangi prawnej, ale szczególnie my tutaj w Parlamencie Europejskim powinniśmy być świadomi jednego: że za prawami rodziny, za naturalnym ustrojem małżeństwa głosowało prawie dwa razy więcej ludzi niż za całą reprezentacją narodową Słowacji w Parlamencie Europejskim. To pokazuje jak ważny jest to głos skierowany do nas. Słowacja powiedziała Europie, że wszędzie w naszych krajach żyją miliony ludzi, którzy chcą żyć zgodnie z zasadami cywilizacji życia, którzy chcą żyć w poszanowaniu praw rodziny. I za to my wszyscy, cała Europa, jesteśmy winni narodowi słowackiemu ogromną wdzięczność. Jozo Radoš (ALDE). - Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege standardizacija, zajednička proizvodnja i zajednička nabava vojne opreme značili bi smanjenje troškova i osnažili obranu Europe kao cjeline i svake njezine zemlje pojedinačno. 2008. godine Europska obrambena agencija je postavila ciljeve za zajedničku nabavu i zajednička ulaganja u istraživanje i tehnologiju. Međutim, od te 2008. godine ti ciljevi ne samo da nisu postignuti, nego je udio zajedničke i nabave i istraživanja pao. Zajedničke nabave s 21% na 15%, a zajedničkih ulaganja u istraživanje i tehnologiju sa 16% na 10%. U suvremenom svijetu, kad na našim vanjskim granicama postoji tako puno kriznih žarišta i sukoba, ovo su doista zabrinjavajući podaci, i stoga pozivam Europski parlament, Vijeće Europske unije i Europsku komisiju da nađu žurna rješenja za poboljšanje europske obrambene suradnje. Σοφία Σακοράφα (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, το αποτέλεσμα των εκλογών στην Ελλάδα ανέδειξε με τον πιο τραγικό τρόπο το αδιέξοδο των πολιτικών που εφαρμόζονται στην Ευρώπη. Απέδειξαν ότι το μεγαλύτερο πρόβλημα της Ευρώπης δεν είναι οικονομικό αλλά η δημοκρατία και ο σεβασμός στους θεσμούς της. Ο ελληνικός λαός φώναξε αυτό που βλέπουν όλοι, ότι η πολιτική που εφαρμόζεται εξαθλιώνει τους λαούς βάζοντας σε κίνδυνο το ευρωπαϊκό οικοδόμημα. Αυτοί όμως που πλουτίζουν από την κρίση αποδεικνύουν ότι είναι επικίνδυνοι και για τη δημοκρατία και για τη συνοχή της Ευρώπης. Με ακραίες θέσεις όπως ότι οι εκλογές δεν έχουν καμία σημασία για την πολιτική που εφαρμόζεται και εκβιαστικές αποφάσεις τύπου Draghi αναπαράγουν το αδιέξοδο. Είναι ολέθριο σφάλμα να θεωρούμε όλοι εδώ ότι το πρόβλημα είναι ελληνικό. Αφορά σε όλη την Ευρώπη και είμαστε υποχρεωμένοι όλοι μας να αναλάβουμε τις ευθύνες μας και να απαντήσουμε στο τι Ευρώπη θέλουμε. Η Ευρώπη της δημοκρατίας, της ισοτιμίας, της αλληλεγγύης, της αξιοπρέπειας, η Ευρώπη των λαών δεν χτίζεται με τέτοιες πολιτικές. Igor Šoltes (Verts/ALE). - Prehod držav članic Evropske unije na krožno gospodarstvo je zelo pomembno pri doseganju večje učinkovitosti virov ter surovin in če želimo doseči večjo neodvisnost Evropske unije na področju surovin, je potrebno spodbujati krožno ekonomijo, ki temelji na ponovni uporabi in visokokakovostnem recikliranju odpadkov, ne pa ta program krožne ekonomije umikati s programa za naslednje obdobje, kot je to storila ta komisija. Upam, da izjava Komisije, da pravzaprav to ne pomeni umik tega projekta, ampak da je pripravljena na holističen pristop, ni samo izgovor zato, da se ta projekt dokončno umakne in da se ne vključi v program tudi investicijskega ciklusa, ker ciklično in krožno gospodarstvo pomeni tudi možnost ustvarjanja delovnih mest. In nedopustno bi bilo program za Evropo brez odpadkov umakniti s programa Komisije, ker smeti, odpadki postajajo vedno večji problem zaradi svojega odlaganja, namesto da bi postali vir in tudi sredstvo za recikliranje in obnovljive vire. James Carver (EFDD). - Mr President, the EU Framework Directive on Waste, like so many outpourings of bureaucracy from these institutions, uses a one-cap-fits-all approach to the problem of waste disposal, despite the ways that different Member States have traditionally approached this subject. I am often asked both by constituents and journalists what impact the EU really has on my country, and I can think of no better example of the EU's inflexibility than by highlighting the development of a new incinerator in Worcestershire in response to this directive. In these worrying times of austerity and public service cuts, I am appalled that Council tax payers where I live and work in Worcestershire and Herefordshire have been saddled with a project lifetime cost to the tune of GBP 1.6 billion. There can be no doubt that this incinerator will become an enormous financial burden to my constituents. Janusz Korwin-Mikke (NI). - Panie Przewodniczący! Przepraszam za spóźnienie, byłem na posiedzeniu Komisji Spraw Zagranicznych. Proszę Państwa! W krajach komunistycznych fenomenem była ustawa Wilczka, która w roku 1988 zrobiła z Polski najbardziej liberalny kraj w Europie, również Zachodniej. Tej ustawy dzisiaj nie ma, ale została opracowana w nowej wersji i zostanie jutro przedłożona pani komisarz Bieńkowskiej. Być może uda się również z Unii Europejskiej zrobić kraj wolności gospodarczej. Poza tym sądzę, że Unia Europejska powinna być zniszczona. Przewodniczący. - Panie Pośle, to chyba chodziło o Kartaginę, a Unia Europejska nie jest krajem. Stanislav Polčák (PPE). - Pane předsedající, já bych chtěl upozornit, že v blízkosti česko-slovenských hranic ve Vrběticích ve Zlínském kraji loni na podzim opakovaně vybuchly muniční sklady. Bývalé vojenské objekty český stát pronajal jako muniční sklady soukromým firmám a za dosud nevyjasněných okolností dva z nich vybuchly, zemřeli dva lidé, muselo být evakuováno několik tisíc lidí, škoda na životě, zdraví a majetku občanů a právnických osob je obrovská. Kauza Vrbětice ukázala, že český stát v této oblasti ochranu svých občanů značně zanedbal a jeho legislativa je v mnoha směrech nedostatečná. Nedostatky však obsahují i unijní předpisy. Do června roku 2015 mají státy EU provést do svého práva směrnici o kontrole nebezpečí závažných havárií. Ta se ale nevztahuje na vojenské a polovojenské objekty, takže ani tento evropský předpis by se na kauzu muničních skladů ve Vrběticích nevztahoval. Legislativa neřeší ani přepravu těchto materiálů z nebezpečných skladů, informovanost obyvatel a havarijní připravenost. Žádám tedy Evropskou komisi, aby i s ohledem na kauzu Vrbětice a její přeshraniční rozměr znovu zanalyzovala unijní právo a navrhla změnu evropské legislativy tak, aby více chránila civilní obyvatelstvo, zvyšovala jeho účast v předcházení haváriím nebezpečných chemických látek a zajistila odpovídající roli municipalitám. Tibor Szanyi (S&D). - Az ukrán–orosz konfliktus eszkalációjának tükrében üdvözlendő az Európai Unió külügyminisztereinek döntése, miszerint meghosszabbítják a tiltólistánkon szereplő bizonyos magánszemélyek elleni szankciókat további hat hónapra, valamint, hogy újabb gazdasági szankciókat kívánnak bevezetni. Azonban a szankciók előkészítésekor tisztában kell lennünk azzal, hogy Oroszország nemcsak az ukrán szuverenitásra, de az európai egységre is veszélyt jelent. Oroszország és egyes cselekedeteinek növekvő támogatottsága az Európai Unión belül nem véletlen. Ezért a szankcióknak biztosítaniuk kell, hogy pártok vagy politikusok sem nemzeti, sem európai szinten ne kaphassanak orosz pénzügyi támogatást azért, hogy orosz politikai célokat szolgáljanak, és ezáltal egyúttal közös európai értékeket ássanak alá. Javaslatom szerint tehát, ezen megfontolás beépítése az újabb szankciók közé nemcsak azt tenné lehetővé, hogy nyomást gyakoroljunk a Kremlre, hogy vonjon vissza minden támogatást a szeparatista csoportoktól, de azt is elősegítenénk, hogy Oroszország ne befolyásolhassa az egyes tagállamok szélsőséges politikai erőinek finanszírozásával az európai vagy tagállami döntéseket. Zbigniew Kuźmiuk (ECR). - Panie Przewodniczący! Chciałbym zwrócić uwagę Komisji Europejskiej na bardzo trudną sytuację rolników-producentów mleka w moim kraju, Polsce. Na skutek rosyjskiego embarga ceny skupu mleka w stosunku do okresu sprzed embarga spadły o ponad 20%, natomiast jednocześnie rolnicy zostali obciążeni karami za przekroczenie limitów produkcyjnych w roku kwotowym 2013/2014 w kwocie 46 mln EUR. I wszystko wskazuje na to, że za następny rok kwotowy 2014/2015 kary te sięgną astronomicznej kwoty 200 mln EUR. Obciążenie najbardziej efektywnych gospodarstw mleczarskich tak wysokimi karami przy jednoczesnym poważnym spadku cen skupu mleka w Polsce niechybnie doprowadzi do ich masowych bankructw. Jednocześnie Komisja Europejska zdecydowała się wesprzeć producentów mleka w krajach nadbałtyckich i w Finlandii tzw. pakietem mlecznym na kwotę 28 mln EUR, natomiast producentów mleka w Polsce dziwnym trafem ten pakiet nie obejmuje. Dlatego zwracam się do Komisji o odstąpienie od pobierania kar za rok kwotowy 2014/2015, zwłaszcza w sytuacji, kiedy kwoty mleczne całej Unii nie zostaną przekroczone. Od 1 kwietnia tego roku limitowanie produkcji mleka zostaje zniesione. Maite Pagazaurtundúa Ruiz (ALDE). - Señor Presidente, los populistas no pueden imponer el impago de la deuda, pero los ciudadanos griegos que más están sufriendo a los gobernantes, especialmente a los del pasado, necesitan un alivio. Esto es evidente y necesario. Por otra parte, la Troika carece de sustento jurídico y actúa al margen de los Tratados; y, lo que es peor, se trata de un poder fáctico que no está sometido al control democrático de la ciudadanía europea. Y, además, ha impuesto medidas que han aumentado el desempleo y la pobreza en los países intervenidos, obviando los objetivos sociales de la Unión Europea. No fomenta el europeísmo, bien al contrario. Elegir entre los populistas y la Troika es un falso espejismo. No se trata de apoyar ni una cosa ni otra. Animo a esta Cámara a abordar la deuda impagable sin incumplir los Tratados y los compromisos europeos. Defender los valores de la construcción europea como brújula nos indica que la sensatez económica, el control democrático de las instituciones y la solidaridad deben ir de la mano, y no debemos defraudar a los ciudadanos. Josep-Maria Terricabras (Verts/ALE). - Señor Presidente, Cataluña ha iniciado un proceso para decidir democráticamente su futuro, en el que participan millones de personas. El juez Santiago Vidal, junto con otros juristas, en su tiempo libre y sin seguir el encargo de nadie, ha preparado un texto de Constitución para que sea debatido y comentado. Según el trámite seguido hasta ahora, el máximo órgano de los jueces españoles decidirá en los próximos días la expulsión de la carrera judicial del magistrado Vidal. Quiero denunciar aquí al Gobierno y al poder judicial españoles por este ataque a la libertad de expresión, consagrada en el artículo 11 de la Carta de los Derechos Fundamentales de la Unión Europea y en el artículo 20 de la Constitución española. El Estado español se halla en una peligrosa recesión democrática en la que desaparecen la división e independencia de poderes. Ελισσάβετ Βόζεμπεργκ (PPE). - Κύριε Πρόεδρε, ενόψει της άτυπης συνόδου κορυφής, νομίζω πρέπει να μας απασχολήσει το γεγονός ότι στην Ευρωπαϊκή Ένωση έχουμε διευρυμένες ελευθερίες αλλά, παρά ταύτα, ανακύπτουν ζητήματα ταυτότητας, πολιτισμού και θρησκείας, που γίνονται αιτίες συγκρούσεων, ρατσιστικών φαινομένων και τρομοκρατικών επιθέσεων. Για την αντιμετώπιση ειδικά της τρομοκρατίας, η άποψή μου είναι ότι απαιτείται ένας κοινός διασυνοριακός διάλογος. Δεν νοείται το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο να μην έχει μία φωνή, ένα ψήφισμα κατά της τρομοκρατίας, διότι αυτό, με την ενότητα, συνθέτει την αναγκαιότητα μιας κοινής αντιτρομοκρατικής στρατηγικής, μιας στρατηγικής η οποία θα αντιμετωπίσει το φαινόμενο και στον τομέα της πρόληψης, όπου άπτεται και της παιδείας, και κυρίως στον τομέα της καταστολής. Διαφορετικά, δεν μπορούμε να ελέγξουμε το φαινόμενο, διότι γνωρίζουμε όλοι μας ότι η τρομοκρατία δεν αναγνωρίζει σύνορα. Илияна Йотова (S&D). - Г-н Президент, след два дни конфликтът в Украйна отново ще бъде разискван в тази пленарна зала. Ролята на Европейския съюз, на Комисията и Парламента трябва да бъде водеща в усилията за успех на преговорите с Русия, а нашите послания - чути. Искаме диалог, а не ултиматуми, партньорство, а не санкции. Оръжията не разрешават конфликти, а носят насилие, смърт, разрушение. Това е жестокият урок, който научихме преди 70 години. В Европа се прибавя и още един риск - нова хуманитарна криза. След хилядите, търсещи убежище в Европейския съюз от конфликтите в Африка и Близкия изток, към източните граници ще се насочат нови бежански вълни от Украйна, с които Европа трудно ще се справи, и особено страните по външните граници. Трябва да подкрепим усилията на г-жа Могерини за мирния изход и намиране на компромисно решение. Нейното място е сред преговарящите. Настоявам за гарантиране на правата на малцинствата в Украйна и прекратяване на задължителната мобилизация за участие във въоръжени формирования и военни действия. Ildikó Gáll-Pelcz (PPE). - Az Európai Bizottság a roaming többletdíjaknak a fokozatos csökkentése után 2013-ban egy olyan javaslatot terjesztett elő, ami arról szólt, hogy a roaming többletdíjakat eltörli. Ezt az Európai Parlament nagy többséggel támogatta, 2014-ben meg is tettük ezt. Már csak a Tanács jóváhagyására vártunk volna és támogatására, amit decemberre ígértek, azonban ez nem történt meg. Sőt, a lett elnökség hivatalba lépésének első javaslata az volt, hogy újratárgyalja ezt a keretet, egy új javaslattal lépett elő, ami arról szól, hogy van egy alaproaming-keret, és ennek erejéig lehet csak telefonálni vagy éppen SMS-t kezdeményezni vagy internetet használni. Vagyis merőben új javaslatról van szó. Azt gondolom, hogy ez nem más, mint 500 millió uniós polgárnak a cserbenhagyása, hogy ezt a költségcsökkentést, ezt nem tudják élvezni. Tisztelettel kérem az elnök urat, hogy hasson oda a Tanácsra, hogy az eredeti javaslat támogatására kerüljön sor, a Bizottságot pedig arra kérem, hogy figyelje az eredeti javaslatát. Mert amennyiben ez nem történik meg, a lett elnökség javaslata egy merőben új helyzetet kezdeményezne, ami senkinek sem lenne jó, legkevésbé az uniós polgároknak. Claudia Tapardel (S&D). - Actualul context internațional fundamentează o nevoie esențială a Uniunii Europene de a investi major în consolidarea relațiilor cu partenerii din spațiul extra-comunitar. În acest sens, zonele de graniță ale UE au cu atât mai mult nevoie consistentă de investiții. Infrastructura vitală pentru interconectarea UE cu regiunile limitrofe trebuie să fie susținută inclusiv prin Planul de investiții strategice prezentat de către Comisie. Direcționarea corectă a resurselor europene către dezvoltarea infrastructurii mari de transport din Estul Europei este o obligație pe care factorii decizionali o au în perioada următoare. Statistic, investițiile în infrastructura de transport au cea mai mare rată de multiplicare dintre toate investițiile. În plus, investițiile în autostrăzi, căi ferate, porturi sau aeroporturi ajută economiile locale să se dezvolte și creează mult-doritele locuri de muncă pe care cu toții am promis că le vom oferi cetățenilor noștri și în special tinerilor. Prioritatea strategică de dezvoltare a zonelor de graniță ale UE trebuie să plece de la investiții majore în infrastructură. Numai România are în acest moment propuneri de proiecte de infrastructură în valoare de 62 de miliarde de euro. Dacă ne raportăm la cele 23 de miliarde de euro disponibile ajungem la concluzia că avem nevoie de mai mulți bani direcționați în acest sector. Dubravka Šuica (PPE). - Gospodine predsjedniče, Međunarodni sud pravde u Hagu je protekli tjedan donio presudu u vezi Hrvatske tužbe protiv Srbije, koja jasno potvrđuje da je na teritoriju Hrvatske Srbija vodila zločinačku politiku te da je rat u Hrvatskoj izazvan iz Beograda i bio instrument beogradske politike za ostvarivanje Velike Srbije, te da je Beograd odgovoran za zločine protiv čovječnosti koji su počinjeni na teritoriju Hrvatske. Ako Sud nije utvrdio da se radi o genocidu, ne znači da nije utvrdio da su se zločini događali, da Srbija ima odgovornost za ono što se dogodilo u Hrvatskoj. Nažalost, razne nevladine organizacije i u Srbiji i u Hrvatskoj pokušavaju relativizirati presudu i zločine i širiti tezu da nitko nije kriv. Ova je presuda vrlo jasna i u stavku 246. jasno kaže da se Sud slaže sa zaključcima ICTY-a o umješanosti Srbije protiv čovječnosti u Hrvatskoj. Vukovar, Škabrnja, Dubrovnik i mjesta gdje su mučeni i ubijeni civili te rušeni čak i UNESCO-om zaštićeni kulturni spomenici, nisu prepoznati od Suda kao mjesta provođenja politike uništenja, ali se zato još jednom potvrdio legitimitet vojno-redarstvene akcije Oluja kojom je zauvijek ukinuta Krajina te osiguran završetak rata u Hrvatskoj, ali i Bosni i Hercegovini. Prošlost je teret s kojim će se srbijanske vlasti morati suočiti ako žele postati dio europske obitelji. Ovdje mislim na pronalazak nestalih, otvaranje arhiva bivše Jugoslavije i Jugoslavenke narodne armije, povratak otetih umjetnina, granicu na Dunavu, pravo nacionalnih manjina, ali i ukidanje spornog zakona o univerzalnoj nadležnosti za ratne zločine na teritoriju bivše Jugoslavije. Soledad Cabezón Ruiz (S&D). - Señor Presidente, Señorías, en mi provincia de Sevilla se encuentra la base militar americana de Morón, considerada en el sur de Europa como estratégica, ya sea por la misión para combatir el ébola o, ahora mismo, por la amenaza yihadista. Y mientras se despide a 240 trabajadores, se anuncia la llegada de 3 000 marines nuevos. Y ¿qué hace el Gobierno de España? El Gobierno de España negocia con Estados Unidos la modificación del tratado internacional a espaldas de sus trabajadores con una falta total de transparencia. Hoy, quiero ser la voz de estos trabajadores en el Parlamento Europeo y denunciar este sinsentido, así como pedir a las instituciones europeas que pidan transparencia en estas negociaciones que atañen a la seguridad europea; que se reincorpore a los trabajadores de la base y se les equipare en derechos al resto de trabajadores de otras bases en Europa, porque no puede ser que se esté incrementando el número de misiones estadounidenses, americanas, mientras son menos los trabajadores europeos. Y menos a espaldas de una comarca bastante castigada ya por el desempleo. Krzysztof Hetman (PPE). - Panie Przewodniczący! Pod koniec stycznia pojawiły się informacje o podpisaniu przez Francję dwustronnego porozumienia z Rosją wznawiającego eksport trzody chlewnej, tłuszczu wieprzowego oraz podrobów wieprzowych do tego kraju. Pomimo późniejszych zapewnień komiarza Hogana o tym, że nie będzie dwustronnych porozumień z Rosją dotyczących złagodzenia embarga, sytuację tę uważam za bardzo niepokojącą. Złamanie solidarności unijnej i umożliwienie Rosji wyboru partnerów, od których będzie kupować wybrane produkty, pozostawiając jednocześnie swój rynek zamknięty dla producentów z innych krajów, byłoby wyjątkowo szkodliwe dla całej Unii Europejskiej, naszą siłą jest bowiem jedność i konsekwencja. Jeżeli sami się pozbawimy tego atutu, ryzykujemy, że staniemy się partnerem mało wiarygodnym i słabym, na co szczególnie w obecnej sytuacji politycznej nie możemy sobie pozwolić. Miroslav Mikolášik (PPE). - Mr President, last week the United Kingdom's House of Commons voted to permit the genetic modification of humans as the first nation to do so worldwide. It is ethically and legally unacceptable to permit the creation of embryos with DNA from three parents. There is no such medical technique or treatment which could permit us to cross this internationally agreed principle of non-modification of the human germ line. Therefore I would like to remind our British colleagues of their commitment to comply with the Charter of Fundamental Rights as well as European legislation on clinical trials, both of which prohibit heritable modifications to the human genome. Last week, 50 MEPs signed a letter of profound concern over this technique called mitochondrial replacement and this week a new initiative to condemn such a breach was launched again in Parliament. Let us say a strong „no“ to designer babies. Przewodniczący. - Dziękuję, Panie Pośle, za istotne wystąpienie. Chciałem powiedzieć, że to już był ostatni mówca w czasie naszej debaty. Chciałem bardzo podziękować wszystkim mówcom, ale przede wszystkim tłumaczom, którzy wykazali dość dużą elastyczność, ponieważ umówiliśmy się na pracę do godz. 22.00, a pracują Państwo dłużej. Dziękuję zatem w imieniu wszystkich pań i panów posłów. 17.   Pořad jednání příštího denního zasedání: viz zápis 18.   Ukončení zasedání (Posiedzenie zostało zamknięte o godz. 22.20)

8.12.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 468/64 10. února 2015DOSLOVNÝ ZÁZNAM ZE ZASEDÁNÍ Z 10. ÚNORA 2015 (2022/C 468/02) Obsah 1.
Zahájení zasedání
65 2.
Rozpravy o případech porušování lidských práv, demokracie a právního státu (oznámení předložených návrhů usnesení): viz zápis
65 3.
Iniciativy v rámci debaty MOP o právu na stávku (rozprava)
65 4.
Evropská iniciativa pro mládež (změna nařízení o ESF) (rozprava)
78 5.
Podpora finanční účasti zaměstnanců (rozprava)
110 6.
Schválení zápisu z předchozího zasedání: viz zápis
123 7.
Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (rozprava)
123 8.
Situace v Konžské demokratické republice (rozprava)
137 9.
Nedostatečné financování agentury UNRWA (rozprava)
144 10.
Oprava (článek 231 jednacího řádu): viz zápis
154 11.
Situace na Ukrajině (rozprava)
154 12.
Hodnotící konference stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní v roce 2015 (NPT) (rozprava)
175 13.
Činnost Smíšeného parlamentního shromáždění AKT–EU (rozprava)
183 14.
Složení Parlamentu: viz zápis
195 15.
Členství v meziparlamentních delegacích: viz zápis
195 16.
Nulová tolerance vůči mrzačení ženských pohlavních orgánů (rozprava)
195 17.
Přistoupení Gabonu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Andorry k Haagské úmluvě občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Seychel k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Ruské federace k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Albánie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Singapuru k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Maroka k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Arménie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (rozprava)
212 18.
Pořad jednání příštího zasedání: viz zápis
224 19.
Ukončení zasedání
224 Doslovný záznam ze zasedání z 10. února 2015 Elnökváltás: GÁLL–PELCZ ILDIKÓ asszony Alelnök 1.   Zahájení zasedání (Az ülést 09.00-kor nyitják meg.) Alessandra Mussolini (PPE). - Signor Presidente , onorevoli colleghi, oggi 10 febbraio si celebra in Italia la Giornata del ricordo delle vittime della tragedia delle foibe e dell'esodo giuliano-dalmata, la popolazione autoctona di lingua italiana dell'Istria, del Quarnaro e della Dalmazia conquistata dall'ex Iugoslavia dopo la fine della Seconda Guerra mondiale. Parliamo di migliaia di persone trucidate brutalmente solamente perché di lingua italiana e di 350.000 esuli fuggiti dalla loro terra, con uno svuotamento del 90% dei territori. Al Consiglio dell'Unione europea la minoranza di lingua italiana chiede una rinegoziazione tra Italia, Slovenia e Croazia dell'accordo di Roma formalmente decaduto e la toponomastica in lingua italiana. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospođo predsjednice, hvala gospođo Mussolini, htio bih vas pitati da li znate da je danas Istra dvojezična, da je mojom zaslugom, osobno mojom zaslugom, i zaslugom onih koji su naravno podržavali tu politiku, danas dvojezičnost hrvatko-talijanski... (Predsjednica je oduzela riječ govorniku) Elnök asszony. – Képviselő Úr! Kérem, fejezze be a hozzászólását. Ez nem a vitának a helye, ez egy bejelentés volt. 2.   Rozpravy o případech porušování lidských práv, demokracie a právního státu (oznámení předložených návrhů usnesení): viz zápis 3.   Iniciativy v rámci debaty MOP o právu na stávku (rozprava) Elnök asszony. - A következő pont a Bizottság nyilatkozata – A sztrájkjoggal kapcsolatos ILO-vita keretében tett kezdeményezések (2015/2553(RSP)) Marianne Thyssen,
Member of the Commission
. - Madam President, let me underline, in order to set the context, that the European Union and the International Labour Organisation (ILO) have a long record of good cooperation. Even more, the ILO is a key partner for our external policies. The European Union promotes the ratification and implementation of ILO Conventions and relies on ILO supervision of labour standards, in particular core labour standards, and in the monitoring of trade association enlargement and development agreements. Therefore, having a well-functioning ILO standard supervisory system is important for us since its conclusions are crucial to assessing compliance with international labour standards. And here we have a problem, due to the fact that since 2012 the supervision of labour standards cannot be carried out properly. Why not? Because employers' and workers' representatives at the ILO disagree on whether or not the right to strike is protected under ILO Fundamental Convention No 87, the Convention concerning Freedom of Association and Protection of the Right to Organise Convention. Secondly, employers' and workers' representatives also disagree on the capacity of the ILO supervisory bodies to decide on the scope of the right to strike, its limits and the conditions for its legitimate exercise. Beyond this there is, as well, a risk of endangering the tripartite relationships and weakening the ILO supervisory system. As the Commissioner in charge of relations with the International Labour Organisation, I am deeply concerned about these developments and that is why I followed the discussion at the ILO very closely. I personally met the ILO Director-General, Mr Guy Ryder, last week who informed me of the most recent developments. However, as you know, the European Union is only an observer at the ILO. The Commission will therefore not intervene on the substance of the discussion. These matters fall within the competence of the Member States. The recognition of the right to strike in ILO Convention No 87 is a delicate matter. At the last session of the ILO Governing Body, also thanks to European Union coordination in approximating their positions, the EU Member States were ready to support the option of asking the International Court of Justice for a clarification of the matter so that we can move forward and resolve this pending disagreement between employers' and workers' representatives. A tripartite meeting will take place in the ILO between 23 February and 25 February, the last week of this month, to discuss the issue. The Commission is ready to support all players and provide information to feed into the discussion, notably by retrieving information on the situation regarding the right to strike in the European Union. Let me remind you that the right to strike is recognised as a fundamental right in the European Union. The Commission and the EU Delegation in Geneva will support EU Member States and will help them to coordinate their positions and speak with one voice. Claude Rolin,
au nom du groupe PPE
. – Madame la Présidente, Madame la Commissaire, il est clair que le droit de grève est un droit fondamental, constitutif de nos systèmes démocratiques. Bien qu'il ne relève pas de la compétence directe de l'Union européenne, les textes sont nombreux – comme la charte des droits fondamentaux de l'Union européenne ou la charte sociale européenne – qui prouvent l'attachement de l'Union au dialogue social et à ce droit. Dans son article 28, la charte des droits fondamentaux garantit aux salariés le droit de négocier et de conclure des conventions collectives aux niveaux appropriés et de recourir, en cas de conflits d'intérêts, à des actions collectives pour la défense de leurs intérêts, y compris la grève. En la matière, la référence est clairement l'Organisation internationale du travail (OIT), et plus particulièrement sa Convention no 87, ainsi que l'interprétation du comité des experts, qui est reconnue au niveau mondial. Pour traiter des problèmes qui pourraient surgir dans ce domaine, l'OIT a mis en place un comité de la liberté syndicale et également la commission de l'application des normes, avec des experts. Depuis 60 ans, ces instances ont parfaitement fonctionné, de manière idéale. Elles ont toujours été reconnues par les trois composantes de l'Organisation internationale du travail et ont permis de trouver des compromis au bénéfice des différentes parties. Malheureusement, depuis 2012, nous devons constater que le processus est quelque peu grippé et que les partenaires sociaux ne parviennent plus à trouver un accord. L'Union européenne a toujours eu une position claire et voulu favoriser le dialogue social. Le blocage actuel est donc problématique, en ce qu'il remet en cause le dialogue social. Je souhaite donc que la Commission fasse le maximum pour peser de tout son poids de façon à permettre à l'OIT de sortir de cette impasse. Si, toutefois, c'est impossible, le seul moyen sera de demander un avis devant la Cour internationale de justice de La Haye. Je vous remercie, Madame la Commissaire, pour le travail que vous faites et, au passage, j'en profite pour vous inviter à renouveler les initiatives pour relancer le dialogue social au niveau européen. Jutta Steinruck,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Frau Präsidentin! Gleich eins voraus: Wir, die Europäische Sozialdemokratische Fraktion, werden eine Aufweichung des Streikrechts nicht zulassen! Frau Thyssen, wir teilen Ihre Einschätzung, dass es wirklich wichtig ist, dass Sie auf die Mitgliedstaaten in Europa einwirken und dass Sie Ihre Stimme innerhalb der ILO erheben, weil das Streikrecht – und die Kollegen und Sie haben es auch gesagt –ein fundamentales Recht in Europa ist. Die Sozialcharta ist Teil des Lissabon-Vertrags. Wir haben in Europa gelernt, dass erfolgreiche Volkswirtschaften diejenigen mit einer starken Sozialpartnerschaft sind. Aber eine starke Sozialpartnerschaft heißt auch: Sozialpartner auf Augenhöhe. Und Augenhöhe heißt auch, dass wir starke Gewerkschaften haben. Dazu gehört auch das Streikrecht. In den zurückliegenden Jahren gab es in Europa immer wieder Angriffe auf das Streikrecht. Im Rahmen der Troika wurde in den Krisenländern durch Auflagen auch das Streikrecht eingeschränkt. Immer wieder höre ich und lesen wir auch von Tendenzen in Europa, dass es Institutionen, Parteien, Arbeitgeberverbände gibt, die dieses Streikrecht reformieren und aufweichen wollen. Das schwächt die Verhandlungsbasis der Gewerkschaften. Für uns ist klar: Wehret den Anfängen! Denn der Angriff auf ein erstes fundamentales Recht in Europa kann einen Dominoeffekt zur Folge haben und auch weitere Rechte einschränken. Wir erwarten von Ihnen: Bitte setzen Sie sich dafür ein, dass der Streit innerhalb der ILO im Interesse der Arbeitnehmerinnen und Arbeitnehmer beigelegt wird, und verteidigen Sie unsere europäischen Grundrechte! Helga Stevens,
on behalf of the ECR Group
. – Madam President, my apologies for being late. I understand fully the concerns of some people with regard to the right to strike. I think it is very important to bring together the interests of both employers and employees while negotiating, and also to have respect for subsidiarity. Companies should have the possibility to input their employees all over Europe so companies are able to compete with other companies in the Single market. We would like to give them new opportunities for growth and companies should be protected against unfair competition through bad employers who escape their responsibilities. At the same time we should protect vulnerable employees. But it should not become almost impossible for honest companies to set up activities all over Europe. Viewing the great difference between different Member States, we cannot have a one-size-fits all pattern; that does not work. We hope the Commission is aware of this and will also pay attention to the different approaches necessary in a partial, targeted revision of the Posted Workers Directive. In the framework of the agenda for better regulation, I trust the Commission will take into account scientifically based risk assessments and will also take into consideration the parliaments' expressions of concern in the past. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Maria Grapini (S&D),
Întrebare adresată conform procedurii „cartonașului albastru“
. – Vreau să vă întreb, stimată colegă, vizavi de ceea ce ați spus, că unii angajați vor să scape de responsabilități, dacă nu credeți că important este ca și angajatorii să aibă responsabilitate, dacă nu trebuie să fie un echilibru între responsabilitatea pe care o au angajații și angajatorii și, până la urmă, angajatorii sunt cei care trebuie să inducă un mod de lucru și o conduită și, practic, să existe o bună înțelegere între cele două părți, neputând exista una fără alta. Helga Stevens (ECR),
blue-card answer
. – I fully agree with your view. I think we need to find the balance between the interests of employers and employees. I think we need to focus on the interests of business, and I think that the framework that we have to look at has to consider how companies can perform in an equalised market. This is the responsibility of national governments: to be the watchdogs on how the rules are implemented at a national level. Marian Harkin,
on behalf of the ALDE Group
. – Madam President, I would like to express my concern at the continuing disagreement on the interpretation of Convention No 87, the ILO Convention on the Freedom of Association and Protection of the Right to Organise. It now appears that employer groups within the ILO no longer support the interpretation of the Committee of Experts on this particular convention. The jurisprudence of the ILO has stood for 60 years on this convention and has interpreted the right to strike as an intrinsic corollary to the right to organise. This right has been recognised internationally as a fundamental right of workers and their organisations. The freedom to associate, to organise, to bargain collectively, make it possible to ensure decent working conditions. Collective bargaining is a mechanism that helps to ensure beneficial outcomes for workers and productive solutions for employers. Collective bargaining can only be achieved by the freedom to organise, and one of those freedoms is the right to strike – as a last resort, to withdraw labour. Without that right it is like having really good legislation in place but no sanctions for non-compliance. Collective bargaining has no proper foundation without the right to strike. With regard to the current situation, as the Commissioner said, there will be a tripartite meeting at the end of February to try to resolve the current impasse. You, Commissioner, have outlined very clearly the current situation and the willingness of the Commission to support all players by supplying information from the EU, where the right to strike is fundamental. However, cases like Rüffert, Laval, etc. and the thorny issue of the posting of workers may have sown some of the seeds of this dissent, and we need to finally sort out that matter. But I am heartened to hear of your commitment to finding a resolution. At a global level it is crucial. Κώστας Χρυσόγονος,
εξ ονόματος της ομάδας GUE/NGL
. – Κυρία Πρόεδρε, το δικαίωμα της απεργίας είναι το ισχυρότερο όπλο των εργαζομένων για την προάσπιση των συμφερόντων τους απέναντι στην εργοδοσία και κατοχυρώνεται ρητά στο άρθρο 28 του Χάρτη Θεμελιωδών Δικαιωμάτων της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Στην πραγματικότητα όμως, οι ευρωπαϊκές ελίτ, επιδιώκοντας τη διαρκώς εντονότερη πτωχοποίηση του κόσμου της εργασίας σε όφελος του κεφαλαίου, επιχειρούν με κάθε τρόπο να υπονομεύσουν και αυτό το δικαίωμα όπως και πολλά άλλα. Οι εκπρόσωποί τους αξιώνουν διαρκώς με ιταμό τρόπο την τήρηση των συμφωνημένων, όταν πρόκειται για τη δημοσιονομική διαχείριση, αλλά ξεχνούν τα συμφωνημένα όταν πρόκειται για την προστασία των θεμελιωδών δικαιωμάτων, ιδίως των οικονομικών και κοινωνικών. Ένα τελευταίο χαρακτηριστικό παράδειγμα είναι η επιμονή της Τρόικας, στην τελευταία διαπραγμάτευση με την προηγούμενη ελληνική κυβέρνηση, για κατάργηση στην πράξη του δικαιώματος της απεργίας στην Ελλάδα. Η Τρόικα απαίτησε να θεσπισθεί νόμος με τον οποίο η κήρυξη απεργίας θα επιτρέπεται μόνο αν συγκεντρώνεται η απόλυτη πλειοψηφία των εργαζομένων, πράγμα ανέφικτο, ιδίως σε τριτοβάθμιες εθνικές συνδικαλιστικές οργανώσεις. Ο ελληνικός λαός με την ψήφο του πριν δύο εβδομάδες έδωσε ένα ηχηρό μήνυμα-απάντηση και σύντομα θα τον ακολουθήσουν και άλλοι ευρωπαϊκοί λαοί. Η Ευρώπη πρέπει να μείνει πιστή στις αξίες των θεμελιωδών δικαιωμάτων πάνω στις οποίες υποτίθεται ότι στηρίζεται, αλλιώς θα κινδυνεύσει να διαλυθεί. Jean Lambert,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Madam President, like others, my Group really regrets this development within the ILO where we are seeing a move to roll back an agreement that stood for many years, and jurisprudence that stands; it almost beggars belief that this is actually going on in the 21st century. The Conventions, particularly Nos 87 and 98, are, as people have said, about the balance of power within the workplace and they represent hard fought-for rights. That struggle, as we know, is still going on in some of our Member States, but certainly in many countries throughout the world, in sectors such as mining, brick-making and textiles. So any rollback of the definition of these rights that people have has profound implications for those who care about human rights, about decent work and about fair competition. So I think that the employers' group needs to seriously consider what message it is sending elsewhere in the world through this action. For the European Union, the ILO core Conventions are part of GSP+, increasingly part of our trade agreements and therefore, for us, they represent a whole set of values and a way of working. We want to end exploitation, we want an end to unfair competition, undercutting through labour standards. So we have to support the right of organised labour and that includes the right to withdraw labour without being sacked, black-listed, beaten up or even worse, in many countries of the world. So the ILO has a crucial role to play here and that social partnership has a crucial role to demonstrate the sort of standards, the sort of progress that can be made through negotiation and, where necessary, the right to strike. So I really hope the EU employers are recognising they should be leading here, in demonstrating what good standards are. I also hope that our Member State governments are going to support the continuing recognition of this fundamental right, both within the Union and outside it. Laura Agea,
a nome del gruppo EFDD
. – Signora Presidente, onorevoli colleghi, ho sempre ritenuto che questa fosse un'assise nella quale i diritti dei cittadini fossero la priorità, dove le istanze e la voce dei cittadini fossero il primo obiettivo sul quale lavorare. Invece, purtroppo, soprattutto negli ultimi anni, i diritti dei cittadini sono stati sepolti da interessi ben più grandi, da interessi finanziari, da grandi speculazioni, e tutto questo molto spesso genera la protesta, genera un senso d'insoddisfazione. Non dimentichiamoci che in Europa ci sono tantissimi cittadini e lavoratori, quelli che ancora sono rimasti, che vivono al di sotto della soglia di povertà, persone che hanno perso il lavoro, persone che hanno perso la casa, persone che vivono per strada, persone che non hanno nulla neanche per sfamare i propri figli, bambini che smettono di andare a scuola. La protesta è la conseguenza. Ovviamente si cerca di porre un rimedio e un argine alle persone che protestano. Quindi abbiamo visto quello che è successo l'anno scorso in Grecia, quando gli insegnanti protestavano e l'allora Primo ministro negò il diritto allo sciopero adducendo come motivazione quella che potevano verificarsi ovviamente dei disordini sociali e con questa scusa tolse il diritto allo sciopero. Io l'ho visto con i miei occhi pochi mesi fa, a Roma, quando i lavoratori dell'Ast andarono a protestare per la crisi delle acciaierie e vennero caricati dalla polizia, vennero picchiati. Ho visto ragazzi che conoscevo bene essere picchiati. Questo è quello che può succedere. Il diritto allo sciopero è un diritto sacrosanto che nessuno può togliere a nessuno, che i lavoratori devono vedere tutelato. Io mi aspetterei che nel 2015 quelli che sono diritti che sono stati conquistati da altri, che ce li hanno lasciati in eredità, non fossero neanche occasione di argomentazioni o di confronti. I diritti, quelli inalienabili, quelli che ci siamo conquistati, quelli che altri prima di noi e per noi hanno conquistato, non vanno minimamente tolti alle persone. Se c'è una protesta non si agisce sulla protesta, si vanno a risolvere le cause della protesta. Io mi aspetto questo dall'Europa. Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI). - Στην Ευρωπαϊκή Ένωση, παρά τα λόγια για αξίες, στην πράξη η συμμετοχή στα συνδικάτα και η απεργία θεωρούνται από την εργοδοσία και το κράτος έγκλημα. Τιμωρούνται με απόλυση και άλλες ποινές. Στην Ελλάδα, οι περισσότερες απεργίες κηρύσσονται παράνομες και είναι χιλιάδες οι εργάτες που επιστρατεύτηκαν ή απολύθηκαν για απεργία. Η Ευρωπαϊκή Ένωση ζήτησε από την Ελλάδα τον περιορισμό του απεργιακού δικαιώματος και τη νομιμοποίηση του λοκ άουτ, που η Ευρωπαϊκή Ένωση αναγνωρίζει σαν δικαίωμα της εργοδοσίας. Αναθερμαίνεται σε όλα τα ευρωενωσιακά όργανα η συζήτηση για περιορισμό του απεργιακού δικαιώματος, όπως απαίτησε η εργοδοσία από το Διεθνές Γραφείο Εργασίας. Η πρωτοβουλία Μόντι να απαγορεύονται οι απεργίες όταν διεκδικούν αιτήματα ενάντια στη στρατηγική της Ευρωπαϊκής Ένωσης αναβλήθηκε μεν αλλά είναι ζωντανή. Δυο αλήθειες αποκαλύπτονται: Πρώτη αλήθεια: Σε όλα τα κράτη της Ένωσης, είτε με λιτότητα είτε με χαλάρωση, η αντεργατική επίθεση κλιμακώνεται με κέντρο τις διαρθρωτικές μεταρρυθμίσεις για την ανταγωνιστικότητα του κεφαλαίου. Αναμένονται λαϊκές αντιδράσεις, παίρνονται μέτρα καταστολής τους. Δεύτερη αλήθεια: Ένας είναι ο φόβος τους: η εργατική τάξη, ο οργανωμένος λαός. Κανένας σωτήρας δεν τον σώζει. Μόνο η οργάνωση και η πάλη του για τα δικά του δίκια, για ανάπτυξη σε όφελος του ίδιου, όχι του κεφαλαίου. Αλλοίμονο αν στην Ιστορία η πάλη των εργατών έπαιρνε την άδεια των εκμεταλλευτών τους! Το δικαίωμα της απεργίας κατακτήθηκε με αγώνες από τους ίδιους τους εργάτες. Από τους ίδιους θα προστατευθεί και θα αξιοποιηθεί για τη δικιά τους υπόθεση. (Ο αγορητής συμφωνεί να απαντήσει σε ερώτηση „γαλάζια κάρτα“ (άρθρο 162, παράγραφος 8 του Κανονισμού)). Λάμπρος Φουντούλης (NI),
ερώτηση „γαλάζια κάρτα“
. – Κύριε συνάδελφε, όσο σεβαστό και ιερό είναι το δικαίωμα της απεργίας, το ίδιο σεβαστό είναι και το δικαίωμα στην εργασία. Πώς κρίνετε το φαινόμενο μειοψηφικές ομάδες συγκεκριμένου πολιτικού χώρου να απαγορεύουν την είσοδο σε εταιρίες εργαζομένων, πολλές φορές με τη βία, και το αποτέλεσμα να είναι στο τέλος να κλείνουν αυτές οι εταιρίες και να μένουν όλοι χωρίς δουλειά; Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI),
απάντηση „γαλάζια κάρτα“
. – Δεν περιμέναμε τίποτε άλλο από τους ναζιστές της Χρυσής Αυγής. Είναι όργανα του κεφαλαίου. Έχουν σχέσεις με συγκεκριμένους εργοδότες. Χρηματοδοτούνται για να τρομοκρατούν τους εργάτες, για να δουλεύουν σαν εργολαβικά γραφεία, σαν δουλέμποροι, για να βάζουν πάμφθηνους εργάτες στην υπηρεσία των αφεντικών τους. Αυτοί είναι οι ναζιστές. Αυτός είναι ο ρόλος τους. Πάντα τέτοιος ήτανε, και γι' αυτό πρέπει να καταδικαστούν και να απομονωθούν από τους ίδιους τους εργάτες. Elnök asszony. - Képviselő Urak! A hozzászólásoknak ezt a körét lezárom. Nincs több kék kártyázás ugyanahhoz a kérdéshez. Képviselő úr, nem adom meg a szót! Nem adom meg a szót! A következő hozzászólás... (...) Senki nem érti Önt mikrofon nélkül. Jiří Pospíšil (PPE). - Paní předsedající, já jsem velmi uvítal prohlášení Komise prezentované paní komisařkou. To její prohlášení velmi vítám, protože právo na stávku považuji stejně jako moji předřečníci za klíčové právo, které patří k demokratickému právnímu státu, tak je dobře, že se zde v plénu tímto problémem zabýváme, že Evropská komise bude vyjednávat s Mezinárodní organizací práce aktuální stav u této organizace a že se budeme snažit odblokovat situaci sociálního dialogu, který dneska je u této organizace zablokován. Myslím si, že je to správná forma, že budeme podporovat Mezinárodní organizaci práce, která má být hlavním gestorem a ochranitelem tohoto kolektivního pracovního práva na evropském kontinentě. Na druhou stranu tady chci zdůraznit, to co také zaznělo, že právo na stávku má být jaksi upraveno na národní úrovni v jednotlivých národních právních režimech, že bychom zde měli ctít princip subsidiarity, a proto jsem rád, že jsem nezaznamenal z vystoupení paní komisařky, že by zde v budoucnu měla být snaha na evropské úrovni v rámci komunitárního práva některé aspekty práva na stávku upravovat. Chci jenom vzpomenout neúspěšnou iniciativu nařízení Monti II z roku 2012, které, jak víte, většina zemí zablokovala zvednutím žluté karty, tehdy to bylo 12 členských zemi, já jsem tehdy byl členem národní vlády v České republice a pamatuji si na vzedmutou debatu, která s tím byla spojena a v zásadě napříč politickým spektrem v České republice jak Senát, tak vláda jasně stály za stanoviskem, že má být zde uplatňován princip subsidiarity. Takže pozice, aktivní pozice EU ve vztahu k Mezinárodní organizaci práce, ano, to je velmi důležité, prosazujme takto aktivní mezinárodní ochranu práva na stávku, ale prosím respektujme zde pozice jednotlivých členských států a jejich právních řádů. Agnes Jongerius (S&D). - Madam President, in June 2012 the International Organisation of Employers walked into the ILO conference with their corporate lawyers in a grossly unprecedented move. After decades of jurisprudence, they challenged the fact that the right to strike was part of the ILO Convention on the Freedom of Association, and social dialogue on the international level has been gridlocked ever since. These employers want to take away the only tool workers have in order to stand up for themselves. After the catastrophe in Dhaka, Bangladesh, in 2013 thousands of workers swamped the streets to demand safer working conditions. Because of the right to strike they were able to stand up for safe working conditions and against fraudulent employers. Also in Europe, we have seen workers' rights being weakened by the crisis: social dialogue is under pressure and unions are increasingly being set aside. This attack on the right to strike is a direct attack on fundamental social rights in the EU and abroad. Without the right to strike, collective bargaining is nothing more than collective begging. Dear Commissioner, I heard your support for the routes for bringing this case to the International Court of Justice, and I applaud your intentions. My question is what can you do in order to get more votes for these routes? Tania González Peñas (GUE/NGL). - Señora Presidenta, el derecho a la huelga está seriamente amenazado en todo el mundo. Obstaculizar el derecho a la huelga y a la acción sindical amenaza las más básicas libertades democráticas. España es uno de los países europeos donde más hemos retrocedido en este sentido, con la criminalización de más de 300 sindicalistas, con penas de hasta 64 años de cárcel y con una reforma del Código Penal y una ley mordaza que suponen recortes drásticos en estos derechos fundamentales. No es casual que el Gobierno que más se está distinguiendo por desmontar el Estado social sea también el que más recorta el legítimo derecho de la ciudadanía a defenderse. Además, las políticas europeas de precarización del empleo dificultan cada vez más a los trabajadores organizarse y reclamar sus derechos. Es prioritario defender el derecho a la huelga y apoyar la convocatoria de la Jornada de acción mundial del próximo 18 de febrero, en defensa de las libertades y del derecho a la huelga, contra la posición antidemocrática del Grupo de Empleadores de la Organización Internacional del Trabajo. Jane Collins (EFDD). - Madam President, the right to strike is, of course, an important part of industrial relations and the last resort in defence of an individual. However, it must not be abused. It is hard enough getting trade unions to play fair in the UK. They are giving financial support to groups who blockade political offices, and stopping elected representatives from speaking to voters and appearing in public to discuss local and national issues. Of course, the last time the EU was involved in strikes, it was over the British jobs for British workers, the Posted Workers Directive being brought into light for allowing companies to hire workers that undercut the wages of the country they were posted to. So I would be very wary of sticking your noses in again to what is already a very sensitive subject in the UK. To be discussing here and calling for the unelected EU Commission to potentially meddle with the rights and the freedoms that it has taken centuries in the UK to develop is not something the British people voted for. Laws should be decided by our elected and accountable national governments, not imposed from bureaucrats from Brussels and Strasbourg. Edouard Martin (S&D). - Madame la Présidente, chers collègues, permettez-moi d'exprimer mon inquiétude quant aux attaques lancées par la justice espagnole à l'encontre de plus de trois cents syndicalistes pour fait de grève. Certains sont même poursuivis et condamnés au pénal. Ce qui pose problème dans ce cas de figure est l'interprétation extrêmement restrictive du droit des travailleurs, et c'est encore plus vrai en temps de crise économique. Nous voyons bien que sous la pression d'une partie du patronat, le droit de grève est mis à mal, et pas seulement en Espagne. Il existe un courant en Europe, de plus en plus fort, pour restreindre, voire interdire le droit de protestation et d'expression des travailleurs. La démocratie sociale est mise à mal une fois de plus. Serait-ce un deal, à peine caché, des États pour attirer des investisseurs? Le droit des travailleurs constituerait-il un péril pour le grand marché? Pourtant, la charte européenne des droits fondamentaux, dans ses articles 12 et 28, fait référence au droit de grève et aux actions collectives. Le Parlement européen et l'Union européenne doivent donc réaffirmer avec force ces droits fondamentaux pour qu'ils soient respectés par tous les États membres. J'invite l'ensemble des parlementaires à soutenir l'initiative de la Confédération syndicale internationale pour faire du 18 février 2015 une journée de mobilisation internationale pour la défense du droit de grève des travailleurs. Le Parlement européen pourrait, par exemple, rédiger une déclaration dans ce sens. Νεοκλής Συλικιώτης (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, η Επιτροπή για την Ελευθερία της Συνάθροισης της ΔΟΕ διακήρυξε το δικαίωμα στην απεργία ως ανθρώπινο δικαίωμα. Αυτό το ανθρώπινο δικαίωμα μεταφράζεται πάντα, σύμφωνα με την εν λόγω Επιτροπή, ως το δικαίωμα στη συμμετοχή σε συνδικάτα στον χώρο εργασίας, στην προάσπιση των επαγγελματικών συμφερόντων των εργαζομένων μέσα από τη συλλογική διαπραγμάτευση. Δυστυχώς, οι νεοφιλελεύθερες μνημονιακές πολιτικές σκληρής λιτότητας που επιβάλλονται στα κράτη μέλη μέσω της Τρόικας στην Ευρωπαϊκή Ένωση αποδεδειγμένα διαλύουν τις εργασιακές σχέσεις και καταπατούν τα δικαιώματα των εργαζομένων. Σύμφωνα με τη Eurofound, όλο και περισσότερες ευρωπαϊκές κυβερνήσεις διαλύουν μονομερώς τις συλλογικές συμβάσεις. Η Ευρωπαϊκή Ένωση οφείλει να αλλάξει πλεύση από αυτές τις νεοφιλελεύθερες πολιτικές της σκληρής λιτότητας και των μνημονίων. Η Ευρωπαϊκή Επιτροπή οφείλει να πιέσει τα κράτη μέλη να προωθήσουν πολιτικές που διασφαλίζουν τη συλλογική διαπραγμάτευση, τα εργασιακά δικαιώματα και το δικαίωμα στην απεργία. Εμείς, ως Ενωτική Αριστερά, δηλώνουμε την αλληλεγγύη μας στον αγώνα των εργαζομένων για προάσπιση του αναφαίρετου δικαιώματος της απεργίας. Ole Christensen (S&D). - Fru formand! Tak til kommissæren for kommentarerne. Det er jo egentlig en lidt mærkelig sag, vi har at gøre med. Én part, nemlig arbejdsgiverne, fortolker ikke længere retten til at strejke som retten til, at arbejdstagerne kan forsvare deres arbejdsforhold og deres lønninger. Det er jo en fundamental ret, og der skal være en balance i den sociale dialog! Ellers er det jo alene de stærkes ret, der kommer til at gælde. Her er det vigtigt, at arbejdstagerne kan kæmpe for deres arbejdspladser, deres arbejdsforhold og deres lønninger. Hvis jeg ser på Danmark, så er det sådan, at arbejdsgiverne bakker op om, at arbejdsgiverne i ILO har trukket sig fra fortolkningen af konvention 87, nemlig at det skal være op til medlemslandene at vurdere, om denne ret fortsat skal være til stede. Det synes jeg ikke kan være rimeligt! Vi har en generel ret i verden, at folk kan kæmpe for deres arbejdspladser; så må det være op til medlemslandene at vurdere, hvordan det skal foregå, men det skal være en verdens ret at kunne strejke og kæmpe for sine arbejdsforhold. Vi skal selvfølgelig støtte andre lande i, at man også kan gøre det som arbejdstager, at strejkeretten må og skal bevares som en central del af konvention 87. Helmut Scholz (GUE/NGL). - Frau Präsidentin, Frau Kommissarin! Ich melde mich in dieser Debatte ausdrücklich als Mitglied des Handelsausschusses zu Wort. Frau Kommissarin, ich stimme Ihren Erwägungen zu den Handelsvereinbarungen zu. Denn rasant entwickeln sich neue globale Produktions- und Wertschöpfungsketten. Dadurch werden die Lebens- und Arbeitsbedingungen von Beschäftigten in verschiedenen Teilen der Welt in einen Bezug gesetzt, unmittelbar, bei unterschiedlichsten wirtschaftlichen und sozialen Rahmenbedingungen. Wir müssen daher zügig den entsprechenden regulatorischen Rahmen errichten. Ausgangspunkt bleiben dafür die UN-Menschenrechtscharta, die ILO-Konventionen und -Jurisprudenz und der UN-Sozialpakt. Artikel 8 Absatz d garantiert völkerrechtlich verbindlich das Streikrecht, ratifiziert von 162 Staaten. Handel und Wirtschaftskooperation brauchen Rechtsschutz. Denken Sie bei diesem Satz einmal nicht an Investoren, sondern an Arbeitnehmer und ihre Gewerkschaften! Ausbeutung bedeutet im Wettbewerb soziales Dumping. Das Streikrecht ist ein legitimes Kampfmittel dagegen und muss von der Europäischen Union international verteidigt werden. Andernfalls entwerten wir die Verpflichtung zur Achtung der ILO-Konvention 87 als Kernnorm in den Nachhaltigkeitskapiteln der EU-Handelsabkommen. Marita Ulvskog (S&D). - Fru talman! Utan rätten att strejka blir det meningslöst att föra fackliga förhandlingar och kollektivavtalsförhandlingar, för det är ingen förhandling om den ena parten inte har något alls att sätta emot. Det blir som en fotbollsmatch där det ena laget får springa och spela på knäna medan arbetsgivarna i det andra laget får använda sina ben fullt ut, med full kraft. Nog vet vi hur sådana matcher slutar. Det är mer än 100 år sedan arbetarrörelsen inledde sin kamp för anständiga villkor och skäliga löner. Fortfarande idag måste denna kamp föras. Nu handlar det om att arbetsgivarna i Europa vägrar att erkänna den grundläggande rätten att strejka i enlighet med gällande ILO-konvention. Jag vill tacka kommissionär Thyssen för att hon agerar i frågan – det måste ni och medlemsstaternas regeringar fortsätta att göra. Antingen blir EU en plats för hårda konflikter och långsam utveckling eller så sätter vi punkt för arbetsgivarnas nya krig mot den mänskliga rättighet som fackliga rättigheter i grunden handlar om. Miguel Viegas (GUE/NGL). - Senhora Presidente, dizia eu que o direito à greve representa um direito fundamental. Com a greve os trabalhadores tomam consciência da sua força, compreendem de forma clara onde nasce a riqueza e quem se apropria dela. Por isso a greve é sistematicamente atacada pelas associações patronais, que a temem – e têm razões para isso. De forma recorrente introduzem-se expressões como o direito fundamental de todo o cidadão a não ser incomodado, a preservar a sua saúde e o seu bem-estar. Falam dos custos totais da greve para a sociedade. Para eles, os trabalhadores não são cidadãos, não fazem parte da sociedade. Com isto pretende-se limitar o exercício da greve através de um cardápio de medidas destinadas na prática a impedir os trabalhadores de fazer greve, a limitar o seu impacto até estas se tornarem inoperantes. Naturalmente que, se dependesse de alguns, ainda estaríamos no tempo da escravatura. Contudo, para nós, o futuro passa pela emancipação social e política dos trabalhadores. Qualquer retrocesso nessa matéria merecerá sempre a nossa mais firme oposição. Jude Kirton-Darling (S&D). - Madam President, I welcome the efforts of colleagues who have secured the debate today. When the ILO is in crisis, it shows multilateralism is in crisis and widespread concerns over TTIP show that EU citizens do not want a global economy without fair social rules. Global free trade without effective labour rights, including the right to strike, effectively means more downward pressure on wages and unsustainable development for the many. But the Commission also has a special responsibility to ensure that the ILO functions properly. The Commission has outsourced to the ILO the assessment of whether a country qualifies for trade preferences with respect to labour rights. The Commission chose to rely on the ILO's Committee on the Application of Standards. We therefore have a duty to guarantee that this Committee can function properly and delivers effectively. The conflict within the ILO must be resolved urgently and it must be resolved, if necessary, by the ICJ. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL). - Señora Presidenta, creo que la Comisaria está recogiendo suficientes ejemplos para poder evaluar mejor el nivel de incumplimiento de las normas laborales en la Unión Europea. Entiendo que la Comisión esté preocupada y siga de cerca el debate en la OIT, pero haría mucho mejor en presionar a los Estados miembros y exigirles que cumplan la Carta de los Derechos Fundamentales de la Unión Europea. El debate en la OIT no puede ser una excusa para la inacción. Actuemos en el marco internacional y hagamos otro tanto en la Unión Europea. Alabo el empeño de la Comisaria en intentar que la Unión Europea hable con una sola voz ante la OIT, pero espero que no sea sobre la base del mínimo común denominador, como tantas veces ocurre: el mínimo común denominador menos progresista. Debemos parar la involución democrática en muchos Estados miembros de la Unión Europea, por ejemplo en el Estado español, donde las fuerzas policiales han sido convertidas también en fiscales y jueces en el marco de una ofensiva contra derechos políticos y sindicales. Sergio Gaetano Cofferati (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, il diritto allo sciopero è uno dei diritti fondamentali delle persone che lavorano. Ci sono tre condizioni che sono tra di loro strettamente connesse e che non devono essere mai separate: la possibilità per il lavoratore/lavoratrice di organizzarsi e di rappresentarsi collettivamente, la possibilità di negoziare le loro condizioni di vita e la possibilità di utilizzare lo sciopero. Senza organizzazione non ci sarebbe contrattazione collettiva e la contrattazione collettiva sarebbe una pura mistificazione se non ci fosse da parte di chi lavora la possibilità di dar vita ad azioni di contrasto del proprio interlocutore, in questo caso delle imprese. È una catena che non deve essere mai interrotta. Ed è così naturale che ciò accade in tutte le parti del mondo. Tutti gli Stati evoluti, ma anche i paesi in via di crescita e di sviluppo, hanno questa certezza per le persone che lavorano ed è così naturale che la Carta dei diritti dell'Europa, all'articolo 28, non a caso ha messo insieme il diritto di contrattazione con quello di sciopero. (L'oratore accetta di rispondere a una domanda „cartellino blu“ (articolo 162, paragrafo 8, del regolamento)) António Marinho e Pinto (ALDE),
Pergunta segundo o procedimento „cartão azul“
. – Senhor Cofferati, gostaria de lhe perguntar que medidas deveria tomar ou poderia tomar a União Europeia, a Comissão Europeia, para punir ou impedir certos Estados-Membros de limitar, restringir, ou às vezes mesmo eliminar, o direito à greve nesses países? Sergio Gaetano Cofferati (S&D),
risposta a una domanda „cartellino blu“
. – Io credo che qualunque consesso nazionale o sovranazionale, che ha a cuore il valore del lavoro, il valore sociale del lavoro e la dignità delle persone che lavorano, dovrebbe garantire sempre i tre diritti fondamentali che ho ricordato: quello di organizzarsi, quello di contrattare e quello di poter utilizzare lo sciopero come strumento. Se poi esistono condizioni o ragioni per tutelare, soprattutto nel campo dei servizi, gli utenti che possono essere coinvolti anche negativamente da un libero esercizio di un diritto, allora a quel punto siano le organizzazioni a stabilire quali sono le forme e le modalità per difendersi. Guillaume Balas (S&D). - Madame la Présidente, nous sommes au cœur du sujet. On le voit en effet aujourd'hui, sous la pression, notamment, d'une partie du patronat. Encouragé par la crise économique – qui engendre un déséquilibre en sa faveur dans le rapport de forces, puisque le travail est très abondant alors que le capital, évidemment, est plus rare – et exploitant cette disproportion, il fait pression sur des organes politiques et des États, qui vont restreindre le droit de grève, comme on le voit, par exemple, en Espagne ou ailleurs. Cela veut donc dire que, symétriquement, une intervention du politique est nécessaire dans l'autre sens, pour soutenir, évidemment, la demande des organisations d'employés au sein de l'OIT – c'est certain, notamment par rapport à la Cour de justice –, ainsi qu'à l'égard des États européens, qui agissent aujourd'hui à l'encontre de ces conventions. De ce point de vue, la Commission européenne a un rôle absolument majeur à jouer, et nous l'encourageons à le faire. Sergio Gutiérrez Prieto (S&D). - Señora Presidenta, señora Comisaria, la OIT ha desempeñado un papel fundamental a lo largo de la historia, también a lo largo del reconocimiento de los derechos fundamentales en la Unión Europea. Gracias a la OIT, el derecho a la huelga se ha incorporado a la Carta Social Europea. Gracias a la OIT, el derecho a la huelga está considerado uno de los derechos fundamentales de nuestro modelo social. Y cuando esto se pone en riesgo por el Grupo de Empleadores en la OIT, la Unión Europea no puede ser neutral, por mucho que sus propias reglas le atribuyan el papel de observador. Porque estamos defendiendo un derecho social, un derecho fundamental, en un contexto en el que se está produciendo una gran revisión, precisamente, de ese modelo y de los derechos de los trabajadores. No solo estamos hablando de la OIT. Estamos hablando también de la propia Unión Europea, donde muchas reformas laborales, donde muchas leyes están intentando desproteger a los trabajadores, quitándoles el derecho a la huelga y la protección de los convenios colectivos, aumentando la flexibilidad a costa de su seguridad. Por lo tanto, usted no puede ser neutral en este debate, señora Comisaria. Usted tiene que defender no solo el derecho a la huelga, sino un modelo social que proteja a los trabajadores en nuestra Unión Europea, en nuestra región monetaria, para, fundamentalmente, trasladarlo a otros lugares del planeta, como reza nuestro principio constitucional. Vilija Blinkevičiūtė (S&D). - Iš tikrųjų didžiulį nerimą kelia žinia apie tai, kad imamasi žygių atšaukti tarptautinėje darbo teisėje numatytą darbuotojų teisę streikuoti ir tokiu būdu būtų paneigta TDO nusistovėjusi jurisprudencija dėl visuotinai pripažįstamos teisės darbuotojams streikuoti, būtų destabilizuota seniai įtvirtinta TDO ginčų sprendimo sistema ir tikrai susilpnėtų socialinis dialogas ir dėl to nukentėtų abi pusės, tačiau labiausiai nukentėtų darbuotojai. Iš tiesų blogai, kad nesiekiama išsiaiškinti TDO konvencijos „Dėl asociacijų laisvės“ turinio, o siekiama tik destabilizuoti iki šiol veikusį priežiūros mechanizmą. Tokia padėtis negali būti toleruojama, kai kalbame apie darbuotojų teisę streikuoti. Tai yra labai svarbus garantas, kad dirbantys žmonės darbo vietoje nebūtų išnaudojami ir kad jų teisės nebūtų pažeidžiamos. Pone Komisijos nary, raginu Jus asmeniškai ir Komisiją padėti išspręsti šią susidariusią situaciją, kad būtų apgintos mūsų piliečių, mūsų darbuotojų teisės, ir labai svarbu padėti Europos Sąjungos valstybėms narėms, kad Europos Sąjunga šioje situacijoje kalbėtų vienu vardu. „Catch the eye“ eljárás. Danuta Jazłowiecka (PPE). - Pani Przewodnicząca! Trzy lata temu Komisja Europejska zaproponowała rozporządzenie w sprawie korzystania z prawa do strajków w kontekście swobody świadczenia usług. Celem Komisji było skodyfikowanie orzecznictwa Trybunału Sprawiedliwości oraz wprowadzenie jasności prawa poprzez potwierdzenie, że prawo do strajku i swoboda podejmowania strajku mają taką samą wagę co swoboda świadczenia usług. Rozporządzenie wskazywało na fakt, że prawo do strajku nie jest prawem absolutnym i powinno być uregulowane. W rozporządzeniu tym określono także nowy mechanizm powiadamiania o brzemiennych w skutkach konfliktach dotyczących stosunków pracy w sytuacjach transgranicznych. Propozycja rozporządzenia spotkała się jednak z krytyką przedstawicieli nie tylko biznesu, ale również związków zawodowych. Ostatecznie Komisja wycofała propozycję rozporządzenia Monti II ze względu na procedurę żółtej kartki – przypomnę tylko: niektóre parlamenty państw członkowskich nie zaakceptowały tego rozporządzenia, uważając, że jest to wchodzenie w zakres kompetencji państw członkowskich. Powracając dzisiaj do propozycji Monti II, musimy pamiętać, że jak każda działalność tak i organizacja strajków powinna być oparta na najwyższej odpowiedzialności. Marc Tarabella (S&D). - Madame la Présidente, la grève ne se fait jamais par plaisir. Elle est un droit fondamental et l'arme ultime des travailleurs lorsque leurs droits sont gravement menacés et que toutes les autres voies ont échoué. On voudrait restreindre le droit de grève au Bangladesh, où les gens travaillent dans des conditions inhumaines pour moins d'un dollar par jour, on voudrait le restreindre dans l'Union où les droits des travailleurs se sont acquis au prix de hautes luttes. À l'heure où le cynisme de certains patrons, Lakshmi Mittal en tête – c'est celui qui me vient à l'esprit –, n'a d'égal que le mépris qu'ils manifestent envers leurs travailleurs en fermant les entreprises rentables par pur calcul financier, où les fonds de pension ne recherchent qu'une rentabilité à deux chiffres, nécessairement en menaçant les droits des travailleurs quand ils sont propriétaires de l'entreprise, où la fraude fiscale généralisée et orchestrée par de grandes banques semble être une règle, on voudrait restreindre le droit des travailleurs, le droit de grève? C'est ignoble! Je salue cette initiative de la Confédération syndicale internationale et vous remercie, Madame la Commissaire, pour votre vigilance et votre engagement pour la défense des droits des travailleurs, notamment, parmi ceux-ci, le droit de grève. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospođo predsjednice, očekujemo od Komisije da u ovoj zategnutoj situaciji pokuša izbalansirati ono što se može učiniti između poslodavaca i radnika, ali ono što mora biti naš minimum je zaista ono što je dosegnuto. Mi imamo pravo na štrajk u Europi, imamo kolektivno pregovaranje i ići ispod onoga što smo danas dosegnuli - neovisno o globalizaciji, neovisno o problemima u našoj industriji tekstila, industriji čelika, u drugim industrijama koje su zbog globalnih uvjeta danas u ozbiljnoj krizi - mi ipak ne možemo dozvoliti da idemo ispod onoga što smo dosegnuli. Zato i kao liberal želim čvrsto stati iza onoga što su prava radnika i sve ono što Europa danas ima kao uzor drugima u svijetu. Paloma López Bermejo (GUE/NGL). - Señora Presidenta, el grupo de empresarios ha lanzado un ataque continuo y deliberado contra el derecho a la huelga, y este ha sido avalado por la Comisión Europea cuando ha instado a los Estados miembros a aplicar reformas estructurales que han dañado el diálogo social y la negociación colectiva, desregulando el derecho al trabajo y rompiendo con ello las relaciones de equilibrio en las relaciones laborales, precisamente en contra de los trabajadores. Ahora se criminaliza la huelga. España es un claro ejemplo de ello. Existe en todo esto una clara finalidad antisindical que, desde mi Grupo, no vamos a consentir. Hoy, aquí, señora Thyssen, no vale con decir que se coordinarán posiciones: hay que comprometerse y manifestar con claridad el apoyo a la jornada convocada por la Confederación Sindical Internacional el día 18 de febrero, y abrir expediente también a países como España por su ataque a las libertades y por las prácticas antisindicales. Sofia Ribeiro (PPE). - Senhora Presidente, foi aqui neste debate por vezes confundido o direito de manifestação com o direito à greve, e eu queria apelar à Sra. Comissária para ter em atenção essa grande diferença. O direito à manifestação é um direito espontâneo que surge hoje muitas vezes com um mecanismo que é o das redes sociais e que permite os contactos rápidos, mas o direito à greve tem por trás uma questão essencial que é a da negociação. E, portanto, nós, quando estamos a falar de um direito fundamental, estamos a falar de compromissos que são assumidos entre os trabalhadores e as suas entidades empregadoras, que pretendem, através da negociação, numa primeira fase, chegar a um consenso. E só quando tal não é possível é que os trabalhadores enveredam pela greve com um prejuízo próprio. E é essa primeira questão, prejuízo próprio, que muitas vezes também é aqui esquecida. Quando se fala nos prejuízos societais e económicos que advêm de uma greve, não nos podemos nunca esquecer que os trabalhadores utilizam o direito à greve para mostrarem que são peças chave na nossa sociedade. Sra. Comissária, o nosso lema é: Unidos na Diversidade. Esse também é o lema das associações sindicais. Jonás Fernández (S&D). - Señora Presidenta, en primer lugar, quería agradecer la celebración de este debate en unos momentos en los que el derecho a la huelga se está cuestionando, y no solo en países emergentes. Como ya se ha dicho, en mi país hay más de ochenta causas judiciales abiertas en los juzgados que afectan a más de 300 trabajadores por ejercer el derecho a la libertad sindical y el derecho a la huelga. En ese sentido, hace apenas unos días, un juez ha sentenciado con más de dos años de prisión a cinco compañeros del sindicato del Metal en Asturias, MCA-UGT, por realizar esas labores de información sindical ante una huelga general. Ante la desproporción de esta sentencia, más de treinta diputados de esta Cámara han firmado una carta de solidaridad con estos compañeros y el propio Gobierno ha reconocido el grave problema que tiene con la implementación de la actual legislación. Sin embargo, no ha hecho nada; ha hecho una reforma laboral que complica aún más el ejercicio del derecho a la huelga. Y yo creo que esto no puede seguir así. Por eso, creo que la Comisión debería interesarse por este asunto, que afecta a los derechos fundamentales de los trabajadores y de los ciudadanos en Europa. António Marinho e Pinto (ALDE). - Senhora Presidente, Senhora Comissária, as empresas têm hoje na União Europeia e nas sociedades livres uma responsabilidade social ineludível. A responsabilidade social das empresas deve ser uma exigência dos Estados modernos e das sociedades modernas. A liberdade de exercer a greve é uma liberdade fundamental para os trabalhadores. O direito à greve torna as empresas mais fortes, mais poderosas, mais competitivas no mercado global. Por isso, em vez de restringir o direito à greve na União Europeia, nos Estados-Membros, deve-se é procurar dinamizar o direito à greve nas potências emergentes, como na China e outros países onde esse direito não é respeitado. Por isso, a Comissão Europeia, a União Europeia, deve defender o direito à greve e punir, sancionar os Estados-Membros que restrinjam esse direito, que limitem esse direito. Εμμανουήλ Γλέζος (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, με την απεργία αποκαλύπτονται δύο γεγονότα: Αποκαλύπτεται ότι η θεωρία του χρήματος δεν έχει καμία απολύτως αξία. Εάν ο εργαζόμενος με την εργασία του δεν παρήγε αγαθά, δεν θα τον ενδιέφερε τον εργοδότη η απεργία· θα έλεγε: „Θα βάλω το χρήμα να παράξει αγαθά“. Όμως δεν το κάνει. Έτσι αποκαλύπτεται ότι ο εργαζόμενος και μόνον αυτός παράγει αγαθά και αξίες, και το χρήμα μονάχα ανταλλάσσει αξίες. Γι' αυτό το λόγο, η Ευρωπαϊκή Ένωση πρέπει όχι μονάχα να διακηρύξει το δικαίωμα στην απεργία στην Ελλάδα, όπου με αίμα από το 1916 οι μεταλλωρύχοι της Σερίφου πέτυχαν να καθιερωθεί το δικαίωμα της απεργίας, αλλά και να το θέσει ως όρο για τη συμμετοχή οποιουδήποτε κράτους στην Ευρωπαϊκή Ένωση. Και αν δεν το δεχθεί μια Ευρωπαϊκή Ένωση .... (Η Πρόεδρος διακόπτει τον ομιλητή) Tibor Szanyi (S&D). - Valójában ez a mai vita is jól mutatja, hogy a sztrájkkal kapcsolatban szóba jöhető szereplőknek, értsük ez alatt a munkavállalókat, a munkaadókat, illetve a szabályozásról gondoskodó állam esetében, szankciók egyedül a munkavállalókat sújthatják. Én úgy gondolom, hogy a jövő szabályozásában figyelni kell arra is – és főleg itt az Európai Közösségen belül talán van is erre lehetőségünk – hogy ha a szabályozásban az állam vét, arra is legyen valamiféle visszajelzés vagy szankció. Ha a munkaadók állítanak elő olyan helyzetet, ami miatt sztrájk van, arra is legyen azért szankció. A másik, és itt a Bizottsághoz fordulnék. Véleményem szerint a TTIP szerződés csak akkor kerülhet tető alá, csak akkor érdemes aláírni, hogyha nem csupán az ipari szabványokat, de a munkaügyi szabványokat is egységesítjük benne. Maria Grapini (S&D). - Doamnă Președinte, doamnă comisar, stimați colegi, subiectul de astăzi este, cred, extrem de important, poate mai mult decât de închipuim. Trebuie să judecăm rațional și nu pasional. Dreptul la grevă trebuie să existe. Eu nu cred că trebuie să îl mai punem în discuție. Este, însă, la fel de important, așa cum spunea colegul Cofferati, cum se reglementează înainte de a ajunge la grevă. Greva nu trebuie să mulțumească pe nimeni, nu trebuie să bucure pe nimeni, pentru că greva înseamnă pierdere de o parte și de alta. Angajatorii nu pot exista fără angajați, așa cum nici angajații nu pot să aibă loc de muncă fără angajator. De aceea ambele părți trebuie să înțeleagă că negocierea trebuie să fie echitabilă. Responsabilitatea socială trebuie să crească, dar nu trebuie să încurajăm indisciplina. Angajatorii trebuie să înțeleagă că nu lucrează cu roboți, în același timp, nu pot să-și asigure competitivitate și productivitate fără oameni mulțumiți și bine pregătiți profesional. Am auzit aici des cuvântul „luptă“, eu cred că nu trebuie să existe cuvântul „luptă“, ci trebuie să existe reglementare, dialog, și aceasta este responsabilitatea guvernelor din fiecare țară. (A „catch the eye“ eljárás vége.) Marianne Thyssen,
Lid van de Commissie
. - Mevrouw de Voorzitter, beste collega's, het stakingsrecht is een fundamenteel recht. Dat staat zo in artikel 28 van ons Handvest van de grondrechten. Dat staat zo in artikel 11 van het Europees Verdrag voor de Rechten van de Mens. En dat staat ook – althans zo hebben wij Conventie 87 altijd al geïnterpreteerd – in die conventie van de Internationale Arbeidsorganisatie. Geachte parlementsleden, ik heb vastgesteld dat velen onder u de zorg van de Commissie delen. Een dubbele zorg: 1) dat de interpretatie van Conventie 87 ter discussie gesteld wordt, maar 2) ook meer structureel, dat als dit geblokkeerd blijft, dit het toezichtssysteem van de Internationale Arbeidsorganisatie zelf in gevaar kan brengen. U hebt zelf onderstreept in uw tussenkomsten waarom dat niet gewenst of niet wenselijk is. Wij weten allemaal dat de lidstaten in de eerste plaats de leden zijn van de Internationale Arbeidsorganisatie. De Commissie is daar alleen als waarnemer aanwezig. Maar, zoals gezegd in mijn inleiding, zal de Commissie heel actief de lidstaten ondersteunen, hen helpen in de discussies en waar nodig een inspanning leveren om tot één positie te komen of om de eenheidspositie die men verworven heeft, te bewaren. Het belang van de vergadering van eind februari mag niet onderschat worden. Het is een informele tripartite bijeenkomst. Daar komt men hopelijk tot een concensus. Als dat niet het geval is, zullen we kijken hoe dat verder moet, maar de niet-formele conclusie die daar genomen wordt, zal doorgeschoven worden – u kent de structuur van de Internationale Arbeidsorganisatie – naar de Raad van bestuur (de governing board) van de Internationale Arbeidsorganisatie. Daar zal dan uiteindelijk in maart een definitieve beslissing moeten worden genomen. U mag erop rekenen dat de Commissie, samen met onze delegatie in Genève en met de lidstaten, alles in het werk zal stellen en alles zal doen om tot een positief resultaat te komen. U weet dat de Commissie een groot belang hecht aan de sociale dialoog. Sommigen van u hebben daar ook op gewezen. We zullen die bevorderen op alle vlakken, zowel internationaal, als binnen onze eigen Europese Unie. Elnök. - A vitát lezárom. Írásbeli nyilatkozatok (162. cikk) Benedek Jávor (Verts/ALE),
írásban.
– Sajnos az egész világon, nemcsak Európában, a munkavállalói és munkaadói oldal egyensúlya megbillent: a munkaadók folyamatosan növekvő, a munkavállalók pedig egyre csökkenő befolyással bírnak a munkafeltételekre. Ebben a környezetben a munkavállalók egyik leghatékonyabb eszköze a sztrájk. A sztrájk joga a huszadik század óta megilleti Európában a munkavállalókat és szakszervezeteiket, az ILO 87. számú egyezménye az egyesülési szabadságról és a szervezkedési jogról pedig, melynek tagja minden uniós tagország, ha nem is expressis verbis mondta ki, de gyakorlatilag elismerte ezt a jogot. 2012 óta a munkaadói oldal az ILO-n belül vitatni kezdte a munkavállalókat megillető sztrájkjogot, és ezt a törekvést csendben támogatják ázsiai, afrikai kormányok, sőt néhány európai kormány is. Ez tökéletesen elfogadhatatlan. Európa kormányai és az Európai Bizottság számára nem az üzleti érdekek vak kiszolgálása, hanem a társadalmi párbeszéd feltételeinek biztosítása és a felek kiegyensúlyozott párbeszédének elősegítése a feladata. A kormányok valódi szerepfelfogásával leginkább ellentétes magatartásra „a legjobb példa“ saját hazám. Magyarországon a 2010-es sztrájktörvény módosítása óta a sztrájkolás előfeltételeként a feleknek meg kell állapodni az elégséges feltételekről. Ez a gyakorlatban lehetetlenné tette a magyar munkavállalók számára a sztrájkjog gyakorlását. Pedig egyértelmű, hogy a méltó munkaviszonyok megteremtése nem lehetséges kiegyensúlyozott erőviszonyok és párbeszéd fenntartása nélkül, melynek alapja a sztrájkjog. Evelyn Regner (S&D),
schriftlich.
– Das Streikrecht ist ein fundamentales Grundrecht. Es ist in der Europäischen Union durch die Grundrechte-Charta garantiert und muss auch international ohne Einschränkungen verankert sein. Ich fordere die Arbeitgeberseite innerhalb der Internationalen Arbeitsorganisation (ILO) auf, ihre Blockadehaltung aufzugeben. Denn einerseits bezweifeln sie, dass das Streikrecht durch das ILO-Übereinkommen Nummer 87 über Versammlungsfreiheit gesichert ist. Andererseits verhindern sie aber, dass die ILO den Internationalen Gerichtshof in Den Haag anruft, um diese Frage zu klären. Das fordere ich umso mehr, als wir in den letzten Jahren vermehrt Fälle sehen, in denen ArbeitnehmerInnen das Streikrecht versagt wird. Das war in Griechenland in den letzten Jahren der Fall. Ganz aktuell wurde in der Türkei ein Streik der MetallarbeiterInnen untersagt. Das zeigt deutlich, dass wir in dieser Frage dringend eine Klärung durch den IGH brauchen. Wir SozialdemokratInnen werden es nicht hinnehmen, dass fundamentale Freiheiten von ArbeitnehmerInnen eingeschränkt werden – weder in der EU noch in unseren Nachbarstaaten oder sonstwo auf der Welt. Daher ist es mir besonders wichtig, dass die Europäische Union ihren Einfluss in allen Bereichen geltend macht, um die Einhaltung dieses Rechts und der ILO-Kernarbeitsnormen durchzusetzen. Das gilt insbesondere bei Freihandelsabkommen wie etwa TTIP. 4.   Evropská iniciativa pro mládež (změna nařízení o ESF) (rozprava) Elnök asszony. - A következő pont a Bizottság nyilatkozata – Európai Ifjúsági Kezdeményezés (az az ESZA-rendelet módosítása) (2015/2554(RSP)) Marianne Thyssen,
Member of the Commission
. - Madam President, I will do my introduction in English and will give my answers as usual in Dutch. Allow me to present to you a proposal which the Commission adopted last Wednesday on youth employment. Since I came to office as the new Commissioner for Employment, Social Affairs, Skills and Labour Mobility, I have made the fight against youth unemployment my first priority. More than five million young people in Europe do not have a job at this moment. This is around one in five of young people in Europe. In some Member States we are facing youth unemployment rates of around 50%. Moreover, today 7.5 million people between 15 and 24 years old are not in employment, education or training and risk being socially and economically excluded, with all the dramatic consequences for themselves and for our society. This is unacceptable. This is why, in its Work Programme for 2015, the Commission committed to taking initiatives to promote integration and employability in the labour market, including measures to support Member States in getting young people into work. As you know, the Youth Employment Initiative was established following the urgent call from the European Council in February 2013 to address the unprecedented levels of youth unemployment in certain regions of the European Union most affected by this phenomenon. This budget line of EUR 3.2 billion, to be matched with funding from the European Social Fund, is dedicated to actions targeting individual young people who are neither in employment, education or training. Therefore, it contributes to the implementation of the Youth Employment Guarantee, in line with the Council's recommendation of 22 April 2013. However, despite the provisions already in place to frontload this initiative, and an early eligibility date for expenditure – 1 September 2013 — progress has not yet lived up to expectations. The initial pre-financing amount of 1% – and 1.5% in the Member States in the programme – proved to be too low to roll out the initiative, particularly to those Member States that have significant budgetary constraints. This proposal aims, therefore, to tackle this deficiency by setting an adequate level of pre-financing for the Youth Employment Initiative. The increased financing proposed will amount to around EUR 1 billion – 30% of the specific allocation – instead of the current EUR 39 million. Based on the targets set by Member States in their operational programmes, we expect that, with this additional pre-financing, up to 650 000 young people will be able to rapidly receive support. I would like to underline again that the pre-financing proposal does not impact on the budgetary allocations for the Youth Employment Initiative in 2015, or the multiannual financial framework overall. Neither does it affect pre-financing payments from other funds or under operational programmes that are not relevant for the initiative. The urgency to adopt this proposal is justified by the figures. The longer we wait to act, the harder it becomes to help the young generation. I would like, therefore, to ask you to join me in the effort to make this proposal a reality for young people and to ensure that this additional funding can be converted as soon as possible into a concrete job, education or training offer for young people. (Applause) Lara Comi,
a nome del gruppo PPE
. – Signora Presidente, onorevoli colleghi, signora Commissario, sono la prima a ringraziarla perché sono entrata in questo Parlamento all'età di ventisei anni e quindi mi definisco un po' della generazione Erasmus ma anche della generazione dei precari. Quello che lei sta facendo e anche l'iniziativa della Commissione e del Presidente Junker, che ha sempre posto particolare attenzione alla disoccupazione giovanile, trovano tutto il supporto anche del Partito popolare europeo. Io sono convinta che avere più fondi e più finanziamenti sia un ottimo strumento. Il problema che noi notiamo, soprattutto nei confronti degli Stati membri, è come vengono utilizzati questi soldi, come vengono recepite tutte quelle iniziative estremamente positive che l'Europa fa nei confronti degli Stati membri. Anche il Fondo garanzia giovani, che io considero un'ottima esperienza, non è stato recepito e adottato nel migliore dei modi da tutti gli Stati membri; alcuni hanno fatto dei copia-incolla degli annunci nelle agenzie interinali. Questo è estremamente sbagliato. Noi non abbiamo bisogno di avere un copia-incolla, noi giovani abbiamo bisogno di fiducia, di poter credere anche in quest'Europa e quello che lei sta dando è un grandissimo messaggio di speranza. Quello che le chiedo fortemente, anche perché l'Italia, il mio paese, è particolarmente noto per non spendere bene i soldi che l'Unione europea dà, è di essere molto attenti al controllo di questi finanziamenti che diamo in modo diretto ai giovani e indiretto agli Stati, perché se non vengono spesi bene non devono essere più dati. Bisogna darli a chi è efficiente e a chi è efficace in questa spesa. Io quindi mi congratulo con Lei. Ha tutto il nostro supporto e la nostra disponibilità, perché penso che il futuro dell'Europa parta soprattutto dai giovani e quando si parla male dell'Europa forse bisogna conoscerla di più in questo senso. Jutta Steinruck,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Frau Präsidentin! Frau Kommissarin, vielen Dank für Ihre Initiative. Mehr als sieben Millionen arbeitslose Jugendliche in Europa sind nach wie vor eine europäische Katastrophe, und wir brauchen tatsächlich eine rasche Umsetzung der Jugendgarantie. Sie, die Kommission, haben in der letzten Woche einen richtigen Schritt in die richtige Richtung gemacht. 30 % statt 1 % der Mittel werden bereits in diesem Jahr zur Verfügung gestellt. Das heißt, 650 000 junge Menschen können in Arbeit kommen. Das ist 650 000 Mal eine neue Perspektive und 650 000 Mal ein guter Start ins Leben. Wir begrüßen vor allem die politische Entscheidung, der erfolglosen radikalen Kürzungspolitik ein Ende zu setzen. Denn wir brauchen keine weiteren Einschränkungen für die Menschen, die bereits am Limit leben, sondern wir brauchen dringend Investitionen. Ein gutes Beispiel ist Finnland. Dort hat die Jugendgarantie 83,5 % der jungen Menschen nach drei Monaten aus der Arbeitslosigkeit heraus in eine passende Arbeit gebracht. Das muss Vorbild für andere Staaten sein. Jana Žitňanská,
za skupinu ECR
— Je výbornou správou, že sa Komisia rozhodla zamerať sa na mladých. Vieme, akých úžasných vecí sú naši mladí schopní, keď dostanú príležitosť, no vieme tiež, ako veľmi dokážu trpieť cele štáty, ak sa mladým nedá šanca včas rozvíjať svoj pracovný potenciál. Cieľom záruky je postarať sa o to, aby mladí neostali neaktívni viac ako štyri mesiace a dostali prácu, stáž alebo sa ďalej vzdelávali. Na tento účel sa teraz uvoľňujú prostriedky a pokyn znie: urýchlená implementácia. No majú členské štáty kapacitu zmysluplne ich využiť? Žiaľ, odpoveď na túto otázku nie je jednoznačná. Rozumiem, ak Komisia potrebuje ukázať, že je akčná a rýchla, no moje obavy z nerozumného využitia zrýchlených platieb ostávajú. Programu hrozí, že sa vydá tou najľahšou cestou: nezmyselným dotovaním narýchlo vytváraných, žiaľ, veľakrát dočasných pracovných miest. Problém s nezamestnanosťou sa nezačína na úrade prace, ale omnoho, omnoho skôr. Napríklad, keď sa dieťa zo zlého sociálneho prostredia nedostane do škôlky, keď sa dieťa síce dostane na školu, no roky sa učí starej a nevyužiteľnej teórii. Keď na vysokej škole o spolupráci s reálnym biznisom ani len netušia. A keď, v tom najhoršom prípade, skončia absolventi na úrade prace a stretnú tam ľudí, ktorí nevedia, ako im pomôcť. Vedeli ste napríklad, že na Slovensku pripadá na jedného úradníka niekedy až 700 nezamestnaných? Ak je teda dnes Komisia pyšná na rýchlosť svojej práce, ja sa skôr obávam nepoctivosti. Považujem za málo poctivé, ak sa zamestnanosť rieši v regiónoch s najväčšími problémami narýchlo za otáznych implementačných kapacít. Považujem za rovnako otázne zasýpať často bezradné štáty finančnými prostriedkami na dotovanie pracovných miest. Zámeru Komisie síce rozumiem, no mám obavy z výsledku v realite. Nesmiernu pozornosť preto budem spolu s kolegami venovať nastaveniu systému kontroly. Liať peniaze do nefungujúceho systému bez štrukturálnych zmien by bolo sklamaním pre nás všetkých. Martina Dlabajová,
za skupinu ALDE
. – Paní předsedající, finanční injekce ve výši jedné miliardy eur ve formě předfinancování do projektu na podporu mladých nezaměstnaných je zcela zásadním krokem nové Evropské komise. Poděkování za odvahu patří celé Komisi a zvláště pak paní komisařce Thyssenové. Děkuji vám. Řekla jste paní komisařko, že čím později tento návrh schválíme, tím hůř. Souhlasím a připojuji i to, že druhá nutná potřeba je změna mentality. Český filozof Václav Bělohradský řekl, že práce není jakákoliv činnost, ale jen ta, která mění svět. Hledáme-li způsob, jak zapojit statisíce nezaměstnaných mladých lidí v Evropě do pracovního procesu, hledáme vlastně cestu, jak by tito mladí lidé mohli náš svět, naši Evropu, změnit. Je to cesta od pasivity k aktivitě. Změna musí nastat nejen v systému podpory, ale zcela nezbytně i v našem postoji k práci. Nemohou být všichni elitní právníci, vyhlášení lékaři ani světoví politici. Potřebujeme skvělou práci ve službách stejně naléhavě jako dobré řemeslníky a kvalifikované dělníky. Situace s nezaměstnaností mladých je v některých zemích alarmující a ohrožuje ekonomickou stabilitu celé Evropy. Je proto nejvyšší čas přestat posouvat věkové hranice ohrožených skupin a začít motivovat mladé lidi k soběstačnosti, ekonomické nezávislosti na rodičích či státu. Nehledejme, prosím, složitá řešení, ale ukažme mladým lidem, že pracovat, podnikat a vzdělávat se má smysl. Že svět může měnit k lepšímu každý, kdo dělá svou práci nejlépe, jak umí. Patrick Le Hyaric,
au nom du groupe GUE/NGL
. – Madame la Présidente, Madame la Commissaire, le projet que vous présentez – augmenter le préfinancement de la garantie pour la jeunesse et accorder un crédit supplémentaire d'un milliard d'euros – est un geste positif, et nous le soutiendrons. Cependant, je rappelle à nouveau que l'Organisation internationale du travail (OIT) estime à 21 milliards par an le besoin de financement pour répondre à un nouveau projet de formation et d'emploi stable pour les jeunes. D'autre part – soyons lucides –, les sommes supplémentaires allouées sont des crédits retirés à d'autres politiques sociales. A-t-on bien conscience de ce que représente, derrière la froideur des chiffres, l'immensité des souffrances de plus de 7 millions de jeunes, privés de travail et d'activité? Si l'Union européenne voulait faire renaître l'espoir, elle déciderait de faire de la petite enfance et de la jeunesse une grande cause européenne en sortant des choix d'austérité, en incitant à la transformation de tous les emplois précaires en emplois stables, en initiant un projet d'allocation d'autonomie pour les jeunes, leur donnant ainsi les moyens de leur émancipation, et en portant un projet audacieux de sécurité sociale professionnelle dans l'emploi et la formation. Il manque toujours un responsable dans nos discours, à savoir, les entreprises. Posons-nous la question de la responsabilité sociale des entreprises, qui font des profits et qui, non seulement, n'embauchent pas, mais licencient. L'accès au travail doit être un droit fondamental. Nous devrions le faire vivre sur tout le territoire de l'Union européenne. Terry Reintke,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Madam President, one year ago, around this time, I was sitting in an unemployment office discussing my own future with a nice, yet quite unmotivated, assistant in the unemployment agency. I was filling in forms, calculating how much money I had for my rent, food, train tickets and health insurance. I was thinking about my life, my dreams, what plans I had for my future, and I thought about my place in society: where do I belong? I have always been in a privileged position. I come from a country where youth unemployment is proportionately low. I come from a middle class, white family and I have a university degree. Still, the ultimate question that was always there in my mind was: what is my value for this society? Raised in an environment and an educational system where having a job is a synonym for being valuable, millions of young people probably ask themselves exactly the same question every day. Every day, young people are asking themselves what they have done wrong when people are telling them that they just need to try harder. People are telling them to try harder when trying harder is just not enough anymore. We need to make this very clear. This is not an individual problem of Paolo from Minorca or Kasia from Cracow. It is a systematic problem that was brought about by wrong political decisions in the past. Every day, especially in times of more and more alarming information leaking about tax fraud and tax avoidance, young people are asking themselves if we are doing enough to solve these problems, if we are willing to learn from LuxLeaks and Swiss Leaks and change a system that brings these problems every day. What we need is a fairer tax system and public investment to start this process. Strengthening the Youth Guarantee, as proposed by the Commission now, is only one step on a long and winding road to a solution, because eventually we will have to decide if we are standing side by side with the many million young people who are unemployed and desperate or if we support the interests of the few, yet powerful, people and companies hiding their wealth in tax havens and avoiding paying their share. When I was sitting in the unemployment office, one year ago, I took my decision. I would fight for the many who are often overheard and overlooked. Now I am in a position to speak to you, Mrs Thyssen, directly, and I want to say you, and to all your colleagues in the Commission, that this is only a first step. What we need now is, first, for you to push the Member States to really implement the Youth Guarantee in a way that will directly benefit young people, but secondly – and I think this is even more important – to push for policies that are going to take the European Union on a different path and that will really create employment so that young people have a future in Europe. Jane Collins,
on behalf of the EFDD Group
. – Madam President, what we are debating here is the European Youth Initiative, and we have calls for the EU to do this, that and the other to end the massive problems facing young people in finding a job. I suppose this is the same EU that has failed those young people. You only have to look at the employment figures for the Mediterranean eurozone members to realise that the EU and its initiatives have led to millions of young people being unable to find work, with Greece being the prime example with a 50% youth unemployment rate. We have seen billions of taxpayers' money thrown at these countries and none of it has helped. How about Northern Europe? Well, of course, the elephant in the room there is immigration. While we have to compete with an open door to 450 million people to settle claim benefits and, crucially for this debate, compete for the same jobs, it will always be hard for young people to find work. At the last European committee meeting we were talking about new legislation on EURES, which is a website that hit the headlines in the UK a few years ago for advertising 800 000 UK jobs across Europe. That was nearly 50% of all the jobs listed. The new rules obviously will expand the number of UK jobs listed and advertised, but more importantly, the EU wants to include work experience and apprenticeship places advertised across Europe as well. How on earth are young British workers and those fresh-faced out of education, with little experience or skills, meant to find a job? The EU, whatever it does, makes things worse. I just hope that it will one day listen to the voters who say they want no more meddling and waste, and no more EU bureaucracy. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Liisa Jaakonsaari (S&D),
sinisen kortin kysymys
. – Edellinen puhuja moitti kovasti Euroopan unionia siitä, että se ei ole saanut mitään aikaan nuorisotyöttömyyden torjumisessa. Meillähän on käsiteltävänä juuri nuorisotakuu, joka on kansalaisten aloite. Itse asiassa tämähän ei ole komission aloite alun perin, vaan tämä on lähtenyt kansalaisista, tämä on lähtenyt Itävallan ja Suomen demarinuorista, ja nyt komissio aivan oikein on reagoinut tähän aloitteeseen. Haluaisin kysyä, miten Te voitte moittia Euroopan unionia, kun kerrankin on aloite käsiteltävänä? Jane Collins (EFDD),
blue-card answer
. – I am going to go back to what I said about the elephant in the room. The elephant in the room is immigration. I am also going to go back again to what I said about the free movement of people and the immense pressure it puts on young people in our country, the UK, trying to compete for jobs. Also, other EU legislation and EU directives have failed. What makes you think this one is going to work? I do not. Steeve Briois (NI). - Madame la Présidente, chers collègues, je constate que la Commission européenne s'inquiète enfin du désastre social qui guette les nations européennes! Plus de 23 % des jeunes de moins de 25 ans en France sont actuellement au chômage. Ce drame social est la conséquence directe de choix politiques qui ont eu pour effet d'enrayer l'activité économique de nombreux États membres: euro fort, ultralibéralisme, absence de préférences communautaires, voire nationales, absence de protection de secteurs économiques vitaux, poursuite d'une politique folle d'ouverture totale des frontières. Ces nombreux facteurs ont eu un impact très négatif sur l'emploi. Alors, en bon pompier pyromane, la Commission propose aujourd'hui de débloquer un milliard d'euros au titre de l'initiative pour l'emploi des jeunes. Mais cette manne financière ne sera qu'un énième coup d'épée dans l'eau. En effet, il ne suffit pas d'aider les jeunes à trouver leur premier emploi ou à se former, il faut d'abord rétablir les conditions d'une reprise économique pérenne, créatrice d'emplois durables. Il faut également interrompre le renforcement du réseau Eures, qui vise à soutenir la mobilité à sens unique des travailleurs européens. Cette plateforme européenne pour l'emploi ne doit pas constituer un facilitateur pour l'embauche de travailleurs détachés à bas coût, qui viennent concurrencer directement – et de manière totalement déloyale – les salariés des États membres tels que la France. Enfin, il faut mettre un terme au principe absolu de libre circulation des personnes sur le marché intérieur européen. La véritable lutte contre le chômage est à ce prix. (L'orateur accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Victor Negrescu (S&D),
question „carton bleu“
. – Madame la Présidente, vous parlez de frontières et du fait qu'elles vont causer des problèmes à la France. Je viens de Roumanie, dont la France est le principal partenaire commercial. La France exporte vers la Roumanie des produits pour des milliards d'euros. La France et la Roumanie ont des échanges économiques et vous avez également, en France, des médecins et des étudiants roumains, des Roumains qui travaillent très bien dans votre pays. Pourquoi voulez-vous fermer les frontières? Pour trouver une solution au problème du chômage des jeunes, il faut travailler ensemble. Je pense que notre partenariat peut être un exemple à ce titre. Steeve Briois (NI),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, je pense totalement l'inverse. Je pense qu'il faut rétablir une préférence nationale, voire communautaire. En effet, nous ne pourrons jamais être compétitifs si nous avons, dans ce même espace européen, des pays comme la Roumanie et la France. Cela va mettre à mal la France, et je suis là pour défendre mon pays. Je suis désolé pour vous, mais c'est l'intérêt que je porte à mon pays. Elisabeth Morin-Chartier (PPE). - Madame la Présidente, Madame la Commissaire, mes premiers mots sont pour vous remercier. Après ce que nous venons d'entendre, je crois que nous devons vous remercier d'avoir identifié le vrai problème qui se pose ici, avec l'initiative pour l'emploi des jeunes, c'est-à-dire le problème du cofinancement des États membres. Vous avez parfaitement compris que c'est dans les États où le budget est le plus difficile à équilibrer que nous avons le plus besoin d'aider les jeunes à entrer dans le monde du travail. Il s'agit de la Grèce et de l'Espagne, des régions en grande difficulté, pour lesquelles l'initiative pour l'emploi des jeunes a été créée. C'est grâce à ce volontarisme que vous avez mis en évidence la difficulté et entrepris d'y répondre avec efficacité. En effet, il est urgent d'intégrer les jeunes dans l'emploi. C'est un très grand problème et, sur le terrain, règne une très grande confusion, de même qu'ici, dans les débats. Il existe une grande confusion entre la garantie pour la jeunesse, qui est la politique d'intégration des jeunes dans le monde du travail partout en Europe et pour tous les jeunes Européens, et l'initiative pour l'emploi des jeunes, qui est le renforcement de la garantie pour la jeunesse. J'entends beaucoup de choses sur les 21 milliards, les 6 milliards, les 3 milliards, etc. Il faut bien cibler l'initiative pour l'emploi des jeunes, destinée à ceux qui sont le plus en difficulté, dans les territoires qui sont le plus en difficulté, et vous le faites parfaitement. La mobilité est indispensable, car l'espace de vie et de travail des jeunes, c'est l'espace européen. Aucun secteur professionnel ne sera épargné par cette ouverture européenne. Dans leur métier, dans leur vie, les jeunes ont besoin de mobilité. C'est notre premier instrument de lutte contre le chômage. Madame la Commissaire, vous nous avez demandé de vous aider. Vous pouvez compter sur nous, nous vous aiderons à renforcer le préfinancement de l'emploi des jeunes. Aidez-nous toutefois, vous aussi, à éliminer la confusion qui règne dans les esprits, y compris dans ceux des ministres et des chefs d'État et de gouvernement: la garantie pour la jeunesse est valable pour tous, tandis que l'initiative pour l'emploi des jeunes est un supplément destiné à ceux qui en ont le plus besoin. (L'oratrice accepte de réponse à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Dubravka Šuica (PPE),
pitanje koje je podizanjem plave kartice postavio
. – Gospođo predsjednice, gospođo Morin-Chartier, prije svega se zahvaljujem na ovom obrazloženju. Međutim, s obzirom da dolazite iz Francuske, s obzirom da je vaš prethodni kolega Briois upravo govorio o mobilnosti na potpuno (Prekid zbog tehničkog problema.) Dakle, želim gospođu Morin-Chartier upitati vezano za mobilnost. S obzirom da se zaklinjemo u mobilnost kao jedno od glavnih načela i temelja Europske unije, a posebno kad se radi o mobilnosti mladih, zato bih željela da razjasnite, Vaš kolega koji dolazi iz Francuske gospodin Briois, koji je govorio prije Vas, govorio je potpuno suprotno od Vas. Interesira me koji je stav francuske delegacije, je li Vi mislite da je mobilnost nešto što je loše ili smatrate da je mobilnost mladih ono što će pomoći da implementiramo i ovo, ne jamstvo za mlade, nego inicijativu za zapošljavanje? Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, chers collègues, je vous remercie de pointer ce problème de la mobilité. La mobilité, pour moi, est le premier levier, la première arme que nous pouvons donner non seulement aux jeunes, mais aussi à tous les travailleurs. Plus nous aurons de mobilité, moins il y a aura de chômage et plus nous ferons reculer celui-ci, parce que c'est l'adaptation des travailleurs aux évolutions de la société. La mobilité géographique est aussi une mobilité de l'esprit, une mobilité professionnelle. J'en veux donc beaucoup à ceux qui favorisent le repli, qui n'aboutit à rien. (L'orateur accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Bronis Ropė (Verts/ALE),
pakėlus mėlynąją kortelę pateiktas klausimas
. – Gerbiama kolege, iš tikrųjų norėčiau paklausti, ar nebūtų geresnis rezultatas jaunimo įdarbinimo klausimu, jeigu mes galimai decentralizuotumėme šias galimybes, nes, kaip žinoma, atskiros šalys yra labai centralizuotos ir turi vietinės valdžios, regionų valdžios labai menkas galimybes paremti, o kiekviena vietovė nori spręsti šias labai sudėtingas problemas. Taigi būtent decentralizavę ir suteikę galimybes ne tik dalyvauti, bet ir prisidėti taip pat ir vietos bei regionų valdžioms prie šių problemų sprendimo, gautume geresnį efektą. Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, veuillez m'excuser, je n'avais pas mon casque. J'ai un problème de connexion et n'ai pas entendu la question. (La Présidente demande de répéter la question „carton bleu“) Bronis Ropė (Verts/ALE),
pakėlus mėlynąją kortelę pateiktas klausimas
. – Iš tikrųjų labai ačiū, aš pakartosiu klausimą. Kaip Jūs galvojate, ar nebūtų didesnis efektas, jeigu jaunimo paramos galimybės būtų daugiau decentralizuotos Europoje, nes yra atskiros šalys, kur jos labai centralizuotos. Kiekviena vietinė regioninė valdžia nori spręsti šias problemas, bet neturi galimybių, tokiu būdu ir jos pačios, ir vietos ir regionų valdžios prisidėtų, ir mes tą problemą turėtume daug mažesnę. Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, cher collègue, vous avez parfaitement raison. Nous avons besoin de projets et, à mon sens, ils doivent être réalisés au plus près du territoire. Je pense donc que dans une organisation nationale coordonnée, les projets sont des projets de proximité et de territoire. Les fonds ne serviraient à rien s'ils ne s'accompagnaient pas de projets et je pense que c'est en partant du terrain que nous pouvons rendre ces fonds plus efficaces – parce que j'y tiens. Maria João Rodrigues (S&D). - Madam President, I salute the Commissioner for making the fight against youth unemployment her top priority, and we also welcome warmly her proposal fostering implementation of the funds available in this Youth Initiative. Of course we also urge the Council to adopt promptly these proposals coming from the Commission. However, we are only dealing with a kind of prepayment of EUR 1 billion, which was already available. If, Commissioner, you want to avoid a lost generation – if you want to open up a new future for young people in Europe – then we need to have a much larger wave of job creation: jobs of the future and quality jobs. That is why I believe that the critical factor – the deciding factor – will be the European Investment Plan. This plan should be used to create these jobs of the future for young people. That is why, Commissioner, I have a question for you, which is the following: how do you intend to use the European Investment Plan to pave the way for the jobs of the future, and particularly in those regions most hit? Helga Stevens (ECR). - Mevrouw de Voorzitter, mevrouw de commissaris, jongeren zijn absoluut onze toekomst. In dit kader is het terugdringen van de hoge werkloosheid ook voor ons een absolute prioriteit. 'Groei en jobs' moet daarom meer zijn dan een slogan. En de Europese Unie kan meehelpen dit te faciliteren. Maar, beste collega's, de arbeidsmarkt is en blijft vooral een zaak van de lidstaten. Zo hebben wij in Vlaanderen al de Vlaamse jeugdgarantie, en hiermee wil de Vlaamse overheid structureel ingrijpen door te voorzien in intensieve begeleiding op maat van jongeren die werk zoeken. Hiertegenover staat dat het Jongerenwerk-initiatief alleen maar projecten ondersteunt en tijdelijke jobs subsidieert. Dat is niet echt duurzaam. Wij vinden het belangrijk om tegelijk ook structureel te werken. Daarnaast vraag ik ten slotte ook expliciet aandacht voor een taalbeleid op maat voor jongeren met een migratieachtergrond, alsook voor de specifieke noden van jongeren met een beperking. Ook die twee groepen moeten maximale kansen krijgen op werk. Marian Harkin (ALDE). - Madam President, let me say first of all I fully support the Commissioner's initiative to significantly increase the amount of pre-financing that is available to Member States to implement the Youth Employment Initiative (YEI). You saw that there was painfully slow progress and you reacted. Well done on that. As we are all aware, and as you mentioned, the youth unemployment rate is over 50% in Greece and Spain, and only three Member States – Austria, the Netherlands and Denmark – have rates below 10%. We know those figures, but every time we read them, they still shock us. My own country, Ireland, has an unemployment rate of 22%, and we have the safety valve of emigration. We will get an allocation of 68 million in Ireland for the YEI and a further 68 million under the Social Fund. I think it is important to say that this pre-financing – all of this money – is available to Member States and it can be used to support, not just the provision of traineeships and internships and apprenticeships, further education, training, etc., but also business set-up, support for entrepreneurs and targeted wage and recruitment subsidies. Last week I met the youth sections of the European Federation of Public Services Unions and the Irish Civil and Public Services Union. They emphasised to me the need to deal with demand as well as supply and pointed out that virtually no jobs are being created in the public service in Ireland. I know that the youth employment initiative cannot deal with this specifically, but it is crucial that money spent under the Youth Employment Initiative delivers real outcomes and real jobs. Not just training and up-skilling – yes, that's important – but also a significant increase in employment. Paloma López Bermejo (GUE/NGL). - Señora Presidenta, la escasez de fondos europeos ha sido uno de los principales lastres de la implementación de la Garantía Juvenil, algo que hoy se trata de remediar, aunque solo sea parcialmente. Pero se sigue manteniendo la incertidumbre sobre su continuidad y su financiación a medio plazo. Pero la improvisación en la financiación no es el único problema que explica el fracaso de esta iniciativa de empleo joven. No se puede sustentar esta iniciativa solo sobre incentivos a los empresarios; ya vemos que no funciona, porque se está utilizando como un elemento de precarización y ofensiva desregulatoria contra el mundo del trabajo. 24 % de desempleo juvenil en la Unión Europea, 55 % en España. Jóvenes sin empleo, sin posibilidad de emanciparse y condenados a una migración forzosa. Dejemos de llamarlo movilidad. No hay nada voluntario en ello. Si no armonizamos impuestos, normas laborales, si no apostamos por la inversión pública como instrumento de desarrollo, solo contribuimos a extender más tiempo la crisis social y la precariedad. Esta no puede ser la alternativa a la miseria impuesta a nuestros jóvenes. Karima Delli (Verts/ALE). - Madame la Présidente, chers collègues, cette fois, les États membres ne pourront pas dire qu'ils ne savaient pas, que l'Europe est loin des réalités ou que la Commission européenne essaie de leur mettre des bâtons dans les roues. En effet, ce que vient de dire la Commission européenne en facilitant, notamment, un financement pour stimuler l'emploi des jeunes, c'est que nous n'avons plus le temps d'attendre. Tel est le message qui nous est envoyé. C'est vrai, il est malheureux d'avoir fallu attendre le séisme de la crise et des politiques d'austérité pour que les États membres voient enfin la réalité en face: si nous ne préparons pas le monde pour les générations futures, c'est notre existence même qui sera menacée. Combien de fois, dans cet hémicycle, ai-je répété ce chiffre de 7 millions de jeunes de moins de 25 ans, dépourvus d'emploi, de stage ou de formation? On les appelle désormais les NEET, comme s'il s'agissait d'une nouvelle catégorie de population. Non, il s'agit simplement du miroir de l'échec de nos politiques économiques et sociales et, s'agissant des États membres, je leur dis „attention“. L'initiative pour l'emploi des jeunes – et notamment la garantie pour la jeunesse, cette garantie qui permet d'offrir un emploi, une formation, un stage de qualité, un apprentissage à tous les jeunes de moins de 25 ans, dans un délai de 4 mois après une perte d'emploi ou la fin de leurs études – est un outil formidable et, avec la proposition du fameux milliard d'euros, la Commission doit obliger les États membres à agir. Mais la mise à disposition de l'argent n'est qu'une première étape. Son utilisation intelligente et efficace en est une deuxième. La balle est désormais dans le camp des États membres, une fois encore. Il faut leur dire: „Vous avez les financements, vous avez le dispositif. Maintenant investissez et montrez à nos jeunes qu'il est possible de faire sa vie dignement. Faites enfin la révolution écologique, la révolution énergétique, pour créer des emplois nouveaux, durables, dans lesquels chacun peut s'épanouir, construire sa vie, fonder une famille et envisager un avenir plus sereinement“. Votre annonce sera un succès s'il y a aussi une vision de l'avenir, un horizon économique, car il ne faut pas seulement des structures et des administrations nationales capables d'absorber ces fonds. Cet horizon – et je le crie bien fort dans cet hémicycle! – doit être européen et écologique.. (La Présidente retire la parole à l'oratrice) (L'oratrice accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Tomáš Zdechovský (PPE),
otázka položená zvednutím modré karty
. – Paní Delliová, děkuju Vám za Váš emociální projev, ale já už se Vás tady podruhé na tomto plénu ptám, zda jste si někdy nastudovala, jak vypadá duální systém v Rakousku nebo v Německu, jestli jste si někdy zjišťovala, proč tam je ta nezaměstnanost tak malá. Myslím si, že není teď tady prostor na emociální gesta, ale na to, abychom začali jednat. Karima Delli (Verts/ALE),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, Monsieur le Député, chers collègues, comment ne pas réagir vivement face à la catastrophe de toute une génération, qui a quasiment mon âge et qui aujourd'hui se dit et se définit comme perdue: génération perdue, génération précaire, génération en marge de la société? Vous parlez de dispositifs, parlons-en! Vous parlez d'apprentissage, qu'attendent les États membres pour y mettre le paquet? Il ne faut pas d'apprentissage dans des secteurs désormais – malheureusement – fermés, il faut penser à l'avenir, donc à des emplois durables, non délocalisables, mais réellement en phase avec la planète. Mara Bizzotto (NI). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, se in Europa la disoccupazione è aumentata, quella giovanile è esplosa. In cinque anni il tasso di disoccupazione tra i giovani europei è passato dal 15 al 25%. In Italia la disoccupazione giovanile è vicina addirittura al 50%. Eppure, davanti a questo disastro sociale, siete qua a fare le solite chiacchiere e i giovani che ci ascoltano da casa, da casa perché non hanno un lavoro, sentiranno un'oretta di parole, un'oretta di stanca o brutta retorica. Lo volete capire che per i disoccupati i trattati europei, Europa 2020, l'Iniziativa giovani sono parole vuote e inutili? Lo volete capire che i fondi sono troppo pochi se solo in Italia i giovani tra i 15 e i 24 anni senza lavoro sono 729.000? Lo volete capire che utilizzare questi fondi è difficile perché i progetti richiedono il prefinanziamento da parte del bilancio nazionale per essere poi rimborsati ed è complicato farlo se la stessa Europa pone vincoli di bilancio proprio alla Grecia o all'Italia, ad esempio, paesi dove la disoccupazione è più alta? Il problema dei disoccupati europei è proprio l'Europa, questa Europa: il mercato unico, l'euro, l'immigrazione fuori controllo. Esiste allora una sola ricetta per ridare ai giovani una speranza: rimettere al centro delle politiche sociali gli europei, proteggere le nostre imprese, rivedere subito i parametri soffocanti dei trattati europei sbagliati, che in Italia non dovrebbero nemmeno essere applicati perché vanno contro la Costituzione italiana. (L'oratrice accetta di rispondere a una domanda „cartellino blu“ (articolo 162, paragrafo 8, del regolamento)) PRZEWODNICZY: RYSZARD CZARNECKI Wiceprzewodniczący Brando Benifei (S&D),
domanda „cartellino blu“
. – Volevo chiedere alla collega Bizzotto se, di fronte alle critiche che ha mosso all'azione dell'Unione europea, è d'accordo che, anche come conseguenza rispetto alle sue riflessioni, la giusta conclusione dovrebbe essere quella di procedere a un rafforzamento dell'integrazione economica, a un'unione fiscale piena e, quindi, penso a un rafforzamento degli strumenti di governance della moneta unica all'interno dell'eurozona, su cui mi sembra che ci siano posizioni contraddittorie da parte del suo gruppo politico, almeno quello italiano, la Lega Nord. Mara Bizzotto (NI),
risposta a una domanda „cartellino blu“
. – Siamo molto chiari: noi vogliamo un'Europa diversa, un'Europa che non impone regole assurde e direttive assurde, un'Europa che non uccide la nostra economia con trattati europei che non vanno da nessuna parte. Vogliamo che al centro di quest'Europa siano messi i cittadini, non le lobby finanziarie, le banche e gli interessi di pochi. Se quest'Europa cambia, è la nostra Europa. Altrimenti non ha senso continuare a rimanere in quest'Europa che uccide le speranze dei nostri giovani e dei nostri cittadini. Verónica Lope Fontagné (PPE). - Señor Presidente, en primer lugar, quisiera felicitar a la Comisión y, en particular, a la Comisaria, ya que desde el primer día aseguraron que el empleo juvenil sería una de sus prioridades y, hasta la fecha, lo están cumpliendo: ¡enhorabuena, señora Comisaria! Es cierto que en la Unión Europea se ha producido un punto de inflexión y que el desempleo juvenil está disminuyendo poco a poco. Los datos de 2014 son claros: el desempleo juvenil se ha reducido en un 1,7 % en el conjunto de la Unión Europea. Y eso equivale a 464 000 jóvenes menores de veinticinco años desempleados menos que el año anterior, de los cuales 82 000 son españoles, es decir, el 17,67 % del total europeo. Sin embargo, la situación actual continúa siendo inaceptable. Lo ha dicho la Comisaria: cerca de más de cinco millones de jóvenes continúan desempleados. Muchos de ellos son españoles. La Unión Europea no es capaz por sí sola de afrontar con garantías esta lacra, pero debe desempeñar un papel clave para ayudar a que las reformas y esfuerzos nacionales se vean recompensados con estímulos que impulsen el crecimiento y el empleo entre los jóvenes, y que permitan que, en países como España, en donde se están llevando a cabo importantes medidas para fomentar el empleo, se puedan facilitar más oportunidades para los jóvenes, como es el caso de la propuesta que hoy analizamos. Pese a que la Iniciativa de Empleo Juvenil se lanzó como un plan de choque, muchos Estados miembros están teniendo dificultades para implementar las medidas necesarias, lo que pone de manifiesto que la prefinanciación inicial no era suficiente para poder llevar a cabo una acción rápida y efectiva, más aún cuando el presupuesto se concentra en los dos primeros años y se tiene que absorber de forma rápida y eficaz. Sin embargo, la Comisión ha sabido reaccionar, y este incremento en casi 1 000 millones de euros es un buen ejemplo de ello. Ahora solo queda aprobar lo antes posible esta propuesta para que los jóvenes puedan empezar a beneficiarse desde ya. Javi López (S&D). - Señor Presidente, en primer lugar, quiero dar la bienvenida a la medida: aumentar la financiación previa a los Estados. Aumentar la seguridad que tendrán los Estados en la aplicación de nuestra lucha contra el desempleo juvenil es una muy buena medida para la Unión Europea, especialmente porque los Estados con más problemas de desempleo juvenil son los que tienen más problemas de financiación con sus presupuestos. Pero, a menudo, uno acaba pensando que nuestros cambios, que se están produciendo, son aún lentos, poco ágiles, como un Titanic ante un iceberg enorme del que vemos solo la punta, del que vemos solo los porcentajes en forma de desempleo, y nos olvidamos de que detrás hay enormes consecuencias sociales, institucionales, económicas y, también – lo estamos viendo – , electorales. Somos lentos porque aún queda por solucionar el presupuesto total que tenemos que destinar a la lucha contra el desempleo juvenil; porque aún este gasto está considerado dentro de los objetivos de déficit, cuando deberíamos ser capaces de colocarlo fuera de nuestros objetivos de déficit; porque aún no aumentamos el target, el grupo de personas a los que debería ir dirigida nuestra lucha contra el desempleo, y porque aún olvidamos, a menudo, que el desempleo juvenil es un efecto del desempleo en general, que normalmente es el doble. Y si no luchamos contra el desempleo y hacemos frente a nuestra crisis de demanda profunda, que tiene que ver con nuestras políticas económicas, no solucionaremos nuestros problemas de desempleo juvenil. Así que giremos, pero con la velocidad suficiente para que no se vea afectado nuestro casco. Richard Sulík (ECR) - Myslieť si, že s jednou miliardou eur vytvoríte státisíce pracovných miest, je čistá ilúzia. Tomu neveríte zrejme ani vy sama. Komisia sľúbila nové začiatky a pritom dokážete robiť stále len to isté. Stále len dávate ďalšie a ďalšie peniaze do ďalších a ďalších programov. Toto predsa nefunguje, však pozrite, aká je dnes zlá situácia. Politici nevedia vytvoriť pracovné miesta. Politici vedia vytvoriť iba podmienky pre vznik pracovných miest. Preto jediné riešenie je znižovať regulačnú záťaž. Európska únia je najviac regulovaný hospodársky priestor na svete. Tu je problém. Nie v tom, či dáte miliardu alebo dve alebo desať. Však to už máme všetko za sebou. Musíte zlepšovať podnikateľské prostredie, a pritom ešte aj ušetríte množstvo peňazí, ktoré môže ostať podnikateľom. Oni vedia, čo s tým najlepšie. Enrique Calvet Chambon (ALDE). - Señor Presidente, señora Comisaria, solo cuatro ideas. Lo primero que quiero destacar, para no perder el norte, es que esto es lo que se llama también política de solidaridad en un contexto europeo frente a un enorme problema europeo. Y es de destacar también para que las personas vean que somos mucho más que un tratado comercial o que una relación de tratados internacionales. No habrá futuro para los jóvenes fuera de una Europa unida, pese a lo que he oído. Dicho esto, también quiero recordar que estamos ante unas políticas que en algunos países tienen que ser políticas de inclusión; de acuerdo, de empleo, pero también de inclusión. No pueden ser solo unas políticas de fomento a la contratación para las empresas, que además distorsionan a veces el mercado de trabajo. Tenemos jóvenes que ni siquiera han acabado la educación básica y hay que pensar en volver a dársela. En tercer lugar, la aplicación es fundamental. Es tan importante este tema que tenemos que hacer indefectiblemente una valoración profesional de los resultados y del éxito, y creo que Europa tiene que invertir mucho en vigilar cómo se utilizan estos dineros. Finalmente, muy bienvenida la aceleración de la financiación. Eso solo demuestra que se necesita mucho dinero a corto plazo, probablemente mucho más del que se ha dado, probablemente sobre un presupuesto mucho más ambicioso para combatir el paro. Ernest Urtasun (Verts/ALE). - Señor Presidente, Señora Comisaria, yo también voy a decir, evidentemente, que me parece una buena noticia que ustedes hayan aumentado la prefinanciación hasta el 30 %. Aquellos Estados que tenían dificultades en financiar la primera fase de la Garantía Juvenil seguro que lo agradecerán. Pero tengo que trasladarle dos cuestiones que a mi Grupo le siguen, en estos momentos, preocupando de una forma importante. La primera es que, más allá de que ustedes puedan aumentar la prefinanciación, existe un problema evidente de cómo se está aplicando la Garantía Juvenil, y a nosotros nos gustaría que la Comisión Europea hiciera un seguimiento, mucho más de cerca, de cómo se desarrolla en su contenido y en su aplicación práctica la Garantía Juvenil. En el caso de España uno de los grandes beneficiarios de la medida, hay algunas comunidades autónomas que no han puesto aún en marcha la medida. Seguimos dedicando gran parte de los recursos a las bonificaciones, lo que contradice los propios objetivos de la Garantía Juvenil y, en algunos casos, incluso se maquillan las listas del paro, contabilizando a aquellos jóvenes que se inscriben en la Garantía Juvenil como si ya no estuvieran en paro, y ese proceso no es tan automático como algunas autoridades que aplican la Garantía Juvenil pretenden. Por lo tanto, sí me gustaría pedirle mayor control sobre la aplicación, porque en eso estamos fallando, más allá de que ustedes hoy aumenten la prefinanciación. Y segundo en cada debate debemos recordarlo, no hay financiación suficiente en la Garantía Juvenil. Los mayores de veinticinco años siguen sin poder acceder al programa y las reformas laborales que estamos realizando están haciendo soportar todo el peso del ajuste a las nuevas generaciones. Entonces, no sirve de nada que hagamos parches de este tipo si, después, en la mayoría de las reformas laborales, el ajuste recae sobre los más jóvenes. Y, finalmente, una aclaración que me gustaría que me hiciera: en el marco financiero plurianual que aprobó este Parlamento había 2 000 millones de margen que debían ser destinados, a partir de 2016, a financiar la Garantía Juvenil fue un acuerdo político de este Parlamento. En el programa de aplicación del plan Juncker acabamos de ver ahora que esos 2 000 millones van a utilizarse para las garantías que están previstas para el plan Juncker. A mí me gustaría que nos aclarase si eso es así y si ese dinero, ahora, ya no va a ser utilizado para financiar la iniciativa a partir de 2016, porque eso sería muy preocupante y quiero, desde luego, que nos lo aclare. Dominique Bilde (NI). - Monsieur le Président, chers collègues, les politiques mises en place par l'Union européenne pour favoriser et développer l'emploi des jeunes sont des symboles d'échec. Ainsi avec un taux de chômage de 21,7 % pour l'ensemble des États membres, ce sont 7,5 millions de jeunes de 15 à 25 ans qui sont aujourd'hui sans emploi et sans formation. En Espagne et en Grèce, le taux de chômage des jeunes dépasse même 50 %. Les mesurettes de l'initiative pour la jeunesse ne résoudront évidemment rien car, par aveuglement idéologique, l'Union européenne refuse de s'attaquer aux problèmes de fond que sont l'immigration massive, qui submerge l'Europe, et l'abaissement continu des barrières douanières de l'Union. Votre idéologie mondialiste et ultralibérale fera refuser l'idée même de frontière et les jeunes d'Europe en sont les premières victimes. Votre directive, dite des travailleurs détachés, approuvée par les élus de gauche et de droite ici, a créé un véritable dumping social, le moins-disant des coûts entraînant le moins-disant social. Vous avez mis en place une concurrence légale mais totalement déloyale sur nos marchés nationaux de l'emploi. Seul le rétablissement des frontières, que ce soit dans le domaine de la circulation des personnes ou dans celui de la circulation des biens et services, permettra aux États membres de mener des politiques efficaces en faveur de l'emploi des jeunes. Tom Vandenkendelaere (PPE). - Mijnheer de Voorzitter, mevrouw de commissaris, 'de Commissie van de laatste kans', zo omschreef Commissievoorzitter Juncker in het Parlement in oktober vorig jaar de taak die hem te wachten stond. Hij doelde daarmee op de immense uitdaging om de burgers opnieuw warm te maken voor het Europese project, tegen de dreiging van de eurosceptische populisten in. Centraal daarbij staat het herwinnen van het vertrouwen. En vertrouwen, collega's, – dat hoef ik u niet te vertellen –verdwijnt met containers en komt met kruiwagentjes terug. Wel laat dit voorstel net één van die kruiwagens zijn, want de toekomst van de Unie is een abstract gegeven, maar de immense jeugdwerkloosheid is een drama dat zich vandaag afspeelt en dat nú moet worden aangepakt. Nú is onze laatste kans om te vermijden dat een hele generatie jongeren, mijn generatie, verloren gaat voor de arbeidsmarkt en de samenleving. Voor mij als jong Europees Parlementslid zijn de schrikwekkende cijfers van gemiddeld twintig procent jeugdwerkloosheid allesbehalve een abstract gegeven. Achter deze cijfers schuilen de gezichten van tienduizenden van mijn generatiegenoten. Jongeren in Spanje of Italië, maar ook in Brussel, Henegouwen of Luik. Ik verwelkom dan ook het Commissievoorstel om één miljard euro vervroegd vrij te maken om jongeren aan een job, stage- of opleidingsplaats te helpen. Het Europees Parlement moet zijn verantwoordelijkheid hierin nemen en het voorstel zo snel mogelijk goedkeuren. Timing is in dezen van cruciaal belang. Als lid van de Commissie sociale zaken en werkgelegenheid wil ik daar voluit mijn schouders onder zetten. Ook roep ik de lidstaten op om deze middelen zonder dralen in te zetten voor concrete en effectieve initiatieven ter bestrijding van de jeugdwerkloosheid. Maar laat het duidelijk zijn: deze extra prefinanciering is natuurlijk slechts één element van de oplossing. Het is slechts één kruiwagen. We moeten blijven inzetten op een alomvattende strategie met betere skills matching, het stimuleren van ondernemerschap bij jongeren, het creëren van kwalitatieve stageplaatsen, investeren in een flexibele arbeidsmarkt en uiteraard investeren in duurzame jobs. Geachte collega's, de tijd dringt niet alleen, the time is now! Brando Benifei (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, dopo la comunicazione sulla flessibilità, questa proposta di aumentare la cifra del prefinanziamento con 1 miliardo di euro per accelerare l'Iniziativa a favore dell'occupazione giovanile è sicuramente una buona notizia per i cittadini europei, un'opportunità per l'Europa per disarmare coloro i quali vogliono far fallire il progetto europeo. Serve che il Parlamento trovi rapidamente una posizione comune sulla proposta della Commissione e serve, soprattutto, un impegno deciso da parte degli Stati membri. Almeno su questo punto, nelle condizioni date, l'Europa sta facendo la sua parte ed è ora che gli Stati membri facciano la loro più di quanto è stato fatto finora. Alcuni paesi, ad esempio, non hanno sfruttato adeguatamente le possibilità della Garanzia giovani per riportare i giovani inattivi all'interno del mercato del lavoro. Devo però osservare che la proposta della Commissione non illustra modifiche per il quadro finanziario pluriennale. Ritengo invece sia necessario iniziare a discutere di questo. Bisogna dunque aprire una discussione sulla revisione di medio termine e su una vera unione fiscale di bilancio e sulla possibilità per il Piano Juncker di sostenere progetti in grado di creare lavoro in tempi brevi e non solo flusso di cassa. Serve quindi una nuova incisiva politica economica per gli investimenti e per una maggiore giustizia sociale, altrimenti non ci saranno nuovi posti di lavoro nonostante gli sforzi della Commissione. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, ξανά στο ίδιο έργο θεατές, συζητούμε για άλλη μια φορά το κεφαλαιώδες ζήτημα της ανεργίας της ευρωπαϊκής νεολαίας. Και ποιο ποσό διαθέτει τώρα η Επιτροπή; 1 δισεκατομμύριο ευρώ για την προχρηματοδότηση της πολυδιαφημισμένης πρωτοβουλίας για την εγγύηση για τους νέους. Δηλαδή ψίχουλα, αν σκεφτούμε ότι η Ευρωπαϊκή Ένωση διέθεσε 1 τρισεκατομμύριο ευρώ για τη διάσωση των τραπεζών. Η ανεργία που πλήττει τους νέους στη Νότια Ευρώπη οφείλεται στη σκληρή λιτότητα. Στην Ελλάδα η ανεργία των νέων έφτασε στο 58%, διότι, ενώ δόθηκαν στην Ελλάδα 215 δισεκατομμύρια ευρώ ως δάνεια, τα κεφάλαια αυτά δεν επενδύθηκαν στην πραγματική οικονομία αλλά επέστρεψαν στις τσέπες των δανειστών. Για να χτυπηθεί η ανεργία στην Ευρώπη, πρέπει να αλλάξει το παραγωγικό μοντέλο της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Πρέπει να εγκαταλειφθεί η πολιτική της βίαιης δημοσιονομικής προσαρμογής και της φτωχοποίησης των πολιτών. Χρειαζόμαστε λοιπόν κονδύλια και όχι ψίχουλα, για να δημιουργηθούν δουλειές για τη νεολαία μας. Γιατί η Ευρώπη δεν αντέχει άλλο να έχει 7 εκατομμύρια άνεργους νέους. Jean Arthuis (ALDE). - Monsieur le Président, le chômage des jeunes en Europe est un scandale. Si son ampleur varie d'un pays à l'autre, il reste globalement à un niveau insoutenable. Certes, la crise économique l'amplifie mais, là où il sévit, il met en cause l'inadaptation du droit du travail, tout autant que l'inefficacité des systèmes d'enseignement. Les pays où les jeunes s'intègrent le plus aisément dans le monde du travail sont ceux qui ont privilégié l'apprentissage en entreprise. Outre la maîtrise d'un savoir-faire, la pratique d'une autre langue que la leur optimise les atouts des jeunes pour entrer dans la vie professionnelle. Malheureusement, trop de jeunes restent encore à l'écart de la mobilité au sein de l'Union européenne, comme si cette aventure leur était interdite. Levons d'urgence les barrières et soutenons financièrement le mouvement. J'appelle de mes vœux la création, pour les apprentis, d'un dispositif de reconnaissance des contrats de formation en alternance hors de leur pays d'origine. L'objectif est bien sûr de les encourager à sortir du cadre national, à s'ouvrir à la globalisation et à ses enjeux. Chers collègues, mettons fin à la rupture d'égalité qui subsiste entre enseignement supérieur et apprentissage dans le droit des jeunes à la mobilité en Europe. Posons enfin la première pierre de ce qui pourrait devenir un droit du travail européen par l'instauration d'un contrat d'apprentissage sur l'ensemble du territoire de l'Union. Danuta Jazłowiecka (PPE). - Panie Przewodniczący! W tak krytycznej sytuacji, w której znajduje się obecnie młodzież w Europie, gdzie średnio co piąta młoda osoba nie może znaleźć zatrudnienia, a w niektórych regionach nawet co druga, propozycja Komisji Europejskiej, aby przyśpieszyć dostępność środków na Inicjatywę na rzecz zatrudnienia ludzi młodych jest bardzo dobrą decyzją i daje nadzieję na szybką poprawę sytuacji. Wszyscy wiemy, iż czas w okresie bezrobocia odgrywa niesamowicie ważną rolę, gdyż osoby długo przebywające na bezrobociu mają o wiele większe trudności z powrotem do aktywności zawodowej. Co więcej, w wielu przypadkach poprzez brak pracy i dochodów młodzi ludzie z dnia na dzień zbliżają się do progu biedy, którego przekroczenie jeszcze bardziej pogarsza ich sytuację i możliwości na ponowne włączenie społeczne. Uruchamiając prefinansowanie w 2015 roku dajemy szansę na szybką interwencję w regionach, gdzie ponad 25% młodych ludzi pozostaje bez pracy, nie uczęszcza na żadne studia czy szkolenia. Tym bardziej, że brak działania w państwach członkowskich i regionach, w których młodzi ludzie zostali najciężej dotknięci kryzysem, był często wynikiem braku dostępnych środków. Pamiętajmy jednak, że to, co gwarantuje dzisiaj Komisja Europejska, to dostępność środków, a nie skuteczność w ich wydawaniu. Z każdą nową wieloletnią perspektywą finansową widzimy zaostrzanie wymogów dotyczących efektywności zarządzania europejskimi środkami, co jest wyraźnym sygnałem, że nie każde wydane euro przynosi założone rezultaty. Dodatkowe wymogi związane z wykorzystaniem całkowitego 6-miliardowego budżetu omawianej inicjatywy i dotyczące reform ukierunkowanych na zwiększenie udziału młodych ludzi na rynku pracy mają zagwarantować, że wydane dzisiaj środki przyniosą długofalowe efekty, a nie pozostaną jednorazową interwencją bez przyszłości. Marita Ulvskog (S&D). - Herr talman! Det behövs många insatser av olika slag för att attackera den extremt höga arbetslösheten bland unga. Därför är självfallet förslaget från kommissionen bra. Hittills har det gått för långsamt. Det har varit svårt att få del av European Youth Initiativ för att medlemsländerna har varit väldigt kallsinniga, åtminstone inledningsvis, men också på grund av andra problem man har när man ska etablera stora projekt. Två reflektioner som jag har efter att ha lyssnat på debatten: Skulle det inte vara bra om man kunde försöka få med de sociala parterna – alltså fackliga organisationer och företag – att engagera sig inte bara i de egna akuta problemen, utan faktiskt också engagera sig i ungdomsinitiativet och att ta en större roll i arbetet med att ge unga människor en plats och en mening. En andra reflektion är att det också är väldigt viktigt att tänka långsiktigt när det gäller unga och ungas arbetsmarknader. Det vi ser nu det är att det växer fram jobb till både unga och äldre på en del arbetsmarknader. I USA har man fått 10 miljoner nya jobb. Men vad är det för jobb? Vi kallar det för precarious jobs. Det är sms-jobb, det är nollkontrakt, det är jobb som varken unga människor eller äldre människor någonsin kan försörja sig på. Vi måste se till att vi inte hamnar i den amerikanska situationen nu, när det gäller de unga, utan att vi också har sociala tankar och bedömningar kring investeringarna. Ruža Tomašić (ECR). - Gospodine predsjedniče, nezaposlenost mladih u pojedinim je državama članicama ozbiljan socioekonomski problem. Smatram da ga nećemo riješiti pukim alociranjem više proračunskih sredstava, inicijativama za mlade, jer je u članicama u kojima se on najviše manifestira riječ prije svega o strukturnim problemima. Moramo inzistirati na opsežnim reformama koje bi omogućile mladima da se školuju u poduzetničkom duhu i krenu u ostvarivanje svojih projekata uz minimalna davanja državi i bez administrativnog utega. U protivnom, riskiramo da kvalitetne ideje europske mladeži nikad ne izađu na tržište, a njihovo znanje i entuzijazam ostanu neiskorišteni, što bi za ovu Zajednicu bio ogroman gubitak. Bolje povezivanje javnog obrazovnog sustava s privatnim sektorom također držim posebno važnim jer ne vidim učinkovitijeg načina za odgovoriti na fluktuirajuće potrebe tržišta rada. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE). - Señor Presidente, saludo este impulso al plan de empleo juvenil y deseo que su puesta en marcha tenga un impacto inmediato sobre el problema, que es, para empezar, un drama personal para muchos jóvenes europeos. Pero, además, es un problema para el futuro de nuestra economía. Queremos crecer gracias al conocimiento y, paradójicamente, la generación más preparada de la historia tiene más problemas que nunca para acceder al mercado laboral. Renunciar a este talento, además de generar desesperanza y marginación, lastra nuestra competitividad. Igualmente espero que la gestión de este programa se realice con lógica desde los Estados miembros. No es de recibo, señora Comisaria, que, como ocurre en España, el Estado gestione el 85 % de los fondos, y las regiones, el 15 %, cuando está acreditado que la proximidad y el conocimiento son claves para el éxito de esta iniciativa. Por eso le pido, señora Comisaria, que controle lo que hacen los Estados con los fondos, aplique la regionalización y mida cuáles son los resultados que obtiene cada uno de ellos. Siegfried Mureșan (PPE). - Mr President, the Commission's proposal of last week will surely prove to be beneficial, especially for Member States with high rates of youth unemployment, particularly as measures adopted so far have proven their limits. The main reason is that the Commission put the money at the disposal of the Member States but did not offer the proper means for them to use the money. Although the Youth Employment Initiative has been in place for more than a year, there are still Member States that have not yet – up to now – adopted the operational programmes that allow them to make full use of these funds. The late adoption of the European Social Fund Regulation and also of the MFF Regulation, as well as the delayed signing of the partnership agreements, also led to this situation. Nevertheless, due to the condition imposed – to submit interim payment applications in which the European Union's contribution from the Youth Employment Initiative is at least 50% of the additional pre-financing – some Member States might use the money for projects that do not really bring added value and might opt just to spend the money for purely statistical and mathematical reasons. The „how“ we spend the money is also important, not just the „if“ we spend the money. I would therefore like to draw attention to another issue which we will be facing next year. The entire financial envelope of the Youth Employment Initiative was frontloaded to 2014 and 2015, so next year we will have to use the global margin for commitments. But then again EUR 2 billion of this margin will be used to finance the guarantee for the European Fund for Strategic Investments and we do not know exactly how much money will be left afterwards. So I think that greater challenges lie ahead of the Youth Employment Initiative in the future, particularly next year and the years between next year and 2020. Hopefully these shortcomings will be properly addressed, especially if the programme proves a real success through the recent measures. Vilija Blinkevičiūtė (S&D). - Iš tikrųjų šios kadencijos Parlamente mes nuolat diskutuojame ir ieškome sprendimų dėl jaunimo užimtumo didinimo. Deja, rezultatai kol kad tikrai nedžiuginantys. Tie 7,5 milijonų jaunuolių, kurie nei dirba, nei mokosi, yra tikras priekaištas mums, politikams, kad būtina ieškoti konkrečių sprendimų, ir todėl aš tikrai palaikau Komisijos pasiūlymą padidinti išankstinį finansavimą iki 30 proc., ir jeigu valstybės narės išmintingai tuo pasinaudos, tai tikrai situacija valstybėse narėse turėtų keistis, nes iki šiol ne visos valstybės dėl ekonominės situacijos buvo pajėgios įgyvendinti jaunimo užimtumo iniciatyvą, todėl šitas siūlymas išties yra labai svarbus. Mokymas, tinkamas ir ankstyvas profesinis orientavimas, darbo rinkoje pritaikomo mokslo kokybė yra labai svarbios ir būtinos sąlygos tam, kad atsirastų darbo vietos ir kad tie jauni žmonės būtų įdarbinami tose darbo vietose. Todėl iš tikrųjų labai raginu Tarybą pritarti šiam Komisijos pasiūlymui ir tuo pačiu paraginti valstybes nares, kad jos kuo efektyviau pasinaudotų Europos Sąjungos teikiama išankstinio mokėjimo pagalba, nes su šiuo skirtu didesniu finansavimu tikrai galėsime į darbo rinką sugrąžinti žymiai daugiau jaunų žmonių. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE). - Senhor Presidente, Senhora Comissária, agradeço a sua intervenção, e permita-me dizer-lhe que estou muito de acordo com as suas preocupações e com as medidas que aqui apresentou. É de facto inadmissível que mais de 5 milhões de jovens europeus não tenham emprego. É incompreensível que não se criem condições, mais e melhores condições, para oferecer a mais de 7 milhões de jovens que não podem estudar e que não estão inseridos em programas de formação profissional. A Europa tem obrigação de atuar de forma célere, de forma urgente, para solucionar a curto prazo este flagelo que é o desemprego jovem. Precisamos de programas sociais, é certo, mas o que os jovens esperam, querem e ambicionam são oportunidades de trabalho. Os jovens precisam de pôr em prática o seu valor académico e precisam ganhar rapidamente competências para estarem aptos a entrar num mundo profissional cada vez mais competitivo. Em Portugal, e apesar dos enormes desafios impostos pela crise, é importante – e indo de encontro àquilo que a colega Lara Comi disse... No meu país, em Portugal, o Garantia Jovem tem sido aplicado da melhor forma possível. Em Portugal, mais de 180 mil jovens conseguiram já uma oportunidade profissional e têm feito um esforço enorme para finalizar os seus estudos. Mas não é suficiente, é preciso fazer mais. Por isso, Sra. Comissária, há uma geração, a minha geração, uma geração de jovens mais ambiciosa, que não quer ficar-se por aqui: quer mais e não quer ter limites. Por isso, Sra. Comissária, felicito-a por adiantar mais de mil milhões de euros no apoio ao emprego jovem, mas desafio-a ainda a criar um ecossistema empreendedor a nível da União Europeia que permita a criação de centenas de start-ups e milhares de postos de trabalho para a nossa juventude. Está na altura, Sra. Comissária, de a União Europeia se transformar numa verdadeira start-up nation, para que todos os agentes empreendedores estejam em permanente contacto e onde se disponibilizem novas vias de financiamento. Termino já. É preciso, Sra. Comissária, e eu acredito que não nos devemos esquecer que o futuro de cada país e o futuro da Europa pertence a cada um de nós, pertence aos jovens. Krystyna Łybacka (S&D). - Panie Przewodniczący! Zgadzam się z panią komisarz, że właściwe dofinansowanie i należyte wykorzystanie możliwości w państwach członkowskich jest kluczowe dla powodzenia programu „Gwarancje dla młodzieży“. I w tym kontekście chciałabym zwrócić uwagę Państwa na problem wielokrotnie sygnalizowany mi przez młodych: to są staże i praktyki. Ogromnie ważne dla zdobycia doświadczenia, nabycia praktycznych umiejętności i niezbędne w kształceniu dualnym. Tymczasem wielokrotnie nie można wskazać miejsca do odbycia praktyki czy stażu. Dlatego kluczowa jest europejska mobilność stażystów i praktykantów oraz wskazanie jednego ośrodka, który byłby zbiorem informacji o możliwych miejscach do odbycia stażu czy praktyki. Bardzo ważna jest także jakość tych staży i właściwa ochrona socjalna zarówno stażystów, jak i praktykantów. I to właśnie powinno być bardzo mocno egzekwowane ze strony państw członkowskich. Wspomnę także o ogromnym znaczeniu właściwych programów edukacyjnych, które powinny powstawać przy udziale przedstawicieli rynków pracy. Stanislav Polčák (PPE). - Pane předsedající, já bych chtěl také poděkovat paní komisařce za to, že toto téma zde přinesla. Není samozřejmě nikterak nové, ta čísla jsou alarmující. Když na začátku produktivního věku zjistíte, že vaši práci si nechce nikdo najmout, tak je to obrovská zátěž do startu života, a ukazuje se, že stát vlastně selhal, pokud provozuje vzdělávací systém, který produkuje nezaměstnané. A jestliže dokonce tedy v některých členských státech ta nezaměstnanost dosahuje více než 50 %, tak lze hovořit o selhání systému. Pokud selhává systém, tak je třeba analyzovat příčiny tohoto selhání, žádná nahodilá opatření nepřinesou dlouhodobý efekt. Problém nezaměstnanosti mladých nelze vytrhávat samozřejmě z kontextu, jako je kvalita vzdělávacího systému, ale i jeho zacílení. Já jsem absolvoval stáž v Singapuru a ten jejich vzdělávací systém je neuvěřitelně cílený na mladého člověka, na jeho přednosti i problémy a myslím si, že to je právě to, co potřebujeme, zacílit náš vzdělávací systém. Musíme si přiznat, že zaostáváme v řadě kritérií i ve vztahu právě k asijským vzdělávacím systémům, které už nás mnohdy předhonily. Já bych Vám chtěl paní komisařko popřát, abyste ten problém nezaměstnanosti mladých lidí dokázala řešit z určitého nadhledu. Jako je dělená práce v Komisi systémem, tedy horizontálním nadhledem, tak bych byl rád, kdyby se i Vám tohle podařilo, protože ten systém nelze vyřešit tímto jedním návrhem, a to je Vám myslím také určitě známo. Agnes Jongerius (S&D). - Voorzitter, het is vijf voor twaalf voor al die jongeren die staan te popelen om hun talenten op de arbeidsmarkt te laten zien, maar nu geen kans krijgen. In veel lidstaten zijn de jeugdwerkloosheidcijfers alarmerend hoog. En bovendien worden deze landen vaak ook nog systematisch gedwongen om te bezuinigen. Ze hebben dus op zijn zachtst gezegd geen cent te makken om hun eigen jongeren aan het werk te helpen. En het gevaar voor een verloren generatie en het verkwisten van talenten ligt dus op de loer. Door nu één miljard euro als vooruitbetaling aan de lidstaten beschikbaar te stellen, kan er wel een begin gemaakt worden met de uitvoering van díe plannen die moeten leiden tot nieuwe banen en uw initiatief, geachte mevrouw de commissaris, is dus een stap in de goede richting. Maar om de Europese kenniseconomie met duurzame banen te ontwikkelen zijn veel meer middelen nodig. Het investeringsplan zal hierbij een cruciale rol moeten spelen. Bij het beoordelen van projecten zal per lidstaat goed moeten worden bekeken hoeveel goede, fatsoenlijke banen deze daadwerkelijk opleveren, ook voor de jongeren en ook voor de middellange termijn. Geachte commissaris, uw voorstel komt op het nippertje, maar verdient alle steun. Daarom hoop ik ook dat de Raad er snel mee zal instemmen, maar graag hoor ik van u ook nog hoe u ervoor gaat zorgen dat bij verdere investeringen rekening gehouden wordt met de banen die jongeren zo keihard nodig hebben. Michaela Šojdrová (PPE). - Paní komisařko, já vítám návrh na předfinancování programu na zvýšení zaměstnanosti mladých lidí a samozřejmě budu také sledovat efektivitu jeho využívání, protože nezaměstnanost je hrozba, hrozba vyloučení, frustrace mladých lidí, které jsme také někdy svědky. Mohu také potvrdit, že i stávající programy mohou iniciovat aktivity podnikatelů zejména v regionech, které mají nějaké ekonomické nebo geografické znevýhodnění. A mohla bych vyjmenovat konkrétní mladé lidi, kteří díky stážím našli následně lepší zaměstnání. A tyto programy samozřejmě nemohou nahradit stabilní udržitelné prostředí, konkurenceschopné prostředí pro naše podnikatele, pro rozvoj podnikání v českých zemích. Ale myslím si, že i to je v rukou Evropského parlamentu, když zde hlasujeme někdy o nadbytečných regulacích. Jistě je také důležitá role vzdělávacích systémů, a tam kde zaměstnavatelé se dosud nezapojili, tak by měli dostat příležitost a být zapojeni do přípravy vzdělávacích programů a do následné praxe. Iniciativa pro mladé nemůže být vnímána pouze jako pasivní čerpání, ale já ji vnímám jako investici do změn a do dlouhodobých aktivit a za tento příspěvek k těmto programům děkuji. Glenis Willmott (S&D). - Mr President, Commissioner, people tend to look at the youth unemployment crisis as a southern European problem, but if you look at the figures you will see it is a problem in all parts of the EU, including in my country – the UK – where over 760 000 young people are still desperately looking for work. If we are serious about tackling the terrible plight of these young people, we need to be much more ambitious, and whilst I applaud bringing forward money under the Youth Employment Initiative, I cannot help but think this is a mere drop in the ocean, a short-term boost without any long-term gain. Labour MEPs believe we need to see ambitious plans, in particular for the Youth Guarantee Scheme, which will boost and re-energise those young people who feel abandoned in the current job market. It is a shame the current UK Government has shown no interest in implementing the Youth Guarantee. However, Commissioner, I am sure you will be pleased to hear that my party – the Labour Party – is committed to a real jobs guarantee in the UK to get our youth unemployed into work. Eider Gardiazabal Rubial (S&D). - Señor Presidente, durante las negociaciones del pasado marco financiero, una de las grandes prioridades del Grupo socialista fue la Garantía Juvenil de empleo. La verdad es que no conseguimos que el Consejo soltara más de esos 6 000 millones de euros que quería poner para siete años, pero al menos conseguimos concentrar ese dinero en los años 2014 y 2015, porque la prioridad es hoy y los jóvenes no pueden esperar a 2019 a que pongamos en marcha esos planes. Pero ha habido muchos problemas. Ha habido problemas de implantación, ha habido retrasos en la aprobación de los planes operativos y, además, ha habido problemas de financiación. Por lo tanto, hemos perdido un año entero y no nos podemos permitir que 2015 sea otro año perdido, porque de verdad necesitamos que la Garantía Juvenil funcione. Ahora ya tenemos esa prefinanciación adelantada y felicitamos a la Comisión Europea, porque ese era uno de los verdaderos problemas. Pero ahora tenemos que asegurar que de verdad la Garantía Juvenil se ponga en marcha y llegue a los jóvenes que lo necesitan. Hay que mejorar la comunicación, porque tan solo dos de cada diez jóvenes saben que existe este plan europeo y, por lo tanto, el resto jamás podrá pedir participar. Y, por último, tenemos que trabajar en la modificación del marco financiero. Porque este adelanto de la financiación nos va a crear un problema de pagos para 2015 y porque en 2016 no hay dinero previsto. Maria Arena (S&D). - Monsieur le Président, je remercie Madame la Commissaire pour l'initiative qu'elle vient de prendre et la solution apportée. Nous savons que c'est l'une des difficultés posées par la garantie pour la jeunesse et par l'initiative pour l'emploi des jeunes, et il fallait certes trouver une solution. Mais, comme vous l'avez dit – et nous l'avons tous dit –, les jeunes sont les principales victimes de la crise économique depuis 2008 et, aujourd'hui, les plus vulnérables parmi eux sont ceux qui n'ont pas d'éducation ni de qualification suffisantes: les NEET, comme nous l'avons dit tout à l'heure, c'est-à-dire ceux qui ne sont nulle part, qui sont laissés au bord du chemin. Or, dans le cadre d'un contexte d'austérité, un nombre croissant de mesures sont prises et viennent empêcher les États membres de mener des actions structurantes pour ces jeunes, des actions fortes en matière d'éducation, de formation et d'investissement dans la création d'emplois. Madame la Commissaire, je vous pose donc une seule question. Êtes-vous prête, dans le cadre du semestre européen, à faire en sorte de ne pas retirer d'une main ce que vous avez donné de l'autre, c'est-dire de ne pas retirer les 6 milliards que vous mettez aujourd'hui sur la table par le biais des programmes de réforme, car ces programmes suppriment les actions structurantes destinées à ces jeunes? Donnez-nous des solutions dans le cadre du semestre européen afin d'éviter le pire. Георги Пирински (S&D). - Предложението на Комисията за значително увеличаване на първоначалното предварително финансиране за инициативата за младежка заетост несъмнено трябва да бъде приветствано и подкрепено като особено навременно и необходимо. И в тази връзка бих искал да поздравя Комисар Тейсен, която според мен заслужава пълно признание за нейните лични усилия в това отношение. Същевременно трябва да сме, обаче, съвсем наясно, че тази стъпка далеч не решава въпроса. Докато в началото на 2014 година имаше 5 милиона и 600 хиляди под 25 години, които са без работа, в сегашното съобщение вече се говори за седем милиона млади европейци, които се намират без работно място, без обучение или образование. Има още едно нещо: дългоочакваният средносрочен преглед за стратегията „Европа 2020“ (Europe 2020) така и не се състоя. Комисията не представи своя анализ и моят въпрос към Комисар Тейсен е следният: Не считате ли, че е абсолютно задължително да има такъв преглед, за да бъдат мерките, които се предприемат, наистина основани на сериозен анализ, а не да бъдат повече пиар акция? Elena Gentile (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signora Commissario, non v'è dubbio che la decisione in discussione sia il risultato di una nuova consapevolezza della difficoltà di molti Stati membri di avviare gli interventi programmati necessari e indispensabili per la promozione di nuove e più efficaci politiche attive per il lavoro. Coglieremo, quindi, in tempi certamente più rapidi l'obiettivo di rendere esigibile da parte dei giovani il diritto ad acquisire nuove competenze dentro profili formativi sempre più orientati alle esigenze del sistema d'impresa, di quel sistema d'impresa che ha accettato la sfida dell'innovazione e che oggi contribuisce a rassegnarci un quadro di cauto ottimismo legato ai primi sintomi di ripresa, almeno nel mio paese. Ma la sfida che ci attende è certamente molto più ambiziosa e ci impegna a valorizzare il capitale umano costituito dai giovani. A loro chiediamo di promuovere insieme a noi una nuova cultura dell'impresa e del lavoro che favorisca la crescita in una nuova cornice di responsabilità sociale. Lavoro dunque, ma lavoro di qualità, e la qualità del lavoro, oggi come ieri e certamente come domani, si declina soprattutto sul terreno dei diritti e della dignità dei lavoratori. Richard Howitt (S&D). - Mr President, the word „apprentice“ comes from the Latin „to understand“, but I do not understand why the government of my country has allowed the number of apprenticeships in my own East of England constituency to fall by 6 000 in the last year, how four in ten firms that the government says are providing apprenticeships do not even realise they are doing so, and how almost all the previous growth in what our government calls „apprenticeships“ are people over 40, with 2 000 people over 60. „The Apprentice“ has to mean more than the name of a TV show. British companies in the CBI this month found that the low level of skills is the greatest threat to UK competitiveness. In Britain, youth unemployment is rising again, with the UK behind both France and Germany and below the European average for young people not in employment, education or training. I am proud to have worked to get European Youth Jobs Guarantee money for Thurrock in my constituency, yet, once again, the British Government's delay in agreeing the programme means that while Parliament today is deciding to spend 30 times more on this fund, Britain has yet to get anything. By simply rebranding what it means to be an apprentice, the government of my own country is simply branding itself as untrustworthy. Have I made myself understood? Lynn Boylan (GUE/NGL). - Mr President, in Ireland last week we heard that youth unemployment is once again on the rise. Coupled with the mass emigration of over 160 000 youths since the crash, a lost generation of young people is being created. The European Union's attempt to address these devastating levels of youth unemployment across Europe has been marred by a lack of ambition, funds and understanding. The EUR 6 billion allocated to the Youth Guarantee is a mere drop in the ocean. If Europe's leaders were less concerned with making themselves look good and more serious about getting young people into work, they would have created a properly funded scheme of at least EUR 21 billion, as recommended by the ILO. As it is, the scheme is simply once again paying lip service to our jobless youths. Yes, the Commission should frontload the EUR 1 billion but, without a well-funded system in place, young people are once again being offered overall an empty promise and not a guarantee of proper employment. Uwagi z sali Dubravka Šuica (PPE). - Gospodine predsjedniče, poštovana gospođo Thyssen hvala Vam na ovim inicijativima s kojima dolazite, s obzirom da sam sigurna da poznajete problematiku mladih i da Vas ova tema stvarno interesira, ali brojke su stvarno alarmantne. 5 milijuna mladih u Europskoj uniji ne radi, u nekim državam 50%. Nažalost i moja država Hrvatska spada u sam vrh tih postotaka gdje jako veliki broj mladih ljudi ne radi. Isto tako 7,5 milijuna mladih od 15 - 24 godine su izvan bilo kakvog sustava, bilo obrazovanja bilo naukovanja, bilo kakve vrste osbosobljavanja. To stvara velike društvene probleme i ja zato ne volim kad se upotrebljava izraz izgubljena generacija. Nažalost, mogla bi postati izgubljena generacija ukoliko mi stariji svi zajedno ne poduzmemo nešto. Smatram da treba učiniti sve kako bi mladi stekli dostojanstvo, a dostojanstvo će steći ako steknu prvo radno mjesto. Mislim da je to jako važno i ja vjerujem da ova milijarda koju ste izdvojili Vi i gospodin Dombrovskis zajedno, s obzirom da razumijete problem, da će bitno pomoći državama članicama da pokrenu svoje operativne programe i da zaista zaposlenost mladih ne bude više ovako žučna i žurna tema. Liisa Jaakonsaari (S&D). - Arvoisa puhemies, on yksi asia, johon haluan vielä kiinnittää huomiota – niin hieno ajatus kuin tämä onkin ja meidän pitää tukea sitä. Kiitos myös komission jäsenelle, että hän on vienyt sitä eteenpäin. Mutta on myös varottava sitä, että nuoret eivät joudu harjoittelukierteeseen. Olen tavannut lukuisia noin kolmekymmentävuotiaita kahden tutkinnon ihmisiä, jotka ovat jatkuvassa harjoittelukierteessä. Tämä johtaa siihen ajatukseen, johon Maria João Rodrigues puuttui, eli että myös investointiohjelmalla ja kaikilla EU:n toimenpiteillä pitää vaikuttaa siihen, että kilpailukyky paranee ja me saamme työpaikkoja. Euroopan unioniahan on moitittu montaa kertaa siitä, että kansalaisten aloitteet eivät mene eteenpäin, vaan hyvätkin ideat ikään kuin hukkuvat komission pohjattomaan byrokratiaan, ja siinä kritiikissä on perää. Mutta tämä ajatus on todella lähtenyt nuorista itsestään, ja olisi hyvä, jos arvoisa komission jäsen joskus sanoisi tämän, että ajatus on alun perin lähtenyt nuorista itsestään. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н председателстващ, уважаеми колеги, уважаема г-жо Комисар, безспорно младежката безработица е сред най-големите проблеми на държавите - членки на Европейския съюз. Това е така, защото безработицата сред младите е една от главните причини за вътрешната миграция в рамките на Европейския съюз, за големи демографски диспропорции и за обезлюдяване на цели райони. Тази миграция причинява огромни демографски проблеми и в без това тежко поразената от демографската катастрофа Европа. Например, такива проблеми има в моята държава България. Затова е разумно предвидените от Вас средства да бъдат насочвани в най-тежко засегнатите от демографската катастрофа райони и да бъдат съсредоточени в образованието на младите хора, които да могат да намерят своята работа и реализация там, където са родени, а не да бъдат принудени да мигрират. António Marinho e Pinto (ALDE). - Senhor Presidente, Senhora Comissária, felicito-a por esta medida, felicito a União Europeia por esta medida, embora seja uma medida de caráter essencialmente paliativo. A verdadeira solução para os problemas do desemprego está em políticas económicas de crescimento, e não de austeridade. Mesmo assim, queria chamar a sua atenção para um problema dentro deste problema geral do desemprego jovem: é o desemprego das mulheres jovens. As mulheres jovens, muitas vezes, são obrigadas a renunciarem à maternidade para poderem ter um emprego. As jovens muitas vezes têm que escolher entre ser mães e ter um emprego. E, portanto, é preciso que as políticas que combatem o desemprego dos jovens combatam também esta iniquidade, que a mulher jovem possa ter emprego e possa também ser mãe. Por fim, uma palavra para um escrutínio efetivo sobre como vão ser gastas estas verbas, porque o passado recente ensina-nos que muitas vezes elas desaparecem na corrupção, na compra de fidelidades políticas ou no eleitoralismo fácil. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL). - Señor Presidente, señora Comisaria, yo vengo de un país, Galicia, en el sur de Europa, donde la situación de los jóvenes no difiere de lo que ya se ha dicho aquí durante este debate. Más de cien mil jóvenes han tenido que salir, que emigrar para encontrar trabajo fuera de nuestro país. Muchos miles de jóvenes están trabajando en una situación de precariedad tremenda, que los convierte en trabajadores y trabajadoras pobres, y otros muchos todavía no han tenido la posibilidad de trabajar. En este contexto, también hemos visto en nuestro país que hay unas causas profundas de esta situación, que son las políticas neoliberales que han destruido sectores productivos básicos como la pesca, como la agricultura; que han destruido un sector estratégico en nuestra economía como el sector naval; o que han destruido y deslocalizado la producción y las empresas. En este contexto, nos hemos visto afectados también por las políticas de austeridad y por la Troika. Por eso le pido, señora Comisaria, que entren en el fondo de la cuestión y revisen estas políticas. Si no, la solución no va a ser real. Bill Etheridge (EFDD). - Mr President, I have watched with interest this debate, and I see a lot of the Members of the British Labour Party here absolutely loving it – with big beaming smiles on their faces. And why wouldn't they have? Because they can see, all through, infecting this room, the same thought process of „the answer to everything is big state, more taxes, more interference“. The same kind of thing that they ruined the UK with, they can now see the EU doing across the whole area – with every speech, a state growing larger and larger, and no real answers. Well, here is an answer: youth unemployment. It is a serious issue. What we need to be doing is to make sure we have sensible, controlled immigration into countries so that people can get a foot on the employment ladder. We also need to make sure that we do not constantly spend billions of pounds or euros on saddling future generations with debt that they will never pay off, just because people like the idea of the state controlling everything. It is time to throw away the ideas of the past. Milan Zver (PPE). - Pozdravljam odločitev komisarke Marianne Thyssen, naše bivše kolegice,da se v okviru evropske pobude za mlade že letos sprosti milijarda evrov. Ta sredstva bodo zelo pomagala, koristila več kot pol milijona mladim v dvajsetih državah članicah Evropske unije. Tudi moja Slovenija je med državami, ki bo prejela ta sredstva za spodbujanje zaposlovanja mladih, za odpiranje novih delovnih mest, za hitrejši prehod iz šolanja na trg dela, za izobraževanje in usposabljanje. Toda Evropska komisija mora dosledno nadzirati porabo denarja, da bosta oba mehanizma, jamstvo za mlade ali pa evropska pobuda za mlade, dosegla svoj namen. Če se bo povečalo, denimo, število zaposlenih uradnikov na zavodu za zaposlovanje, seveda to ne bo namenska poraba, bomo naredili s tem dvojno škodo. Zato želim, da se sredstva morajo porabiti in namensko in učinkovito. Direktna finančna pomoč bo izjemno dobrodošel kratkoročni ukrep. Dolgoročno pa lahko problem rešimo le s posodabljanjem izobraževalnega sistema in pa z ustvarjanjem zdravega gospodarskega okolja. Tibor Szanyi (S&D). - Hallgatva ezt a mai vitát, nagyon sok képviselő – ki-ki nyilván a saját országának a tapasztalatait is idevéve – az én fülemnek legalábbis, akinek nyilatkozott, hogy, minthogyha bizonyos kormányok nem igazán szeretnék ezt a programot. Tehát azt látjuk, hogy egyfelől itt az Európai Parlamentben, az Európai Bizottságban rengeteget tettünk az Ifjúsági Garancia Program érdekében, és valahogy aztán akadozik a nemzeti végrehajtás. Sőt, volt aki azt mondta, hogy szabotálja az ő kormánya. Egyébként sajnos Magyarországon is így van ez, a kormány nem teszi meg a szükséges lépéseket. Tulajdonképpen én azt kérdezném, hogy hogyan lehetne vonzóbbá tenni ezt a programot úgy, hogy ne csak az Unió maga, hanem a tagországok is szeressék. Illetve, hát ami eddig történt, azért ott számonkérésnek is van helye, mert nagyon sok ország viszont azon túl, hogy nem szereti, igazából csak valami statisztikai kozmetikázásra használja ezt a programot. Valódi munkahelyek kellene, és ezért kérdezem ezt. José Inácio Faria (ALDE). - Senhor Presidente, Senhora Thyssen, caros Colegas, o desemprego jovem é uma realidade preocupante e assustadora pelos números que apresenta e pelas consequências que acarreta. A Sra. Comissária referiu, na sua intervenção inicial, que 1 em cada 5 jovens europeus estão desempregados. São cerca de 5 milhões na Europa. É por isso que saúdo a proposta da Comissão que prevê aumentar a taxa de prefinanciamento da iniciativa para o emprego dos jovens em regiões onde o desemprego juvenil excede os 25 %, como é o caso de Portugal, onde a taxa de desemprego entre os jovens é de 34,5 % e representa cerca de 280 mil jovens. A 4 de fevereiro, a Comissão informou que cerca de mil milhões de euros poderão ser disponibilizados já este ano para ajudar os jovens que não têm emprego, não estudam nem frequentam qualquer formação, os denominados NEET, que vão dos 15 aos 29 anos. Sra. Comissária, congratulo V. Excelência por esta iniciativa e faço votos para que a Comissão defina igualmente normas mínimas a que devem obedecer os programas operacionais a adotar pelos Estados-Membros no que diz respeito à qualidade dos estágios, à dignidade dos salários e à estabilidade dos vínculos laborais. Sra. Comissária, como V. Excelência disse, não podemos perder mais tempo. Urge, sim, resgatar toda uma geração em risco. Tania González Peñas (GUE/NGL). - Señor Presidente, considero que este programa no responde a la realidad de los problemas de los jóvenes. Las medidas que se plantean hacen hincapié en la empleabilidad – de nuevo, la empleabilidad — , cuando el verdadero problema con el que nos encontramos es el subempleo: la mayoría de los jóvenes no encuentran un trabajo que esté a la altura de su cualificación. No es que no estén bien cualificados, todo lo contrario: tienen más cualificación que la que requieren los trabajos con los que se encuentran. Nuestros jóvenes se están viendo condenados al paro, a la precariedad y al exilio, porque no se le puede llamar movilidad. No se le puede llamar movilidad: se llama emigración y exilio. Las políticas de austeridad están destruyendo empleo; destruyen calidad en el empleo y destruyen derechos laborales. Se está pretendiendo competir por la vía del coste laboral, en lugar de analizar la competitividad desde la mejora de las capacidades del sistema productivo. Necesitamos mejorar la calidad del empleo y apostar por la innovación. Андрей Новаков (PPE). - Г-н Председател, г-жо Комисар, като най-младият член на този Парламент аз виждам в младежката гаранция много повече от просто мярка или просто програма. Аз виждам в нея реална възможност да променим животите на стотици хиляди млади европейци отвън. При сегашните нива на предварително финансиране можем да достигнем до не повече от 22 хиляди млади хора. С предложението на Комисията можем да достигнем до над 650 хиляди. Това са 650 000 млади европейци, които ще останат тук и ще създадат добавена стойност именно в Европа. Чух колеги да казват: „Не всеки млад човек може да стане адвокат. Не всеки млад човек може да стане лекар. Не всеки млад човек може да стане звезда.“ Може, колеги, може и ще стане. Защото звездите на този Съюз не са на знамето, а са сред младите хора отвън. Ето защо младежката гаранция трябва да работи в пълен синхрон с Европейския социален фонд, така че да удвоим резултатите. Ето защо държавите членки трябва да приемат борбата с младежката безработица в реален приоритет. Нещо повече: това е шанс и за нас да превърнем борбата с младежката безработица от приоритет на думи в приоритет на дела. От нас зависи дали това ще стане реалност. Благодаря ви и адмирирам намерението на Комисията да увеличи предварителното финансиране. (Koniec uwag z sali) Marianne Thyssen,
Lid van de Commissie
. - Dank u, Voorzitter, collega's, voor dit intense en vruchtbare debat. Ik kan u zeggen dat ik de zorg van de mensen deel. En dat is ook het geval voor de andere collega's van de Europese Commissie. De realiteit achter de cijfers die hier een paar keer zijn genoemd, is schrijnend. Ons budget is natuurlijk beperkt. We moeten roeien met de riemen die we hebben en werken met het budget dat ons is toegewezen. En u weet allemaal hoe we gevochten hebben om in het meerjarig financieel kader voldoende middelen hiervoor los te krijgen. Met de middelen die we hebben, doen we wat we kunnen. Zeker als het gaat over het jeugdwerkloosheidsinitiatief hebben we een extra inspanning gedaan. We hebben ervoor gezorgd dat er frontloading is, dus dat het budget van zeven jaar naar voren geschoven wordt en dat het onmiddellijk kan worden gebruikt. Ik denk dat dat een heel belangrijke zaak is. We hebben er ook voor gezorgd dat projecten voor gelden uit dit fonds in aanmerking komen, zelfs projecten die al in het laatste kwartaal van 2013 opgestart waren. We hebben als regel dat alles moet zijn uitgegeven binnen vijf jaar, niet binnen tien jaar, zoals de algemene regel is bij het Europees Sociaal Fonds. We hebben voor deze specifieke budgetlijn geen cofinancieringsverplichting voor de lidstaten, zodat zij dit geld gemakkelijker kunnen opnemen. Nu gaan we ervoor zorgen dat de prefinanciering hoger wordt en van 1 of 1,5 procent naar 30 procent gaat. Ik denk dus dat het heel moeilijk zal worden om die middelen nog beter te besteden. Ik vraag u dan ook heel dringend om dit voorstel snel goed te keuren en ik doe natuurlijk hetzelfde verzoek aan de Raad. Nu is de vraag: wordt dat geld goed besteed en waar komt het eigenlijk terecht? Die zorg is hier namelijk door meerdere collega's van het Europees Parlement geuit. Welnu, op politiek niveau en in elk bilateraal contact dat ik tot dusver heb gehad met ministers uit de regeringen van de lidstaten, kaart ik dit aan. Gebruik het geld, zet het in, maak er uw werk van en zie er ook op toe dat het goed gebruikt wordt, want als het niet goed gebruikt wordt, zullen wij heel snel en heel streng optreden en worden er sanctiemaatregelen genomen. Mijn directoraat-generaal doet hetzelfde en heeft ondertussen de reputatie opgebouwd zeer efficiënt te zijn, altijd bereid te zijn om begeleiding te geven aan lidstaten bij de opbouw van capaciteit, om technische adviezen te geven, maar ook om streng te zijn, als dat nodig is. Wij aarzelen dus niet om betalingen stop te zetten als daar redenen toe zijn. Ik ga er ook vanuit dat de sociale partners in de lidstaten wel een beetje meer toezicht houden, want volgens de reglementering zijn de sociale partners in de lidstaten ook betrokken bij het opstellen van het programma. Dus wie daarbij betrokken is, heeft een stuk ownership, voelt zich geroepen om ook te volgen wat er nadien mee gebeurt. Dus ik reken ook een beetje op de inbreng van de sociale partners. Wat de monitoring betreft, de omgang met het geld zelf: de lidstaten moeten driemaal per jaar rapporteren over de financiële gegevens. Ze moeten ook een jaarlijks implementatierapport voorleggen en een eerste rapport voor wat het jeugdwerkgelegenheidsinitiatief betreft komt in april 2015. Tegen het einde van 2015 komt een volledig evaluatierapport over het eerste jaar van het werkloosheidsinitiatief, de manier waarop het geld besteed is en over de bedenkingen die de lidstaten daarbij hebben. Gekoppeld aan de maatregel die nu voorligt, is ons initiatief om de ESF-verordening te wijzigen om een hogere voorfinanciering mogelijk te maken; lidstaten moeten het geld effectief en binnen twaalf maanden voor het juiste doel inzetten en als dat niet gebeurt, als ze dat niet kunnen bewijzen, niet kunnen aantonen aan de Commissie, dan wordt het geld teruggevraagd. Dus er wordt veel geld vooraf gegeven, meer dan we gewend zijn, maar er wordt ook extra op toegezien dat het geld effectief wordt gebruikt waarvoor het bestemd is. Dan wil ik het nu nog hebben over de jeugdgarantie en het jeugdinitiatief. Het jeugdwerkgelegenheidsinitiatief, maar ook de jeugdgarantie – uiteindelijk het grote politieke doel en het grote politieke commitment waartoe de lidstaten zich verbonden hebben –worden op de voet gevolgd in het kader van het Europees semester. Ik kan u nogmaals duidelijk maken, of u eraan herinneren dat in de laatste semesteroefening niet minder dan achttien lidstaten van de Unie een landenspecifieke aanbeveling hebben gekregen over jeugdwerkgelegenheidsinitiatieven. We zullen dat ook van dichtbij blijven volgen en ook in de volgende semesteroefening zullen we daar voldoende aandacht aan geven. Maar ik ben er mij ook heel bewust van collega's – en meerderen van u hier in dit Parlement hebben daarop gewezen – dat het probleem natuurlijk niet opgelost wordt met dit geld, die 3,2 miljard, noch met de 3,2 miljard extra uit het ESF. Met de centen alleen lossen we het niet op. Jeugdwerkloosheid oplossen is ook een kwestie van vraag en aanbod op de arbeidsmarkt. We moeten er dus ook voor zorgen dat er jobs gecreëerd worden. Aan de ene kant ervoor zorgen dat mensen klaar zijn, dat ze de juiste vorming hebben, dat ze als ze een job aangeboden krijgen deze kunnen invullen, dat ze gestuurd worden naar de jobs die beschikbaar zijn, maar er moeten natuurlijk wél jobs zijn. En dat is de reden waarom deze Commissie vanaf het begin heeft ingezet op een driehoek. Budgettaire verantwoordelijkheid, omdat we de financiële stabiliteit willen bewaren of verder versterken. Structurele hervormingen, waaronder ook hervormingen op de arbeidsmarkt. En daarnaast investeringen. Extra investeringen hoeven we van overheden niet te verwachten, want die zitten krap qua financiën, maar er is veel slapend geld op de privémarkt, op de kapitaalmarkt, geld dat kan worden ingezet voor investeringen en dat we moeten zien los te krijgen. Het is van belang hiervoor aantrekkelijke condities te creëren. Dat proberen we onder meer met ons investeringsplan dat eind vorig jaar is aangekondigd, te bewerkstelligen. Dat investeringsplan, waarvan de werking u hier is uitgelegd – daar had u overigens een vraag over mevrouw Rodrigues – voorziet in investeringen in een aantal essentiële sectoren, om ervoor te zorgen dat Europa competitief wordt, maar ook in sectoren die noodzakelijk zijn voor de transitie naar een samenleving, naar een economie die is aangepast aan de globalisering, die rekening houdt met de digitale dimensie van de samenleving van vandaag, die bijdraagt aan competitiveit en het creëren van werkgelegenheid. Dus ik reken erop dat de jobs die automatisch zullen ontstaan door dat geld te investeren ook tot nieuwe jobs zullen leiden. Europa, maar vooral de lidstaten en de regio's, moeten er dan eventueel voor zorgen dat jonge mensen klaar staan om beschikbare arbeidsplaatsen op te vullen. Collega's ik denk dat we het er allemaal over eens zijn dat we hier spreken over een immens probleem. Het gaat niet om een verloren generatie. Daar mogen we niet aan denken. Het gaat erom om die zaak aan te pakken en om die jonge mensen hoop te geven, om ze vooruitzichten te geven en om ze de kans te geven, mannen én vrouwen, om een leven te starten, om een gezin te starten, om een investering te doen, om iets te ondernemen in hun leven. Dat moeten we doen. Daar moeten we voor zorgen. En dat is waar het om gaat. Dus om die reden kan ik u alleen nogmaals vragen, help ons om dit voorstel er snel door te krijgen. Ik weet dat het een druppel op een gloeiende plaat is, maar alle druppels helpen en als iedereen zijn verantwoordelijkheid neemt op de vierkante meter waarop hij bevoegdheden heeft, dan moeten we dit probleem kunnen aanpakken en dan moeten we er echt voor kunnen zorgen dat we de jonge mensen weer perspectief geven. Ik dank u voor uw steun. Seán Kelly (PPE). - Mr President, I just have a query regarding catch-the-eye. I was here for the last debate, I did not speak. I was here for the entirety of this debate and at the very outset – I could not do it any quicker – I bid for catch-the-eye. You were not presiding then. Most of the assistants around you were not presiding then. I want to know what criteria you used to select those you chose for catch-the-eye. One colleague said to me that I should try the lotto as I would have a better chance. I also want to understand why it is that when Members come in here and spend their time here and are told that they need to be here at the beginning to get called, they do not get called. It is not very pleasant. You seem to know some of those you were calling pretty well, which is all very fine, but I would like to know, since you were not here presiding at the beginning of this debate, what intelligence was brought to bear in choosing those you called to catch-the-eye. Secondly, as we do not have votes today, why did you not allow some more catch-the-eyes, and how many of those who bid did you not actually call to speak on this most important topic for all of us, and particularly those of us in countries like mine where there is very high youth unemployment? Przewodniczący. - Chciałbym poinformować, że udzielałem głosu tym paniom i panom posłom z poszczególnych grup politycznych, którzy byli na pierwszych miejscach na mojej liście, natomiast nie udzieliłem głosu także wielu paniom i panom posłom, których znam, cenię i szanuję, ale głosu im nie udzieliłem, więc bardzo bym prosił, żeby Pan nie sugerował, że tutaj udzielam głosu swoim znajomym. Jestem 11. rok w Parlamencie Europejskim i bardzo wielu pań i panów posłów znam i bardzo mi przykro, że nie mogłem im wszystkim dzisiaj udzielić głosu. Mam nadzieję, że następnym razem będę mógł to uczynić. Proszę przyjąć moje przeprosiny, jeżeli nie mogłem wszystkim udzielić dzisiaj głosu, naprawdę nie wynikało to z mojej złej woli. Temat tej debaty jest bardzo ważny dla każdego kraju członkowskiego, także dla mojego, Panie Pośle. Oświadczenia pisemne (art. 162) Isabella Adinolfi (EFDD),
per iscritto.
– Questa settimana a Strasburgo la Commissione europea ha proposto di mobilitare un miliardo di euro nell'arco del 2015 a favore dell'Iniziativa garanzia per i giovani. Crediamo che questo nuovo aiuto, nel caso in cui si avverasse, possa davvero aiutare i nostri giovani. Il governo italiano dovrà però monitorare meglio e in maniera trasparente i programmi dalle varie regioni nel corso dei prossimi anni. Ad oggi sappiamo il numero complessivo dei giovani che si sono iscritti a Garanzia Giovani (più di 400.000 stando agli ultimi dati ufficiali), ma non sappiamo quanti abbiano trovato un lavoro a tempo determinato o indeterminato. In sede di commissione per la cultura e l'istruzione e attraverso l'Intergruppo Giovani continueremo a monitorare l'evoluzione dell'iniziativa in generale e della possibile mobilitazione di grandi risorse per il 2015. Clara Eugenia Aguilera García (S&D),
por escrito.
– Después del primer año de implementación de la Iniciativa de Empleo Juvenil europea, la Comisión ha detectado que esta no se está produciendo al ritmo previsto inicialmente. Esta situación es especialmente grave en los Estados miembros con situaciones más graves de desempleo juvenil. España, por ejemplo, que cuenta con la mayor asignación de fondos europeos de este programa, ha tardado más de un año en iniciar la puesta en marcha de esta iniciativa. La propuesta de la Comisión pretende aumentar la tasa de prefinanciación de la iniciativa del 1% al 30%. Por lo tanto, los Estados miembros recibirán durante el año 2015 hasta una tercera parte de la asignación prevista, lo cual podría acelerar su implementación. A pesar de reiterar nuestras exigencias para que se garanticen los recursos para este programa en 2016 y exigir el aumento del presupuesto para el periodo hasta los 21 000 millones que pide la OIT, así como la cobertura de los jóvenes hasta los treinta años, la Delegación Socialista Española quiere mostrar su conformidad con una medida que les parece positiva en términos generales. Hugues Bayet (S&D),
par écrit.
– La proposition de la Commissaire Thyssen de mobiliser 1 milliard d'euros afin de préfinancer 30 % (au lieu de 1,5 % précédemment) des mesures favorisant l'emploi des jeunes dans le cadre de l'initiative pour l'emploi des jeunes est évidemment positive. 5 millions de jeunes sont aujourd'hui sans emploi au sein de l'Union ce qui est inacceptable. De ce milliard, 13 millions d'euros seront destinées à l'emploi des jeunes dans les provinces du Hainaut et de Liège ainsi qu'en région bruxelloise. Ayant fait de la lutte pour l'emploi un de mes combats prioritaires dans ma commune de Farciennes et dans la région de Charleroi, je ne peux évidemment que me réjouir de cette accélération. De même, il faut souligner l'apport des projets FSE pour la période 2014-2020 en matière de formation, de lutte contre le décrochage scolaire, de reconnaissance de compétences, etc. Mais ces efforts ne doivent pas être partiellement annulés par les mesures d'austérité prônées par l'Union européenne et qui de facto brident la création de ces emplois dont nos jeunes ont tant besoin. Il est urgent de quitter l'austérité socialement destructrice afin de permettre aux investissements publics et privés de relancer l'économie et de favoriser la création d'emplois. José Blanco López (S&D),
por escrito.
– Después del primer año de implementación de la Iniciativa de Empleo Juvenil europea, la Comisión ha detectado que esta no se está produciendo al ritmo previsto inicialmente. Esta situación es especialmente grave en los Estados miembros con situaciones más graves de desempleo juvenil. España, por ejemplo, que cuenta con la mayor asignación de fondos europeos de este programa, ha tardado más de un año en iniciar la puesta en marcha de esta iniciativa. La propuesta de la Comisión pretende aumentar la tasa de prefinanciación de la iniciativa del 1 % al 30 %. Por lo tanto, los Estados miembros recibirán durante el año 2015 hasta una tercera parte de la asignación prevista, lo cual podría acelerar su implementación. A pesar de reiterar nuestras exigencias para que se garanticen los recursos para este programa en 2016 y exigir el aumento del presupuesto para el periodo hasta los 21 000 millones que pide la OIT, así como la cobertura de los jóvenes hasta los treinta años, la Delegación Socialista Española quiere mostrar su conformidad con una medida que les parece positiva en términos generales. Simona Bonafè (S&D),
per iscritto.
– In Europa abbiamo livelli altissimi di disoccupazione giovanile (23.5%) con enormi disparità tra gli Stati membri (nel luglio 2014 Germania al 7,8% e Spagna al 53,8%). Un giovane europeo su cinque non trova lavoro, eppure ci sono circa 2 milioni di posti di lavoro disponibili, fenomeno in larga parte riconducibile alla mancata corrispondenza tra competenze acquisite e competenze necessarie, il cosiddetto „skill mismatch“. Una delle principali debolezze per il funzionamento della Garanzia Giovani è legata alla difficoltà degli Stati membri a prefinanziare l'avvio delle attività previste a livello europeo. Questo è particolarmente vero per gli Stati soggetti a maggiori vincoli di bilancio. Per accelerare e potenziare l'attuazione dei progetti a sostegno dell'occupazione giovanile da parte degli Stati membri, la Commissione propone l'anticipo al 2015 di un miliardo di euro in termini di prefinanziamento, misura che auspico venga supportata velocemente da Parlamento e Consiglio. Per affrontare questa sfida dobbiamo investire, e investire bene: in questi ultimi mesi la comunicazione sulla flessibilità e la definizione del Fondo per gli investimenti strategici fanno ben sperare. In questo quadro, la proposta presentata oggi dal Commissario Thyssen rafforza quello che vorremmo fosse il nuovo corso delle politiche europee. Daniel Buda (PPE),
în scris.
– Astăzi, în Europa, există peste cinci milioane de tineri sub 25 de ani fără un loc de muncă. Dacă nu sunt puse în practică măsuri urgente de sprijin pentru tineri, există riscul ca generația post-criză să fie o „generație pierdută“. Pentru combaterea șomajului în rândul tinerilor, au fost necesare inițiative de sprijin finanțate prin fondurile cuprinse în pachetul de coeziune. Integrarea lor pe piața muncii a însemnat investiții majore în programe de formare, încurajarea acțiunilor „tineret în mișcare“, cursuri de calificare în noi meserii, specializări în domenii adaptate noilor tendințe tehnologice. Este îngrijorător faptul că lipsa de activitate a tinerilor poate avea urmări grave în viitor, cu implicații financiare majore. În primul rând, reintegrarea lor după o lungă perioadă de repaos implică numeroase costuri, pe de altă parte, lipsa de activitate se răsfrânge în mod direct asupra contribuțiilor sociale. Având în vedere faptul că în 2020, aproximativ 90% din meserii vor fi direct legate de tehnologia digitală, adaptarea metodelor educaționale la evoluțiile tehnologice reprezintă o necesitate. Susținerea liberei inițiative în rândul tinerilor pentru proiecte de tip start-up și suportul necesar în cazul eșecurilor inițiale pot readuce UE pe poziția de jucător mondial alături de SUA și alți competitori. Lorenzo Cesa (PPE),
per iscritto.
– Mi voglio congratulare con la mia amica, il Commissario per l'Occupazione Marianne Thyssen, per la sua iniziativa a favore dell'occupazione giovanile. Con un miliardo di euro in più, gli Stati membri avranno i finanziamenti necessari per lanciare subito le misure utili a creare posti di lavoro, tirocini e programmi di istruzione e formazione per i giovani in difficoltà. Come ha ben ricordato il Commissario Thyssen, il problema della disoccupazione giovanile è uno dei più gravi della società attuale e rischia di avere delle pesanti conseguenze socio-economiche, anche per la società futura. La forza lavoro è una delle nostre risorse più preziose, dobbiamo assolutamente favorirla. Dobbiamo lavorare insieme, da una parte la Commissione europea con i fondi che mette a disposizione e, dall'altra, i governi degli Stati membri, con i progetti e le riforme adeguate per poterli utilizzare al meglio. Un giovane su cinque oggi, in Europa, è disoccupato; secondo i dati che abbiamo, in Italia, i ragazzi senza lavoro e che non seguono nessuna formazione sono ben 729.000. Non possiamo più accettare questa situazione. Come parlamentari europei dobbiamo essere uniti nel sostenere questa nuova iniziativa della Commissione e chiediamo al Consiglio di fare altrettanto. Grazie. Birgit Collin-Langen (PPE),
schriftlich.
– Ich begrüße den Vorschlag der Kommissarin Marianne Thyssen, die Summe der Vorfinanzierung für die Mitgliedstaaten zu erhöhen, um die Beschäftigung von Jugendlichen im Jahr 2015 zu fördern. Dies ist ein konstruktiver und konkreter Vorschlag, der helfen wird, den Teufelskreis zu durchbrechen. Mitgliedstaaten, die das höchste Niveau an Jugendarbeitslosigkeit aufweisen, haben die Schwierigkeit, die notwendige Zahlung für die Umsetzung der Maßnahmen im Rahmen der Jugendbeschäftigungsinitiative bereitzustellen. Gemäß diesem Vorschlag wird die EU die Vorfinanzierungsrate in ihren Haushaltsmitteln für 2015 von 1-1,5% auf bis zu 30% erhöhen. Durch diese Veränderungen wird die Wirksamkeit des Systems erhöht werden. Die Nutzung der zur Verfügung stehenden Mittel für die Mitgliedstaaten, die mit Haushaltsengpässen zu kämpfen haben, wird einfacher werden. Damian Drăghici (S&D),
în scris.
– Proiectul de creștere a fondurilor destinate tinerilor este încurajator pentru aceia care nu au un loc de muncă. Șomajul în rândul tinerilor este alarmant și reprezintă o amenințare la stabilitatea economică din UE. Este nevoie de proiecte la nivelul autorităților locale și regionale prin care să se încurajeze antreprenoriatul în rândul tinerilor și pregătirea lor profesională. Resursele financiare ar trebui repartizate pe regiuni, acordându-se o atenție deosebită celor defavorizate. Nu trebuie să uităm faptul ca șomajul în rândul tinerilor este unul din principalele motive de emigrație. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing.
– Considering the difficulties that young people have in accessing the labour market, and the commitment of the EU to provide them with immediate support, I welcome the new change to the ESF regulation. This would allow quick mobilisation of resources for measures that have already proven effective in transforming the lives and career opportunities for disadvantaged young people. The European Youth Initiative is one of our means to increase the credibility, legitimacy and trust in the European institutions. This instrument raises awareness of the fact that Europe stands by the side of its young citizens to help them face the consequences of the current economic situation. For European support to make a real difference the Youth Unemployment Initiative must provide fast and substantial mobilisation of youth measures, well publicised by a broad communication campaign that reaches the greatest possible number of young people. I believe that supporting and monitoring cooperation with project partners is fundamental to help Member States to quickly implement the measures and to make sure that funds are spent where they are most needed and in the best way possible. Krzysztof Hetman (PPE),
na piśmie.
– Dziękuję pani komisarz Thyssen za tę cenną inicjatywę. Cieszę się, że zapowiedź uczynienia z walki z bezrobociem młodych priorytetu tej kadencji nie pozostała tylko pustą deklaracją. To, że niezwykle wysoki poziom bezrobocia wśród młodzieży wymaga podjęcia szybkich i zdecydowanych kroków, mówione już było, także na tej sali, wiele razy. Dobrze, że tym razem mamy do czynienia z konkretną propozycją, która – jestem o tym przekonany – będzie stanowiła ogromne ułatwienie we wdrażaniu inicjatywy na rzecz zatrudnienia młodzieży. Region, z którego pochodzę – Lubelszczyzna, kwalifikuje się do wsparcia w ramach inicjatywy. W moich rozmowach z samorządowcami i potencjalnymi beneficjentami projektów temat problemu z płynnością finansową pojawiał się często. Możliwość otrzymania płatności z góry w wysokości 30% z pewnością przyczyni się do przyspieszenia wdrażania projektów na poziomie regionów przez władze lokalne i mniejsze podmioty. Mam więc nadzieję, że Parlament i Rada szybko przyjmą proponowaną regulację. Cătălin Sorin Ivan (S&D),
in writing.
– The fight against youth unemployment should be a top priority. The draft that the European Commission has put forward is a good step but we need to see results. The unemployment figures in the European Union are still high. The reform has to start with the educational field that should help young people to integrate on the labour market. But this is not enough; lasting economic growth is needed. Mobility is essential and we must not forget that. Having more funds is very good, but we should know how to use them. We have to abandon austerity and invest in young people. Ádám Kósa (PPE),
írásban.
– Az ifjúsági garancia kezdeményezés kapcsán szeretném felhívni a figyelmet, hogy 2008–2010 között a munkahelyek oly módon változtak, hogy gyakorlatilag a minőségi munkahelyek tekintetében volt csak pozitív növekedés a tartós vagy teljes idejű munkahelyek tekintetében, míg az új munkahelyek nagy részénél inkább a bizonytalanabb státusz lett a jellemzőbb. Fontos, hogy nemcsak a magasan képzett fiatalok esetében kell odafigyelni, hanem a képzetlen fiatalok részére is kell munkát, képzési lehetőséget adni, de még ez is nehéz, hiszen sokszor az is akadály, hogy egyszerűen nem tudnak diplomát szerezni, mert nincs nyelvvizsgájuk (a magyar kormány ezt is külön intézkedéssel ösztönzi). A magyar kormányzat már nagyszabású programot indított a fiatalok támogatása érdekében az elmúlt években. Csak emlékezetőül: 2002-ben csak 11%-os volt a munkanélküliség (15–24), 2010-ben már 27% és kijelenthető, hogy az utóbbi évek munkája alapján ma már ez a mutató 20% körülire csökkent, ami fele, mint a spanyol vagy a görög mutatóknak és jobb, mint a francia, belga vagy a finn mutató. De nem állhatunk itt meg, további lépésekre van szükség. Ivana Maletić (PPE),
napisan.
— Poruka državama članicama od samog početka uspostave Inicijative za zapošljavanje mladih je jasna: neophodna je brza reakcija i konkretne mjere usmjerene na uključivanje mladih na tržište rada. Rokovi zadani za provedbu ove inicijative razlikuju se od svih ostalih programa. Sredstva trebaju biti ugovorena do kraja 2015., a aktivnosti provedene i sredstva isplaćena do kraja 2017., najkasnije 2018. S ciljem da ubrza države članice i potakne ih na hitno djelovanje, Komisija je omogućila financiranje troškova za zapošljavanje mladih još od rujna 2013. Sad je veljača 2015. i umjesto prvih isplata državama članicama prema zahtjevima za plaćanje temeljem izvršenih aktivnosti, Europska komisija je morala smisliti novi poticaj za bržu provedbu, a to je povećani iznos predujma na čak 30%. Pozdravljam tu odluku Europske komisije, ali moramo svi shvatiti da je upravo odluka i rasprava u Europskom parlamentu o povećanom predujmu u 2015. pokazatelj da smo zakazali kad su u pitanju mladi. Moramo se ubrzati i barem ove mjere za koje su sredstva odmah tu, a koje su namijenjene isključivo zapošljavanju mladih, moramo realizirati kako smo i planirali, odmah, a ne 2023. Za mlade je tad kasno. Vladimír Maňka (S&D),
písomne
– V Európskej únii je viac ako sedem miliónov nezamestnaných mladých ľudí. Najzraniteľnejší sú tí, ktorí nemajú potrebnú kvalifikáciu. Na trhu práce sa lepšie začleňujú mladí ľudia, ktorí majú potrebnú kvalifikáciu, resp. potrebnú odbornú prípravu. Chceme poskytnúť finančné prostriedky na predfinancovanie, aby sme mladým ľuďom dali šancu už v tomto roku. Iniciatíva na podporu zamestnanosti mladých ľudí doplní financovanie, ktoré poskytuje Európsky sociálny fond v členských štátoch, ktorých regióny zápasia s nezamestnanosťou mladých ľudí vyššou ako 25 %. Do tejto iniciatívy je zapojených 20 štátov EÚ. Dobrou správou je, že v Európskom parlamente projekt podporuje ľavica, pravica i európski liberáli. Sophie Montel (NI),
par écrit.
– La Commission européenne semble soudain découvrir l'ampleur des dégâts sociaux occasionnés par le chômage des jeunes en Europe. Il nous est proposé d'ajouter ici 1 milliard d'euros pour financer des mesures qui auront, à n'en pas douter, une efficacité plus que limitée. Et pour cause, puisqu'on ne s'attaque pas au fond du problème... Ce sont en effet, 7 millions de jeunes Européens qui sont au chômage ou sans formation, alors même que l'accès au travail est prétendument un droit fondamental. 23 % des moins de 25 ans sont au chômage en France, 55 % en Espagne... Ce fléau social a évidemment des causes multiples, mais toutes ramènent vers l'Union européenne, vers Bruxelles. Euro, ultralibéralisme, immigration massive et incontrôlée, libre circulation, absence totale de priorité communautaire et encore moins nationale, travailleurs détachés, voilà bien les dogmes économiques, monétaires et financiers qui ont enrayé l'activité économique et plombé le marché de l'emploi en Europe, et en France particulièrement. Dès lors, une fois encore l'Union se comporte en pompier pyromane qui tente d'éteindre l'incendie qu'elle a elle-même allumé avec un dé à coudre à demi vide... Les États doivent au plus vite recouvrer leur souveraineté nationale, il en va de l'avenir de leur jeunesse ! Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto.
– L'aumento del 30% del tasso di prefinanziamento dell'iniziativa per l'occupazione giovanile è un'ottima notizia. Trovo quanto mai adeguata la decisione di predisporre, accanto al Piano Juncker che tutti ci auguriamo possa realmente portare a un aumento dell'occupazione, un investimento cospicuo in un'iniziativa specifica per i giovani. Temo infatti che, anche con un eventuale aumento dei posti di lavoro disponibili, i giovani avrebbero comunque enormi difficoltà nell'accesso al mercato del lavoro, per diversi motivi: da un inefficiente collegamento tra domanda e offerta a un'insufficiente formazione professionale che accompagni le ultime fase del loro percorso educativo. Questa iniziativa potrebbe essere un importantissimo aiuto in entrambi i versanti, sia quello dell'accesso al lavoro sia quello della formazione professionale e, mi auguro, potrebbe dare inizio a un miglioramento complessivo (e permanente) del sistema di collegamento istruzione-lavoro. Ora gli Stati membri hanno a disposizione le risorse necessarie per poter cambiare davvero una situazione drammatica, è loro responsabilità usarle al meglio. Victor Negrescu (S&D),
în scris.
– Creșterea fondurilor dedicate garanției pentru tineret cu 1 miliard de euro este un lucru pozitiv dar, cred, insuficient pentru cele 7 milioane de tineri șomeri europeni. Problema șomajului în rândul tinerilor este una sistemică generată de actualul context economic, incapacitatea noastră de a lua decizii progresiste și rapide dar și de către lipsa unei strategii pe termen lung. Este nevoie astăzi mai mult ca oricând de un plan coerent la nivel european pentru că Europa reprezintă astăzi speranța acestor tineri. Trebuie să supraveghem și să sprijinim statele membre în realizarea unor politici și proiecte cu reale rezultate în crearea de locuri de muncă pe termen lung. Nu cred că închiderea frontierelor este soluția, ci tocmai deschiderea, dar și dezvoltarea unor norme sociale și de mediu comune. 3 milioane de cetățeni români trăiesc spre exemplu în alte state europene și contribuie cu 2% din PIB-ul Italiei și Spaniei, tratează pacienții englezi și francezi în spitale sau construiesc case în Germania. Susțin o soluție europeană și propun să ne adaptăm la lumea de mâine, prin investiții în formarea profesioniștilor de mâine. O direcție sustenabilă este reprezentată de meseriile digitale sau cele legate de dezvoltarea durabilă. Момчил Неков (S&D),
в писмена форма.
– Уважаеми г-н Председател, борбата с младежката безработица е важен приоритет в моята работа. В България делът на младите хора между 18 и 24 години, които не работят и не учат, е 22% и значително надхвърля средното за ЕС ниво от 13%. В моята страна е отчетен най-високият дял на тези младежи, с които службите по заетостта не могат да осъществят контакт. Делът на неактивните младежи е над 14% и е два пъти по-висок от средния за ЕС. Младежката безработица и преждевременно напусналите училище също са над средното за ЕС равнище. Сред основните предизвикателства пред Гаранцията за младежта в България са необходимостта от засилване на инициативите за обучение и чиракуване и разширяване на активните политики по заетост с цел откриване на кадри с подходящ профил. Затова настоявам за увеличаване на средствата за младежка заетост, като обхватът на Гаранцията се разшири до всички младежи до 30 годишна възраст, а не до 25, както е сега. Eva Paunova (PPE),
in writing.
– The Commission decision to frontload the resources allocated to the Youth Employment Initiative in the first two years of the 2014-2020 period shows a genuine commitment to tackling the severe issues with youth employment that we are still facing. It also acknowledges the fact that timing is crucial and that bold decisions are needed in critical situations, which I welcome. Making EUR 1 billion, or one third of the whole YEI allocation, available in 2015 alone will ensure that projects in Member States roll out more quickly and thoroughly. And while the focus of the measures proposed by the Commission is on the financial aspect of youth policy, I am eager to emphasise the importance of how these funds are to be spent and what the overall strategy of reforms is. Subsidies and grants alone cannot fight youth unemployment. The EU needs to optimise the structural circumstances in the labour market by supporting thriving, job-creating businesses on the one hand, and encouraging skills-building on the other. If we truly aim to invest EU funds in projects with added value and long-term effects, we need to reward entrepreneurial spirit and strengthen the real drivers of the economy; to tackle the causes and not the effects of failure. Marijana Petir (PPE),
napisan.
– Pozdravljam odluku Europske komisije koja će omogućiti da se milijarda eura iz proračuna Inicijative za zapošljavanje mladih stavi na raspolaganje već ove godine. Time će se do 30 puta povećati pretfinanciranje koje države članice primaju za poticanje zapošljavanja mladih. Ograničenja u proračunu zemalja članica i nedostatak sredstava raspoloživih u inicijalnoj fazi programskog perioda su prouzročila kašnjenja i odgode u implementaciji na nacionalom i regionalnom nivou. Mladi su specifična skupina na tržištu rada jer ih karakterizira nedostatak radnog iskustva i praktičnih vještina, što ih čini ranjivima na tržištu i prijeti dugotrajnom nezaposlenošću, s time da su mlade žene pod većim rizikom dugotrajne nezaposlenosti. Radno iskustvo je poslodavcima ključno, no nerado ga sami pružaju što dovodi do dugotrajne nezaposlenosti kod mladih, jer bez radnog iskustva ne mogu naći posao, a istovremeno ga nemaju gdje steći. Europska komisija ovom odlukom šalje jasan signal da je nezaposlenost mladih njihov prioritet te da želi poduprijeti aktivnosti država članica za vraćanje mladih na posao ili u obrazovni sustav, odnosno njihovo uključivanje u programe osposobljavanja. U Hrvatskoj je svaka treća mlada osoba nezaposlena, stoga sredstva iz Inicijative treba iskoristiti za povećanje stabilnog i održivog zapošljavanja i samozapošljavanja među nezaposlenim mladima kao i povećanje konkurentnosti na tržištu rada. Tonino Picula (S&D),
napisan.
— Mnogo je razloga zašto se mladi nalaze u ovako nepovoljnoj situaciji: ekonomska kriza, neusklađenost obrazovnog sustava s potrebama tržišta rada, nedovoljna socijalna osjetljivost poslodavaca. Nakon dvije godine od donošenja Inicijative za zapošljavanje ne možemo biti zadovoljni rezultatima na razini Unije, prvenstveno zbog manjka sredstava. Posebno se to odnosi na zemlje članice najteže pogođene krizom, tamo su ujedno i najviše stope nezaposlenosti mladih. Ali vide se i neki pozitivni pomaci. Tako je npr. u Hrvatskoj, u proteklih osam mjeseci ostvaren određeni pomak, pa je za 8% smanjena nezaposlenost mladih između 15 i 25 godina. To dokazuje da mjere aktivne politike zapošljavanja donose rezultate. Raduje da to prepoznaje i Komisija koja je poboljšala prvotni prijedlog i značajno povećala sredstva. Međutim, mjere Komisije nisu trajno rješenje. Probleme trebamo strukturno mijenjati iz temelja. Treba poduzeti sve što je moguće kako bi spriječili da naša najobrazovanija generacija postane izgubljena generacija. Marek Plura (PPE),
na piśmie.
– Szanowny Panie Przewodniczący! Na wstępie chciałbym podziękować przedstawicielowi Komisji Europejskiej za udział w dzisiejszej debacie. Jestem niezwykle rad, że Komisja wystąpiła z propozycją przyspieszenia wypłacania zaliczek państwom członkowskim. Jak wynika z propozycji regulacji Komisja przyjęła już 28 z 34 programów operacyjnych wprowadzających inicjatywę oraz zamknęła negocjacje dotyczące kolejnych 4. Liczby te świadczą o dużej determinacji zarówno państw członkowskich, jak i instytucji europejskich w kwestii poprawy sytuacji ludzi młodych na rynku pracy. Mam nadzieję, że uruchomiony w tym roku miliard euro przyczyni się do powstawania nowych inwestycji oraz wzrostu gospodarczego. Jak wynika z najnowszych danych ponad 7 milionów młodych Europejczyków nie pracuje ani się nie kształci. Co więcej, w Unii Europejskiej mamy również problem z nieobsadzonymi miejscami pracy. Mam nadzieję, że wdrożenie inicjatywy pomoże rozwiązać problem niedostosowania zasobów do potrzeb rynków pracy. Laurențiu Rebega (S&D),
în scris.
– Chiar dacă discuțiile asupra inițiativei privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor au demonstrat clar existența unor divergențe între statele membre, consider că abordarea acestei probleme la nivel european este binevenită și trebuie încurajată. Știm cu toții că șomajul în rândul tinerilor crește zilnic. Cererile de pe piață sunt uneori ridicole, cerându-li-se experiență de muncă tinerilor abia ieșiți de pe băncile instituțiilor de învățământ. Problema imigrației în rândul tinerilor - mulți, foarte mulți dintre ei cu studii superioare - ne demonstrează gravitatea situației la nivel european. Problema care se ridică este una foarte serioasă: în țările unde aceștia emigrează, creează concurentă pe piața locală de muncă, ajungând-se de multe ori la conflicte. Căutarea unui loc de muncă pentru tineri a devenit astăzi un motiv de luptă psihologică. Lupta pentru un loc de muncă în rândul tinerilor a devenit deja un motiv de rasism. Lipsa locurilor de muncă produce o decădere a noii generații. Trebuie să susținem orice inițiativă a cetățenilor sau a instituțiilor, europene sau naționale, care creează locuri de muncă pentru tineri. Anne Sander (PPE),
par écrit.
– Je salue la proposition de la Commission européenne d'accélérer le déblocage des 3,2 milliards d'euros de l'initiative pour l'emploi des jeunes dans les régions où plus d'un jeune sur quatre est au chômage. Madame la Commissaire, vous pouvez compter sur mon soutien, en commission „Emploi et affaires sociales“, pour que soit votée le plus rapidement possible cette modification, car il y a urgence. En effet, si l'on n'augmente pas les taux de préfinancement actuels, seuls 20 000 jeunes pourront profiter cette année des opportunités offertes par l'initiative, alors qu'ils sont plus de cinq millions en Europe à n'avoir actuellement ni emploi, ni perspective professionnelle. Outre cette aide, qui permet de proposer à un jeune chômeur un emploi, un stage ou une formation dans les quatre mois, nous avons également besoin d'une réelle politique en faveur des entreprises, de l'entreprenariat et de la croissance. Les jeunes de ma région, l'Alsace, qui ne bénéficieront malheureusement pas de l'initiative, doivent pouvoir compter sur l'Europe pour accompagner leurs ambitions. Je vous remercie. Remo Sernagiotto (PPE),
per iscritto.
– La mobilitazione di un miliardo di euro in finanziamenti per l'Iniziativa per l'occupazione giovanile potrebbe aiutare fino a 650.000 giovani europei ad accedere al mercato del lavoro o a rientrare nel sistema di istruzione. Mi auguro che questo prefinanziamento accelerato possa contribuire a dare un reale impulso all'occupazione giovanile che continua a essere una delle priorità fondamentali della nostra agenda politica europea. Spetterà agli Stati membri garantire che questi fondi siano messi subito a disposizione dei beneficiari, non appena saranno approvati i programmi operativi. Non dobbiamo però dimenticare che questo piano non potrà raggiungere da solo gli obiettivi che ci prefiggiamo nella lotta contro la disoccupazione. Sono infatti convinto che debba essere accompagnato non solo da misure complementari in grado di affrontare alle radici le cause della disoccupazione, ma anche da una discussione più approfondita sulle politiche europee in questo campo. Occorre garantire non solo ai giovani, ma a tutte le persone disoccupate, l'opportunità di riacquistare il diritto al lavoro. Ricardo Serrão Santos (S&D),
por escrito.
– O desemprego jovem não afeta todos os Estados-Membros da mesma forma. Na Alemanha a taxa de desemprego jovem era em Novembro de 2014 apenas de 7 %, mas em Espanha era de 54 %, na Grécia de 50 % e em Portugal de 32 %. Sem emprego, os jovens não se conseguem emancipar e prosseguir os seus projetos de vida, ficando comprometido o desenvolvimento económico. Os efeitos fazem sentir-se também sobre a natalidade, o que afeta a sustentabilidade futura do Estado Social. Esta iniciativa chega, porventura, um pouco atrasada. Principalmente para países como Portugal, que, por força das medidas de austeridade impostas, assistiram a uma degradação acelerada do emprego e, em virtude disso, nos últimos anos, a uma emigração jovem sem paralelo na sua história recente. Venho dos Açores, uma RUP onde o governo regional é pioneiro na adoção de medidas que visam promover o emprego jovem. No entanto, não se tem afigurado fácil combater os efeitos nefastos sobre as empresas e as famílias das políticas de austeridade impostas pela Troika, que afetam sobremaneira o ambiente macroeconómico. Igor Šoltes (Verts/ALE),
skriftlig. – Trenutna situacija za mlade na trgu delovne sile ni najbolj rožnata, saj jim ne omogoča obetavne perspektive in mirnega vpogleda v prihodnost. O tem nazorno govori tudi odstotek brezposelnosti mladih na ravni EU ki je leta 2013 znašal kar 23,6 odstotka. Očitno nekatere države članice nimajo dovolj sredstev, da bi lahko učinkovito reševale to problematiko saj bi se sicer stanje izboljševalo. Problematika mladih pa ne tiči samo v brezposelnosti. Veliko mladi, ki so zaposleni, imajo prekerna delovna razmerja, ki jim ne omogočajo stabilnosti in zadostne garancije za ustvarjanje normalnih življenjskih pogojev. Iz tega razloga se vedno kasneje odločajo za ustvarjanje družine. Preprosto dvomijo v prihodnost. Zato je program za mlade, ki ga je predstavila komisija korak v pravo smer. Ob tem pa je potrebno preveriti ali so ukrepi tudi izvršljivi in v skladu z realnim stanjem. Predolgo se že sklicujemo na mlade, kot na velik problemu EU, zgodi pa se nič opaznega. In če ne ukrepamo takoj bo zaupanje v EU institucije še naprej kopnelo. Opravičeno je pričakovati program ukrepov, ki bodo finančno konkretni in realni, časovno opredeljeni ter opremljeni z indikatorji za merjenje njihove učinkovitosti. Samo na ta način lahko od besed in obljub preidemo na dejanja Sergei Stanishev (S&D),
in writing.
– I welcome the Commission's proposal to increase the pre-financing rate of projects financed through the Youth Employment Initiative (YEI) from around 1 % to 30 %. The fight against youth unemployment is one of the top priorities of the Socialist family. It was on our initiative that the European Union adopted the YEI and the Youth Guarantee Recommendation. We have been calling for a speedy implementation of the Youth Guarantee. Youth Guarantees have shown great success in tackling youth unemployment in countries where they have been implemented. This is why I call for the Youth Guarantee to be extended to everyone under the age of 30 and for a substantial increase in its budget. Increasing the pre-financing rate to 30 % will facilitate easier access to the funding and will accelerate action on the ground. Over 7.5 million young people aged between 14 and 24 in the EU are neither in employment, education or training. That is why our political family will ensure that the increase in pre-financing is confirmed by Parliament and the Council and made available without delay. Владимир Уручев (PPE),
в писмена форма.
– Уважаеми колеги, Осигуряването още през тази година на 1 млрд. евро от Младежката инициатива за заетост, чийто общ бюджет е 3,2 млрд. евро недвусмислено показва, че една от най-неотложните ни задачи е да върнем надеждата и самочувствието на младите хора за успешна реализация на европейския пазар на труда. Безработицата сред младежите на възраст до 25 години продължава да бъде висока - повече от 5 млн. млади хора или 21,4 % в ЕС-28 към декември 2014 г. Особено уязвими са младежите, които не работят, не учат и не се обучават (т.нар. NEETs). България е на първо място в Европа по този показател с 21.6% при среден процент за ЕС - 13%. Затова приветствам предложението на ЕК през 2015 г. да увеличи многократно (30 пъти) предварителното финансиране за държавите членки от Младежката инициатива за заетост. В резултат, през настоящата година България ще получи 16,556,624 евро от общо 55,2 млн. евро по линия на младежката инициатива за проекти за намаляване на младежката безработица в допълнение на финансирането от Европейския социален фонд. Ефективното прилагане на Инициативата за младежка заетост зависи от усилията на държавите членки за засилване активността и интереса на младите хора към възможностите, които ЕС предлага за заетост, обучение, стажуване и предприемачество. Kathleen Van Brempt (S&D),
schriftelijk.
– In een tijd waar 7,5 miljoen jongeren in de EU geen job hebben of geen onderwijs volgen zijn krachtige maatregelen om deze onaanvaardbare jeugdwerkloosheid aan te pakken essentieel. De mededeling van de Europese Commissie om in meer prefinanciering te voorzien waardoor lidstaten het EYI makkelijker kunnen implementeren, is dan ook positief. Helaas gaat het niet om bijkomend geld, wel om het sneller vrijmaken van reeds voorziene bedragen. Nochtans is het volgens mij nodig bijkomende middelen te investeren in de aanpak van de jeugdwerkloosheid. Niet alleen is het aantal werkloze jongeren immens, uit onderzoek blijkt dat jongeren die bij de start van hun professionele loopbaan werkloos zijn, hier gedurende hun hele carrière nadelen van ondervinden. De herziening van het MFK in 2016 moet worden aangegrepen om in extra middelen te voorzien. Immers, zonder bijkomende middelen is het budget voor het EYI al in 2016 opgedroogd, terwijl ik vrees dat het jeugdwerkloosheidsprobleem dan helaas niet opgelost zal zijn. Een bijkomend probleem waar de Europese Commissie een antwoord op moet vinden: lidstaten waar de jeugdwerkloosheid hoog is zijn vaak ook de lidstaten die gedwongen worden een strikt besparingsbeleid te voeren. Het is moeilijk te besparen en tegelijk te investeren in kansen voor de jeugd. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito.
– O desemprego juvenil, que ronda os 50 % em alguns países, é inaceitável. Em Portugal, cerca de 280 mil jovens não trabalham, não estudam nem seguem qualquer formação. Na União Europeia, a taxa média de desemprego juvenil ronda os 23 %. Há dois anos, a Comissão lançou a Garantia para a Juventude. Não obstante, dois anos decorridos após a adoção da Iniciativa para o Emprego dos Jovens, os resultados são claramente insatisfatórios. A Comissária responsável pelo Emprego anunciou agora uma dotação extra destinada ao prefinanciamento de operações de promoção do emprego jovem no valor de 1000 milhões de euros, destinada a apoiar diretamente 700 mil jovens. Naturalmente que este reforço é bem-vindo, apesar de vir tarde e de ser claramente insuficiente. Mas, mais do que este reforço, o que gostaríamos de ver é, em primeiro lugar, uma avaliação da execução do programa até agora, para se perceber o que correu mal. Em segundo lugar, o que gostaríamos de ver são políticas efetivas de relançamento da economia, das quais os jovens iriam beneficiar muito mais do que com este programa. Ελισσάβετ Βόζεμπεργκ (PPE),
γραπτώς.
– Σύμφωνα με τα τελευταία στοιχεία της Eurostat, η χώρα μου, η Ελλάδα, διατηρεί μια αρνητική πρωτιά στην ανεργία με ποσοστό 25,7%, αν και παρουσίασε τη μεγαλύτερη μείωση σε επίπεδο έτους. Παράλληλα, η υψηλή ανεργία των νέων την κράτησε στη δεύτερη θέση της ΕΕ, με ποσοστό 49,8%, μετά την Ισπανία με 54%. Παρά τη σημαντική μείωση της ανεργίας των νέων κατά 1,7%, σε ολόκληρη την Ευρώπη η κατάσταση στην αγορά εργασίας είναι ιδιαίτερα δυσχερής για τους νέους μας, ανεξάρτητα από το μορφωτικό τους επίπεδο. Συχνά καταλήγουν είτε άνεργοι είτε με συμβάσεις περιορισμένης απασχόλησης, μειωμένες αποδοχές και χαμηλότερο επίπεδο κοινωνικής προστασίας ή υποχρεώνονται να δεχτούν συμβάσεις επισφαλούς απασχόλησης ή περιόδους άμισθης άσκησης. Ωστόσο, η διάθεση από φέτος ενός δις ευρώ για την πρωτοβουλία για την απασχόληση των νέων θα αυξήσει σημαντικά την προχρηματοδότηση που λαμβάνουν τα κράτη μέλη, για να αντιμετωπίσουν τα απαράδεκτα επίπεδα ανεργίας των νέων και τον κοινωνικό αποκλεισμό. Έτσι θα βοηθήσουμε τους νέους μας να ενταχθούν ομαλά στην αγορά εργασίας, παρέχοντάς τους εκπαίδευση και κατάρτιση. Οι νέοι μας είναι το αύριο της Ευρώπης. Οφείλουμε να δράσουμε σήμερα, άμεσα και συντονισμένα. Εάν δεν το κάνουμε, το κόστος θα είναι καταστροφικό για την απασχόληση, την παραγωγικότητα και τελικά την κοινωνική συνοχή. Iuliu Winkler (PPE),
în scris.
– Criza economică prelungită și spectrul stagnării și recesiunii care amenință zona euro, dar și întreaga UE, creează o presiune imensă asupra stabilirii priorităților pe care Uniunea, dar și statele membre, trebuie să le ia în considerare. Multe dintre măsuri sunt urgente, dar nimic nu poate fi mai urgent decât a interveni prin măsuri concrete în favoarea celor 7 milioane de tineri europeni care astăzi nu au un loc de muncă și nici nu sunt cuprinși în vreo formă de educație sau învățământ. Propunerea de a majora pre-finanțarea Inițiativei privind Ocuparea Forței de Muncă în rândul tinerilor cu un miliard de euro pentru 2015 este salutară și justificată. Susțin aprobarea acestei inițiative în PE și conștientizarea faptului că eficiența acestei măsuri depinde în egală măsură de acțiunea la nivel european, de implementarea la nivelul statelor membre și de o atitudine pro-activă a tinerilor înșiși. E datoria noastră să le atragem atenția asupra noilor posibilități, să-i informăm despre programele care le sunt destinate și să îi mobilizăm în participarea la aceste programe. E dezamăgitor faptul că dezbaterea din PE a fost o nouă ocazie pentru eurosceptici și populiști să ceară limitarea mobilității în UE, propunând astfel soluții false la probleme reale. Pablo Zalba Bidegain (PPE),
por escrito.
– Los jóvenes deben ser una de las prioridades de la Unión Europea y, por lo tanto, celebro el comunicado de la Comisaria Thyssen para la prefinanciación acelerada de la Iniciativa sobre Empleo Juvenil. Pero tenemos que ser conscientes de que la Garantía Juvenil es solo una parte de la solución. Es necesaria una acción conjunta. La Unión Europea y los Estados miembros deben continuar con las reformas estructurales. En este aspecto, España es un ejemplo a seguir: tras un proceso de reformas muy ambicioso, está ahora a la cabeza de la eurozona en materia de crecimiento y creación de empleo. El Banco Central Europeo ha demostrado una vez más su compromiso de mantener la estabilidad de precios, al haber presentado el pasado 22 de enero una serie de medidas no convencionales más ambiciosas que lo esperado por los mercados financieros, y respecto de las cuales no tengo ninguna duda de que contribuirán también al crecimiento y la creación de empleo. Por su parte, la Comisión Europea continúa trabajando en el Fondo Europeo de Inversión Estratégica (EFSI, en sus siglas en inglés) para estimular la economía europea, y es el momento de que todos afrontemos como un equipo los grandes retos a los que se enfrenta la Unión Europea; sin duda alguna, uno de ellos es el empleo juvenil. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito.
– Aumentar a taxa de pré-financiamento da Iniciativa Europeia de Juventude é positivo. Mas não podemos confundir o adiantamento de verbas com o aumento de verbas. Este programa, segundo a própria OIT, devia ter montantes 4 vezes maiores e essa condição de subfinanciamento não se alterou. A questão que se coloca é: que tipos de trabalhos estão a ser criados? É a vossa análise analise trimestral do Emprego e Situação Social que diz que muitos dos novos postos de trabalho criados são a tempo parcial e/ou temporários. Vejamos o exemplo de Portugal. Excluindo a educação, a formação ou os estágios, que não são obviamente empregos, esta garantia financia contratos a termo certo e também paga viagens aos jovens para se deslocarem a entrevistas de trabalho fora do país. O que precisamos de saber é quantos contratos de trabalho sem termo e com estabilidade estão a ser criados. 5.   Podpora finanční účasti zaměstnanců (rozprava) Przewodniczący. - Kolejnym punktem porządku obrad jest debata nad pytaniem wymagającym odpowiedzi ustnej skierowanym do Komisji przez Maritę Ulvskog w imieniu Komisji Zatrudnienia i Spraw Socjalnych w sprawie wspierania udziału finansowego pracowników (O-000002/2015 - B8-0103/2015) (2014/2987 (RSP)). Marita Ulvskog,
author
. - Mr President, I will speak my own language, Swedish. No, I will speak English. Parliament has previously called on the Commission to assess potential policy initiatives aimed at reducing the barriers to cross-border employee financial participation – so-called EFP schemes – and to provide information on, and raise awareness of, the issue, as many European employees and employers, in particular SMEs, currently lack access to information on the legal and fiscal frameworks for EFP schemes. A recent Commission study recommends a five-point plan to promote employee share ownership. However, the implementation of such policies entails significant challenges, and there are risks for the employees involved. On behalf of the Committee on Employment and Social Affairs, I would therefore like to ask the following. How does the Commission intend to promote employee financial participation in the light of Parliament's resolution? What lessons have been learned from the recent pilot project? My second question: how does the Commission intend to ensure compliance with the principles set out in the 1992 Council recommendation – i.e. no substitution of wages, no discrimination and no conflict with participation in decision-making? My third question: how does the Commission intend to promote best practice for employee ownership schemes? Fourth question: how does the Commission plan to ensure employee participation and the inclusion of workers' representatives in the planning and implementation of such schemes? Fifth question: does the Commission intend to develop models of strategic ownership as regards employees' shares in ESO schemes so as to serve the long-term interests of companies and their employees? Sixth and last question: what measures should be taken to protect employees' savings invested in a company, in the event of a crisis or of the company becoming insolvent, so as to avoid the double risk of employees losing their job, income and savings at the same time? A comprehensive involvement of employees and their representatives requires proper information concerning the underlying risks of joining a participation scheme and also raises questions related to taxation and labour law. How can the Commission ensure that workers are not being used, that all employees obtain equal access, and that they never have to face the risk of financial ruin should the company concerned run into insolvency? Věra Jourová,
Member of the Commission
. - Mr President, I would like to thank Ms Ulvskog and Parliament for initiating this debate. I see employee financial participation as part of a broader narrative of sustainable entrepreneurship in Europe which I want us to support and to encourage. It is a complex issue with wider implications. Recent research suggests that companies with employee shareholders tend to create more jobs, pay more taxes and relocate less than those without. Employees owning shares could also increase the proportion of long-term oriented shareholders and provide a solution to some business succession problems. A number of recent Commission proposals have aimed to address the weaknesses in corporate governance identified during the financial and economic crisis. The proposal for a shareholders' rights directive is part of this agenda. I am convinced that we will find a sound compromise. This being said, currently less than one third of companies in the EU offer financial participation to their employees. It may also be an internal market issue as the divergence in national, legal and fiscal rules for such schemes could create barriers to cross-border plans. The Commission committed in its 2012 Action Plan on company law and corporate governance to investigating potential obstacles to transnational employee share ownership schemes and to taking appropriate action to promote employee share ownership throughout Europe. The pilot project launched in September 2013, which consisted of a comprehensive study, and the conference held in January 2014 helped the Commission in analysing the existing obstacles. The Commission intends to make the comprehensive information gathered in the study widely available to all interested parties. Given the diversity in national approaches to employee financial participation across the EU and the resulting cross-border problems, the Commission encourages the exchange of best practices, be it between Member States but also between companies and employees. When reflecting on the way forward the Commission will also take duly into account Parliament's resolution from January 2014, as well as contributions from stakeholders. We will also be guided by the principles set out in the 1992 Council Recommendation on employee financial participation. Let me also stress one important aspect: financial participation should not be a substitute for the main income. Instead it should play a complimentary role and be paid in addition to a fixed wage. Such schemes should in principle be open to all employees and treat them without any discrimination, unless some differentiation is justified given the employees' different needs or interests. The Commission takes note of Parliament's resolution, in particular as regards consultation of workers or their representatives on such schemes before their introduction. Social partners taking part in negotiations at company level, according to national practices and traditions, should be involved. Employees belonging to trade unions should not be discriminated against. The 1992 Council Recommendation also underlined the need to take into account national collective bargaining legislation or practices when choosing between the schemes available. Negotiations on such schemes should not replace the normal negotiations on wage setting and working conditions. The potential risks of financial participation also need to be addressed. Employees participating in such schemes are exposed to the risk of losing both their job and their savings in the event of serious problems in their company. This is one of the most commonly seen drawbacks of employee financial participation. Reasonable risks when designing and running such schemes need to be avoided and employees should be provided with sufficient information about the details of the schemes and any risks involved. Jeroen Lenaers,
namens de PPE-Fractie
. – Voorzitter, dit is een onderwerp dat al een tijd op de Europese agenda staat. Het eerste 'Pepper-rapport' werd in 1991, bijna 25 jaar geleden, gepresenteerd. Ik was toen zeven jaar oud. Dus ik zal niet beweren dat ik dat bewust heb meegemaakt, maar ik kan wel terugkijken op wat er de afgelopen 25 jaar gebeurd is. Als er één ding vaststaat, is dat we hier in Europa en zeker in het Europees Parlement volledig overtuigd zijn van de potentiële meerwaarde van financiële participatie voor werknemers. Werknemers voelen zich meer betrokken bij het bedrijf, zijn meer verbonden aan de langetermijnperspectieven van het bedrijf en ze zijn meer gemotiveerd om zich in te zetten voor dat bedrijf. Dat zie je dan tegelijkertijd ook terug in de betere resultaten die ondernemingen daardoor behalen. En dat leidt weer, zoals de commissaris zelf al terecht opmerkte, tot meer banen, meer werkgelegenheid. Dus dat is allemaal goed. Tegelijkertijd zien we dat in de afgelopen 25 jaar systemen van financiële participatie van werknemers zich in verschillende lidstaten op verschillende manieren en in een verschillend tempo ontwikkeld hebben. Zeker waar het gaat om de fiscale en sociale wetgeving zijn er ontzettend veel verschillen in Europa, en met het toenemen van de interne markt, met het toenemen van bedrijven die grensoverschrijdend opereren, zien we ook dat het aantal grensoverschrijdende obstakels toeneemt. Ik ben dan ook blij met het plan van de Europese Commissie, het vijfpuntenplan, met name waar het gaat om het verhogen van de bewustwording en het verstrekken van betere informatie, want we willen met z'n allen toe naar meer financiële participatie in een goed kader met adequate bescherming van de werknemers, maar we hebben daar als Europa, zoals u terecht al zei, niet alles over te zeggen. Ik denk dat we ons volledig bij uw aanpak moeten aansluiten. Ik heb daar wel nog drie vragen bij. 1) Hoe kunnen we voorkomen dat in sommige gevallen financiële participatie in de plaats komt van al bestaande medezeggenschapsstructuren? 2) Komt de ontwikkeling van financiële participatie overeen met de steeds flexibeler wordende arbeidsmarkt? En hoe ziet u bijvoorbeeld het participeren van werknemers met tijdelijke contracten? 3) Voor wat betreft mkb, het midden- en klein bedrijf, hoe kunnen wij ervoor zorgen dat juist ook kleine ondernemingen op een goede manier zonder al te veel bureaucratie en zonder al te veel kosten aan dergelijke systemen kunnen meedoen? Jutta Steinruck,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Herr Präsident! Modelle von finanzieller Mitarbeiterbeteiligung können sowohl für Unternehmen als auch für Arbeitnehmerinnen und Arbeitnehmer nachhaltig von Vorteil sein. Das geht über das wirtschaftliche Element hinaus: Da geht es auch um gegenseitige Wertschätzung, Identifikation zwischen Unternehmen und Mitarbeitern – das kann durch solche Modelle auch gestärkt werden. Genauso dient es einer nachhaltigen und langfristigen Ausrichtung des Unternehmens. Um diese Modelle EU-weit besser bekanntzumachen, brauchen wir einen stärkeren Austausch von Best-Practice-Beispielen. Zu diesen Vorzeigebeispielen gehören etwa die sociedades laborales in Spanien oder auch die Mitarbeiterbeteiligungsstiftung der voestalpine AG, die europaweit das einzige Modell mit internationaler Stimmrechtsbündelung bei individuellem Aktienbesitz darstellt. Aber um diese Vorteile auch wirklich für beide Seiten zu realisieren, bedarf es klarer Grundregeln. Dazu gehören Information und Konsultation von Arbeitnehmervertretern, aber auch Partizipation in Entscheidungsgremien, frühzeitige und umfassende Einbindung der Arbeitnehmer bzw. deren Vertreter bei der Etablierung eines solchen Modells, die Einbindung der Sozialpartner und ein gewisser Schutz der Arbeitnehmer vor dem doppelten Risiko – einerseits Kapital im Rahmen der Beteiligung zu verlieren und andererseits das übliche Risiko, ihren Arbeitsplatz zu verlieren. Und was auch wichtig ist: Die europäische Ausgestaltung der Mitarbeiterbeteiligung darf nicht nationales Recht aushöhlen. Frau Kommissarin, ich bitte Sie klarzustellen, wie Sie sicherstellen möchten, dass diese Grundregeln befolgt werden, gerade auch bei grenzüberschreitenden Modellen der finanziellen Mitarbeiterbeteiligung. Denn nur dann, wenn die Arbeitnehmer einerseits umfassend eingebunden sind und andererseits ein möglichst geringes Risiko eingehen müssen, werden diese Modelle auch europaweit erfolgreich sein. Anthea McIntyre,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, last year was the most successful year ever for employee ownership in the United Kingdom – a year which saw more people at work in the UK than ever before, and a year which saw 83% of new jobs being quality, full-time and permanent. Employee-owned businesses have played a leading role in delivering the UK's economic recovery. 2014 saw the number of employee-owned businesses rise by some 9%. Some 30% of employees in the UK hold shares in their company. Sadly, in many other European countries, ownership has actually declined. In the UK, our flagship is the John Lewis partnership with some 82 000 employees or partners. Companies range from the very small to the very large and represent a wide range of sectors. Overall, they contribute some GBP 30 billion to the UK economy. In my own region, we have employee-owned companies ranging from a veterinary practice in rural Herefordshire to a world-leading manufacturer of machinery protection systems in Kidderminster, from the largest independent chartered insurance brokers based in Birmingham, to a family-owned food distributor in Willenhall that has been trading for nearly 100 years. The thing they have in common as employee-owned businesses is higher productivity, greater innovation and better profitability. Employee owners also think and act for the long term, sometimes in marked contrast to the short-termism that can prevail. I want to pay tribute to the Employee Ownership Association which champions this business model so effectively. So what is the EU's role in this? As always, it is to create the environment where businesses can thrive and grow, by addressing skills shortages and by removing barriers, but above all by reducing administrative burdens on business, especially micros, and making it easier for businesses to compete in the global market place. Ulla Tørnæs,
on behalf of the ALDE Group
. – Mr President, growth and job creation are very high on the agenda for all of us. We would all like to see jobs back in Europe. We had a very good discussion on youth unemployment prior to this discussion. I really think that we have an obligation to look into all possibilities for supporting growth and job creation. In this perspective one perhaps minor, but important, thing could be employee financial participation (EFP). EFP can strengthen small and medium-sized enterprises, offering mechanisms for innovative financing, as workers may wish to invest in shares in the company by which they are employed. Despite these possible benefits, the focus on EFP varies from Member State to Member State. This is the reason why I am participating in this very important debate today, because when it comes to employee share ownership and employee financial participation, the Commission and Parliament – as was mentioned by my colleague from the EPP Group earlier on – have been doing a lot of talking. We have done studies and have collected information, data and knowledge. Now I think it is time to act. I would like to ask the Commissioner a very simple question. Are you planning to put forward a proposal for an action plan on this issue? At EU level in recent years we have taken a lot of initiatives regarding employee financial participation. We have adopted an opinion on employee financial participation, we have made several studies, we have adopted a resolution, we have completed a pilot project and so on. Now I think it is time to act. What concrete measures does the Commission intend to take to act on the promotion of employee share ownership? Which, if any, of the ideas in the pilot project promoting employee financial participation does the Commission actually intend to implement? Tiziana Beghin,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, la partecipazione dei lavoratori agli utili d'impresa e la condivisione della proprietà sicuramente, come abbiamo visto e avete detto tutti voi colleghi, possono portare vantaggi, finanziari e non, sia ai lavoratori, sia alle imprese. Dare ai lavoratori la possibilità di partecipare all'attività d'impresa e alla sua gestione significa rendere le persone più consapevoli, più responsabili e più coinvolte in tutto il processo lavorativo e permette agli imprenditori una maggiore efficienza e una maggiore produttività. Non lo dico per sentito dire o per teorie, ma perché ho fatto la consulente nelle piccole e medie imprese per anni e questo era proprio l'approccio che noi abbiamo sempre utilizzato, un approccio „win-win“ dove devono vincere sia gli imprenditori, sia i lavoratori che devono far parte di un'unica squadra e combattere per raggiungere gli stessi obiettivi. Io posso dire con orgoglio che tutte le imprese che hanno seguito questo approccio, le piccole e medie imprese italiane, negli anni passati, sono state imprese che vedevano aumentare i loro profitti e i loro fatturati e vedevano migliorare le condizioni di vita dei loro lavoratori. Quindi questo è l'approccio effettivamente corretto e l'approccio che noi dobbiamo seguire. Abbiamo lavorato appunto molto su investimenti in formazione e queste imprese hanno sempre sviluppato molto più delle altre investimenti in formazione. Quindi è veramente venuto il momento di chiedere alla Commissione un approccio veramente esecutivo e delle azioni concrete in questo senso. Dobbiamo trovare delle regole che siano precise, che siano sicuramente in grado di tutelare la parte del lavoro dipendente, come è giusto che sia, ma che diano finalmente l'opportunità sia alle imprese sia ai lavoratori di sviluppare un nuovo modello di management imprenditoriale, dando veramente la possibilità agli imprenditori di fare la loro parte in un modo molto più attivo. Λάμπρος Φουντούλης (NI). - Κύριε Πρόεδρε, τα προγράμματα οικονομικής συμμετοχής των εργαζομένων κινούνται γενικά προς τη σωστή κατεύθυνση. Προϋπόθεση βεβαίως είναι να υπάρχει εργασία. Πρέπει να συμβάλουμε στη μείωση των υψηλών ποσοστών ανεργίας, φαινόμενο που παρατηρείται ιδιαίτερα στις χώρες του Νότου. Στον τομέα αυτό προσπαθούμε όλοι να δώσουμε τον καλύτερο εαυτό μας. Στο θέμα όμως που συζητάμε σήμερα πρέπει να λάβουμε υπόψη μας κάποια πολύ σοβαρά ζητήματα, έχοντας πάντα ως στόχο τη διασφάλιση των δικαιωμάτων των εργαζομένων και την προστασία τους από τους κινδύνους, καθώς είναι προφανές πως δεν μπορεί ο κάθε εργαζόμενος να διαθέτει γνώσεις επενδυτικού συμβούλου. Σκοπός μας είναι, κατά τη γνώμη μου, να θέσουμε κάποιους πολύ βασικούς κανόνες. Αρχικά θα πρέπει να διασφαλίσουμε πως η συμμετοχή των εργαζομένων στο μετοχικό κεφάλαιο της εταιρίας δεν θα πρέπει να είναι σε καμία περίπτωση υποχρεωτική. Επίσης δεν θα πρέπει να υποκαθίσταται ο μισθός των εργαζομένων ή μέρος αυτού με μετοχές· απλά, να μπορούν οι εργαζόμενοι, αφού πληρωθούν, να επιλέξουν να αγοράσουν μετοχές της εταιρίας κατά προτεραιότητα. Τέλος, πρότασή μας είναι να έχουν όσοι επιθυμούν από τους εργαζομένους τη δυνατότητα να εκπροσωπούνται συνολικά σαν ένας μέτοχος, ώστε να μπορούν αποτελεσματικά να ασκούν έλεγχο στη διοίκηση της εταιρίας. Σε κάθε περίπτωση, προτεραιότητά μας είναι η προστασία των δικαιωμάτων των εργαζομένων καθώς και η ανάδειξη της βέλτιστης για τους εργαζομένους προοπτικής. Sven Schulze (PPE). - Herr Präsident, sehr geehrte Frau Kommissarin! Ich rede heute hier nicht nur als Abgeordneter im Europäischen Parlament, sondern auch als jemand, der viele Jahre in der Wirtschaft, in kleinen und mittelständischen Unternehmen verbracht hat, bevor er hier ins Parlament eingezogen ist. Ich kann schon sagen, dass Mitarbeiterbeteiligungen aus meiner Sicht sehr viel Sinn haben, in dreierlei Hinsicht: zum einen für die Arbeitnehmer, zum anderen für die Arbeitgeber, aber auch für die Unternehmen. Deshalb ist es gut, dass wir uns mit diesem Thema beschäftigen, auch wenn ich mich sehr darüber gewundert habe, dass das schon über so viele Jahre und Jahrzehnte Thema ist, ohne dass man da zu einem vernünftigen Abschluss kommt. Ich möchte zwei, drei Punkte sagen, warum das für Arbeitnehmer und für Arbeitgeber gut ist. Für die Arbeitnehmer – das liegt ja auf der Hand – ist es eine direkte Beteiligung an den Unternehmen und auch an den Unternehmenserfolgen, aber es ist auch eine stärkere Bindung der Arbeitnehmer an ihre Unternehmen und somit eine höhere Motivation. Für die Unternehmen und Arbeitgeber ist es deshalb gut, weil sie ihr wichtigstes Kapital, nämlich ihre Mitarbeiter, noch stärker an ihre Unternehmen binden und damit vielleicht auch ihre Kapitalstruktur und ein Stück weit auch ihre Bonität verbessern können. Ich sage aber auch, dass es wichtig ist, dieses Instrument der Mitarbeiterbeteiligung nur als komplementäres und keinesfalls als verpflichtendes Element in Europa zu implementieren, und zwar aus verschiedenen Gründen. Ich komme aus Deutschland. Wir haben in Deutschland gute Strukturen, beispielsweise eine betriebliche Altersvorsoge, die insolvenzsicher ist und schon lange angelegt ist. Mit einer Mitarbeiterbeteiligung hätten wir vielleicht eine doppelte Belastung für viele Mitarbeiter, indem sie einmal in die Altersvorsorge einzahlen müssen und vielleicht auch in die Mitarbeiterbeteiligung. Das zweite Problem ist, dass das Einführen bei Aktiengesellschaften sehr einfach ist, aber in kleinen und mittelständischen Unternehmen schon sehr schwierig sein könnte. Deshalb sage ich, dass wir hier aufpassen müssen, dass man den Unternehmern nicht vorschreibt, dass sie Eigentumsrechte abgeben müssen, ohne dass sie das wollen. Zu meinem Fazit: Ich möchte hieran weiter mitarbeiten. Aber ich sage ganz klar: komplementär und freiwillig, aber keinesfalls verpflichtend. Brando Benifei (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, i piani di partecipazione finanziaria dei lavoratori dipendenti possono diventare uno strumento importantissimo per potenziare il livello delle tutele sociali dei lavoratori europei. Si tratta di schemi intelligenti che cercano di raggiungere situazioni positive, obiettivi e risultati positivi per lavoratori e imprese, massimizzando l'utilità sociale. Ma ciò si può verificare solo a determinate condizioni. Innanzitutto, è essenziale che la Commissione migliori l'accesso alle informazioni relativamente a questi piani, che avranno un impatto utile per l'economia europea proporzionalmente alla loro diffusione. In questo senso, l'aspetto transnazionale non può essere sottovalutato per attivare un sistema veramente europeo che superi potenziali situazioni di doppia tassazione o forme di restrizione all'esercizio delle libertà economiche garantite dai trattati. La risoluzione approvata dal Parlamento europeo nel gennaio 2014 sottolinea come tali strumenti possano costituire una sorta di ammortizzatori che ripartiscono il rischio investimento tra i principali azionisti delle società, garantendo inoltre che i dipendenti dispongano di un portafoglio azionario di risparmi. Rimane cruciale assicurare che, da un lato, tali strumenti non si sostituiscano alle misure tradizionali di welfare, essenziali per mantenere gli standard europei di protezione sociale, già pesantemente messi in difficoltà dalla miope applicazione di queste dottrine che abbiamo visto in questi anni riguardanti il consolidamento dei bilanci nazionali. Dall'altro lato, tali strumenti devono essere indirizzati verso un modello veramente sostenibile della gestione dell'economia, investendo nel più alto livello di consultazione e partecipazione dei lavoratori e dei sindacati nelle varie fasi. Quindi, l'obiettivo dell'abbattimento delle disuguaglianze sociali deve essere quello prioritario al centro di questi strumenti. Ruža Tomašić (ECR). - Gospodine predsjedniče, kolegica Ulvskog je postavila vrlo kvalitetna pitanja. Osobno ću podržati svaki dobro razrađen model koji se temelji na dobrovoljnim osnovama i strogo pravno uređenim odnosima između poslodavca i zaposlenika. Vjerujem kako je dobrovoljno financijsko ulaganje radnika u tvrtku kvalitetna spona između poslodavaca i zaposlenika, jer stvara trajni odnos financijske međuovisnosti. Radnike bi ovako uređen odnos motivirao kroz uključivanje u proces upravljanja i financijske nagrade za dobro poslovanje, dok bi poslodavci zbog nove prirode odnosa u tvrtki bili skloniji dugoročnijem ulaganju radnika, prije svega u sferi školovanja i stručnog osposobljavanja. Osim što mora biti temeljen na dobrovoljnim osnovama, transparentnosti i kvalitetnoj informiranosti radnika, ovakav model bi morao biti i strogo pravno definiran. Držim kako će upravo pravna nestabilnost određenih država članica biti glavna prepreka jedinstvenoj primjeni ovoga modela na razini Unije. To je dodatni razlog zašto smatram da je želja ovog Doma da se odluke o financijskom sudjelovanju zaposlenika donose na razini poduzeća krajnje pozitivna. Dok bi uloga države, prije svega, trebala biti usvajanje učinkovitog modela, osiguravanje vladavine prava i zaštita prava poslodavaca i zaposlenika da sami odaberu žele li primijeniti ovakav model u svojoj tvrtki ili ne. (Zvučnik pristao odgovoriti na pitanje „blue card“ (članak 162. stavak 8. Uredbe)). Ivan Jakovčić (ALDE),
pitanje koje je podizanjem plave kartice postavio
. – Gospodine predsjedniče, gospođo Tomašić, pretpostavljam da se slažete sa mnom da je privatizacija devedesetih godina poharala hrvatsko gospodarstvo i uništila mnoge tvrtke. Ali, ne znam da li se slažete sa mnom da je privatizacija omogućila malim dioničarima da postanu vlasnici onih tvrtki, na primjer Adris grupa iz Rovinja, koje su pokazale vitalnost i postale uzorne, jake i dobre hrvatske tvrtke, čime upravo ovaj financijski interes zaposlenika dolazi do potpunog izražaja. Zanima me vaše mišljenje na tu temu. Ruža Tomašić (ECR),
odgovor na pitanje postavljeno podizanjem plave kartice
. – Gospodine Jakovčiću, mislim da je privatizacija uništila sve postkomunističke zemlje, jer su isti oni ljudi koji su bili na vlasti u komunizmu, opet došli na vlast. A što se tiče ADRIS grupe, trebale bi veća stega, nadglednost i malo više upravljačkog nadgledanja te pomoći i davanja u koncesiju radnicima. Marian Harkin (ALDE). - Mr President, already this morning we discussed the right to strike and the need to create new jobs to tackle youth unemployment. Our current discussion on the promotion of employee financial participation has some potential to help deal with both issues. As a worker and an employer, you are much more likely to recognise the rights and duties of all partners, and employee ownership schemes have some potential to create more and better jobs. However, for me one matter is paramount, and that is the potential that employee financial participation has to ensure a better share-out of the wealth that is being created by employment. The gap between workers and those with wealth continues to grow, and employee financial participation can help bridge that gap. Today we asked a number of questions of the Commission, and while we were told about an action plan and about risks, etc., I am still waiting to hear specific, concrete actions. Listening to all the colleagues, it is clear that employee financial participation varies significantly from one Member State to another, with a glowing report from the UK. I agree with Ms McIntyre in that we need the Commission to create, first of all, an environment that is conducive to the take-up of these schemes, and secondly, the flourishing of these companies. You, as Commissioner, have an opportunity to make a real difference here after years and years of talking. I look forward to hearing your proposals. Joëlle Mélin (NI). - Monsieur le Président, favoriser par tous les moyens la participation financière des salariés à leur entreprise, que ce soit à titre individuel ou collectif, est évidemment très souhaitable. Limiter l'absentéisme, favoriser l'implication personnelle et collective des équipes professionnelles ou la transmission d'entreprise sont des signes de bonne santé d'une entreprise, particulièrement d'une PME. Or, vous souhaitez diminuer les obstacles aux régimes transnationaux de participation financière des salariés et, selon vous, aider ainsi à la formation des entreprises par un centre virtuel de communication, un code de bonne conduite, un calculateur en ligne de taux d'imposition effectif, etc. Bien évidemment, c'est une véritable directive-cadre qui se profile – vous ne le cachez pas – et, à terme, une proposition législative contraignante de plus. Car, comme toujours, dans une stratégie totalement schizophrène, sous couvert d'une bonne idée, vous mettez en place des dispositifs qui visent à plus d'Europe. Aujourd'hui, c'est la réforme du droit européen des sociétés et de la gouvernance interne des entreprises, ces mêmes entreprises que vous mettez à genoux par trop de réglementations, trop de diktats ou trop de concurrence. Ces entreprises, qui sont de plus en plus nombreuses à déposer le bilan ou à végéter avec des structures à la fois trop grosses et trop petites pour être performantes, sont de plus en plus affaiblies. L'épargne salariale peut être une véritable chance, mais uniquement dans le cadre de la prospérité nationale, libre de toute contrainte monétaire et économique imposée par Bruxelles. Nous refusons donc que par ce projet l'épargne salariale soit, elle aussi, broyée dans l'échec flagrant de cinquante années de politique européenne de l'emploi. Ádám Kósa (PPE). – Kedves Kollégák! Sajnálatos, hogy közel húsz évnek kellett eltelnie ahhoz, hogy Európa maga is rájöjjön, hogy a teljes és szinte teljes mértékben kontrollálatlan piaci liberalizáció óriási társadalmi és gazdasági károkat okozott Európában, azon belül Közép-Kelet Európában. Az 1989–90-es rendszerváltásokat követően óriási privatizációs hullám valósult meg Európa keleti felében, és csak Magyarországon közel egymillió ember vesztette el a munkáját. Úgy látszik, hogy újra és újra meg kell tanulnunk azt a leckét, hogy a piaci liberalizációt csak közel azonos vagy hasonló gazdasági erejű országok között szabad megvalósítani. Máskülönben a társadalmi különbségek nagy mértékben változni fognak. A munkavállalók pénzügyi részvételének programját hasznosnak tartom, de történelmi mértékkel nézve elkésettnek is tartom. A munkavállalók védelmének ilyen formáját üdvözlöm, de felhívom a figyelmet arra is, hogy kiemelt figyelmet kell fordítani a megélhetési költségekre, különösen az európai energiaárakra – ezzel is javítva Európa versenyképességét. Beatrix von Storch (ECR). - Herr Präsident! Wir debattieren hier heute über die Beteiligung von Arbeitnehmern an Unternehmen, und wir – jedenfalls die meisten – waren uns einig, dass das auf jeden Fall eine sehr gute Idee ist. Aber wir diskutieren auch, wie wir die Arbeitnehmer schützen, wenn das Unternehmen dann pleitegeht und das Investment und der Arbeitsplatz beide verlorengehen. So eine Frage zu stellen, ist typisch für die EU und auch typisch für dieses Haus. Erstens: Warum diskutieren wir die Frage überhaupt hier auf EU-Ebene? Muss das von Finnland bis Portugal einheitlich geregelt werden? Was passiert, wenn das unterschiedlich geregelt ist? Bricht dann wieder der Euro zusammen oder die Europäische Union? Zweitens: Wann fangen wir an zu verstehen, dass die Chance auf Gewinn immer mit einem Verlustrisiko einhergeht? Wer am Gewinn partizipieren will, muss auch den Verlust tragen, und nicht irgendein Dritter. Das ist ungerecht, und das gilt auch für Arbeitnehmer. Aber was in dieser Diskussion deutlich wird, ist Ihr Menschenbild. Ihr Menschenbild in der EU scheint zu sein, dass der Mensch, auch der Arbeitnehmer, keine eigenverantwortliche Entscheidung treffen kann. Er ist also unmündig, und er ist also nicht frei. Das ist nicht mein Menschenbild. Der Mensch ist für sein Handeln verantwortlich. Der Mensch ist mündig, und der Mensch ist frei. Bauen wir darauf unsere Zukunft! (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Bronis Ropė (Verts/ALE),
pakėlus mėlynąją kortelę pateiktas klausimas
. – Gerbiama kolege, norėjau paklausti: iš tikrųjų Europoje yra pakankamai skirtingi atlyginimai, ypač minimalūs atlyginimai, ir skirtingai yra apsaugotos atskirų vietovių žmonės. Norėjau Jūsų paklausti, kaip Jūs manote, nors ir bendras kapitalo judėjimas Europoje yra laisvas, ir žmonių judėjimas, ir prekių judėjimas, bet siekiant, kad žmonės galėtų oriai gyventi, ar neturėtų būtų kalbama apie tai, kad būtų įvestos kažkokios minimalios privalomos pajamos visose Europos Sąjungos valstybėse, kurių įmonės turėtų laikytis, ir tada žmonės galėtų dalyvauti pilnavertiškai ir kituose finansiniuose instrumentuose. Beatrix von Storch (ECR),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Die Frage betraf einen europaweiten Mindestlohn: Davon halten wir in der Alternative für Deutschland und ich persönlich gar nichts. Das ist grundsätzlich eine Entscheidung zwischen Arbeitnehmer und Arbeitgeber oder zwischen den Vertretergesellschaften, zwischen den Arbeitgebervertretern und den Arbeitnehmervertretern, die das regeln müssen. Aber wir können keinen einheitlichen Lohn für Gesamteuropa machen. Wir sehen schon, was passiert, wenn wir eine einheitliche Währung für Gesamteuropa machen: Dann leiden immer irgendwelche, die das nicht flexibel handhaben können. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE). - Señor Presidente, señora Comisaria, la Comisión Europea tiene que hacer una apuesta decidida por la industria y por la innovación tecnológica, pero sin olvidar la innovación no tecnológica, la que nos permite avanzar hacia nuevos modelos de gestión en las empresas con una visión estratégica hacia el futuro, con la participación de trabajadores y trabajadoras en la toma de decisiones en la gestión de las empresas, en los beneficios e incluso en el capital, para conseguir de esta manera más competitividad, más empleos y más cohesión social. El Gobierno vasco está comprometido con estos principios y acaba de poner en marcha la estrategia Innobideak Pertsonak y de asignar 8,1 millones de euros en el año 2015 para avanzar en estos objetivos. Me gustaría preguntarle a la Comisaria si conoce estos proyectos y cómo piensa poner en práctica y compartir los proyectos que ya existen en el ámbito regional para avanzar en estos objetivos; si piensa usted presentarle a esta Cámara una reglamentación en esta legislatura para que sea debatida; y me gustaría —cómo no— invitarla a venir al País Vasco, si no lo conoce ya, para que nos conozca y conozca nuestra forma de hacer las cosas. Danuta Jazłowiecka (PPE). - Panie Przewodniczący! Coraz wyraźniej widać, że Unia porzuciła ideę swoich ojców założycieli o budowaniu społecznej gospodarki rynkowej, gdzie nie tylko koszty kryzysu, ale również zyski w czasach prosperity są udziałem wszystkich grup społecznych. Obecnie zyski firm – szczególnie międzynarodowych korporacji – są coraz większe, a realne płace pracowników zmniejszają się. Istotnymi sposobami rozwiązania tego problemu są mechanizmy partycypacji finansowej pracowników w zyskach firmy, czy też instytucja własności pracowniczej przedsiębiorstwa – odpowiednio wdrażane mogą pomóc rozwiązać problem dramatycznie wzrastających nierówności społecznych, a przy tym zacieśnić związki pracowników z ich miejscem pracy. W analizie, której współautorem jest ekspert w tej dziedzinie profesor Lowitzsch, dokonanej na zlecenie Komisji Europejskiej, czytamy, że po 30 latach badań przykładów partycypacji finansowej pracowników, firmy, które są częściowo bądź całkowicie w posiadaniu pracowników, przynoszą większe dochody, są bardziej wydajne, generują więcej miejsc pracy oraz płacą więcej podatków niż ich konkurenci bez tego rodzaju partycypacji finansowej. Na poziomie makroekonomicznym omawiane firmy osiągają większy poziom produktywności, dzięki czemu również większą konkurencyjność i wzrost. Na poziomie regionalnym sprawiają, iż firmy w posiadaniu pracowników pozostają przywiązane do swojego miejsca pochodzenia, są bardziej odporne na zewnętrzne czy zagraniczne przejęcia własności. Niemniej jednak musimy pamiętać, że wiążą się z nimi również istotne zagrożenia. Po pierwsze, trzeba być bardzo ostrożnym przy wdrażaniu tych mechanizmów w małych i mikro przedsiębiorstwach, ponieważ mogą one odbić się na konkurencyjności tych firm. Drugie zagrożenie związane jest bardziej z własnością pracowniczą w realizacjach inwestycyjnych. Niedawny kryzys pokazał bardzo wyraźnie, iż w przypadku załamania się gospodarki pracownicy mogą stracić nie tylko miejsce zatrudnienia, ale również oszczędności ulokowane w akcjach przedsiębiorstwa. W Komisji Zatrudnienia i Spraw Socjalnych wypracowaliśmy wspólnie pytanie do Komisji Europejskiej, w którym podkreślamy, iż promując szeroko rozumianą partycypację finansową pracowników, musimy również zastanowić się nad mechanizmami zabezpieczającymi ich przed utratą dorobku całego życia oraz pytamy jak Komisja ma zamiar promować mechanizm partycypacji finansowej pracowników i wymianę najlepszych praktyk w zakresie własności pracowniczej przedsiębiorstwa, choćby takich z Wielkiej Brytanii, o których mówiła Anthea McIntyre. Romana Tomc (PPE). - Finančna participacija je eden izmed načinov, kako lahko podjetja stimulirajo svoje zaposlene k večji vključenosti. Hkrati pa je to tudi eden izmed načinov oziroma instrumentov zagotavljanja trajnostnega razvoja nekega podjetja. Kljub temu, da je to dobra priložnost tako za delodajalce kot tudi zaposlene, se glede uvajanja različnih shem seveda v posameznih državah še vedno postavljajo zelo velika vprašanja in ta postopek poteka zelo počasi. S projektom finančne participacije sem se tudi sama v svoji državi kot predstavnica združenja delodajalcev zelo podrobno ukvarjala. In ključno vprašanje je bilo, ali naj bo finančna participacija obvezna ali neobvezna. Hkrati pa so bila odprta tudi nekatera druga pomembna vprašanja. Ni bilo dovolj zavedanja, da lastnina ne prinaša samo pozitivne strani in dobičke, ampak da je lastnina tudi odgovornost. In na drugi strani ni bilo dovolj razumevanja, da seveda udeležba pri dobičku ne more biti nadomestilo za plačo. In na tretji strani ni bilo dovolj razumevanja, da mora ta način sodelovanja imeti tudi ustrezno davčno obravnavo, sicer ni zanimiv za nikogar. Torej, ker postopek poteka zelo počasi, podpiram ta vprašanja, ki so naslovljena na Komisijo, in upam, da ne bomo več izgubljali časa in bomo ta način finančne participacije uvedli čim prej v vse države. Remo Sernagiotto (PPE). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signora Commissario, questo è un tema che mi affascina molto. Vengo una terra che attraverso questo tipo di azionariato popolare ha costruito la propria fortuna. Certo, c'è una grande preoccupazione e le sei domande fatte dalla relatrice sono importanti, soprattutto quando un lavoratore si trova lì con il proprio lavoro e lì con i propri risparmi. Questa è la grande preoccupazione. Credo tuttavia che siano necessarie norme molto ampie e molto chiare, che possiamo definire quadro, dove le comunità hanno la capacità di trasformare la stessa impresa in comunità. È molto importante che i lavoratori con le parti sociali e l'impresa con i corpi intermedi costruiscano garanzie. Si possono fare, insieme, ed è importantissimo per la disoccupazione che le piccole imprese, che oggi più di ieri hanno bisogno di risorse che non trovano per poter crescere, per poter aumentare la propria occupazione, lo possano fare senza quei lacci e lacciuoli, come diciamo noi, che ne compromettono costi maggiori senza che qualche istituzione sia lì più per disturbare che per agevolare. Noi dobbiamo regolare, regolare bene, ma la comunità-impresa ha le capacità: lavoratori e imprenditori. Io credo che anche sulla partecipazione agli utili dei lavoratori delle buone performance si debba fare di più. Devono fare di più gli imprenditori, perché una comunità-impresa ha sviluppo e prospettiva, mentre una comunità che non sa fare impresa non ha né sviluppo né prospettiva. Theodor Dumitru Stolojan (PPE). - Domnule Președinte, criza financiară a determinat în multe state membre stagnarea veniturilor, iar în unele cazuri chiar micșorarea părții din valoarea adăugată creată în companii, care revine angajaților. Nu întâmplător, recent, premierul britanic, adresându-se oamenilor de afaceri, le-a spus că a venit timpul pentru majorarea veniturilor angajaților. Consider că stimularea angajaților pentru a deveni acționari în companiile în care lucrează constituie o cale eficientă pentru creșterea veniturilor, ca și pentru motivarea acestora în rezultatele obținute de către companie. Apreciez, însă, că cea mai bună cale pentru stimularea angajaților ca să devină acționari este politica proprie a fiecărei companii în distribuția profitului, precum și politica fiscală a fiecărui stat membru, care trebuie să încurajeze acest proces. Cred că la nivelul Uniunii Europene nu ne putem gândi decât în ce măsură sunt necesare anumite reglementări în domeniul supravegherii companiilor în care angajații devin acționari. Adam Szejnfeld (PPE). - Panie Przewodniczący! Podzielając ideę partycypacji finansowej pracowników we własności, należy stwierdzić, iż decyzje o wprowadzeniu jakichkolwiek systemów tego rodzaju powinny pozostawać w wyłącznej sferze wpływania na swoją własność właścicieli przedsiębiorstwa. Z niepokojem przyglądam się więc wnioskom Komisji Europejskiej, która sugeruje możliwość wprowadzenia europejskiego reżimu partycypacji finansowej pracowników. Propozycje takie muszą budzić sprzeciw. Szczególnie jeśli miałyby obejmować mikroprzedsiębiorstwa oraz małe i średnie rodzinne firmy. Nie powinno się formalizować działań, które mają być dobrowolne. A już na pewno nie powinno się tworzyć biurokratycznych i kosztownych rozwiązań, jak centra promocji, grupy ekspertów, uchwalanie nowych norm legislacyjnych. Tego rodzaju rozwiązania bowiem są elementem kultury prowadzenia biznesu, a nie legislacji. Domeną prowadzenia działalności gospodarczej jest umiejętność ponoszenia ryzyka własnych inwestycji. Jeśli tak, to priorytetem w zarządzaniu przedsiębiorstwem musi być wyłącznie wiedza i doświadczenie, a więc kompetencje. Nie mogą tych kryteriów zastąpić biurokratyczne pomysły na wprowadzanie pozarynkowych reguł ingerowania w proces decyzyjny oraz ponoszenia odpowiedzialności. Wdrażanie ich musiałoby zakończyć się katastrofą podobną do upadku komunistycznej gospodarki opartej na przedsiębiorstwach zarządzanych przez proletariat. Francesc Gambús (PPE). - Señor Presidente, señora Comisaria, el año que viene celebraremos el 125o aniversario de un texto que decía lo siguiente: „Que los trabajos remunerados [...] no son vergonzosos para el hombre, sino de mucha honra, en cuanto dan honesta posibilidad de ganarse la vida. Que lo realmente vergonzoso e inhumano es abusar de los hombres como de cosas de lucro y no estimarlos en más que cuanto sus nervios y músculos pueden dar de sí“. Se da la paradoja de que, según un informe de Oxfam, en el mismo año de la celebración, en 2016, el 1 % de la población mundial acaparará el 50 % de la riqueza. ¿Qué está fallando? Porque algo está fallando. En el reciente informe titulado „La promoción de la propiedad y la participación de los trabajadores“, la Comisión recomienda promover la participación de los trabajadores en el accionariado de las empresas. Y estamos de acuerdo si respetamos a su vez la idiosincrasia de las distintas culturas empresariales en los distintos Estados miembros. Diversos estudios sobre este tema concluyen que la copropiedad de una compañía por parte de los empleados aumenta la producción y la rentabilidad, mejora la dedicación y el sentido de pertenencia, crea más empleo y hace que se paguen más impuestos. La variable significativa es combinar la propiedad con un alto grado de participación de los trabajadores en las decisiones relacionadas con el trabajo. Queríamos señalarle y nos interesa mucho la respuesta que debemos trabajar para eliminar las barreras transfronterizas dentro de la Unión Europea que limitan este mecanismo de participación financiera de los trabajadores, además de introducir elementos ya mencionados, como el establecimiento de un marco legal común y la adopción de medidas para proteger, en cierta manera y en un primer momento, a modo de incentivo, los ahorros invertidos por los trabajadores en una empresa, en caso de crisis o de insolvencia de la misma. Uwagi z sali Franc Bogovič (PPE). - Zelo podpiram udeležbo zaposlenih v lastniški strukturi. Sam imam izkušnje kot lastnik podjetja. Tudi kot župan, ki je v komunalnem podjetju, ki je bilo delniška družba, uvedel lastništvo zaposlenih v tem podjetju. S tem lastništvom spodbudimo ključne potrebe današnjega časa, se pravi zaupanje v podjetje. Zaupanje v podjetje in dolgoročno razmišljanje tako zaposlenih kakor tudi vodstva. V naši družbi je vse preveč navideznega konflikta med lastniki kapitala in zaposlenimi. Eni in drugi si želijo odgovornega ravnanja, dolgoročne usmerjenosti in ta participacija zaposlenih omogoča ravno to. Zelo pomembno je tudi to, da države uvedejo primerne davčne olajšave, ki bodo podpirale to participacijo in odgovarjale na probleme današnjega časa. Zelo pomembno je tudi to, da so to pravi odgovori predvsem za srednja in mala podjetja, ki bodo gonila razvoj v Evropi. Neena Gill (S&D). - Mr President, I support and agree that the employee financial participation schemes have the potential to benefit both companies and their employees, not only by offering direct financial benefits to workers, but also because, when done right, such schemes can actually foster ownership and participation of employees in their companies – a concept which, as a Labour MEP, I am very supportive of. I am glad to see that, through this file, the UK government is finally making an attempt to promote responsible capitalism, an issue on which my party has been leading the political debate. However, my first concern will always be protecting the workers. I believe it is important that we do not run ahead of ourselves and that strong safeguards are put in place that deal with possible risks linked to these schemes. My question to the Commissioner is: what actions will be taken to inform and educate trade unions or other relevant organisations about these schemes, in order to empower them and to advise employees of the possible risks? Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, το θέμα που συζητούμε είναι ιδιαίτερα σημαντικό, ιδίως μετά τη συζήτηση που κάναμε για την ανεργία των νέων. Επιτρέψτε μου λοιπόν να θέσω πέντε σημεία: Πρώτον, η συμμετοχή των εργαζομένων στη λήψη αποφάσεων των εταιριών συμβάλλει στην ενίσχυση της οικονομικής δημοκρατίας. Δεύτερον: Η συμμετοχή πρέπει να επεκταθεί και σε συμμετοχή στα οικονομικά οφέλη της επιχείρησης, κατά τη γνώμη μου κυρίως στη συμμετοχή στη διανομή των κερδών. Έτσι όχι μόνο ενισχύεται η κοινωνική δικαιοσύνη αλλά και δημιουργούνται σημαντικά κίνητρα, για να αυξηθεί η παραγωγικότητα και να ενισχυθεί η ίδια η απασχόληση στις επιχειρήσεις. Γιατί όμως δεν το βλέπουμε αυτό να συμβαίνει στην Ευρώπη; Διότι οι μέτοχοι των επιχειρήσεων επιθυμούν την αποκλειστική διανομή των κερδών σ' αυτούς. Πάρτε για παράδειγμα τι συνέβη με τη διανομή κερδών των εταιριών CAC 40 εδώ στη Γαλλία: 50 δισεκατομμύρια θα μοιραστούν από τα κέρδη. Τέταρτο σημείο: Πρέπει να αντιμετωπιστεί το θέμα σε επίπεδο κρατών. Τέλος, πρέπει να υπάρξουν ασφαλιστικές δικλείδες, δηλαδή να μην είναι η συμμετοχή αυτή υποχρεωτική, να μην αντισταθμίζει τους μισθούς και να προστατεύει τα δικαιώματα των εργαζομένων. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, mi koji dolazimo iz Slovenije ili iz Hrvatske znamo što znači samoupravljanje u poduzećima. To je bio jedan jugoslavenski eksperiment koji je, naravno, propao jer nije imao financijski interes zaposlenika ugrađen u taj sustav. Naime, postojao je interes zaposlenika za firmu, ali nije bilo financijskog interesa. Dakle, nakon toga dogodila se privatizacija poduzeća i znam dobre primjere u Sloveniji, kao što je kolega Bogovič govorio, te koje sam ja spomenuo, u kojima su državna poduzeća privatizirana tako da su mali dioničari i zaposlenici postali vlasnici tih tvrtki. Ja ne znam primjere gdje su takve tvrtke propale - dapače, znam vrlo profitabilne tvrtke i mislim da su ta iskustva vrlo zanimljiva i za ovo o čemu danas pričamo. Zato sam vas htio, poštovana povjerenice, upozoriti na ta iskustva i naravno, izraziti svoju podršku za vaše namjere, jer mislim da su one iznimno dobre za radnike i zaposlenike u tvrtkama. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL). - Senhor Presidente, será esta iniciativa verdadeiramente benéfica para os trabalhadores ou apenas, e nos tempos em que hoje vivemos, uma forma de tentar responsabilizar os trabalhadores pelos problemas de gestão e problemas financeiros criados por aqueles que sempre lucraram com estas empresas, mas que agora necessitam de ser salvos? Há várias experiências que conhecemos que dizem que os trabalhadores que se tornaram acionistas de empresas acabaram por perder direitos, como por exemplo o direito à pensão, uma vez que a pensão destes trabalhadores foi afetada devido à insolvência das empresas, mas também perderam o salário e mesmo o posto de trabalho. Ou seja, não receberam nem os lucros prometidos, e acabaram também desempregados. Por isso, os riscos são enormes. Os Estados, o investimento público tem que ser, sim, mobilizado para empresas economicamente importantes, e não deverão ser os trabalhadores a ser obrigados a colocar a sua vida em risco. (A oradora aceita responder a uma pergunta segundo o procedimento „cartão azul“, nos termos do artigo 162. o , n. o 8, do Regimento) Adam Szejnfeld (PPE),
pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Pani i wiele osób tutaj występujących duży nacisk kładło na ochronę praw pracowniczych tych, którzy wchodzili we własność przedsiębiorstwa. Mam więc pytanie do Pani, ale także do Komisji Europejskiej. Skoro mówi się, że nie wszyscy pracownicy mają tę samą wiedzę co do finansów, co do poziomu ryzyka na wolnym rynku, co do zarządzania przedsiębiorstwem, to powinno się z jednej strony dopuścić ich na tych samych prawach do własności firmy, na tych samych prawach do zarządzania firmą, ale też zróżnicować prawa ochrony ich własności wobec innych współwłaścicieli? Na jakiej zasadzie taka „równość“ (w cudzysłowie, bo tak de facto nie-równość) miałaby powstać? Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
Resposta segundo o procedimento „cartão azul“
. – Nós não temos dúvidas que os trabalhadores têm todas as condições para gerir empresas, porque já provaram várias vezes na História que o conseguem fazer. Não são só os gestores. Aliás, muitas vezes os gestores gerem-nas de forma mais desastrosa. Agora o que se trata aqui é de garantir que não são os trabalhadores a irem ficar com os riscos e provavelmente com situações que já não são viáveis, porque foram os próprios gestores que colocaram essas empresas em situação inviável. Não são os trabalhadores que vão ter que pagar por isso, e portanto muitas vezes vão-lhes apresentar uma situação que é aparentemente boa, mas na verdade não é viável e que acabará por desfavorecer os trabalhadores, em vez de os beneficiar. Igor Šoltes (Verts/ALE). - Tudi sam se pridružujem tistim, ki seveda pozdravljajo in podpirajo predloge za uvedbo programov in projektov soudeležbe in seveda zakonskih okvirov delavcev pri dobičku. Je pa seveda to povezano tudi s sistemom soupravljanja in vodenja podjetij. Tukaj pa seveda trčimo na mnoga vprašanja, tako pravic in obveznosti, in mislim, da kakorkoli se bo ta pobuda potem odvila v nadaljevanju, je potrebno glede teh vprašanj biti popolnoma jasen. V nekaterih državah so ti poskusi bili bolj uspešni, v nekaterih manj, mislim pa, da glavni problem, ki se je pojavil pri vsem tem, je zlasti pomanjkanje jasnih definicij, po eni strani, obveznosti na strani delodajalcev in pa delojemalcev, in pa pravic tako pri samem upravljanju kot pri sprejemanju dobička. Je pa jasno, da je to tudi vprašanje družbenoekonomskega sistema, ki v tem trenutku po mojem mnenju ni preveč naklonjen tej obliki, je pa to vprašanje seveda za prihodnje diskusije. Sergio Gaetano Cofferati (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, io penso che la partecipazione finanziaria dei lavoratori dipendenti sia un'ipotesi sbagliata e senza futuro. Non ha senso caricare sulle spalle di una sola persona il rischio di perdere un salario perché la sua azienda chiude e contemporaneamente di veder distrutti i suoi risparmi. Non è un caso che tutti gli intervenuti si siano chiesti come bisogna risolvere questa contraddizione. Nessuno ha una proposta. La ragione è semplice: il ruolo dell'azionista è inconcepibile e incompatibile con quello del lavoratore. Dunque, soltanto la soluzione cooperativa può garantire l'unità tra queste due funzioni. Ogni altra soluzione è impraticabile. Poi, signora Commissario, dovete mettervi d'accordo tra di voi: da un lato volete incentivare l'azionariato stabile, dall'altro lato volete incentivare la mobilità del lavoro. Nell'ipotesi di lavoratori dipendenti che diventano azionisti questa contraddizione esplode. Allora cerchiamo una composizione tra il lavoro in capitale nella forma tradizionale, che è quella di assegnare dei ruoli e delle funzioni alla rappresentanza collettiva dell'uno e dell'altro. (Koniec uwag z sali) Věra Jourová,
Membre de la Commission
. - Dámy a pánové, děkuji vám za vaše příspěvky během diskuse. Ráda bych možná ve své krátké reflexi zmínila jeden úhel pohledu, o kterém jsme tady nediskutovali, a to je úhel pohledu ze strany spotřebitele, který má nárok na kvalitní služby. Tímto zdravím i návštěvníky na ochozu. A teď možná to, o čem se tady bavíme, přiblížím trochu praxi. I já sama jako spotřebitelka, jako člověk, který chodí do obchodu, občas, když narazím na prodavačku, která je neúslužná, neochotná, pomalá, která mi dává najevo, že ji obtěžuji, tak přemýšlím nad tím, co ona vlastně z toho má, aby ten obchod prosperoval. A přemýšlím nad tím, že by bylo dobré, kdyby lidé ve službách byli motivováni i finančně k tomu, abych já jako zákaznice odcházela s pocitem, že si mě tam vážili, a proto mě dobře obsloužili. Takže to je to, o čem se tady, dámy a pánové, dnes bavíme. Já bych chtěla zareagovat tím, že Komise má jako svůj velký cíl růst a zaměstnanost, prosperitu a stabilitu podnikatelského prostředí, jak to tady zaznělo. Zároveň zlepšení podmínek pro podnikání a nezatěžování další byrokratickou zátěží. To jsou všechno cíle a zároveň úskalí, která musíme v Komisi řešit chytrými a dobře zamířenými legislativními návrhy. A to mimo jiné aktivity, které tady nebudu zmiňovat. Každopádně z té dnešní debaty mi vyplynulo, že většinou chápeme větší účast zaměstnanců na firemním řízení a na informacích a na spolurozhodování a zvýšení toho vlastnictví firem jako blahodárné pro byznys. Že to vlastně nevnímáme v prvním plánu jako sociální aspekt a sociální zlepšení života zaměstnanců, ale je to prostě dobré a prokazatelně dobré pro výsledky těch firem. A prokazují to jak dlouhodobé debaty, tak i předchozí usnesení Parlamentu a prokazuje to i studie, se kterou teď Komise pracuje a kterou jsme dostali 28. října loňského roku. Ta studie navrhuje některá konkrétní opatření, kterými se já budu řídit při přípravě případného legislativního návrhu, který, jak víte, nemůže přijít v letošním roce, protože není v letošním pracovním plánu. Budeme však zvažovat pro rok 2016 reflexi v návrhu legislativy, která ale, a to vám asi dnes už mohu zaručit, bude spíše představovat dobrovolný nástroj. Já si nemyslím, že můžeme z pozice Evropské unie přijít s něčím, co budeme někomu nařizovat, protože skutečně tady jsou velké rozdíly mezi jednotlivými členskými státy v podnikatelské kultuře, jak to zde zaznělo, ve schopnosti zaměstnanců chápat i investiční počínání firem a v některých státech je potřeba ještě zvýšit jejich informovanost. O tom je také v té studii, kterou jsem měla možnost číst, zajímavá pasáž. To znamená, že půjde o legislativu měkčího charakteru, tzn. dobrovolnost a spíše doporučení, které bude odkazovat na příklady dobré praxe. Paní Bilbaová Barandicová tady hovořila o tom, že ona to chápe jako doporučení dobrého a úspěšného modelu řízení firem. Já to vnímám velmi podobně i proto, že jsem taky přišla z podnikatelského prostředí, řídila jsem firmu a pracovala jsem taky hodně dlouho v privátní sféře. Myslím si, že při hledání dobrého modelu pro řízení firem vždycky musíme zacházet a směřovat k tomu, aby byla vhodně distribuovaná odpovědnost i rizika. A to jsou všechno věci, kterými se musíme zabývat, pokud chceme nabízet dobrý model k následování, takový, který bude možno využít ve všech členských státech navzdory těm velkým rozdílům. Stojí před námi velký úkol, ale já nemohu než souhlasit s těmi, kdo jste říkali, že posílení motivace zaměstnanců tím, že jsou finančně zainteresováni, je pozitivní pro ekonomiku. Nebudu tady citovat z toho, co nám doporučuje studie, ale velmi stručně: je to např. založení virtuálního centra online, online nástroje, který by informoval o těchto dobrých modelech, je to zřízení expertní skupiny, je to vlastně vytvoření toho akčního plánu, po kterém jste tady někteří z vás volali. Já v tuto chvíli neříkám, že budeme následovat ta doporučení do puntíku, ale budeme se jimi velmi inspirovat a budeme je velmi vážně zvažovat. Děkuji za nabídku baskického modelu a projektu, velmi ráda se na to podívám. Zároveň děkuji za příspěvky těch z vás, kteří jste volali po zlepšení přeshraničního podnikání. Víte, že máme před sebou přípravu druhé fáze insolvenčního řízení, pravidel pro insolvenční řízení pro přeshraniční podnikání, takže děkuji vám i za tyto inspirace, a o tom, že jste mi dali zajímavé náměty i pro politiku zlepšení podmínek pro spotřebitele, o tom jsem hovořila na začátku. Przewodniczący. - Zamykam debatę. Oświadczenia pisemne (art. 162) Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI),
γραπτώς.
– Δίπλα στο „μαστίγιο“ του τσακίσματος μισθών και συντάξεων και των απολύσεων, η ΕΕ και τα κόμματά της χρησιμοποιούν σαν „καρότο“ παγίδες ενσωμάτωσης των εργαζόμενων στα συμφέροντα της επιχείρησης και του συστήματος που τους ξεζουμίζει, για να τους αφοπλίσουν και να τους συμφιλιώσουν με την εκμετάλλευση. Η „συμμετοχή“ εργαζομένων χρηματοδοτεί τους καπιταλιστές μέσω της αναγκαστικής μείωσης του εργατικού μισθού αφού ένα κομμάτι του, με εργοδοτική τρομοκρατία, παρακρατείται σαν συμμετοχή σε ένα επιχειρηματικό κεφάλαιο που δεν μοιράζεται κέρδη αλλά μόνο ζημίες. Στη Δανία οι επιχειρήσεις μπορούν να μειώσουν έως 7,5% τους μισθούς και χρησιμοποιούν όσα παρακρατούν για ενίσχυση της ρευστότητας και κεφαλαιακής επάρκειας τους. Τούτα θεωρούνται υψηλό επενδυτικό ρίσκο και οι εργαζόμενοι μπορούν να τα απαιτήσουν μόνο σε περίπτωση κερδοφορίας. Το κεφάλαιο προωθεί τη „συμμετοχή“ των εργαζόμενων και την „αυτοδιαχείριση“ πτωχευμένων επιχειρήσεων, τις οποίες επικρότησαν η σημερινή (ΣΥΡΙΖΑ-ΑΝΕΛ) αλλά και η προηγούμενη (ΝΔ-ΠΑΣΟΚ) Ελληνική κυβέρνηση στα πλαίσια της λεγόμενης „κοινωνικής επιχειρηματικότητας“, και μετατρέπει εργαζόμενους σε μικροεπιχειρηματίες της μιζέριας τους, φορτώνοντάς τους νέα χρέη. Είναι η άλλη όψη της λεγόμενης „εθνικής ενότητας“, αυτή που βάζει τους εργαζόμενους κάτω από τη σημαία των εκμεταλλευτών τους, προς όφελος των τελευταίων. Λύση για τους εργαζόμενους δεν είναι η συμμετοχή στις επιχειρήσεις των εκμεταλλευτών αλλά να περάσουν οι επιχειρήσεις και η εξουσία στα χέρια τους, στην υπηρεσία των λαϊκών συμφερόντων. (Posiedzenie zostało zawieszone o godz. 13.35 i wznowione o godz. 15.00) Președinte: ADINA-IOANA VĂLEAN Vicepreședinte 6.   Schválení zápisu z předchozího zasedání: viz zápis 7.   Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (rozprava) President. - The next item is the report by Inés Ayala Sender, on behalf of the Committee on Transport and Tourism, on the proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on facilitating cross-border exchange of information on road safety related traffic offences (COM(2014)0476 – C8-0113/2014 – 2014/0218(COD)) (A8-0001/2015). Inés Ayala Sender,
Ponente
. - Señora Presidenta, la verdad es que he de decir que estoy bastante emocionada por el hecho de que terminamos hoy en este Pleno espero un dosier de larga duración, que tiene una historia larga, pero finalmente venturosa. Y, como decía Shakespeare, todo está bien, si acaba bien. En el año 2008, bajo la Presidencia francesa, fuimos capaces de poner en marcha la primera propuesta, que justamente conllevaba esa decisión de acabar con la impunidad, de reducir la discriminación entre los infractores en materia de seguridad vial transfronteriza. Es, por lo tanto, un dosier esencialmente europeo, transfronterizo, que tiene además como objetivo mejorar la seguridad vial, reducir las víctimas en carretera y los heridos. Pero es verdad que, en aquel año 2008, lanzamos un procedimiento completo, audaz, que realmente se basaba en las informaciones y en el apoyo de las asociaciones de familiares de las víctimas, en organismos importantes y europeos, como el ETSC, o en asociaciones europeas de autoridades de tráfico, como Tispol. Y fuimos capaces, por lo tanto, de llevar a cabo esa fórmula, ese procedimiento, para que los infractores transfronterizos fueran primeramente informados de su infracción, tras volver a casa, y se les pudiera imponer las multas correspondientes para acabar con esa impunidad. Pero, como tantas veces, a la Comisión y al Parlamento no nos acompañó el Consejo. El Consejo bloqueó, por varios temores, el procedimiento y no fuimos capaces, hasta 2011, de retomarlo. Y aquí he de rendir homenaje a la Presidencia belga que, con su creatividad y con su tenacidad y valentía, fue capaz de resucitar este dosier con es verdadotra base legal: la base legal de la cooperación policial. Pero fue la manera de poder poner de nuevo sobre los raíles un proceso y un procedimiento tan importante para acabar con la impunidad en materia de tráfico. Y fueron la Presidencia belga, junto con la húngara, quienes de nuevo relanzaron el procedimiento; con otra base legal es verdad, aunque pudimos mejorar algunos aspectos. Perdíamos, por ejemplo, la presencia de importantes Estados miembros, como Irlanda, el Reino Unido o Dinamarca, pero, en cambio, podíamos ampliar la lista de supuestos y mejorábamos algunas de las propuestas de cara a esa cooperación policial. De modo que, para noviembre de 2013, disponíamos ya de un instrumento que tenía que haber sido transpuesto por todos los Estados miembros. Y, en ese momento, poco después, en mayo de 2014, el Tribunal de Justicia nos avisó de algo que ya veníamos previendo, pero que no habíamos podido soslayar, que era que la base legal inicial, la que había previsto la Comisión y apoyado el Parlamento, era la base de la seguridad vial. Eso, evidentemente, era un obstáculo, en el sentido de que los Estados miembros estaban ya aplicando y con buenos resultados la Directiva de intercambio de información, pero había que acatar, como siempre hemos hecho, la decisión del Tribunal de Justicia. He de decir que el Tribunal de Justicia fue especialmente inteligente al darnos la posibilidad de contar con unos meses para poner en marcha de nuevo el texto. Así lo hicieron la Comisión, a la que estoy muy agradecida, y de nuevo el Parlamento y he de decir que en este caso fuimos y hemos sido especialmente generosos; y lo remarco porque querré después pedirle a la Comisaria algo en devolución de esa generosidad del Parlamento. El Parlamento no ha querido esta vez reabrir todo el dosier, rehacer de nuevo la Directiva, que no nos gustaba al cien por cien, puesto que el procedimiento solamente es un procedimiento de información, pero no incluye la sanción. Por eso mismo, le pregunto y le pido, señora Comisaria, que, cuanto antes, se pongan en marcha para hacer el informe de evaluación y, sobre todo, que sean valientes y nos hagan propuestas nuevas para cerrar y completar el procedimiento. Creo que se lo debemos a las familias de las víctimas del tráfico. Se lo debemos a todos los ciudadanos europeos que, a través de instrumentos como estos, tienen que ser capaces de creer que Europa, de verdad, les protege, y les protege ante algo tan importante como la pérdida de vidas en el tráfico. Violeta Bulc,
Member of the Commission
. - Madam President, I would like on behalf of the Commission to thank the Members of Parliament, and in particular the rapporteur, Ms Ayala Sender, for the quick examination of this proposal and the finalisation of the report within the deadline set by the Court. This is a perfect example of how good cooperation between our institutions can bring tangible results very quickly and efficiently. The Commission is very grateful that we managed to address the issue on which the Court ruled last year, while staying true to the principles of the original directive. The new directive will now be implemented according to the transport legal basis in the Treaty and applied across all 28 Member States – and not only to the 25 as before, which excluded the United Kingdom, Ireland and Denmark. The adoption of this proposal will ensure legal continuity and will contribute to improving road safety, which is one of the essential objectives of European transport policy. Too many Europeans are still victims of reckless drivers who do not respect traffic rules. By making it possible to easily identify drivers from other Member States who commit traffic offences, the new directive is expected to have a positive impact on the behaviour of many motorists. EU citizens will realise now more than ever that road safety does not stop at national borders: it is a Europe-wide concern. As soon as one of the traffic offences listed in the directive is committed, the respective enforcement agent will be able to identify the owner of the car and ask him or her to justify him/herself. This puts an end to the anonymity of foreign drivers in a given Member State. I look forward to an interesting debate this afternoon. Georges Bach,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Frau Präsidentin, sehr geehrte Frau Kommissarin Bulc! Ich möchte gleich zu Beginn die Gelegenheit nutzen, um die beispielhafte Arbeit zwischen Kommission, Rat und Parlament hervorzuheben. Es besteht kein Zweifel, dass die Verkehrssicherheit eine absolute Priorität der europäischen Institutionen darstellt. Nur durch gemeinsame und grenzüberschreitende Anstrengungen wird es uns gelingen, bis 2020 die Zahl der Straßenverkehrstoten zu halbieren. Diese Maßnahme ist neben einer besseren Ausbildung, Infrastrukturmaßnahmen und einem besseren Sicherheitssystem innerhalb und außerhalb der Fahrzeuge ein weiterer Schritt zu mehr Straßenverkehrssicherheit. Von großer Wichtigkeit ist es, dass diese Richtlinie nunmehr in allen 28 Mitgliedstaaten Anwendung finden muss, einschließlich Großbritannien, Irland und Dänemark. Derzeit haben bereits 20 Länder die Bestimmungen in nationales Recht umgesetzt. Ich bin zuversichtlich, dass die verbleibenden Mitgliedstaaten jede Anstrengung unternehmen werden, um die Umsetzungsfrist einzuhalten. Wichtig ist aber auch – es wurde bereits erwähnt – die Gleichstellung aller Fahrer. Ob einheimische oder ausländische Fahrer, alle müssen sich in Zukunft an die Regeln halten. Verkehrsdelikte wie überhöhte Geschwindigkeit, Alkohol am Steuer und so weiter sind ja auch überall gleich gefährliche Angelegenheiten. Eine weitere wichtige Folge der neuen Rechtsgrundlage ist die Anpassung der Datenschutzbestimmungen. Hier haben wir diesem Austausch von Informationen besondere Aufmerksamkeit gewidmet. Das Thema Verkehrssicherheit betrifft uns alle und bedarf anhaltender Bemühungen, besonders da die Zahl der Verkehrsopfer im letzten Jahr in einigen Ländern leider wieder leicht angestiegen ist. Ich bin ganz zuversichtlich – genau wie Kollegin Ayala Sender –, dass die Kommission für November 2016 ihrer Verpflichtung nachkommt und diesen Fortschrittsbericht vorlegen wird. Nur so können wir sicherstellen, dass der europäische Gesetzgeber seine Verpflichtungen erfüllt und seinen Herausforderungen gerecht wird. Ismail Ertug,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Frau Präsidentin, sehr geehrte Frau Kommissarin, sehr geehrte Frau Berichterstatterin! Ich denke schon, dass es ein Schritt ist, der jetzt in die richtige Richtung geht. Wir haben nun zumindest die Frage beantworten können, ob denn diejenigen, die im Ausland Verkehrsdelikte begehen, die tatsächlich auch auffällig werden, belangt werden können. Das ist, glaube ich, in dem Gesamtkonstrukt der 28 Mitgliedstaaten gar nicht so einfach, das erreicht zu haben. Wir dürfen aber nicht vergessen, dass wir auf diesem Weg weitermachen müssen. Wenn wir uns letztendlich die Ergebnisse der Vision-Zero-Strategie anschauen, dann sehen wir, dass die Zahl der Verkehrstoten in den letzten Jahren zum Glück immer weiter zurückgegangen ist. Diese Richtlinie kann nur ein Teil der gesamten Strategie sein. Warum ich das sage? Wir haben natürlich jetzt die Situation, dass man zwar, wenn man in einem EU-Mitgliedsland auffällig wird, direkt angeschrieben werden kann. Nur, die Frage stellt sich: Was passiert danach? Das interessiert meines Erachtens die Bürgerinnen und Bürger. Momentan ist es so, dass letztendlich die Vollstreckung – sprich, dass das Bußgeld tatsächlich eingezogen wird – nicht der Fall ist. Wir gehen also immer von dem Fall aus, dass derjenige, der das Verkehrsdelikt begangen hat, sich letztendlich weigert, das Bußgeld zu bezahlen. In dem Fall – und das sage ich bewusst auch deshalb, weil ich weiß, dass Sie im Jahr 2016 eine Evaluierung vornehmen müssen – müssen genau diese Punkte dann bitte auch im nächsten Gesetzgebungsvorschlag der Europäischen Kommission Einzug finden. Denn es ist, glaube ich, erst dann richtig vollendet, wenn der Rowdy auf der Straße weiß, dass er nicht drumherum kommt, dieses Bußgeld zu bezahlen. Derzeit ist es ein guter Anfang. Danke auch der Berichterstatterin für die wirklich mühevolle Arbeit! Ich freue mich auf den neuen Gesetzgebungsvorschlag, der letztendlich diese Sachen dann auch mit einbringt. Peter van Dalen,
namens de ECR-Fractie
. – Voorzitter, nog ieder jaar verongelukken 25 000 burgers op de Europese wegen. Dat komt neer op het inwonertal van bijvoorbeeld steden als Emmeloord en Dalfsen in mijn land. En als we dan ook nog de burgers erbij optellen die permanent gewond raken door ongelukken op de weg, dan kom je aan een getal dat zich laat vergelijken met behoorlijk grote steden in Europa. Die cijfers, Voorzitter, moeten en kunnen omlaag. En dat kan door een betere infrastructuur, veilige en intelligente auto's en vooral ook door betere voorlichting en hulpverlening. Maar ook nu door dit voorstel om verkeersovertredingen effectief en grensoverschrijdend aan te pakken. Het hielp niet, Voorzitter, wat de Europese Commissie heeft gedaan, namelijk een juridische procedure tegen de Raad en dit Parlement inleiden om haar eigen recht en invloed te verdedigen. Ik vond dat niet een schoolvoorbeeld van het aanpakken van een urgent, maatschappelijk probleem. Maar ik hoop nu dat met de hernieuwde goedkeuring van dit voorstel het echte doel van de richtlijn wordt bereikt, namelijk bevordering van de verkeersveiligheid in Europa. Verkeersovertredingen kunnen nu gemakkelijker grensoverschrijdend worden gehandhaafd, vooral ook die overtredingen die het meest voorkomen en die de meeste schade veroorzaken. En dan gaat het om: te hard rijden, rijden door rood licht, en achter het stuur met alcohol of drugs. Het is ook belangrijk dat de weggebruikers weten waar ze aan toe zijn en ik hoop dus, Voorzitter, dat artikel 8 van de richtlijn geen wassen neus zal blijken te zijn. In artikel 8 gaat het om informatieverstrekking aan de weggebruikers. Ik vind dat cruciaal, want het gaat ook om handhaving. Prima, dat moet. Maar het gaat ook om goede voorlichting zodat iedereen tussen de oren krijgt om verantwoord op de weg te rijden. Izaskun Bilbao Barandica,
en nombre del Grupo ALDE
. – Señora Presidenta, señora Comisaria, la Organización Mundial de la Salud recuerda en sus estudios que los accidentes de tráfico son la séptima causa de mortalidad en el mundo y que serán la quinta en 2030 si no se insiste en las medidas que han tenido más éxito hasta la fecha para poder reducir la siniestralidad. La realización de campañas para prevenir el exceso de velocidad, fomentar el uso del cinturón de seguridad o del casco, evitar el consumo de drogas o alcohol, prevenir las distracciones y potenciar el respeto a las señales de tráfico reducen el número de accidentes y su gravedad. Y la sanción de las infracciones referidas a estas cuestiones, también. La Directiva que debatimos hoy pretende mejorar la cooperación y el intercambio de datos entre los Estados miembros para poder mejorar la seguridad vial en Europa. El cambio de base jurídica va a permitir además que Dinamarca, Reino Unido e Irlanda incorporen esta Directiva a su legislación. Su objetivo: permitir un intercambio fluido entre las autoridades competentes en el control del tráfico de datos de matriculación de vehículos en toda Europa e identificar y sancionar adecuadamente a todos los infractores, independientemente del Estado miembro en el que se haya producido la violación de las normas básicas para la seguridad, como las citadas al principio. Espero, además, que estimule la cooperación en el interior de los Estados miembros en los que las competencias en esta materia están descentralizadas. La Directiva debe ayudar a reducir de manera homogénea la siniestralidad en toda Europa. Porque Europa es la región del mundo con menos fallecidos por millón de habitantes a causa de los accidentes de tráfico. Sin embargo, la distribución de víctimas y de accidentalidad presenta grandes diferencias entre los distintos Estados miembros. Hay que garantizar que el control de las infracciones más peligrosas sea definitivamente posible en toda la Unión Europea. Además, animaremos a que los países con más accidentes tomen medidas sobre infraestructuras, parques de vehículos y otros factores que son también primordiales para evitar un drama que en la Unión supone cada año la muerte de 55 personas por cada millón de europeos. Por eso esperamos también la evaluación, y que la Comisión nos pueda presentar una nueva propuesta en el año 2017, con una base jurídica de transporte que pueda mejorar la actual Directiva. Merja Kyllönen,
GUE/NGL-ryhmän puolesta
. – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aidosti yhtenäinen ja yhteinen eurooppalainen liikennealue vaatii aidosti yhteiset ja yhtenäiset pelisäännöt. Nyt käsittelyssä olevassa direktiiviehdotuksessa on kyse juuri tästä, yhteisten pelisääntöjen luomisesta. Näin taataan se, että unionin alueella sääntöjen sovellettavuus on kaikille sama ja pelote siitä, että rikkomuksilla on seuraamuksensa, on olemassa riippumatta siitä, liikutaanko omalla vai naapurin tontilla unionin alueella. Tässä on siis kysymys kansalaisten reilusta ja keskenään tasavertaisesta kohtelusta lain edessä. Haluan kiittää sekä komissiota että neuvostoa asian viivytyksettömästä käsittelystä, ja samalla toivon parlamentin hyväksyntää ehdotukselle. Näin voimme varmistaa selkeän laintilan säilymisen ja jatkaa askelia yhtenäisen eurooppalaisen liikennekulttuurin luomiseksi. Direktiivin piirissä ovat kaikki eniten liikennekuolemia Euroopassa aiheuttavat liikennerikkomukset, sisältäen tärkeimpinä niistä ylinopeuden, turvayön käytön laiminlyönnin sekä alkoholin tai huumausaineen alaisena ajamisen. Komissio on aiemmin arvioinut, että asetuksen tehokkaalla täytäntöönpanolla voidaan välttää 350–400 liikennekuolemaa vuosittain. Myös matkapuhelimen tai muun viestintävälineen laiton käyttö ajon aikana, niin kutsuttu „distracted driving“, on seurannan ja tietojen vaihdon piirissä sekin. Liikenneturvallisuuden parantaminen on yhteinen voimainponnistus, ja siihen tarvitaan meitä kaikkia. Bas Eickhout,
namens de Verts/ALE-Fractie
. – Voorzitter, ik wil allereerst de rapporteur Inés Ayala Sender danken voor al het werk. We kunnen hier wel zeggen dat we nu met deze stemming even een hoofdstuk kunnen afsluiten. Er wordt gezegd dat dit een schoolvoorbeeld van samenwerking was. Het hele proces vind ik echter niet bepaald een schoolvoorbeeld van samenwerking. We hebben eigenlijk heel veel tijd verloren met dit alles en met de discussie over de rechtsgrondslag. Ik vind het erg jammer dat de Raad eigenlijk heel lang een gevecht heeft gevoerd over de rechtsgrondslag en daarin uiteindelijk geen gelijk heeft gekregen. Ik ben blij dat we nu weer verder kunnen. Ik ben erg tevreden over het feit dat in de richtlijn bepalingen over gegevensbescherming zijn opgenomen. Maar nu komt het aan op de implementatie. We hebben nog acht landen te gaan voor die implementatie. En nog belangrijker: hoe gaan we om met de enforcement? Want we hebben daarvoor eigenlijk nog steeds niet de nodige stappen gezet. Dus bij de review in 2016 moeten we weer een volgende stap zetten; we komen er wel, want de verkeersveiligheid wordt beter in Europa, maar de manier waarop zou ik geen schoonheidsprijs willen geven. In elk geval kunnen we nu weer verder, op naar 2016! Peter Lundgren,
för EFDD-gruppen
. – Fru talman! Ja, regelverket behöver uppdateras. Som det är idag fungerar det mycket illa på vägarna. Jag ser inte minst i den tunga yrkestrafiken hur bilar från andra länder enkelt klarar sig undan polisens utfärdade böter genom att helt enkelt kasta ut lappen genom rutan. Det finns inget system för att få in de här pengarna, inte som fungerar åtminstone. Det är viktigt att vi gör någonting. Det är flera grejer i betänkandet som jag anser att är bra. Viktkontroller, till exempel, är jättebra för förarna, för det är alltid föraren som sitter med ansvaret den dagen man blir stoppad av polisen. Trafikkontroller, proportionerligt i förhållande till trafiken, anser jag också är ett bra incitament. Vi behöver också förstärka den tunga gruppen i polisen som sköter kontrollerna. En sak som är väldigt viktig i det här, tycker jag, är att böterna i möjligaste mån bör betalas på plats. Annars tror jag att det är alldeles för enkelt att slippa undan det här. Det är inga problem för till exempel ett åkeri som bedriver yrkestrafik att se till att chauffören till exempel har ett kreditkort, ett kontokort, med sig och kan betala böterna. Annars får inte lagstiftningen något genomslag i det här. Det är väldigt viktigt. Samtidigt är jag också glad om vi kommer åt de falska körkorten, som har blivit ett allt större problem, där man idag köper sig ett körkort över internet och sedan sätter sig i en tung lastbil och bedriver yrkesmässig trafik. Det här är inte den optimala lösningen för mig, men det är i alla fall ett steg på vägen som vi kan bygga vidare på. Sylvie Goddyn (NI). - Madame la Présidente, chers collègues, telle un serpent de mer, cette directive est de retour en séance plénière. Quand il s'agit de persécuter les automobilistes, les puissants qui nous gouvernent ont de la suite dans les idées. Si l'on en croit ce texte, la répression contre les conducteurs est le seul moyen de lutter contre la violence routière. Pourquoi, par exemple, n'est-il pas prévu de consulter les associations de défense des automobilistes au même titre que les autres associations? Concernant l'entretien et la rénovation du réseau routier – dont on pourrait dire beaucoup de choses –, ce n'est jamais le moment d'en parler, bien sûr. Cela coûte cher, alors que les radars, eux, rapportent beaucoup. Au sujet de la lutte contre les criminels qui utilisent des véhicules, souvent volés, pour commettre leurs méfaits, il n'y a rien. Croyez-vous que les chauffeurs tchétchènes qui ont tué une Niçoise sur la promenade des Anglais le mois dernier, au volant de deux voitures volées, se soucient de conserver les points de leur permis de conduire ? Ils n'avaient ni permis, ni papiers d'identité. Pensez-vous que cette directive permettra de mieux lutter contre la pratique du „go fast“, de plus en plus répandue en matière de trafic de drogues, y compris transfrontalier ? Évidemment, non. Ce que nous demandons, c'est un peu de souplesse pour les automobilistes ordinaires, mais une tolérance zéro pour les criminels de la route. Wim van de Camp (PPE). - Mevrouw de Voorzitter, dank u zeer. Op de eerste plaats ook dank aan de rapporteur van de S&D-Fractie. Verkeersveiligheid in Europa is een belangrijk thema. Collega van Dalen zei het al: 25 000 verkeersdoden op jaarbasis in Europa, dat is een verschrikkelijk getal en wij moeten dat zoveel mogelijk en zo snel mogelijk zien terug te brengen. Vandaar ook dat wij als EVP-Fractie het een goede zaak vinden dat we dit dossier vanmiddag hier vooralsnog kunnen afronden met een duidelijke benadering en een duidelijke uitvoering. De eerlijkheid gebiedt te zeggen dat we natuurlijk allemaal wel eens een keer de pineut zijn geweest bij grensoverschrijdende verkeersovertredingen. En dan dacht je altijd „daar komen we mooi mee weg“, maar dat zal nu afgelopen zijn. Ja, wij, als motorrijders, moeten wel even slikken, maar verkeersveiligheid gaat natuurlijk voor. Over de geschiedenis van het voorstel is al het nodige gezegd. Het heeft onnodig lang geduurd met onnodig veel juridisch gekijf tussen de instellingen. Een paar vragen nog. Op de eerste plaats, het gaat nu over acht verkeersovertredingen. Het zijn inderdaad wel de belangrijkste acht. Maar wat gaan we doen met die andere verkeersovertredingen? Nederland, Duitsland en België wisselen bijvoorbeeld op dit moment meer uit aan gegevens bij verkeersovertredingen. Nu eerst de kwestie van de implementatie, en dan de kwestie van de handhaving. Collega Eickhout vroeg er reeds naar. Zijn de computersystemen in de verschillende landen op orde? We hebben hier wel meer maatregelen aangenomen die later vanwege de computersystemen fout gingen. Tot slot, goed dat Denemarken, het Verenigd Koninkrijk en Ierland nu ook meedoen op basis van gelijkwaardigheid. Lucy Anderson (S&D). - Madam President, I welcome this measure very much and I welcome the support given by our Commissioner on this issue. Now make no mistake, this is a road safety measure. It is about deterrence and it is about good governance; it is not about burdensome or unfair regulation. All the offences considered are serious offences. In particular, speed we know is a primary factor in up to a third – if not more – of fatal collisions in the EU, and is an aggravating factor in most other collisions. So this is something that we really need to get a grip on. In my country, I know that this has not been universally welcomed and in many cases we have been urged to try to stay out of this. I am calling on the government today to change its view and to try and implement this more quickly than it has said it can. Just on the figures, there are some very extreme examples both ways of how this has worked out. On a London ring road, people going twice the speed limit in foreign-registered vehicles are not being caught; similarly if you look at the French figures, 500 000 people in UK-registered cars are getting away with speeding offences every single year. So this is something which works both ways. It works for the benefit of all across the EU and it also underlines the need to do more on road safety in general in order to meet our road safety targets, which we are going to be at a push to meet by 2020 — in particular, making sure that conditionality on road safety is a point on all major transport infrastructure projects in line with the Trans-European Network guidelines. EU funding should not go towards projects on urban mobility or on transport unless road safety is absolutely a top priority. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Bronis Ropė (Verts/ALE),
pakėlus mėlynąją kortelę pateiktas klausimas
. – Neabejotinai keitimasis informacija mažins pažeidimų skaičių ir tai yra mūsų tikslas. Noriu paklausti, ar reikalavimas visoms šalims privalomai naudoti automobilius, kuriuos galima vairuoti arba iš kairės, arba iš dešinės, nemažins eismo saugumo, kadangi atskirose šalyse yra sukurta skirtinga infrastruktūra. Lucy Anderson (S&D),
blue-card answer
. – This is a question that does get looked at in great detail in my country, and I am sure in others, to make sure that technically, when infrastructure and road measures are put into effect, the issues around left-hand/right-hand driving are taken properly into account and also, in particular, that drivers are warned effectively at border crossings. So that goes both ways, both in terms of the UK and on the continent. It is an interesting point and it is something that all of us involved in transport work and road safety are very mindful of. Kosma Złotowski (ECR). - Pani Przewodnicząca! Swoboda poruszania się w obrębie Unii Europejskiej stanowi jedno z najważniejszych osiągnięć integracji na naszym kontynencie. Jednak przywileje dla podróżujących po europejskich drogach bezsprzecznie powinny się wiązać także z odpowiedzialnością za popełniane wykroczenia. Państwa członkowskie powinny mieć narzędzia, które pozwolą skutecznie egzekwować nakładane kary za przestępstwa drogowe. Odstąpienie od nałożenia kary z powodu braku technicznej możliwości zidentyfikowania adresu sprawcy wykroczenia byłoby ewidentnie naruszeniem zasady równości wszystkich obywateli Unii Europejskiej, ale przede wszystkim kompromitacją w dzisiejszych czasach. W Polsce, gdzie liczba wypadków drogowych jest jedną z najwyższych w Europie i gdzie bardzo często kończą się one śmiercią ofiar, ostateczna harmonizacja tych przepisów cieszy szczególnie. W moim kraju wypadki i kolizje drogowe powodowane przez obcokrajowców to około 3% wszystkich wypadków i kolizji na drogach, z czego zdecydowana większość jest spowodowana przez obywateli Unii Europejskiej. Przy drugim najważniejszym w Unii Europejskiej współczynniku ofiar śmiertelnych każde takie zdarzenie jest niezwykle istotne i możliwość skutecznego nałożenia kary na sprawcę pełni ważną rolę prewencyjną. Niewątpliwie warto docenić także fakt, że kraje Wspólnoty – Dania, Zjednoczone Królestwo i Irlandia, które do tej pory pozostawały poza tym systemem, zgodziły się do niego przyłączyć po okresie przejściowym. Świadczy to o wspólnym przekonaniu, jak potrzebne jest objęcie tym systemem całej Unii, i o pozytywnych wynikach wdrażania tej dyrektywy w państwach członkowskich, które już transponowały ją do swojego prawodawstwa. Cieszę się więc bardzo i chciałbym jeszcze zwrócić uwagę, że dobrze byłoby potem rozszerzyć to prawodawstwo, zwłaszcza na kraje sąsiednie. Dominique Riquet (ALDE). - Madame la Présidente, Madame la Commissaire, chers collègues, je voudrais saluer le travail d' Jill Seymour (EFDD). - Madam President, this piece of legislation exemplifies the flawed realities of the EU by creating overlapping legislation on something that just does not work. Years after the implementation of the Prüm Decision, the majority of Member States are still not able to exchange any of the three types of data deemed necessary for dealing with cross-border information exchange. This demonstrates that this legislation simply is not plausible. UK police need the ammunition to be able to track and enforce drivers who ignore the law on our highways, but it is our own UK border control that needs to store data on the vehicle registration on entry, with the driver's appropriate legal licence, not the EU's. At least this way, anyone who leaves the UK can be stopped at our own border control and dealt with appropriately. The need for EU expenditure to standardise cross-border technologies to implement this legislation is beyond belief. The language barriers between States that allow the system to operate effectively are unpractical and unsafe. The realities of this report pose more problems than solutions. Robert Goodwill, the British Road Minister, has stated that cross-border information exchanges on penalty points are inappropriate. It will be interesting to see if his party's MEPs will agree that this is a matter better dealt with by individual Member States. It is certainly only the UKIP MEPs who wish to protect the UK interest, not like some other UK MEPs quoting mixed messages. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Matt Carthy (GUE/NGL),
blue-card question
. – Ms Seymour, your arguments would make sense were it not for the fact that your own country has a jurisdiction in Ireland which comprises, along the county that I come from, around 500 regional and local roads which it would be impossible to enforce any sort of border control over. Do you not, therefore, accept that there is a need to have some form of a system in place that allows drivers travelling into one or the other jurisdiction to live up to their responsibilities under road safety regulations? Jill Seymour (EFDD),
blue-card answer
. – Yes, there should certainly be a system in place, but it should be from within our own remit, not the EU's. Georg Mayer (NI). - Frau Präsidentin! Die Sicherheit auf unseren Straßen ist etwas, was uns allen sehr wichtig ist. Das geht aus jeder Wortmeldung hervor, bei aller politischen Verschiedenheit hier bei uns im Haus. Stellen wir das also heute in unserer Debatte außer Streit. Österreich ist ganz besonders davon betroffen, weil es als Transitland besonders vom Ost-West-Verkehr betroffen ist. Ein grenzüberschreitender Sanktionsmechanismus wäre hier also durchaus zu begrüßen. Ich darf Ihnen sagen: In Österreich werden von 4 Millionen Radarstrafen 2,5 Millionen von ausländischen Lenkern verursacht. Das große Problem, das wir hier haben – und das ist auch bei einigen Kollegen schon rausgekommen –, wird die Umsetzung und die Durchsetzung dieser Richtlinie sein, wie Sie alle wohl wissen. Einmal wissen wir, dass einige Mitgliedstaaten die vorherige Richtlinie noch gar nicht umgesetzt haben – Italien und Griechenland sind schon erwähnt worden –, und auf der anderen Seite steht die Frage, ob alle Mitgliedstaaten auch wirklich gewillt sind und diese Richtlinie auch effizient umsetzen können. Das Problem der Administration wurde ja in einigen Mitgliedstaaten auch schon angesprochen. Jedenfalls müssen die Regeln für alle gelten. Dies heißt, die Mitgliedstaaten müssen alle diese Richtlinie umsetzen, denn am Ende wird sonst stehen: Bürger jener Staaten, die die Richtlinie rasch und effizient umgesetzt haben, werden auch jene sein, die am häufigsten Strafe bezahlen müssen. Dieter-Lebrecht Koch (PPE). - Frau Präsidentin, sehr geehrte Frau Kommissarin, liebe Kolleginnen und Kollegen! Dieser Bericht ist von großer Bedeutung für die Verbesserung der Straßenverkehrssicherheit, zu der wir uns ja mit überwältigender Mehrheit bekannt haben. Noch immer sterben bei durch Delikte verursachten Unfällen auf den europäischen Straßen viel zu viele Menschen, viel zu viele werden schwer verletzt. Die Straßenverkehrsdelikte, die hauptsächlich für Unfälle mit Todesfolge verantwortlich sind, kennen wir allzu gut. Es sind die erhebliche Geschwindigkeitsüberschreitung, die Trunkenheit am Steuer bzw. das Fahren unter Drogeneinfluss, das Nichtanlegen eines Sicherheitsgurtes und das Überfahren einer roten Ampel. Genau um diese Verkehrsdelikte geht es heute. Sie müssen geahndet werden – egal, in welchem Mitgliedstaat sie begangen werden und in welchem Mitgliedstaat das Fahrzeug, mit dem diese Delikte begangen werden, zugelassen ist. Schwere Straßenverkehrsdelikte dürfen in einem Binnenmarkt einfach nicht ungeahndet bleiben. Es wird ein elektronisches, den strengen europäischen Datenschutzvorschriften gerecht werdendes Datenaustauschnetz geschaffen werden. Dieses ermöglicht einen wechselseitigen Zugang zu Fahrzeugzulassungsdaten – eine Voraussetzung dafür, dass die Aufklärung eines Deliktes erleichtert bzw. beschleunigt und dessen Ahndung ermöglicht wird. Nachdem nun die Rechtsgrundlage entsprechend dem EuGH-Urteil vom Mai 2014 angepasst wurde, bin ich beruhigt. Es gibt keine Ausnahmeregelungen mehr; auch Dänemark, das Vereinigte Königreich und Irland dürfen sich der Anwendung der Richtlinie nicht mehr verweigern. Straßenverkehrssicherheit hört nicht an Ländergrenzen auf. Sichere Mobilität für Bürgerinnen und Bürger der EU ist aus meiner Sicht zum Grundrecht geworden. Noch lange sind wir nicht am Ziel – Vision Zero. Weitere Schritte müssen folgen. Isabella De Monte (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, la proposta in esame, come sappiamo, riprende la direttiva 2011/82/UE che fu annullata dalla Corte di giustizia dell'Unione europea poiché adottata sulla base di un fondamento giuridico errato. L'odierna proposta è un nuovo passo in avanti verso l'integrazione europea perché agevola lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale, come ad esempio l'eccesso di velocità o la guida in stato di ebbrezza, e pone fine all'anonimato dei conducenti non residenti. Garantisce, inoltre, che le infrazioni stradali non restino impunite e dimostra che tutti i guidatori dell'Unione europea hanno gli stessi diritti e gli stessi doveri. La sicurezza stradale si può ottenere solo se le regole sono certe e sono rispettate da tutti. Si realizza infatti un pari trattamento di chi riceve la notifica d'infrazione stradale, poiché ora tutti i cittadini europei, indipendentemente dalla targa del veicolo, sono assoggettati alla medesima conseguenza giuridica della violazione. Dobbiamo inoltre pensare che ogni Stato membro è meta di turisti provenienti da altri Stati dell'Unione europea e, di conseguenza, la possibilità di scambiare informazioni con gli altri Stati rende migliore non solo la sicurezza ma anche i diritti dei consumatori. È finita, dunque, l'epoca dell'impunità e tuttavia credo che un ulteriore passo in avanti potrebbe essere quello di permettere non solo scambio di informazioni ma, addirittura, la possibilità di applicare direttamente la sanzione. Quindi, sarebbe auspicabile anche in questo senso una revisione della direttiva. Per concludere, penso che ci sia oggi un cambio di base giuridica, quindi un aspetto formale, ma penso anche che sia un aspetto sostanziale quello di sensibilizzare i cittadini sulla sicurezza della guida e sulla tutela quindi della persona umana. Gesine Meissner (ALDE). - Frau Präsidentin! Bislang – das ist schon rausgekommen – war es möglich, in Europa einfach über die Stränge zu schlagen und im Ausland im Urlaub mal eben ein Verkehrsdelikt zu begehen, ohne dafür bestraft zu werden. Es ist aber kein Kavaliersdelikt, wenn man wirklich schwere Verkehrsdelikte begeht – das ist eine Straftat! Es kann andere Menschen gefährden, und deswegen darf das überhaupt nicht sein. Wir haben schon für mehr Verkehrssicherheit auf den Straßen in Europa gesorgt, indem wir die Fahrzeuginspektion angeglichen haben. Jetzt ist es nur folgerichtig, dass wir auch versuchen, Verkehrssünder über die Grenzen hinweg verfolgen zu können. Es ist richtig, dass wir da Datenaustausch in einem verantwortbaren Maße haben, und es ist auch gut, dass auch andere Mitgliedstaaten Halter ermitteln können. Wir wollen natürlich generell in Europa freie Mobilität haben – das ist ein Grundsatz, aber das muss zu fairen Spielregeln passieren, die von allen einzuhalten sind. Deswegen finde ich es gut, dass wir das noch einmal auf der Tagesordnung haben, um es auch juristisch richtig anzupassen, damit es in allen Mitgliedstaaten gilt. Wir wollen eine freie Mobilität, aber wir dürfen keine Gnade mehr für schwere Verkehrssünder haben. Wir brauchen einfach mehr Sicherheit auf Europas Straßen! Wir unterstützen natürlich die Kommissarin gerne bei der Umsetzung in unseren Mitgliedstaaten. Bruno Gollnisch (NI). - Madame la Présidente, vingt fois sur le métier remettez votre ouvrage. Je ne résiste pas au fait de citer cette maxime du célèbre poète français Nicolas Boileau. Boileau: tout un programme lorsqu'on parle de répression des infractions routières, puisque ce nom pourrait se traduire, en anglais, par „drink water“, en allemand par „trinken Sie Wasser“, en espagnol par „bebe agua“, et ainsi de suite. En réalité, c'est la Cour de justice européenne qui vous fait remettre sur le métier cette directive: elle avait été adoptée sur une base juridique erronée. Elle conserve toutefois les mêmes motifs. S'il s'agit de poursuivre effectivement les infractions les plus graves, évidemment, on ne peut qu'y souscrire, mais j'observe que, parmi ces infractions, on a classé, par exemple, le fait de ne pas attacher sa ceinture de sécurité. Ceci est certainement de nature à mettre en péril la sécurité du conducteur, qui est négligent, mais ne met pas en péril la vie d'autrui. Il y a beaucoup d'autres infractions graves et qui échappent à cette directive. Rien ne change, par conséquent, quant aux critiques que nous formulions, il y a quatre ans déjà, à ce sujet. Au Luxembourg, pays signataire du traité de Prüm, on vient tout juste de transposer la directive en droit luxembourgeois, mais on sait que les délinquants en col blanc, eux, peuvent se rassurer, même si le montant de leur fraude est très supérieur aux amendes que l'on va s'efforcer de récupérer sur les automobilistes imprudents. En un mot comme en cent, s'il s'agit de contrôler les infractions graves, oui. S'il s'agit de faire marcher la machine à ponctionner les automobilistes, nous ne serons pas d'accord. Deirdre Clune (PPE). - Madam President, I think it is very important that we set a legal basis and ensure that there is no gap through which those who commit traffic offences in another jurisdiction can escape. For many years, drivers could act with impunity whilst driving on our roads relatively safe in the knowledge that they would not be prosecuted. That is all to change now and I welcome it. This directive is above all about safety, and I welcome the cross-party support it has received going through the Committee on Transport and Tourism, of which I am a member. I want to commend the rapporteur Ms Ayala Sender, and indeed our shadow rapporteur, Georges Bach, on their work. According to an EEC impact assessment study, these new proposals will save between 350 and 400 road deaths per year. I do not think anybody can argue with that statistic in terms of the work we are doing here in ensuring that those lives are saved – not to mention the horrific injuries that we also have on our roads. This directive will save lives, but it will also bring Europe together in our common goal of saving lives on our roads and ensuring that we want to be one integrated Europe. We cannot have one law for domestic drivers and another for foreign drivers who choose to break the law. The eight traffic offences that have been covered are, I am sure, the most common. I know safety belts were mentioned and I would like to think that when we speak of safety belts we speak of ensuring that adults ensure that children are secure and have proper restraints in place. We have made considerable progress and I know, Madam Commissioner, it is one of your priorities to reduce deaths on our roads. In 1990, there were 76 000 deaths on European roads, and last year 26 000. That is considerable progress, but still a lot more needs to be done. I look forward to working with you, Madam Commissioner, over the next five years as you set out to improve road safety for all our citizens. Olga Sehnalová (S&D). - Paní předsedající, paní komisařko, v první řadě mi dovolte poděkovat naší zpravodajce Inés Ayalové Senderové. Poděkovat jí chci nejen za urychlenou práci a věcný přístup k úpravě této z hlediska bezpečnosti silničního provozu důležité směrnice, ale také za její letité angažmá, za férové a důsledné vymáhání dopravních předpisů na evropských silnicích. Aktuální návrh, který reaguje na rozhodnutí Evropského soudního dvora, přispěje ke zlepšení bezpečnosti silničního provozu, která je nedílnou součástí politik EU. Zároveň je jedním z opatření k docílení našeho závazku snížit počet obětí dopravních nehod o polovinu do roku 2020. Proto vítám, že se směrnice vztahuje na nejčastější a nejzávažnější dopravní přestupky, a to na překročení povolené rychlosti, dále na nepoužívání bezpečnostních pásů, nezastavení na červenou, řízení pod vlivem alkoholu nebo drog, jízdu v nesprávném jízdním pruhu, nedovolené použití mobilního telefonu nebo jiného komunikačního zařízení za jízdy a u motocyklistů na jízdu bez ochranné přilby. Schválením návrhu přispějeme k rovnému zacházení se všemi řidiči, kteří páchají dopravní přestupky za hranicemi své země ve všech členských státech. Zodpovědní řidiči tak budou více chráněni před těmi, kteří se při páchání dopravních přestupků v zahraničí často cítí beztrestně. Ještě jednou děkuji všem za odvedenou práci. Elżbieta Katarzyna Łukacijewska (PPE). - Pani Przewodnicząca! Problem bezkarności kierowców zagranicznych od dawna jest poruszany na forum międzynarodowym, zarówno przez ministrów, jak i media, a przede wszystkim przez zwykłych obywateli, którzy są niezadowoleni z tej niesprawiedliwości. Gdy analizujemy dane Komisji Europejskiej dotyczące wykroczeń i przestępstw drogowych z Unii Europejskiej, ta analiza pokazuje, że odsetek nierezydentów popełniających przestępstwa i wykroczenia często jest wyższy niż odsetek obywateli danego kraju, zwłaszcza w przypadku przekroczenia dozwolonej prędkości. Tylko w ubiegłym roku na drogach Unii Europejskiej zginęło ponad 20 tys. ludzi. Niestety musimy pamiętać, że nawet najlepsze rozwiązania prewencyjne w zakresie bezpieczeństwa ruchu drogowego okazują się bezskuteczne w przypadku, gdy wśród uczestników ruchu drogowego, wśród kierowców panuje poczucie bezkarności. Zdarza się, że podczas jednego przejazdu, w ciągu jednego dnia kierowca jest w stanie złamać kilkanaście przepisów drogowych na terytorium kilku państw członkowskich, a jego odnalezienie uzależnione jest właśnie od bilateralnej wymiany informacji pomiędzy wybranymi służbami danego kraju. Cieszę się, że ta dyrektywa wejdzie w życie, bo wierzę, że zapewni ona i uprości, i przyśpieszy wzajemną wymianę informacji i danych o kierowcach pomiędzy państwami Unii Europejskiej, zmniejszy poczucie bezkarności i zwiększy sprawiedliwe traktowanie kierowców bez względu na ich narodowość. Dubravka Šuica (PPE). - Gospođo predsjednice, svakako se želim i ja pridružiti ovoj raspravi i želim podržati ovu direktivu i zahvaliti se gospođi Sender izvjestiteljici. S jedne strane se borimo za demografski rast i govorimo o tome kako trebamo poduzeti mjere za zapošljavanje i sve ostale, a istovremeno se događa da 20 000 ljudi gubi živote na europskim cestama. Smatram da je to nedopustivo i da će vrlo uskoro postati prošlost da se može biti na godišnjem odmoru u jednoj državi, a da se nakon toga dođe kući i prođe nekažnjeno bez da se identificira počinitelj prekršaja. Mislim da je ova direktiva došla u pravo vrijeme i da je u redu da se 28 sustava ujedini. Nadam se da će prihvatiti i Ujedinjeno Kraljevstvo, Danska i Irska i da ćemo ujednačiti sustave. U svakom slučaju, ova direktiva bi po nekim pokazateljima do 2020. godine mogla učiniti da 50% ljudi žrtava bude manje na našim europskim cestama i smatram da to u svakom slučaju treba podržati. Međutim, ovdje se vidi da je suradnja između naših tijela, Komisije i Parlamenta, dobra suradnja, ali će se morati dogoditi suradnja među državama članicama, a to je ono čemu težimo, ne samo na području zaštite u prometnoj sigurnosti, nego i na svim drugim područjima. To je ono što je zapravo naša osnovna europska ideja. Međutim, neće samo mjere i sankcije pomoći. Sigurno da trebaju biti i bolje ceste, bolja infrastruktura, bolji automobili, i naravno sve ove mjere će učiniti da svi zajedno omogućimo i uspijemo u tome da se poboljša sigurnost na cestama. U svakom slučaju, granice država nisu više prepreke i to je ono što želite poručiti. Hvala gospođo Bulc na ovom prijedlogu. Catch-the-eye procedure Claudia Tapardel (S&D). - Schimbul transfrontalier de informații privind încălcările normelor de circulație depășește domeniul unei simple cooperări polițienești și se înscrie într-un obiectiv mult mai important, și anume siguranța rutieră, care este o prioritate politică a Parlamentului European. Această propunere de directivă ne aduce cu un pas mai aproape de obiectivul de reducere cu aproximativ 50% a numărului de decese cauzate de accidentele rutiere până în anul 2020. Adoptarea acestei inițiative este o misiune pe care le-o datorăm celor pe care îi reprezentăm și care se confruntă zi de zi cu un parc de vehicule învechit și cu infrastructuri nedezvoltate, din cauza reducerii drastice a costurilor de întreținere și a absenței finanțărilor pentru lucrările de îmbunătățire aferente. Într-o Uniune Europeană creată pe libertatea cetățenilor de a se deplasa cu ușurință și în siguranță pe teritoriul statelor membre, schimbul transfrontalier de informații și cooperarea între autoritățile acestor state sunt esențiale în a descuraja normele încălcărilor de circulație de către conducătorii auto. Νότης Μαριάς (ECR). - Κυρία Πρόεδρε, το ζήτημα της οδικής ασφάλειας είναι ιδιαίτερα σημαντικό γιατί έχει σχέση με την προστασία της ίδιας της ανθρώπινης ζωής. Απαιτείται λοιπόν να θεσπιστεί μία νέα νομική βάση για την οδηγία σχετικά με τη διασυνοριακή ανταλλαγή πληροφοριών για τροχαίες παραβάσεις. Όπως προκύπτει από μελέτες των δεδομένων σε σχέση με τα αυτοκινητιστικά δυστυχήματα και τις παραβιάσεις του κώδικα οδικής κυκλοφορίας, το ποσοστό των μη κατοίκων που εμπλέκονται ήταν υψηλότερο από το αντίστοιχο των κατοίκων. Αυτό μάλιστα αφορά ιδίως την υπέρβαση του ορίου ταχύτητας. Ο μεγάλος αριθμός παραβιάσεων και παραβάσεων του κώδικα οδικής κυκλοφορίας από ξένα οχήματα οφείλεται στο γεγονός ότι οι διάφορες τοπικές αρχές δεν γνωρίζουν τη διεύθυνση του ιδιοκτήτη του οχήματος. Χρειάζεται λοιπόν να ληφθούν άμεσα μέτρα, όπως η παρούσα οδηγία, για να περιοριστεί η ατιμωρησία των ασυνείδητων οδηγών, που κρύβονται πίσω από την ανωνυμία, για να μη συνεχίσουμε να θρηνούμε μια εκατόμβη θυμάτων λόγω των αυτοκινητιστικών δυστυχημάτων. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospođo predsjednice, želim odmah na početku poštovana povjerenice izraziti moju podršku ovim naporima i zahvaliti se izvjestiteljici. Ono što želim specifično napomenuti, što nisu drugi napominjali ovdje, to je pitanje odnosa s našim zemljama kandidatkinjama i potencijalnim kandidatkinjama i sa Švicarskom. Ja znam da ste sad u velikom poslu da objedinite 28 zemalja. Međutim želim posebno naglasiti kako smatram da je vrlo važno da se pokuša početi razgovore i sa Švicarskom i sa Srbijom i sa Bosnom i Hercegovinom, jer su to definitivno tranzitne države. Evo, nemam se s čime pohvaliti, ali su me dva puta u Lucernu slikali kako sam vozio 90 km/h umjesto 80 km/h i nisam dobio nikada kaznu. Nije se za pohvaliti, ali je istina. Dakle, mislim da bi bilo dobro da se vidi na koji način uključiti i ove zemlje, a pogotovo zemlje na Balkanu koje su često kao što znamo tranzitne zemlje gdje prolaze mnogi građani Europske unije, iz Bugarske, Grčke, Rumunjske i naravno očekujem da se uključe i te zemlje. Miguel Viegas (GUE/NGL). - Senhora Presidente, essa discussão decorre de uma confusão sobre a base jurídica da diretiva, uma diretiva que era consensual e necessária. Com esta revisão registámos como positivo a sua atualização, com a introdução de novas tipologias de infrações, bem como maiores garantias ao nível da proteção dos dados. Sendo certo que esta diretiva acabará com um certo sentimento de impunidade, não é menos certo que a mesma não irá fazer milagres. Com efeito, a sinistralidade rodoviária tem causas mais profundas, como seja o envelhecimento do parque automóvel, a qualidade da rede viária, bem como o estado de fadiga dos condutores. Neste sentido, vemos com grande preocupação o modelo de parcerias público-privadas que domina a construção da rede viária na Europa, e particularmente em Portugal. O resultado são vias pagas, através de portagens caras que empurram grande parte da população para estradas secundárias, sem qualidade, e com grande prejuízo para a segurança das localidades. Este é apenas um exemplo. Os paliativos são necessários, mas não eliminam a necessidade de tratamentos de fundo. Igor Šoltes (Verts/ALE). - Spoštovana gospa komisarka, lepo pozdravljeni v Parlamentu z ekipo. Tudi sam seveda se pridružujem kolegicam in kolegom, ki podpirajo ta prizadevanja Komisije za zagotovitev večje varnosti v sami mobilnosti, in mislim, da ta direktiva absolutno je v pravo smer. Večja mobilnost seveda ne pomeni nič, če ta mobilnost ni varna. Zato pa je potrebno zagotoviti vse ustrezne mehanizme, da to varnost tudi zagotovijo, in izmenjava podatkov je že en velik korak naprej, pri čemer se pridružujem tudi tistim seveda, ki jih skrbi, da je to upravljanje s podatki ustrezno in pa seveda tudi varno. Sam bi dodal še eno stvar, poleg seveda besed o infrastrukturi, ki je potrebna zato, da se ta varnost še dodatno okrepi, pa je tudi področje kaznovanja in kazni. Dejstvo je, da so kazni lahko učinkovite in uspešne samo takrat, ko dosežejo svoj namen. Svoj namen pa kazni, posebej še v prometnih prekrških, dosežejo namen samo takrat, kadar so res tudi izvršene in izterljive. In mislim, da na tem področju je treba narediti dodaten korak, da ta direktiva postane tudi izvršljiva v praksi. Nicola Caputo (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, il Parlamento europeo si confronta oggi con l'importante responsabilità di dover adottare la nuova direttiva sullo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale, prima del 6 maggio 2015, al fine di evitare di creare un limbo giuridico che potrebbe minare la sicurezza stradale in Europa. La direttiva ha già mostrato le sue potenzialità. Dalla sua entrata in vigore nel novembre 2013, il numero di infrazioni da parte dei conducenti stranieri, oggi consapevoli del fatto che qualsiasi infrazione commessa all'estero può essere loro notificata grazie a questo nuovo meccanismo, è infatti diminuito. Si avverte però la necessità di certezza giuridica ed è dunque fondamentale, a maggior ragione se consideriamo che, nonostante l'Unione europea sia sulla buona strada per raggiungere l'obiettivo della riduzione del 50% delle vittime della strada entro il 2020, la crisi economica ha portato ad un aumento del numero di vittime di incidenti stradali dovuto all'invecchiamento del parco auto e ai tagli radicali alle spese di manutenzione delle infrastrutture. Porre in essere elementi vincolanti e non discriminatori contro l'impunità sulle strade europee deve quindi essere una priorità di questo Parlamento, anche sollecitando la Commissione europea e gli Stati membri a collaborare attraverso un rafforzamento dello scambio di informazioni e l'elaborazione di relazioni congiunte sulla sicurezza stradale. (End of catch-the-eye procedure) Violeta Bulc,
Member of the Commission
. - Mr President, I really welcome this debate. It shows me that we are together in this ambitious plan for road safety. I can only confirm that for all of us every traffic victim is one too many. Let me reply now to some of the concerns expressed during this debate. First of all, very briefly, personal data is processed very carefully and the Member States can only consult the other national database and use the data for the relevant procedures. So fundamental privacy rights are fully guaranteed. Now let me refer to your concern – which I share, of course; this is just the first step and the real work still lies ahead of us – and say that the Commission will now concentrate on implementation. It will prepare a report to Parliament and the Council assessing the application of the Directive and its contribution to road safety. That will happen by 2016. This assessment will be an opportunity to look further, as some of you invited us to do. For instance, we will see if there is a need to develop common standards for automatic checking equipment, road safety guidelines, adding additional offences, harmonising traffic rules or even the criteria for a follow-up procedure in the case of non-payment of fines. We know that this is a serious issue. But first we need to see what the current approach will bring. Perhaps it will show that this is a sufficient deterrent and people will change their driving behaviour. If not, I can assure you that the Commission will not hesitate to propose additional measures, as just outlined. Twenty-two Member States have transposed the Directive into national law. There are six more to go. We will work very closely with them to proceed with the necessary steps. Finally, allow me just to thank you very much once again for the really good cooperation. I really look forward to working with you in the future on the issues that I have spoken about. I am, of course, looking forward to your support and a positive outcome in the vote tomorrow. Inés Ayala Sender,
Ponente
. - Señora Presidenta, muchas gracias, señora Bulc, no esperaba menos de su capacidad y de su entrega y valentía. Estimados colegas, también les agradezco muchísimo sus amables comentarios y, sobre todo, la gran confluencia en la necesidad de profundizar y complementar este texto, esta Directiva. Han sido siete años intensos de cooperación incesante entre quienes nos dedicamos a la seguridad vial, personas tenaces e incansables que sabemos que, en seguridad vial, si se dejan de hacer esfuerzos un solo día, se vuelve atrás muy rápidamente. Como han dicho algunos de ustedes, ya hay un repunte de víctimas y de heridos en algunos Estados miembros. ¿Las razones? La crisis ha envejecido la flota, las infraestructuras — nosotros mismo también envejecemos — , hay más camionetas, más víctimas urbanas, peatones, ciclistas, motoristas, pero bueno... Si, como hemos hecho, seguimos insistiendo en el objetivo no solo de reducir a la mitad las víctimas para 2020, y de reducir los heridos también, sino en el objetivo de llegar incluso a cero, seguro que ganaremos. Solo ya con la aplicación de esta Directiva, nos dicen los expertos del ETSC que evitaremos de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras. ¿Se lo imaginan? Estamos hablando del equivalente a un avión entero por año, más los miles de heridos. Ya solo eso merece la pena. ¿Acaso no lo merecen estas víctimas potenciales, sus familias, las autoridades de tráfico, que se desesperan al tener que atender a heridos y víctimas sin haber podido evitar el accidente? Si como usted nos dice, señora Comisaria — y se lo agradezco mucho — , el informe de 2016 viene bien acompañado de propuestas para completar el procedimiento actual, y si a ello se le sumasen, además, la revisión de la Directiva de seguridad de infraestructuras, más las propuestas que usted nos acaba de hacer, esta legislatura marcaría, desde luego, un cambio significativo en lo que más nos importa: que los ciudadanos europeos puedan seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Va por ellos. President. - Madam Rapporteur, dear colleagues, let me also congratulate you on this debate. It is very important. Cooperation means more safety on the roads and let us not forget that means saving lives. So congratulations. The debate is closed. The vote will take place on Wednesday, 11 February 2015 at 12.00. Written statements (Rule 162) Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit.
– Tel un serpent de mer, cette directive est de retour en séance plénière. Quand il s'agit de persécuter les automobilistes, nos gouvernants ont de la suite dans les idées. Selon ce texte, la répression contre les conducteurs serait le seul moyen de lutte contre la violence routière. Pourquoi n'est-il pas prévu de consulter les associations d'automobilistes au même titre que les autres associations? L'entretien et la rénovation du réseau routier? Ce n'est jamais le moment d'en parler. Bien sûr, cela coûte cher alors que les radars rapportent beaucoup. La lutte contre les criminels qui utilisent des véhicules, souvent volés, pour commettre leurs méfaits? Inexistante! Croyez-vous que les chauffards tchétchènes qui ont tué une Niçoise sur la Promenade des Anglais le mois dernier au volant de deux voitures volées se soucient de conserver les points de leur permis de conduire? Ils n'avaient ni permis, ni papiers d'identité... Pensez-vous que cette directive permettra de mieux lutter contre la pratique du go fast, de plus en plus répandue en matière de trafic de drogue, y compris transfrontalier? Évidemment non. Nous, députés du Front National, demandons un peu de souplesse pour les automobilistes ordinaires mais une tolérance zéro pour les criminels. Karima Delli (Verts/ALE),
par écrit.
– Dans cette nouvelle directive, la coopération entre États membres se voit renforcée, avec une obligation d'application plus ferme pour les pays récalcitrants, comme le Royaume-Uni, l'Irlande et le Danemark. Par ailleurs, cette nouvelle version prend en compte la question de la protection des données personnelles. Ce texte est clairement une avancée et marque un retour de la question de la sécurité routière au plan européen, après que celle-ci ait été mise de côté depuis le printemps dernier ! Pour rappel, 73 Européens meurent chaque jour sur les routes en Europe et 250 000 sont gravement blessés chaque année. En France, une hausse de la mortalité routière a été constatée en 2014, une première depuis 12 ans. Pour remédier à ce fléau, l'Europe a un rôle clef à jouer. La coopération en matière de sanctions à l'encontre de tous les chauffards qui commettent des infractions en toute impunité en Europe est un premier pas. Ceci démontre une volonté d'appliquer les sanctions de façon cohérente. Nous regrettons que la Commission n'aille pas plus loin en proposant une harmonisation des législations, notamment en matière de limitation de vitesse et de consommation d'alcool, qui restent les premières causes des accidents de la route. József Nagy (PPE), írásban. – Nagy örömmel fogadom ezt a jelentést, végre valahára úgy tűnik sikerül pontot tenni egy már 2007 óta húzódó folyamat végére. Sajnálatos viszont, hogy csak kemény anyagi vonzatok kilátásba helyezése bír kellő ösztönzéssel az előírt sebességkorlátozások betartására és a jogkövető magatartás folytatására. Éppen ezért sürgetem egy olyan átfogó kampány indítását, mely egyrészt már az oktatásban, valamint későbbiekben a médián keresztül tud hatni az állampolgárok felelős gondolkodásra késztetésére, s így a balesetek megelőzésére. Tény és való ugyanis, hogy tagállamainkban a külföldi személyek számukhoz képest aránytalanul sok közúti balesetet okoznak. Az a tudat, hogy a helyi rendőrségnek túl bonyolult lenne a szabálysértési bírság behajtása, meglehetősen sok gépkocsivezetőt motivál a gázpedál erőteljesebb nyomására. Ha minden igaz, ennek a korszaknak vége, s a rendőrségi együttműködés ezen a területen egy magasabb szintre lép a tagállamok között. Ez reményeink szerint hozzájárul a kitűzött célunkhoz is, hogy 2020ig 50%-kal sikerüljön csökkenteni a halálos közúti balesetek számát. Bronis Ropė (Verts/ALE),
raštu. – Visiškai pritariu pranešimui. Manau, Europos Parlamentas yra pajėgus iki 2015 m. gegužės 6 d. priimti naują direktyvą ir išvengti teisinio neapibrėžtumo padėties beveik visose valstybėse narėse, kurios jau įtraukė į savo nacionalinę teisę panaikintos direktyvos nuostatas. Direktyva teikia konkrečią naudą – pirmiausia leidžia visus vairuotojus europiečius, nesvarbu, kur registruoti jų automobiliai, vertinti vienodai. Ji apsunkina pažeidėjų galimybes išsisukti, o tai prisideda prie saugesnės Europos kūrimo. Tenka apgailestauti, kad mano šalis jau ne vienerius metus statistiškai „pirmauja“ žuvusiais keliuose. Tai liūdna statistika, tačiau, kita vertus, mūsų priežiūros institucijos yra suinteresuotos gauti informaciją apie mūsų piliečių daromus pažeidimus užsienyje. Ši informacija atveria galimybes apriboti vairavimo teisę tiems asmenims, kurie sistemingai nusižengia ir taip kelia grėsmę tiek savo šalies, tiek kitų šalių piliečiams. Karas keliuose privalo būti pažabotas, ir ši direktyva yra viena iš priemonių tai padaryti. Claudia Schmidt (PPE),
schriftlich.
– Der grenzübergreifende Austausch von Informationen über die Straßenverkehrssicherheit sieht einen verpflichtenden Informationsaustausch zwischen allen EU-Ländern über Verkehrsdelikte wie Rasen, Alkohol- und Drogenkonsum oder Handybenutzung am Steuer vor. Niemand darf denken, dass Verkehrsregeln weniger ernst zu nehmen sind, wenn man im EU-Ausland unterwegs ist. Gerade angesichts von Umwelt-Tempolimits ist die Akzeptanz in der Bevölkerung bereits jetzt enden wollend. Wenn dann andere EU-Mitbürger nicht belangt werden, verschärft sich das weiter Ich fordere gleichzeitig aber auch verbesserte Einspruchsmöglichkeiten für die Verkehrsteilnehmer, wenn ihnen ein Bußgeldbescheid aus einem anderen EU-Land zugestellt wird. Hier muss zukünftig ein waches Auge sicherstellen, dass Bürger nicht von fremden Rechtssystemen überfahren und in ihren Rechten beschnitten werden. 8.   Situace v Konžské demokratické republice (rozprava) President. - The next item is the debate on the statement by the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy on the situation in the Democratic Republic of Congo (2015/2552 RSP)). I welcome the Vice-President of the Commission, Ms Mogherini. Federica Mogherini,
Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs.
– Madam President, let me thank you for this exchange of views today regarding the situation in the Democratic Republic of Congo. As you know, the European Union has been a strong and consistent partner to the Democratic Republic of Congo (DRC) over the last 15 years. In 2006 it provided the bulk of financing for the organisation of the first democratic elections in the history of Congo and the DRC has been one of our top priorities in Africa over the past decades. This includes two military operations and a sustained effort to support security sector reform with two CSDP missions, as well as more traditional areas of cooperation such as health, roads and natural resources management. Today I think that many of you are especially concerned about the delays and uncertainties surrounding the electoral process, which includes the holding of local elections in 2015 and the legislative and presidential elections in 2016 at the latest. The recent debate over the passing of a new electoral law has led to violent popular protests calling for constitutional timelines to be respected, and to two casualties. During this difficult time we called on all political forces to seek a consensus to facilitate an appeasement of the situation, and we asked the government in particular to exercise constraint, to maintain an open political space and allow for the peaceful expression of opinion. The prerequisite of organising a general consensus before the legislative and presidential elections has now been dropped. This opens the door to organising the elections within the constitutional timeframe. This is a very positive step which I welcome and I know too that some of you expressed opinions on the same lines. But respect for the constitution goes further than respecting timelines. Freedoms of speech and of the media, the right of peaceful assembly, respect for the rights of the opposition are all essential components of a democracy. These critical elements will be part of our dialogue with the Congolese Government, with the objective of reducing tensions in the political climate. I am very much aware of, and I share, the concerns of this Parliament regarding the situation of Dr Denis Mukwege and the Panzi Hospital. Let me say too that I was honoured, personally, to sit in this very same room, listening to his inspiring and dramatic words last November on the occasion of the Sakharov Prize. I was also honoured to have on that occasion a very good meeting with him, looking for ways of cooperating on concrete projects. I wish to confirm to you that the European Union is following with great vigilance the situation concerning his physical security as a human rights defender. I have also asked my representative in Kinshasa to enquire about the dispute between the Congolese administration and the Panzi Hospital. I strongly support an amicable agreement between the Panzi Hospital and the Congolese administration. The holding of democratic elections leading to a peaceful transition of power will be key to longer-term stability in the DRC and in the wider region. Stability will also depend on other factors, in particular the neutralisation of all armed groups in Eastern Congo. There has been some significant progress in this respect thanks to the efforts of the Congolese army and MONUSCO. Nevertheless, important challenges remain: for example regarding the ex-M23 movement. The governments of the DRC, Uganda and Rwanda should strengthen their collaboration to achieve a durable disarmament, demobilisation and reintegration of ex-combatants and their dependents. The FDLR rebel group remains a major threat to long-term stability in the region. Linked with the Rwanda 1994 genocide ideology, this group has inflicted immense human suffering and has spoiled DRC–Rwanda relations. With the support of the United Nations, there is now a unique opportunity to address one of the root causes of conflicts in the Kivus. The FDLR movement has been given plenty of time by countries in the region to surrender peacefully. We discussed this in the Foreign Affairs Council in January and we adopted 28 Council conclusions where we stated that the time has now come for military operations. However we stress too that we invite MONUSCO and FARDC to ensure civilians are fully protected and that international humanitarian law is respected during the operations. Let me reiterate our support for the UN involvement in promoting peace and stability. This includes the sustained efforts of MONUSCO and troop-contributing countries as well as the personal efforts of the UN Special Envoy for the Great Lakes region. Let me also stress that I know, and I share, your desire to curb the links between conflict and exploitation of natural resources in the Great Lakes region. As part of its comprehensive approach the European Union has started to address the situation. Together with the Commission, as you might very well know, my predecessor issued a Joint Communication on responsible sourcing of conflict minerals. And Parliament and the Council are currently examining right now the draft regulations that went together with this Communication. Finally, I would like to mention the European Union's long-term commitment in the DRC to supporting the preservation of Congolese national parks. This includes Virunga Park, which is part of the UNESCO World Heritage Sites. The future of this park is threatened by permits being granted for oil exploration that could lead to oil exploitation in the future. Let me ensure you that we will continue to keep a close eye on national decisions that might impact on the sustainability of this park. To conclude, I would just like to share with you the information that I have mandated Mr Vervaeke, the EU Senior Coordinator for the Great Lakes region, to join a mission of special envoys that will go to Kinshasa in the coming weeks to assess the situation and obviously report back. I thank you for your attention and I look forward to the debate and listening to your speeches today. Davor Ivo Stier,
u ime kluba PPE
. – Gospođo predsjednice, doista, problemi u Demokratskoj Republici Kongo su mnogobrojni. Gospođo Visoka predstavnice, vi ste nabrojali neke probleme, kao što je problem eksploatacije minerala, ilegalnih financiranja oružanih skupina, problem sustavnog silovanja žena – o čemu je ovdje u ovome Domu svjedočio doktor Mukwege, kao što je naravno i problem selektivne pravde po kojoj je i zatvorena bolnica doktora Mukwege nakon što je uputio kritičke tonove prema vlastima. No, uzroke svih tih problema možemo naći doista u neefikasnim institucijama, u nedemokratskim institucijama, u nedostatku vladavine prava, u visokim stopama korupcije. Prosvjednici u Kinshasi ustali su uglavnom jer je bila najavljena izmjena izbornog zakona koja bi onda nalagala da se provede popis stanovništva u zemlji prije nego što se raspišu sljedeći izbori. A sasvim je bilo jasno da je ta najavljena izborna reforma bio pokušaj perpetuiranja na vlasti aktualnog predsjednika Kabile. Zato su izuzetno važni afirmacija i procesi demokratizacije u zemlji, i naravno refokusiranje i naše politike razvojne suradnje kako bi mogli potencirati upravo izgradnju inkluzivnih demokratskih institucija. U tom pogledu, mislim da su dodatni napori potrebni kako iz aspekta razvojne politike tako i ukupne vanjske politike Europske unije, i to bi trebala biti jedna od glavnih poruka iz ove rasprave. Na kraju, želio bih isto tako dodati da iako imamo danas autoritarnu vlast predsjednika Kabile, prije njega njegovog oca, prije toga Mobutua, ostaje ista paradigma korupcije koja je sam izvor tih problema. Zapravo, izgradnjom tih inkluzivnih institucija moramo se suočiti s tim uzrocima i to promijeniti. Kashetu Kyenge,
a nome del gruppo S&D
. – Signora Presidente, onorevoli colleghi, l'elezione presidenziale nella Repubblica democratica del Congo riveste un'importanza fondamentale non solo per il consolidamento della democrazia di questo paese ma anche per gli equilibri e la stabilità dell'intera regione dei Grandi Laghi. Nessun rinvio, pertanto, del calendario elettorale. Nessun ricorso a falsi espedienti che rischiano di allontanare milioni di cittadini dalla democrazia. Il buon governo e l'alternanza di potere è una costante che è mancata per troppo tempo e in troppi paesi. Ci indigniamo di fronte alle decine di persone brutalmente uccise solo per aver legittimamente protestato contro la modifica della Costituzione e della legge elettorale. Condanniamo l'arresto di Vano Kiboko e di altri manifestanti e personalità di spicco dell'opposizione locale e ne chiediamo l'immediato rilascio. Denunciamo le ripetute violenze contro le donne e chiediamo che i responsabili di simili atrocità vengano consegnati alla giustizia. Signora Presidente, riconoscere la legittimità dell'avversario nella competizione democratica è l'unica via possibile per evitare violenze e conflitti. Questa è la grande responsabilità che ci si attende dall'attuale gruppo dirigente congolese, questo è ciò che l'Unione europea deve pretendere, tenendo presente che nessuna violazione dei diritti umani sarà mai tollerata né dalla comunità internazionale, né dalla Corte penale internazionale dell'Aia. In tale contesto, esprimiamo il nostro appoggio alla missione MONUSCO per gli sforzi di consolidamento della pace su tutto il territorio congolese. Infine, signora Presidente, esprimo la mia vergogna, come cittadina europea, di fronte all'ennesima tragedia che è costata la vita a 29 migranti al largo delle coste di Lampedusa, una notizia passata inosservata. Altre vite umane che si aggiungono alla lista di migliaia di donne, uomini e bambini, colpevoli di cercare una vita migliore sul territorio europeo. Louis Michel,
au nom du groupe ALDE
. – Madame la Présidente, Madame la Haute représentante, je voudrais d'abord vous féliciter pour ce résumé extrêmement clair et précis qui traduit votre engagement en RDC. La situation en RDC est particulièrement préoccupante, voire explosive, à plus d'un titre, ce qui n'est pas sans conséquence pour la sous-région. Premièrement, il est essentiel que des élections présidentielles crédibles se tiennent dans les délais prévus. Le président de la commission électorale nationale indépendante de la RDC, M. \*Deuxièmement, il est indispensable que l'ensemble du processus électoral se déroule dans un climat apaisé, sans violence orchestrée contre des opposants, contre la société civile, contre des candidats potentiels ou contre des journalistes. La liberté de la presse, la liberté d'expression et la liberté de manifester pacifiquement sont des droits fondamentaux garantis par la Constitution. On ne peut tolérer ni des arrestations arbitraires, ni des intimidations, or c'est à cela qu'on assiste aujourd'hui en RDC. Lidia Senra Rodríguez,
en nombre del Grupo GUE/NGL
. – Señora Presidenta, a mí me gustaría resaltar aquí una vez más que cada conflicto que analizamos o debatimos en este Parlamento siempre está directamente ligado a los intereses de las compañías transnacionales y de las potencias occidentales en el saqueo de los recursos de estos países. En el caso de la República Democrática del Congo, no se escapa la importancia estratégica que tiene por su enorme dimensión geográfica y por contar con gran parte de las reservas de minerales del mundo —diamantes, cobre, oro, coltan—, reservas de petróleo, agua y tierra. En fin, un país tremendamente rico y tremendamente empobrecido. Creo que, para poner solución a estos conflictos, hay que empezar a hablar seriamente de que las multinacionales tienen que irse y dejar que sean los propios pueblos los que decidan sobre sus recursos y sobre sus economías. Hay que denunciar también que, en los casos de conflicto, normalmente, las mujeres y las niñas siempre se llevan la peor parte, y tenemos que prestarles una atención especial. Judith Sargentini,
namens de Verts/ALE-Fractie
. – Voorzitter, met nog een jaar te gaan tot de verkiezingen zien we dat Facebook wordt afgesloten en dat de repressie erger wordt, dat mensenrechtenactivisten meer risico lopen. Ik zeg met nadruk nog een jaar te gaan tot de verkiezingen, want ik denk dat het belangrijk is dat wij blijven uitdragen dat die verkiezingen geen vertragingen horen te hebben en dat twee termijnen voor Kabila twee termijnen zijn. Dat moeten we blijven benadrukken. We moeten erg goed opletten wat er gaat gebeuren in Congo en de mensenrechtenactivisten bescherming bieden. Maar wat we ook moeten doen is onze eigen wet rondom conflictmineralen écht tanden geven. Wat er nu ligt, mevrouw Mogherini, is vrijwillige zelfcertificering voor een paar Europese bedrijven. Wat dit Huis wilde, is wetgeving die bindend was voor álle producten en die ook zou leiden tot duurzame mijnbouw in conflictgebieden. Want hoe krijg je de oorlog uit een land? Dat is onder andere door het geld uit het conflict te halen. Mijn vraag aan u, mevrouw Mogherini, is: hoe maken we deze wetgeving stevig en effectief? James Carver,
on behalf of the EFDD Group
. – Madam President, the DRC is a classic example for Western politicians of how it is unacceptable to use African nations as pawns on a diplomatic chessboard. Today's problems in the DRC are a direct consequence of her abandonment after the Cold War on the back of Belgian King Leopold II's earlier use of this beautiful mineral-rich country as his personal fiefdom. As we all wish for a stable future here, the African-led UN force must now, more than ever before, face up to questions over their past conduct. Accordingly, I question whether a man facing over 121 allegations of breaches of human rights, General Bruno Mandevu, should still be a senior officer in a Congolese UN-joint military operation against the FDLR. Can someone under such scrutiny really be allowed to remain in a position of authority as we endeavour to enter a fresh chapter of hope in this troubled region? Mariya Gabriel (PPE). - Madame la Présidente, Madame la Haute Représentante, chers collègues, malgré mon attachement à la République démocratique du Congo, je ne puis me réjouir du fait que la situation de ce pays partenaire soit à l'ordre du jour. La décision du 25 janvier sur la loi électorale ne suffira pas à restaurer un climat de confiance pour le reste du cycle électoral. La situation actuelle comprend quatre éléments clés. Premièrement, la publication d'un calendrier électoral complet, consensuel et, surtout, assorti d'un budget détaillé, déjà demandée par la mission de suivi électoral que j'ai conduite en juin dernier. Huit mois plus tard, nous en sommes au même point. Le gouvernement et la CENI ne peuvent pas continuer à se renvoyer la balle. Deuxièmement, l'élément central de toute poursuite du cycle électoral en RDC est le dialogue entre les partis politiques. Nous devons l'encourager, que ce soit dans le cadre des groupes de travail au sein de la CENI ou par de nouvelles initiatives qui créent des forums de discussion entre les partis, pour restaurer la confiance, pour assurer la transition du pouvoir. Troisième message clé: la mise en œuvre de l'accord-cadre d'Addis Abeba. Le lancement des opérations militaires contre les FDLR ne pourra être décisif que si de réels progrès sont réalisés dans la mise en œuvre de l'accord-cadre. Les engagements doivent être tenus par tous les acteurs. Ce débat est aussi l'occasion de rappeler le prix Sakharov du Docteur Mukwege. Les autorités congolaises doivent appuyer pleinement les activités de l'hôpital de Panzi et s'abstenir d'entraver son bon fonctionnement. La protection des civils, enfin, doit rester prioritaire, pas seulement pour la Monusco, mais surtout pour les forces armées de la RDC. Maria Arena (S&D). - Madame la Présidente, Madame Mogherini, je suis entièrement d'accord avec ce que notre collègue Louis Michel a dit, tant sur la question de la liberté de la presse que sur la question des droits de l'homme, et également sur le calendrier électoral. Et je ne puis que soutenir l'idée d'un observatoire, tel qu'il l'a proposé. L'Union européenne doit toutefois rester cohérente et elle dispose d'autres instruments pour mener cette politique, notamment l'instrument du commerce international. Vous savez que nous discutons aujourd'hui, au sein de la commission INTA, de la lutte contre les minerais dits „du sang“, c'est-à-dire ceux qui alimentent les conflits dans ces régions. Cette mesure doit être contraignante. La proposition de la Commission est timide et nous demandons, tout comme l'a fait M. Mukwege quand il est venu ici pour recevoir le prix Sakharov et qu'il nous a engagés à prendre des mesures contraignantes en la matière, que le Parlement prenne ses responsabilités. J'engage donc tout le Parlement à prendre ses responsabilités et pas seulement à dire – au moment où se posent des problèmes de droits humains – qu'il faut effectivement lutter, et à utiliser les outils qui sont à sa disposition pour lutter contre les infractions en matière de droits humains. Maite Pagazaurtundúa Ruiz (ALDE). - Señora Presidenta, yo también apoyo las propuestas sensatas del señor Michel y también las palabras que acaba de pronunciar nuestra compañera. En el mes de noviembre, los parlamentarios europeos otorgamos el Premio Sájarov al doctor Mukwege lo estamos diciendo hoy por jugarse la vida recomponiendo el cuerpo y el alma de mujeres y niñas atacadas sexualmente como arma de guerra. Quien busca destruir el Estado, desgajarlo, necesita destruir las comunidades y esta es una de las formas más eficaces. En esta sede, el doctor Mukwege nos pidió que no dejásemos morir el acuerdo firmado en Adís Abeba. El Acuerdo Marco para la Paz, la Seguridad y la Cooperación en la República Democrática del Congo y la Región se firmó hace menos de dos años, y hoy tememos por las elecciones en 2016. Tras escuchar al doctor Mukwege, es preciso implicarse contra la impunidad, por la seguridad. Comisaria Mogherini, la necesitamos para apoyar al enviado especial de las Naciones Unidas, para implicarnos e implicar a la sociedad europea hasta lograr un avance en la región, unas elecciones aceptables en 2017 y, por eso, Comisaria, yo apoyo las propuestas del señor Michel. Elena Valenciano (S&D). - Señora Presidenta, yo soy también de las partidarias de actuar urgentemente en la República Democrática del Congo. Acabo de hablar, hace tan solo dos horas, con Denis Mukwege y me ha pedido que este Parlamento intervenga: necesita protección. Desde el 16 de noviembre su situación no ha parado de empeorar. Mukwege recibe constantes amenazas, intimidaciones vía telefónica, vía SMS y la situación de seguridad de su hospital y de su persona corren grave riesgo. Todavía resuenan aquí las palabras de Denis Mukwege cuando recibió el Premio Sájarov, resuenan en nuestras cabezas y en nuestras conciencias. Es el momento de que este Parlamento y la Unión Europea tomen medidas contundentes contra la situación que se está produciendo en la República Democrática del Congo. No podemos dar el Premio Sájarov a Denis Mukwege y abandonarle ahora ante una evidente falta de seguridad para su persona y para los pacientes. Denis Mukwege ha denunciado en los últimos meses el incremento de violaciones de niños y niñas menores de cinco años: eso es lo que está sucediendo. El Gobierno congolés no ha hecho absolutamente nada y Denis Mukwege pide una investigación internacional sobre esa situación. Pues bien: investigación internacional, compromiso directo de las autoridades europeas con la lucha por la paz y la dignidad en el Congo, y compromiso con la seguridad personal de Denis Mukwege, que vino a pedírnoslo aquí, en persona, y la mitad de este Parlamento acabó llorando. Enrique Guerrero Salom (S&D). - Señora Presidenta, señora Alta Representante, la represión del Gobierno congoleño, el mes pasado, causó la muerte de al menos cuarenta y dos de sus ciudadanos. Es una cifra en sí misma dramática, pero es una pequeña parte de los miles de muertos, del medio millón de desplazados, de los dos millones y medio de personas que necesitan ayuda humanitaria y de las violaciones que se producen en ese país. Ese es el resultado, junto con la persecución de los líderes políticos de la oposición, junto con la persecución de la sociedad civil en prácticamente todos sus estratos. La Unión Europea tiene que comprometerse con la Unión Africana a incorporar a todas las partes en un proyecto para alcanzar la paz, en un proyecto para celebrar elecciones libres, de acuerdo con una ley electoral democrática. Y, finalmente, tiene que tener una política decidida, firme, justa respecto del conflicto de los minerales: que no sirvan para financiar a los grupos armados de la región. Eso es lo que creo que el Parlamento debe pedir a la Comisión Europea, a la Unión Europea en su conjunto, y es lo que estamos diciéndole a la Alta Representante en este debate. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Madam President, the recent events in the Democratic Republic of Congo are unacceptable, and the rise in violence there must be condemned by all means. The parliament has taken an important decision by enacting the electoral law. We expect the Democratic Republic of Congo to promptly set a date for the presidential elections in 2016. The humanitarian situation in Congo deteriorates every day, with a variety of threats to the safety of the population, such as conflicts over minerals, sexual violence used as a conflict weapon and tough repression by the government. The country seems to be falling step-by-step into chaos. I believe that the intimidation and arrest of political opponents and human rights defenders and the repression of civil society should be stopped by all means, and I expect the European Commission to take the necessary steps to stop this. I am very concerned for the safety of our Sakharov Prize winner, Denis Mukwege, whose hospital was clearly targeted days after visiting this House. We expect as well that MONUSCO will take the necessary measures in order to fulfil its main task: the protection of civilians. VORSITZ: RAINER WIELAND VizepräsidentCatch-the-eye-Verfahren Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, οι τελευταίες εξελίξεις στη Λαϊκή Δημοκρατία του Κονγκό προκαλούν έντονο προβληματισμό στη διεθνή κοινότητα καθώς η περιοχή αυτή κινδυνεύει με πλήρη αποσταθεροποίηση. Αυτό σημαίνει, πέραν των άλλων, ότι πρέπει να τηρηθούν όσα προβλέπει το Σύνταγμα για τη διενέργεια των προεδρικών εκλογών, οι οποίες προβλέπονται σε πολύ συγκεκριμένη ημερομηνία. Όμως η απόφαση του Καμπιλά να επεκτείνει τη θητεία του στον προεδρικό θώκο έχει προκαλέσει θύελλα αντιδράσεων της αντιπολίτευσης, τεράστιες διαδηλώσεις και αιματηρές ταραχές. Πολλοί ακτιβιστές έχουν πέσει πλέον νεκροί. Η ύπαρξη στρατιωτικών ομάδων και οι τοπικές συγκρούσεις στο Κονγκό έχουν όμως ένα υλικό αντικείμενο: τον έλεγχο της εκμετάλλευσης των πλούσιων φυσικών πόρων του Κονγκό. Για τον λόγο αυτό πρέπει να αποκατασταθεί η δημοκρατία, να προστατευθούν τα θεμελιώδη δικαιώματα και να γίνει αξιοποίηση των φυσικών πόρων του Κονγκό υπέρ του ίδιου του λαού της χώρας. Μόνο έτσι θα μπορέσουν να προστατευθούν οι γυναίκες και τα παιδιά στην περιοχή. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, Demokratska Republika Kongo je za Europu posebno važna afrička država. Ne u onom svjetlu u kojem sam prije slušao jednog kolegu koji je govorio da je to jedna obična zemlja kralja Leopolda iz Belgije - nije to način na koji trebamo razgovarati. Trebamo razgovarati na način da danas u ovom demokratskom Kongu mi želimo zaista ostvariti sve one ciljeve koje narod Konga ima pravo ostvariti. Mi moramo imati konsekventnu politiku. Ako smo g. Mukwegeu dali prestižnu nagradu, moramo voditi konsekventnu daljnju politiku. Inače ćemo vjerodostojnost ovog Parlamenta i uopće Europske unije izgubiti u Kongu i drugdje. Zato plediram na Visoku povjerenicu i na našu politiku da ovu situaciju u Kongu razriješi demokratskim putem, novim izborima i na taj način da vidimo zaista tko ima povjerenje kongoanskog naroda i mislim da je to jedino ispravno rješenje. Michèle Rivasi (Verts/ALE). - Monsieur le Président, j'aimerais intervenir sur l'extraction minière. Madame Mogherini, vous savez, il y a du sang dans ce portable, il y a des minerais rares, dont une partie peut provenir de la République démocratique du Congo. Et cela nous pose un problème, puisque ce commerce enrichit les groupes armés et crée de l'argent pour financer leurs exactions. Au niveau de l'Europe, nous avons une responsabilité. Nous disposons en effet d'un règlement européen, sur base volontaire, sur l'origine des minerais, que ce soit l'étain, le tantale, le tungstène ou l'or. Il faut tout d'abord l'élargir à d'autres ressources, comme le pétrole, l'uranium, etc., et surtout, il faut qu'il devienne contraignant. Comment se fait-il en effet qu'aux États-Unis, la loi Dodd-Frank soit contraignante, alors que chez nous, au niveau européen, cela se passe sur une base volontaire? Ensuite, il ne suffit pas de limiter cette tentative de certification aux importateurs, il faut le faire sur toute la chaîne, et notamment sur l'entreprise finale. Il faut lui demander si elle dispose d'une charte éthique concernant les portables. Parce que je trouve ça scandaleux.. (Le Président retire la parole à l'oratrice) Fabio Massimo Castaldo (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, citando uno scrittore della mia terra, Flaiano, direi che nella Repubblica democratica del Congo la situazione continua a essere molto grave ma tutt'altro che seria. Basti pensare all'escamotage ignobile con cui l'attuale Presidente voleva cercare di rinviare le elezioni. Purtroppo, in molti paesi ex colonie dei nostri Stati membri l'esempio di dieci anni di colonizzazione ha portato la classe dirigente a credere che la democrazia sia dittatura della maggioranza, vera o presunta che sia, e non massima tutela dei diritti dell'opposizione, e così il Presidente Kabila tenta di fare del paese una sua proprietà personale, come fece in passato il re del Belgio. È ora che da parte nostra ci sia coerenza e si dica basta e si imponga alle nostre imprese di rinunciare per sempre alle materie prime che sono sporche di sangue. Ce l'ha chiesto quest'anno un grande uomo, il nostro Premio Sakharov, il dottor Mukwege, e noi dobbiamo trasformare le sue parole nelle nostre azioni. Altrimenti, il premio di cui l'abbiamo giustamente insignito diventerà semplicemente il premio alla nostra ipocrisia. Gianluca Buonanno (NI). - Signor Presidente, vedo che la discussione sul Congo appassiona molto quest'Aula, vedo che c'è un grande fermento. Mi sembra di essere nella pensione Mariuccia che c'è in Italia, dove ci sono praticamente i pensionati che giocano a carte e che fanno due parole nell'attesa che arrivi la sera per fare la cena. Poi vedo l'Alto rappresentante degli esteri e ovviamente della sicurezza, la Mogherini, qui presente. Le voglio dire una frase poetica, signor rappresentante: visti i risultati che ha avuto, non nel Congo, dove mi piacerebbe che lei andasse e non tornasse più indietro, ma in Ucraina, dove è andata la Merkel a parlare con Putin di questo problema insieme a Hollande, lei conta un emerito, mi scusi il termine, cazzo. Lei non conta nulla, dico nulla in questa Europa! E per svegliare quest'Aula, voi dormite in piedi, l'Europa non conta niente! Non conta niente! Svegliatevi un po'! Svegliatevi! Svegliatevi! Svegliatevi! Svegliatevi! Siete addormentati! Noi abbiamo bisogno di un'Europa.... (Il Presidente interrompe l'oratore) Der Präsident. - Herr Kollege Buonanno! Sie haben wesentlich zu lange gesprochen. Ihre letzten Bemerkungen bleiben der Öffentlichkeit verborgen, weil sie von den Dolmetschern auch nicht mehr gedolmetscht werden konnten. (Ende des Catch-the-eye-Verfahrens) Federica Mogherini,
Vicepresidente della Commissione/Alto rappresentante dell'Unione per gli affari esteri e la politica di sicurezza
. - Grazie Presidente. Vedo dalla lista degli interventi per questo pomeriggio, per uno dei punti di discussione successivi, cioè la situazione in Ucraina per l'appunto, che l'on. Buonanno non è iscritto a parlare. Lo invito, se forse vuole parlare della situazione in Ucraina, a venire in quest'Aula tra qualche ora e a discutere in quella sede. Io sarò qui, non so se lui ci sarà. Many of you mentioned things that I mentioned in my opening remarks and that I would like to underline. Thank you for joining our voices in this respect. I think this is a powerful message from this Parliament, and from the European institutions united, and I hope that this message gets to where it has to go. Some of you mentioned the fact that this is not only important for the country itself, but it is also important for the region. I would also add that it is important for global security and stability, and that I will never ever accept the idea that one has to concentrate solely on crises and human rights violations and conflicts that are close to our borders, because also what happens in places that are apparently far away from us influences our security and our global stability. We have to deal with that, as it is not only our specific responsibility but also in our interest, and I think we should all understand that in this room. Let me underline one point that was mentioned by many of you and something that Dr Mukwege reminded us of, which is the role of women in this. The victims are always women, girls – younger and younger every time, in every conflict – and children. Let me also mention the fact that there is a specific target. It is not by chance that it is always women who are the first victims or the first weapon in some conflicts. I can assure you that we are not only already working on this aspect in a specific way, in this particular case in the DRC, with support to the victims whether it be medical or legal, on the reform of the security system, and on the reform of the judiciary – because we also have to face that side of the attack against women – but we are going to work more and more on the first victims of conflict and violence who, everywhere in the world, are women and children. Let me also re-underline the need to be coherent. I thank those of you that raised this when you awarded the Sakharov Prize in this room only a few months ago. This implied that our support is not only to the person, but also to the work, mainly to the work of this person. I share these views, and I think that now today we need to guarantee protection to the person and to their work, and to collective work which is also a sign of hope for the country and for the region. On Louis Michel's proposal, let me say that I fully sympathise with this and I will make sure that once I go back to Brussels I will study it with our EU Special Representative for Human Rights, Stavros Lambrinidis, to see in what ways we can support it. Let me also say that I fully support the desire to curb the links between conflict and exploitation of natural resources. I know that the Council is examining the draft resolution that was presented with the communication by the Commission, and you have my personal commitment on that. I cannot guarantee that it will be enough, but I can guarantee that you have my personal commitment on it. Per finire fatemi usare l'italiano. Cécile Kyenge ha fatto bene a ricordare in quest'Aula oggi che la morte è tornata ieri nel Mediterraneo, e non soltanto ieri. Colgo l'occasione del fatto che lei ha sollevato questo tema oggi qui per dire che ho appena informato la Commissione della mia intenzione di convocare una riunione straordinaria del gruppo di Commissari per l'azione esterna, insieme al Commissario Avramopoulos, per discutere di come rivedere le nostre politiche per l'immigrazione, per mettere insieme gli strumenti che abbiamo dal punto di vista interno, delle nostre politiche interne, e le nostre politiche esterne rispetto ai paesi di origine e di transito, e ho intenzione di mettere questo tema presto all'ordine del giorno del Consiglio „Affari esteri“ dell'Unione europea. Credo che non possiamo aspettare altre tragedie in mare, dobbiamo prevenirle, e credo anche che l'Unione europea abbia, se ha la volontà politica, gli strumenti per prevenire queste tragedie in mare. Der Präsident. - Die Aussprache ist geschlossen. 9.   Nedostatečné financování agentury UNRWA (rozprava) Der Präsident. - Als nächster Punkt der Tagesordnung folgt die Aussprache über die Erklärung der Vizepräsidentin der Kommission / Hohen Vertreterin der Union für Außen- und Sicherheitspolitik zu dem Mangel an Finanzmitteln für das UNRWA (2015/2563(RSP)). Zu Beginn der Debatte spricht für die Vizepräsidentin Herr Kommissar Hahn. Johannes Hahn,
Member of the Commission
. - Mr President, first of all I would like to thank you for giving us the opportunity to address this House today and to explain the European Union's position as regards the funding of the United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East (UNRWA). Let me underline that the European Union commends the important work of the Agency in delivering basic services to some five million Palestinian refugees across five fields of operation. I am particularly impressed by how the Agency has been performing under increasingly difficult circumstances, in particular in Gaza during and after the recent war, as well as in Syria with severe consequences in Lebanon and Jordan. Allow me to recall that, along with its Member States, the European Union remains the largest and most predictable donor to the Agency. In combination with contributions from EU Member States, the overall contribution in 2014 accounted for 34% of the total support to UNRWA. Let me also stress that the European Union has always been very quick in paying the support allocated immediately after signature of the contract. Since 2000 the European Union has provided over EUR 1.6 billion to the Agency. The aim of our support to the Agency's regular budget is to sustain the delivery of essential public services to the refugees. Under the European Neighbourhood Instrument, the European Union has made a political commitment to make EUR 246 million available for UNRWA's general fund for the period 2014-2016 through a joint multiannual framework. With an average allocation of EUR 82 million per year, this represents an increase of EUR 6 million compared to previous years. In view of the exceptional situation in Gaza, the European Union has acted swiftly and allocated an additional EUR 30 million to the Agency at the end of last year. This is in line with Parliament's resolution of 18 September 2014 and with the EU's pledge at the Cairo Conference on Gaza reconstruction in October 2014. This additional allocation has allowed the Agency: firstly, to support children returning to school after the conflict and to provide basic food to over 800 000 refugees – EUR 7 million from the European Neighbourhood Instrument has been provided for that; secondly, to set up an emergency employment scheme, a job creation programme – EUR 5 million under the Instrument contributing to Stability and Peace; and, thirdly, to provide humanitarian assistance to help with emergency shelter – EUR 1 million by DG ECHO. This EUR 13 million in additional funding from the European Union's budget is a direct consequence of the Protective Edge Operation in Gaza, carried out in Gaza in July and August 2014. The Commission strongly regrets that the Agency has had to suspend its cash assistance programme in Gaza, which benefited tens of thousands of people by allowing them to repair their damaged and destroyed homes and provided rental subsidies for the homeless. In this regard, we hope that the EU funds planned in the pipeline will help palliate the financial situation of the general fund. The European Union strongly calls on all donors to fulfil the pledges announced at the Cairo Conference on Gaza reconstruction in order to meet the immediate needs of the most vulnerable households in Gaza. Finally, allow me to stress that the European Union also invites the United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East to further increase its efforts to mobilise additional funds from non-traditional donors, including the Gulf countries, and to ensure the appropriate visibility of the European Union as by far the largest and most predictable donor. Mariya Gabriel,
au nom du groupe PPE
. – Monsieur le Président, Monsieur le Commissaire, ce n'est pas la première fois que l'agence se trouve face à une telle situation. Il est dès lors important de se poser les bonnes questions, et surtout de veiller à ce que tous les acteurs prennent leurs responsabilités. Premièrement, l'agence devrait clairement identifier les raisons pour lesquelles les fonds promis n'ont finalement pas été mobilisés. Au-delà des contraintes budgétaires que connaissent de nombreux donateurs, quelles sont les véritables racines de cette situation? Deuxièmement, il devient nécessaire de diversifier les sources de contributions. Le conflit palestinien dépasse les enjeux régionaux et requiert une réponse globale. Il est nécessaire – et nous sommes d'accord avec vous – d'impliquer davantage d'autres donateurs, y compris originaires de pays émergents. Troisième remarque, l'humanitaire ne doit pas devenir otage de la situation politique. L'UNRWA ne fournit pas uniquement une assistance matérielle, mais présente aussi un gage de développement humain pour les années à venir, en garantissant l'accès aux services éducatifs et au microfinancement. Il faudrait toujours le garder à l'esprit. Ceci m'amène donc à mon quatrième point. L'autorité palestinienne doit prévoir un plan de développement des territoires palestiniens au-delà de l'urgence humanitaire. Il faut un plan d'action de moyen et de long terme, qui ne consiste pas seulement à reconstruire ce qui a été détruit en attendant la prochaine crise. S'agissant de l'Union européenne, par vos voix, Monsieur le Commissaire et Madame la haute représentante, l'Union européenne a commencé à renforcer sa contribution à la résolution du conflit et à la prévention des crises, en adoptant une perspective régionale et globale. Vous avez notre soutien pour continuer dans cette direction. Enfin, la communauté internationale doit mener une réflexion plus large sur les solutions que nous apportons aux réfugiés. Laisser les conflits irrésolus – entre Israël et Palestine, en Syrie, peut-être bientôt en Libye – conduit à une augmentation sans précédent du nombre de réfugiés. L'UNRWA doit rester unique en son genre, et nous ne devons pas accepter de nouveau des conditions „temporaires“ pour les 65 ans à venir. (L'oratrice accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Margrete Auken (Verts/ALE),
blue-card question
. – Thank you for your contribution. I have just one little question: the occupation. Do you agree with me that this is the core of the conflict and that we cannot see a solution for either Israel or Palestine or all the refugees if we do not do something substantial about the occupation? Mariya Gabriel (PPE),
réponse „carton bleu“
. – Monsieur le Président, j'ai été très claire: l'humanitaire ne doit pas devenir otage de la situation politique. Il est clair qu'aujourd'hui nous avons des partenaires, des deux côtés, qui doivent s'engager pour trouver une solution. La décision qui fera avancer la situation ne sera pas unilatérale. Telle est ma position. Victor Boștinaru,
în numele grupului S&D
. – Domnule Președinte, domnule comisar Hahn, distinși colegi, voi începe prin a reaminti că UNRWA are ca rol și scop sprijinirea unei populații într-o situație dramatică, refugiații palestinieni, pe întregul teritoriu al Orientului Mijlociu. În fața crizelor și conflictelor actuale, UNRWA este un instrument necesar, de o importanță primordială, atât în plan umanitar, cât și politic și strategic. Finanțarea deficientă amenință existența acestei entități și capacitatea ei de a-și îndeplini scopurile. Pe 26 februarie se vor împlini șase luni de la încetarea focului, care a încheiat cincizeci de zile de război în Gaza. Atunci, 96 000 de locuințe ale refugiaților palestinieni au fost distruse sau grav avariate de conflict. De-a lungul acestui conflict, UNRWA a fost o forță stabilizatoare, a fost o forță a ajutorului, chiar în condiții dramatice pentru personalul care deservește această cauză nobilă și căruia trebuie să-i transmitem întreaga noastră prețuire și respect. Cu toate acestea, în șase luni de zile, UNRWA a primit numai o mică parte a fondurilor promise pentru a face față distrugerilor. Nu s-a putut reconstrui nici măcar parțial infrastructura distrusă. UNRWA a fost forțată apoi să suspende programul de asistență în Gaza. Dragi colegi, în concluzie, Uniunea Europeană, care dorește să fie o forță a păcii... (vorbitorului i-a fost retras cuvântul). Anders Primdahl Vistisen,
for ECR-Gruppen
. – Hr. formand! Det er naturligvis på en utrolig tragisk baggrund, vi drøfter den manglende pengestrøm til flygtningereduktion for palæstinensiske flygtninge. Men på den samme baggrund må vi også bare have i mente, at da Revisionsretten sidst gennemgik den måde, vi brugte pengene på i Palæstina, kom den med en utrolig kritisk rapport, som helt fundamentalt satte spørgsmålstegn ved, i hvilket omfang pengene blev brugt på en ordentlig måde. Derfor er det utroligt vigtigt for ECR-Gruppen – når vi drøfter, hvordan pengene bliver givet til forskellige organisationer, også til FN-organisationer – at der er styr på pengestrømmene, at der er styr på, at fundamentale europæiske værdier bliver overholdt hos dem, vi giver pengene til, og at vi i det hele taget med de understøttende tiltag, vi gør for Palæstina, er med til at fremme en fredsproces, hvor begge sider skal bøje sig mod hinanden, og hvor vi ikke giver støtte til ekstremister på nogen af siderne. Fernando Maura Barandiarán,
en nombre del Grupo ALDE
. – Señor Presidente, los ejemplos que nos proporciona este debate dejan al descubierto, una vez más, que Europa no ha sido capaz de resolver problemas que nos conciernen y afectan directamente. Nos podríamos preguntar, en los casos de Gaza y de Siria, si hemos ayudado a que las partes consigan una solución política al conflicto; si hemos presionado lo suficiente a Israel para que, como fuerza ocupante de Gaza, proporcione unas mínimas condiciones de vida a su población, o si, en cambio, les hemos permitido hacer lo que han considerado oportuno; si hemos conseguido avanzar en Siria, donde a día de hoy y tras cuatro años de conflicto, la Unión Europea sigue sin tener un proyecto común que ayude a solucionar el conflicto. Podría decir que, cuando falla la política podría decirlo, cubre su vacío la caridad, aunque ella sola no sea política, sino un medio para tapar las vergüenzas nuestras vergüenzas con recursos económicos. Recursos económicos de nuestros ciudadanos, dirigidos a reconstruir una región abocada a la continua destrucción y reconstrucción cada vez que israelíes y palestinos entran en conflicto, en vez de ejercer, de una vez por todas, una verdadera presión diplomática para ayudar a la creación de dos Estados, el israelí y el palestino con el reconocimiento de este último de una manera explícita, que coexistan en paz, seguridad y prosperidad. Y todo ello, además, para que ni siquiera los diputados de esta casa, de este Parlamento Europeo, podamos observar lo que sucede allí. Puedo compartir con todos ustedes que el Gobierno israelí ha negado recientemente a un grupo de eurodiputados del Grupo ALDE entre los que yo me encuentro visitar la Franja de Gaza, para ver de primera mano, junto a la UNRWA, la utilización de dichos fondos europeos. Es la constatación triste, desde luego, de que una vez más no hacemos lo que debemos y de que no tomamos en serio, ni siquiera, nuestras... (El Presidente interrumpe al orador) Martina Anderson,
on behalf of the GUE/NGL Group
. – Mr President, if the international community has not the political will to address the root causes of the conflict in Palestine – namely the occupation of Palestine, the blockade of Gaza, Israel's ongoing violation of international and humanitarian law – if, indeed, the collective political will is not there to resolve this mess, then, at the very least, we should stop taking it out on the most vulnerable people in Gaza. For months in this Chamber I have heard MEP after MEP defending human rights and international law. Fine words, yet some MEPs act as spectators too, or worse, defenders of unacceptable breaches of such international and humanitarian law. Ninety-six thousand Palestinian homes were destroyed or damaged during the last onslaught on Gaza. USD 720 million of assistance is needed. So far UNRWA has received 135 million, leaving a shortfall of USD 585 million . What happened to the USD 5.4 billion that was pledged in Cairo? In the overpopulated, open prison of Gaza, people are sleeping among the rubble. Some children are dying of hypothermia as a result of inadequate winter shelter. There is one indisputable fact: when Palestinians are silent they are forgotten by many, but thankfully not by UNRWA, whose 12 500 staff work tirelessly on all our behalf. So let us give them the funding that they need to help the Palestinian refugees. Margrete Auken,
for Verts/ALE-Gruppen
. – Hr. formand! Jeg vil ikke gentage, hvad der sidst er blevet sagt, men bare tilslutte mig, at vi alle sammen skal være klar over, at situationen i Gaza er værre, end den har været nogensinde, og det samtidig med at flygtningene i Syrien, de palæstinensiske flygtninge i Syrien, nu er under sådant et pres, at de tvinges til at flygte, hvis ikke de får rigtig hjælp nu. Det vil være en belastning for os alle sammen. Derfor, kære formand, kom nu med bedre løfter til os om, hvordan det dramatiske hul i UNRWAs kasse kan blive lukket, så de kan fortsætte det beundringsværdige arbejde, for det er nemlig beundringsværdigt, hvilket næsten alle herinde har tilkendegivet. Derudover må vi også slå fast, at vi efterhånden – meget snart – gerne vil kunne høre, at EU's ord betyder noget. Så sent som i november i fjor forsikrede udenrigsministrene, at de ville påtage sig ansvaret for, at vi kunne holde ønsket om en tostatsløsning i live. Og alligevel, da der igen kom besked om nye bosættelser, blev det bare til den sædvanlige beklagelse: „Vi beklager!“, „Vi er alarmerede!“, „Vi tager afstand fra...!“, „Vi er chokerede!“, men ingen handling. De kan bare få lov til at fortsætte. Nu må der altså gøres noget, hvis drømmen om en tostatsløsning ikke skal ende som et mareridt eller bare forsvinde som et fatamorgana. Lad mig slutte med, at vi simpelthen også skal forlange, at palæstinenserne selv gør deres arbejde. Jeg er fuldt på det rene med, at Hamas ikke er hjælpsomme i denne forbindelse, og at de skal kritiseres sønder og sammen; men palæstinenserne i Ramallah skal altså også levere. De er fuldstændigt fraværende i Gaza og i forsoningsarbejdet, som også derfor er gået helt i stå. Hvis vi skal lykkes med at klare dramaet i Gaza og hele situationen med at få en rigtig palæstinensisk stat, må de palæstinensiske myndigheder komme på banen, også dem, og leve op til deres forpligtelser. Fabio Massimo Castaldo,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, sono 96.000 le case di famiglie rifugiate palestinesi danneggiate o distrutte, il 90% degli abitanti della Striscia è disoccupato e senza reddito, molte persone dormono ancora tra le macerie e i bambini sono morti di ipotermia, colleghi. Vorrei che pensassero a questo i donatori che non hanno rispettato gli impegni presi con l'UNRWA per Gaza, che hanno tradito la parola data, quelle promesse pronunciate molto frettolosamente per ottenere qualche flash e qualche splendida foto ricordo al Cairo. L'Unione deve non solo dare il buon esempio come più celere pagatore, ma anche pretendere dagli altri partner che procedano senza ulteriore ritardo e senza scuse a versare quei contributi indispensabili per permettere all'Agenzia di lavorare. A coloro che evocano il rischio dell'utilizzo improprio dei fondi ricordo che ciò impone di trovare il modo migliore per evitarlo, non certo di tagliarli. Non si taglia una mano per evitare che impugni un fucile, le si spiega perché non deve impugnarlo. Altrimenti siamo più barbari di coloro che lo vorrebbero impugnare. Ελευθέριος Συναδινός (NI). - Κύριε Πρόεδρε, στην περιοχή της Εγγύς Ανατολής μαίνεται ένας ακήρυχτος πόλεμος, εδώ και 65 χρόνια. Ένας πόλεμος με αμέτρητους νεκρούς και τραυματίες, ανυπολόγιστες καταστροφές και 5 εκατομμύρια παλαιστίνιους πρόσφυγες. Η υπηρεσία αρωγής και έργων του ΟΗΕ για τους παλαιστίνιους πρόσφυγες παρέχει ανακούφιση και κοινωνικές υπηρεσίες σε βασικούς τομείς όπως είναι η υγεία και η παιδεία. Από ανθρωπιστικής και ηθικής απόψεως, η υπηρεσία τελεί σπουδαίο έργο τηρώντας πολιτική ίσων αποστάσεων. Έχουμε κάθε λόγο και υποχρέωση να την ενισχύουμε με κάθε τρόπο. Αν όμως δεν καταπολεμήσουμε το αίτιο παραγωγής προσφύγων, θα προσπαθούμε μάταια και θα αιμορραγούμε οικονομικά σαν Ένωση. Αιτία του προβλήματος είναι το κράτος του Ισραήλ και η αφορμή γεωπολιτική. Μεταξύ της Συρίας, της Ιορδανίας, του Λιβάνου, της Δυτικής Όχθης και της Λωρίδας της Γάζας, βρίσκεται το Ισραήλ. Προφανώς η γεωγραφία είναι η de facto σταθερά που καθορίζει τις πολιτικοστρατιωτικές κινήσεις και τα αποτελέσματα. Ανεξάρτητα όμως από τις όποιες σκοπιμότητες, η κατάσταση, ειδικά στη λωρίδα της Γάζας, είναι επισφαλής και τραγική. Η επιθετικότητα των Ισραηλινών δημιουργεί συνέχεια νέες ανθρώπινες απώλειες, νέους πρόσφυγες, νέες καταστροφές στις υποδομές, Παρ' όλες τις ειρηνευτικές συνομιλίες και προσπάθειες, το Ισραήλ συνεχίζει την ίδια αδιέξοδη επιθετική πολιτική. Η λύση είναι απλή. Ας δώσουμε στους Παλαιστινίους αυτό που τους αξίζει: ένα κράτος. Davor Ivo Stier (PPE). - Gospodine predsjedniče, prema podacima briselskog ureda Agencije Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama, a koji su dostavljeni svim zastupnicima u Europskom parlamentu, Europska unija bi trebala uskoro uplatiti 82 milijuna eura na račun ove UN-ove agencije. Isto tako, prošle godine je ECHO uplatio dodatnih 5 milijuna eura za izvanrednu pomoć u Gazi nakon oružanih sukoba na tom području koje je inače u izuzetno teškoj humanitarnoj situaciji. Unatoč tim donacijama, UNRWA je, prema izvješću koje smo dobili iz tog istog briselskog ureda, u proračunskom deficitu više od 71 milijuna eura. Pri tome treba također naglasiti kako osim situacije u Gazi, oko 470 tisuća Palestinaca ima izbjeglički status u Siriji, a čak 95% njih treba humanitarnu pomoć. Stoga je važno da danas iz Europskog parlamenta pošaljemo poruku potpore nadležnim tijelima Europske unije, u prvom redu ECHO-u, koji je trenutno u razgovorima s UNRWA-om oko daljnje financijske pomoći toj UN-ovoj agenciji. Pitanje palestinskih izbjeglica nemoguće je riješiti bez političkog rješenja, a ovaj se Parlament već izjasnio o tome kako bi to trebalo izgledati. Međutim, organizacije poput Hamasa i dalje ne priznaju pravo Izraela na postojanje i naša poruka danas također mora biti da brinemo i o sigurnosti građana Izraela. Stoga, valja zaključiti kako je, uz humanitarnu pomoć Gazi, potrebno povećati fokus na naše dugoročne razvojne politike, na proces izgradnje demokratskih i inkluzivnih institucija. (Govornik se složio da odgovori na pitanje podizanjem plave kartice na osnovi članka 162. stavka 8. Poslovnika.) Ivan Jakovčić (ALDE),
pitanje koje je podizanjem plave kartice postavio
. – Gospodine predsjedniče, gospodine Stier dijelim Vašu zabrinutost vezano za situaciju s izbjeglicama i svime onime što se dešava između Izraela i Palestine, ali moje pitanje ide za tim mislite li i držite li da je jedino ispravno rješenje dvije nezavisne države, dakle Palestine i Izraela i da je to dugoročno jedino ispravno rješenje? Zanima me Vaše mišljenje na tu temu. Davor Ivo Stier (PPE),
odgovor na pitanje postavljeno podizanjem plave kartice
. – Gospodine Jakovčiću, rješenje koje će ići tragom uspostave dvije države jest jedino stabilno rješenje. Palestinski narod ima pravo na svoju državu, ali i Izrael isto tako ima pravo na svoju opstojnost kao država. Svojedobno i kao savjetnik za vanjsku politiku bivše hrvatske premijerke organizirao sam prvi posjet predsjednika vlade Republike Hrvatske Palestinskoj samoupravi i upravo je to bila naša poruka: potpora palestinskom narodu da uspostavi svoju državu, ali isto tako i da moraju priznati pravo Izraela na postojanje. Enrique Guerrero Salom (S&D). - Señor Presidente, señor Comisario, la Unión Europea proporciona ayuda humanitaria a la UNRWA desde hace cuarenta y dos años. En sí mismo se trata de un dato revelador: en torno a medio siglo de una crisis humanitaria enquistada, en la que se pierden vidas humanas cada día de ese medio siglo. Esta crisis es el fracaso de la comunidad internacional en alcanzar una salida política a este conflicto; es también el resultado de la falta de un horizonte cercano, creíble, para una solución justa en la zona. Los conflictos de la zona —por ejemplo, el de Siria— han aumentado de una manera extraordinaria el número de refugiados; también, por tanto, la necesidad de ayuda humanitaria. Sin embargo, los recursos humanos no han crecido, los recursos financieros no han crecido en la misma dimensión. Necesitamos, desde el Parlamento Europeo, hacer una llamada a la comunidad internacional para responder a la ayuda extraordinaria que la UNRWA está pidiendo para el año 2015. Se necesitan urgentemente 100 millones de euros para responder a esta crisis humanitaria. Debemos responder desde la Unión Europea para garantizar que nuestro papel en la zona sigue siendo imprescindible para promocionar una paz justa, duradera, conforme a una solución de dos Estados, que es lo que estamos defendiendo desde hace mucho. Ivo Vajgl (ALDE). - V očeh tisočih palestinskih beguncev , posebej tistih v Siriji in Gazi, pomeni pomoč, ki jim jo lahko zaradi naše solidarnosti in širokogrudnosti nudi UNWRA, edino razliko med bednim življenjem in še bolj negotovo prihodnostjo. Ne pozabimo: 90 odstotkov palestinskih beguncev v Gazi in v Siriji ne more preživeti brez pomoči UNWRE. Ko se odzivamo na klic po podpori in zagotavljanju sredstev za redni proračun in nujne operacije v Gazi in Siriji, se moramo zavedati, da niti ta humanitarna organizacija, niti njeni oskrbovanci niso odgovorni za položaj, v katerem se vedno znova znajdejo. Kriva je nesposobnost mednarodne skupnosti, tudi nas v Evropski uniji, ki ne storimo dovolj za mir in rešitev osnovnega, izraelsko-palestinskega spora. Problem bo ostal in se večal z vsakim novim dnevom in z vsakim novim spopadom v regiji, ki je pred našimi vrati. Νεοκλής Συλικιώτης (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, θα ήθελα πρώτα απ' όλα να εκφράσω τη βαθιά μας εκτίμηση για το έργο της UNRWA και των ανθρώπων της. Από τις 27 Ιανουαρίου η UNRWA αδυνατεί να παράσχει αρωγή για επιδιορθώσεις και στέγαση στη Γάζα λόγω μη εισροής των ποσών που είχαν υποσχεθεί οι συμμετέχοντες στη Διάσκεψη Δωρητών στο Κάιρο. Από τις δεσμεύσεις των 5,4 εκατομμυρίων δολαρίων δεν έχουν ακόμη εισρεύσει σημαντικά ποσά. Την ίδια ώρα το έλλειμμα στο ταμείο της UNRWA ανέρχεται στα 71,7 εκατομμύρια ευρώ, ενώ η Ευρωπαϊκή Ένωση υποσχέθηκε αρωγή 82 εκατομμυρίων ευρώ. Κύριε Επίτροπε, η Ευρωπαϊκή Ένωση πρέπει να τηρήσει τις δεσμεύσεις της και να συνεισφέρει άμεσα τα υποσχεθέντα ποσά. Ως GUE/NGL χαιρετίζουμε τη σημερινή συζήτηση, το θέμα της οποίας εμείς αναδείξαμε. Έξι μήνες μετά τους ανελέητους βομβαρδισμούς του Ισραήλ με χιλιάδες νεκρούς και τραυματίες και 96.000 ερειπωμένα σπίτια η ανθρωπότητα δεν πρέπει να ξεχάσει τη Γάζα. Απαιτούμε την άρση του αποκλεισμού της Γάζας, τον τερματισμό του εποικισμού και της κατοχής και την αναγνώριση του παλαιστινιακού κράτους. Arne Lietz (S&D). - Herr Präsident! Der Anlass unserer heutigen Debatte ist die aktuelle Gefährdung des UNRWA-Aufbauprogrammes im Gazastreifen. Es ist höchst besorgniserregend, dass die Förderung für den Wiederaufbau unter anderem wegen ausbleibender Zahlungen unterbrochen werden musste. Nach dem Gazakrieg im letzten Jahr verbringen tausende Familien den Winter in Notunterkünften. Immer wieder sterben Menschen und Kinder an Unterkühlung. Die internationale Gemeinschaft muss dafür sorgen, dass die auf der Geberkonferenz in Kairo zugesagten Mittel auch tatsächlich ankommen. Bis heute hat UNRWA nur etwa ein Viertel der versprochenen Gelder erhalten. Ebenso wichtig ist die langfristige Finanzierung, insbesondere mit Blick auf die derzeitige Lage in der Region. UNRWA ist ein Pol der Stabilität im Nahen Osten, nicht nur in Palästina, sondern auch in Libanon, Jordanien und Syrien. Von besonderer Bedeutung ist das Schulsystem von UNRWA mit über einer halben Million Schülern. Oft sind diese Schulen der einzige Ort, an dem Kindern demokratische Werte und Menschenrechte vermittelt werden. Die finanzielle Lage hat sich durch den Krieg in Syrien weiter verschlechtert. Javier Nart (ALDE). - Señor Presidente, Israel, como potencia ocupante, conforme al Cuarto Convenio de Ginebra, tiene la obligación de cubrir las necesidades de la población ocupada y no lo hace: lo tenemos que hacer los demás, fundamentalmente Europa. El ciclo es: Israel destruye, nosotros reconstruimos, y el 30 % de beneficio industrial se lo lleva la industria israelí. Esto es una obscenidad que tiene que parar. Cuando Europa está sufriendo recortes y los ciudadanos europeos están sufriendo problemas económicos, no puede ser que sigamos cubriendo lo que Israel destruye. Yo le voy a hacer a usted, señor Hahn, una proposición: demos a la UNRWA lo que precisa, retirándole a Israel lo que recibe de la Unión Europea en virtud de los acuerdos que firma con Europa. No puede ser que Europa siga financiando los negocios de la „destrucción-reconstrucción“. Y en segundo lugar y último: me deja abrumado que a la barbarie del bombardeo de población civil, que es un crimen de guerra, lo llame usted guerra. (El orador acepta responder a una pregunta formulada con arreglo al procedimiento de la „tarjeta azul“ (artículo 162, apartado 8, del Reglamento)) Arne Gericke (ECR),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Kollege Nart! Es wäre immer schön, wenn man bei den Fakten bleibt. Vom Gazastreifen aus wurden die Israelis mit aggressivem Dauerfeuer belegt. Hamas droht weiter mit der totalen Vernichtung der Juden. Von der UNRWA bestätigt, wurden Raketen teilweise in Schulen gelagert. Deswegen meine Frage, doch eher an die Hohe Vertreterin: Wie wird darauf geachtet, wenn jetzt wieder Gelder rausgehen, dass diese Gelder auch wirklich für friedliche Zwecke eingesetzt werden? Auch das müssen wir immer wieder neu bedenken. Wer ist der Aggressor gewesen, und wer sind die Opfer? Der Präsident. - Herr Kollege Gericke! Das war leider keine Frage mit einer blauen Karte an den Redner, sondern an die Frau Kommissarin. Ich gebe trotzdem dem Herrn Kollegen Nart Gelegenheit, darauf zu reagieren. Javier Nart (ALDE),
respuesta de „tarjeta azul“
. – Señor Gericke, hay un texto que no es mío, es el Cuarto Convenio de Ginebra, que le recomiendo que se lea. El artículo 56 y el artículo 59 requieren a la potencia ocupante permitir libre acceso irrestricto para que las agencias humanitarias provean de lo necesario, para que los niños no mueran de hipotermia y la gente no viva en la basura, y para que ochenta mil viviendas no sigan destruidas. Patrick Le Hyaric (GUE/NGL). - Monsieur le Président, Monsieur le Commissaire, il est révoltant qu'un peuple – notamment le peuple palestinien à Gaza – subisse une quintuple peine: un blocus, une occupation, l'enfermement d'une partie de sa population dans des camps de réfugiés, des attaques guerrières et meurtrières de l'armée israélienne – qui a détruit maisons et infrastructures, tué ou blessé des milliers de personnes – et voici maintenant que la structure internationale, la main qui les secourt en quelque sorte, l'UNRWA, est financièrement asséchée. Il ne faut pas laisser faire, mais trouver les moyens pour combler rapidement les déficits de l'UNRWA. Ceux qui se sont engagés doivent verser leur part. Comment peut-on trouver tant d'argent pour le surarmement et la guerre, et ne pas en trouver pour l'aide humanitaire, pour la vie d'enfants innocents? D'autre part, nous avons la responsabilité de créer les conditions d'une protection du peuple palestinien et d'agir pour que ce peuple dispose de sa terre et de son État. Richard Howitt (S&D). - Mr President, UNRWA has called on the EU to make an extraordinary contribution and my Group says we should, to an organisation which is itself extraordinary. I share the concern of some of those in this Chamber that we are simply paying the price of the Gaza conflict, but with 8 000 families still waiting for the first instalment to repair their damaged homes it is they who have paid most of all. With 90% of Palestinian refugees in Gaza and in Syria reliant on UNRWA for their survival, there is an overwhelming humanitarian imperative for us to help. I heard only yesterday that the UNWRA girls' school in Ramallah is concerned for their future. And yes, of course we have to deal with the root causes, but let us accept that our own failure in being able to help do so means that we have an obligation to help. Since 2013, European Commission aid to UNRWA has already reduced from EUR 190 million to EUR 120 million. Today UNRWA has the highest deficit since it was first established in 1949. Let us make an extraordinary contribution to that extraordinary organisation. Eider Gardiazabal Rubial (S&D). - Señor Presidente, es evidente que este debate tiene muchísimo que ver con las negociaciones que tuvimos durante el año pasado para el presupuesto de 2015, porque a nadie se le escapa que durante esas negociaciones el Parlamento Europeo pidió 300 millones de euros para el apoyo al proceso de paz, para la asistencia financiera, y también para participar en la financiación de la UNRWA. Pero, desgraciadamente, en esas negociaciones el Parlamento no tuvo aliados, ni en la Comisión ni en el Consejo, y por eso no conseguimos ni siquiera igualar el importe de 300 millones que habíamos asegurado otros años. Y hoy la UNRWA nos hace un llamamiento porque la situación es desesperante. Es una cuestión de ayuda humanitaria. Nos piden un esfuerzo adicional para poder seguir atendiendo a los miles de refugiados que en estos momentos están en situación de emergencia humanitaria en Gaza y en Siria. Nos piden un esfuerzo extraordinario para que el programa de vivienda pueda seguir funcionando y ayudando a la reparación y a la reconstrucción de miles de viviendas. No sé qué es lo que opinan. No sé qué es lo que va a proponer ni la Comisión, ni el Consejo. Pero lo que sí creo es que no podemos mirar a otro lado. La Unión Europea en la que yo creo, desde luego, no puede decir que no a este extra. Marita Ulvskog (S&D). - Herr talman! Det var en stor och viktig händelse när vi i Europaparlamentet med bred majoritet beslutade att stödja och driva på för erkännandet av Palestina. Men det räcker inte, inte än. Den israeliska blockaden av Gaza har pågått i snart nio år. Den dramatiska effekten av detta är att antalet flyktingar hänvisade till livsmedelsbistånd från FN:s hjälporganisation har ökat från 80 000 till över 860 000 idag. Ekonomin och möjligheten att skapa och skaffa jobb har krossats och majoriteten av befolkningen är beroende av humanitärt bistånd, samtidigt som de humanitära bidragen inte hållit jämna steg med en ökande flyktingpopulation i en av de mest instabila regionerna i hela världen. Tvärtom: FN:s hjälporganisation har alltså nu den minsta budgeten på tio år. Det internationella samfundet misslyckas just nu med att ge folket i Gaza ens ett minimum av hjälp. Det riskerar hela grunden för UNWRA:s verksamhet. Catch-the-eye-Verfahren Franc Bogovič (PPE). - Na Bližnjem vzhodu imamo krizo že desetletja. Desetletje nazaj smo govorili samo o bližnjevzhodni krizi v Gazi, sedaj govorimo še o krizi v Siriji, govorimo o krizi na severu Afrike. In sam strogo podpiram to, da Evropska unija zagotovi vsa potrebna sredstva za te nesrečne ljudi. Hkrati se pa pridružujem k apelom tistih, ki govorijo o nuji po kvalitetni, dolgoročni, stabilni politični rešitvi, ki bo prinesla mir v tem delu sveta. Kajti tako, kakor se razvijajo dogodki, smo lahko trdno prepričani, da bo iz dneva v dan, iz leta v leto več beguncev, nenazadnje vedno več beguncev, ki želijo priti v Evropo, in to so naši skupni problemi. Prizadevanja naj gredo tudi v to smer, da tudi vsi ostali, ki so soodgovorni in na nek način tudi čutijo odgovornost za ta problem, donirajo sredstva, ki so jih obljubili na konferenci v Kairu. Nicola Caputo (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, il 2014 è stato un anno particolarmente difficile per i rifugiati palestinesi che continuano a soffrire sotto l'occupazione e continuano a essere derubati delle proprie case, della propria quotidianità e, in molti casi, delle loro stesse vite. L'ultimo anno di conflitto, poi, ha distrutto l'economia di Gaza, già di per sé indebolita da anni di blocco. In un contesto così disperato l'UNRWA è stata costretta a sospendere il suo programma di assistenza in denaro e le conseguenze di questa interruzione potrebbero essere drammatiche. Infatti, l'UNRWA è l'unico elemento di stabilità in un contesto politico e di sicurezza estremamente precario. Ritengo che l'Unione europea debba richiamare la comunità internazionale alle responsabilità di garantire che gli immediati bisogni umanitari di questa comunità impoverita vengano soddisfatti. Mi riferisco in particolare allo stanziamento di 100 milioni del primo trimestre di quest'anno, per consentire alle famiglie che hanno subito danni minori di riparare le loro case e fornire sussidi all'affitto. In questo modo si eviterebbe che molte famiglie facciano ritorno ai centri collettivi, dove sono ancora ospitati ben 12.000 rifugiati palestinesi. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL). - Señor Presidente, temo que el hecho de que tengamos este debate retrata una realidad que el portavoz de la UNRWA en Jerusalén nos anticipó en el transcurso de la misión a Palestina que una delegación de mi Grupo GUE/NGL realizó en septiembre pasado: „Sean ustedes la voz del pueblo palestino —nos pidió—, porque Gaza pasará al olvido en seis meses“. Evidentemente, el olvido llegó mucho antes. Si no, la UNRWA no alertaría de que se queda sin fondos. Como ha apuntado Martina Anderson, es una cuestión de voluntad y decisión política, es decir, no es posible ser neutral en esta cuestión. No es una opción cuando hablamos de un pueblo ocupado. Y tampoco es una opción limitarse a un mero diagnóstico de la situación recordando el dinero que la Unión Europea ha destinado o comprometido, porque eso, entre otras cosas, no hace sino retratar nuestra incapacidad política, y Palestina y el pueblo palestino se merecen mucho más. Ignazio Corrao (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, parliamo dell'UNRWA, parliamo del fatto che i fondi sono insufficienti e mi sembra chiaro che siamo tutti d'accordo che andrebbero previsti dei fondi sufficienti e che chi ha preso degli impegni al Cairo li deve mantenere. Però il paradosso di questa discussione, che poi naturalmente va a finire nella classica discussione tra Palestina e Israele, è che, come diceva il collega Nart, noi prima finanziamo chi distrugge e poi andiamo a finanziare per ricostruire. È un po' un atteggiamento ambiguo quello che teniamo come Unione europea. Quindi direi che dovremmo cercare una soluzione, oltre al fatto di garantire finanziamenti all'Agenzia in questo momento, che sia politica, e quindi garantire il doppio Stato, garantire ai palestinesi un futuro pacifico e andare ad evitare che chi riceve finanziamenti da noi poi vada a distruggere o ci ritroveremo sempre nella stessa situazione. (Ende des Catch-the-eye-Verfahrens) Johannes Hahn,
Member of the Commission
. - Mr President, allow me to close this debate by once again thanking this House for supporting the issue of Palestine refugees and also for today's lively, interesting and engaging debate. Let me stress that the Commission will continue to support the important work of the agency in the field. In this context, I am happy to confirm that the 2015 financing decision in relation to the contribution to the United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees, which is worth EUR 82 million, was adopted by the European Commission today. In addition, the EU's Humanitarian Aid and Civil Protection department is currently finalising a EUR 5 million funding package for the United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees for 2015, out of which EUR 4 million has been earmarked for the Agency's Shelter Response in Gaza. This money will cover cash assistance for improving shelter conditions for the most vulnerable households and providing household items which were lost during last year's hostilities. Once again I would like to repeat what I said in my introduction: it is important to address the issue of additional funding, in particular from countries from the Gulf region and to channel their contributions via international organisations so that we can properly address the needs of refugees in the region. Der Präsident. - Die Aussprache ist geschlossen. Schriftliche Erklärungen (Artikel 162 GO) Alyn Smith (Verts/ALE),
in writing.
— I have seen UNRWA's irreplaceable role in providing public services to millions of Palestinian refugees, including during many trips to Gaza. The fact is we need UNRWA now more than ever. There is a power vacuum in Gaza which could backfire if the humanitarian situation further deteriorates, following Israel's deadly raids. UNRWA, we often forget, is also in charge of Syria's 400 000 Palestinian refugees – protecting them in Homs, Hama, South Damascus in Yarmouk Camp, despite Syria's almost continuous starving siege since 2012. We must also urge Jordan to let them in from Syria and not only elderly, children and women – or worse, deport them back to Syria as seen last year. UNRWA also has to deal with 50 000 Palestinian refugees fleeing Syria to Lebanon, on top of 300 000 already. We Europeans already pay 57% of UNRWA funding but it is Israel who should be paying for the education of Palestine's refugees, their healthcare and their housing, not Europe. UNRWA has a USD 80 million deficit in 2015 and needs an extra USD 15 million from the EU to cover late 2015: I hope the Council and Parliament will set this as a top priority. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito.
– En nuestra opinión, se le está impidiendo claramente a la UNRWA que lleve a cabo su labor esencial de asistencia y reconstrucción para los cinco millones de refugiados palestinos en Oriente Medio. La presión es insostenible en Palestina: la falta de fondos de la UNRWA, los impedimentos que el Gobierno israelí pone al trabajo de reconstrucción de esta Agencia en Gaza, las constantes violaciones de derechos humanos de los cuerpos y fuerzas de seguridad israelíes, están generando olas de indignación y desesperación en Palestina. La UE debe dejar de ser un enano político, como decía Jacques Delors, e impulsar su papel de líder en la zona. Y sólo lo puede conseguir exigiendo que Israel, como responsable de la destrucción de Gaza, ayude a la reconstrucción aportando medios financieros y eliminando trabas al trabajo de las organizaciones internacionales. También es necesario dejar de poner al mismo nivel al opresor y al oprimido, y que la UE coadyuve a impulsar las investigaciones a los militares y responsables políticos israelíes que permiten y ejecutan la violación sistemática de los derechos humanos y del Convenio de Ginebra. Por último, exigimos que se suspenda el acuerdo de asociación vigente. Sólo así podrá empezar la UE a lavar su cara. 10.   Oprava (článek 231 jednacího řádu): viz zápis (Die Sitzung wird für einige Augenblicke unterbrochen.) 11.   Situace na Ukrajině (rozprava) Der Präsident. - Als nächster Punkt der Tagesordnung folgt die Aussprache über die Erklärung der Vizepräsidentin der Kommission / Hohen Vertreterin der Union für Außen- und Sicherheitspolitik zur Lage in der Ukraine (2015/2560(RSP)). Federica Mogherini,
Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
. - Mr President, we discussed Ukraine one month ago in this very same room, if I am not mistaken, and since then the situation which was already dramatic at that time has deteriorated further, as is very evident to all of us. In the last weeks, we have seen the shelling of residential areas in Mariupol, increasing attacks on civilians, and a clear escalation on the ground, in many different parts of eastern Ukraine. What is at stake first of all, I would like to remind us all, are thousands of human lives, almost two million refugees and internally displaced people, the integrity and sovereignty of an independent state on European territory, and respect for basic principles of international law: the first basic principle being that you do not change borders by force. What is also at stake, especially in these very same hours where we see the escalation constantly growing in a very dangerous way, is also – and mainly, I would say – our capacity to respond to these threats, not only in an effective way to protect international law, states and the lives of civilians, but also our capacity to restore and preserve peace in Europe. In these weeks, we have worked constantly; not always in a visible way but always in a very united, coordinated way and one, I would say, that is starting to be effective. Just after the shelling in Mariupol we took a coordinated approach, first of all with Mr Juncker and with Mr Tusk, to make sure that all the EU institutions were reacting on the same lines and with one voice, and with the 28 different Member States starting with the Latvian Presidency. We held an extraordinary Foreign Affairs Council meeting just a few days after the shelling of Mariupol, where we decided all together – here I understand I should sit on the other side of the room but you will forgive me – to increase our pressure on Russia and on the separatists, by extending the time framework of the existing list of individuals and entities to September, and by adding names. We also tasked the Commission and EEAS services to prepare additional options for our pressure. But we have also decided all together, keeping our unity in difficult times – and this is the first thing we must always do, keep our unity in difficult times, because this is our main strength – we also agreed to increase our diplomatic and political efforts and our diplomatic and political activity. In this respect we have worked, as we had also done in previous months, through two channels that have proved to be – I cannot say effective because we did not reach a result, but the most effective among those that we have tried: on the one side the Trilateral Contact Group of the OSCE, and on the other side the so-called Normandy format, to relaunch the direct contacts between Kiev and Moscow that had been interrupted for a while and to find effective ways finally to start implementing the Minsk Agreements. Because at that time it was clear not only that implementation of the points of the Minsk Agreements was not ongoing, but also that there was a risk of completely losing any kind of reference to the only agreement that had been signed by the different parties. In this last week, as you know, we have again had initiatives on different levels – the OSCE channel, the Normandy format channel and the constant direct contacts that I personally have had both with President Poroshenko and Foreign Minister Klimkin – and with Foreign Minister Lavrov in Munich some days ago – to support all these ongoing efforts. Yesterday we had another Foreign Affairs Council meeting where we decided together to endorse these efforts and create a space for the negotiations that are going on at present in Minsk; to allow the possibility of a successful result in these negotiations tomorrow night in Minsk with the meeting of the Normandy format. Tomorrow is a chance – not a certainty, but a chance – that cannot be missed for all the reasons that I stated at the beginning of my speech, for the people who are losing their lives, for the principles of international law, for the sovereignty of the state and for preserving and restoring peace in Europe. A chance I would say, if this would not lead to a much broader discussion about our kind of world and our kind of order or disorder, to preserve some sort of global balance, global order in our times. This is what is really at stake. I do not say I hope, but I am working at this time to make sure that the whole European Union – not only some Member States, but the whole European Union – backing these efforts, supporting these efforts, as I say sometimes quietly but always constantly and united, gets a result of some kind. There is another part of the story while we are talking about Ukraine. It is the fact that, in times of crisis and conflict on Ukraine's territory, it is extremely hard and difficult to carry out reforms and the internal Ukrainian situation is from an economic and social point of view still increasingly difficult and worrying. We agreed already in December with Ukraine, during our first Association Council meeting, a list of priorities that are now trying to become concrete steps. On the government side, we see the full political will to pursue reforms. We also see and understand very well the difficulties of implementing, passing reforms in times of conflict. I am talking about constitutional reforms, decentralisation, reform of the judiciary, electoral reforms, just to mention the political ones. But then we also have economic reforms, not only macroeconomic in their nature, but also reforms that need to change fundamentally the system in which the economy in Ukraine is working, starting first of all with tackling corruption. This is all very much linked to the implementation of the Association Agreement, parts of which have already been provisionally applied since 1 November, as you know very well since you ratified this at the same time as the Parliament in Kiev back in September. At this level, the European Union is giving support not only politically and technically, but also economically. You know that the Commission has just proposed an additional package, a third package, of EUR 1.8 billion, and I trust that this measure will find your support here in Parliament. We are also working through the Support Group for Ukraine to implement the measures that are foreseen by our Association Agreement. We deployed an advisory mission to assist in the implementation of the civilian security sector reform and a third sector on which our work and our assistance is concentrating is obviously facilitating the gas negotiations between Russia and Ukraine to ensure security of supply. I will stop here and listen very carefully, as I did last time, to your debate – our debate – and take stock of that. Let me say that probably the big opportunity we have today, from this European Parliament, is to launch a message and the message from my side would be to the parties, firstly, obviously, to Russia, but to all those that will meet tomorrow night in Minsk: that they should take this opportunity and finally come to agree on the implementation measures of the Minsk Agreement. This is what it is all about and this is the only way in which we can start finding the way out of the crisis. I think that, here, today, we have the opportunity to send the message that, yesterday, the Ministers of the 28 Member States sent, united, very clearly: that this is a chance that must not be missed. Jacek Saryusz-Wolski,
on behalf of the PPE Group
. – Mr President, if tomorrow's Minsk II last-chance talks fail to bring credible peace in the face of the naked war by Russia against Ukraine and the mountains of lies and broken promises, it will at last be time to move away from the logic of persuasion to the logic of deterrence. The EU has shown angelic patience and indulgence – and the word „angelic“ comes from the name Angela – but we have reached our limits. Quantitative and qualitative change in our action is needed because so far we have been doing too little, too late. Enhancing Ukrainian defence capabilities would create incentives for Russia to back down. On the contrary, the Russian military advantage over Ukraine openly invites Russia to continue the invasion, as we are witnessing. Ukraine has the right to defend itself. We have the responsibility to protect the victim against the aggressor in the name of our values. If we surrender our values, we ourselves will be in danger. The crisis in Ukraine is indeed about our own future and our own security. We may wish for there to be a diplomatic solution, but a military solution by Russia is taking place before our eyes. In order to achieve a political solution, leverage is needed to bring the aggressor to true – not Potemkin-village type – negotiations and to bring binding and executable results. The time has come to apply reverse logic, increase leverage through pressure, increase economic sanctions against Russia and close the gap in Russia's military advantage – the gap between invader and victim – in order to achieve a peaceful solution in the end. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Ioan Mircea Pașcu (S&D),
blue-card question
. – I would like to know whether you are aware of the latest threats coming from Russia and addressed to my country, Romania, that in the event that we continue to implement NATO decisions related to the infrastructure in Romania, the armament station now in Crimea could annihilate the Romanian naval forces. Are you aware of this, or not? Jacek Saryusz-Wolski (PPE),
blue-card answer
. – Not yet aware, thank you, but not surprised. Knut Fleckenstein,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Herr Präsident, Frau Vizepräsidentin! Was kann dieses Parlament heute zur Lösung des Konfliktes in der Ukraine beitragen? Vielleicht sind es wirklich nur drei klare Botschaften. Erstens: Das morgige Treffen in Minsk zur Beilegung der Ukraine-Krise ist vermutlich oder vielleicht die letzte Chance, den Konflikt auf diplomatischem Wege zu lösen. Deshalb muss allen Konfliktparteien klar sein, dass ein Scheitern der Gespräche zwangsläufig zu einer weiteren Eskalation des Konfliktes und damit zu noch mehr Toten, Verletzten und Flüchtlingen führen würde. Von der russischen Führung erwarten wir, dass sie sich ernsthaft bemüht und ernsthaft für eine politische Lösung des Konfliktes verhandelt und ihre Einflussmöglichkeiten auf die Separatisten positiv nutzt. Zweitens: Die Ukraine kann sich auf unsere politische und wirtschaftliche Unterstützung verlassen. Eine militärische Lösung des Konfliktes wird es nicht geben. Die Lieferung von Waffen würde nicht zur Entschärfung des Konfliktes beitragen, sondern das Gegenteil bewirken. Deshalb lehnen wir Waffenlieferungen in die Ukraine ab. Drittens: Unser Ziel ist und bleibt die Einbindung Russlands in gesamteuropäische politische, wirtschaftliche und sicherheitspolitische Strukturen. Wir haben ein Interesse an einem Russland, das sich an Lösungen internationaler Konflikte beteiligt. Wir befürworten Gespräche zwischen der EU und dem gerade gegründeten eurasischen Wirtschaftsraum. Aber ohne substanzielle Fortschritte kann es keine solchen Gespräche geben. Charles Tannock,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, yesterday I listened to the Chair of the International Affairs Committee of the Russian Duma, Alexei Pushkov, explaining the need for a rapid peace solution for Ukraine. Unfortunately, his government is doing everything possible to prevent peace. Instead it is choosing to continue with its contemptible approach of inventing a false narrative with which to justify military aggression against Ukraine. Russia is providing heavy military equipment, financial assistance and combat troops to the so-called separatists, sparking a conflict in which over 5 000 people have now lost their lives – 263 civilians alone in the last six days and 1.5 million people displaced. As we approach tomorrow's Minsk deadline for a renewed attempt at a ceasefire, rebel troops are surrounding the important railway hub of Debaltseve and I have just heard of further criminal attacks today on civilian areas by the rebels in Kramatorsk in which at least seven civilians were killed. So sadly, even if a ceasefire can be agreed tomorrow – and I hope that I am wrong in what I am about to say – it is unlikely in my view to end the conflict. As recently noted by the British Foreign Secretary, Putin is behaving like a 1930s tyrant and such agreements are merely part of a dissembling approach to gradually legitimise territorial gains before embarking on another round of attacks. Ukraine is not an isolated area of foreign policy for Putin, but part of his wider dream to reconstitute a crony capitalist, authoritarian greater Russia and to challenge the post-Cold War settlement and legal order. Challenging NATO and the Western alliance is therefore part of his mission. Maintaining unity on EU sanctions against Russia is of importance and excluding Russia from the SWIFT system could be the next step. Militarily, we must not allow Russian intimidation to prevent so-minded EU states from supplying the Ukrainian armed forces the means to defend themselves and to deter Russia's ability to steal more territory from Ukraine. Sadly, in my view, the EU strategic partnership with Putin's Russia, for now, is over. Johannes Cornelis van Baalen,
on behalf of the ALDE Group
. – Mr President, we can speak out loud; we can speak harsh words; but it is now time to say „yes“ to Mrs Merkel and President Hollande. I think this is indeed the moment where Russia can prove if it is a peaceful nation or not. It is not necessary to draw the whole picture; the picture is quite clear. There was already a Minsk, and we need to have a Minsk II to implement Minsk I. But let us do it! I will be very brief. If Putin does not want to take the olive branch he will be severely punished. That is the only way. Because any other way, we accept that Ukraine should be crippled. And Ukraine should not be crippled. What kind of sanctions? What kind of actions? For me and my group nothing is excluded, but we will debate it after Minsk II. Președinte: IOAN MIRCEA PAȘCU Vicepreședinte Helmut Scholz, im Namen der GUE/NGL-Fraktion. – Herr Präsident, Frau Vizepräsidentin! Ja! Es gibt und darf in der Ukraine keine militärische Lösung geben, denn die gesellschaftlichen Widersprüche des Landes bedürfen zu ihrer Lösung einer anderen Politik. Das Land braucht keine Waffen, sondern gesellschaftliche Alternativen, welche ein für alle Mal mit der Allmacht der Oligarchen und der galoppierenden Korruption brechen. Ohne dies scheinen weder ein sozialer Frieden noch kooperative Beziehungen zu allen Nachbarn möglich. Die EU hat Verantwortung für das, was in der Ukraine geschah und geschieht, so wie auch die Russische Föderation. Somit ist zu begrüßen, dass man sich morgen in Minsk wieder an einen Tisch setzt, um gemeinsam nach einer umfassenden Lösung des Konflikts zu suchen. Es ist klar denen zu widersprechen, die eigennützig erklären, das Format von Minsk und seine Ergebnisse seien gescheitert. Ja! Die Vereinbarung ist bisher nicht umgesetzt, sondern verletzt worden, aber hinter ihre zentralen Punkte darf nicht zurückgegangen werden, auch nicht bei Minsk 2: die Sicherung der territorialen Integrität, der Lösungseinstieg über eine überwachte Waffenruhe und die militärische Entflechtung der Kämpfer, die verbindliche Suche nach einer neuen, auch institutionellen Balance zwischen dem Osten und dem Westen des Landes. Rebecca Harms,
im Namen der Verts/ALE-Fraktion
. – Herr Präsident, sehr geehrte Frau Mogherini, sehr geehrte Kolleginnen und Kollegen! Es ist für mich völlig klar, dass dieser Vorstoß von Frau Merkel und Präsident Hollande ein wichtiger Versuch war, das Blatt zu wenden. Es ist wichtig, dass die beiden in Kiew Präsident Poroschenko konsultiert haben, mit ihm beraten haben, bevor sie das erste Mal seit langer Zeit den Hauptverantwortlichen für diesen ganzen Krieg im Osten an einen Tisch bekommen haben, nämlich Präsident Putin. Die ganze Europäische Union guckt ja gebannt auf das, was da passiert. Ich glaube, dass schon lange nicht mehr zwei europäische Staatschefs so viel Unterstützung von Bürgerinnen und Bürgern in der ganzen Europäischen Union hatten und haben, weil es um Frieden geht. Das ist das, wofür die Europäische Union steht. Das ist das, was die Europäer sich gerne in der EU bewahren möchten. Die wollen diesen Frieden, an den wir uns gewöhnt haben. Sie müssen aber auch verstehen, dass parallel dazu in der Ukraine eine ganz andere Stimmung herrscht. Da wünschen sich die Menschen mehr und mehr, dass sie zurückkehren können in ein Leben ohne Krieg. Ich bin immer wieder fasziniert davon, dass diesem Volk in der Ukraine inzwischen nicht völlig die Luft ausgegangen ist. Die haben so oft schon gedacht, dass es jetzt eine Wende zum Besseren gibt, aber jedes Mal kam eine Wende zum Schlechteren. Auch die gucken jetzt gebannt auf das, was da in Minsk passiert, sind aber längst nicht so optimistisch wie wir, sondern haben eher Angst davor, dass es erneut – wie immer bisher in Minsk – so eine Salamitaktik gibt, die am Ende zu einer Verschärfung der Situation im Osten der Ukraine führt. Ich weiß es nicht. Ich hoffe, muss ich sagen, auf ein Wunder. Ich glaube aber nicht an ein Wunder, auch wenn Angela im Spiel ist. Ich schließe mich ausdrücklich meinem Kollegen van Baalen an, dass wir dann, wenn dieser Versuch scheitert, neu darüber reden müssen, was wir tun können. Es hat viel zu viel Zögerlichkeit und Unentschiedenheit in der Europäischen Union gegeben. Die Sanktionen – ich muss nur an den Herrn Kollegen Hahn denken, der Österreich repräsentiert – Österreich, andere haben immer wieder daran gezweifelt, dass wir als Softpower eine Alternative zu militärischen Mitteln haben. Aber wir werden wieder darüber diskutieren müssen, wenn Minsk scheitert. Wir werden auch darüber diskutieren müssen, was das eigentlich bedeutet, dass wir immer sagen: Die Ukraine hat ein Recht darauf, sich zu verteidigen. Wenn die Idee des Euromajdan fällt, wenn die Idee von Freiheit, von Rechtsstaatlichkeit und Gerechtigkeit – darum ging es –, wenn das fällt, dann fällt tatsächlich auch ein Stück Europa. Diese Geschlossenheit muss nicht nur in dieser Situation da sein, sondern die Geschlossenheit gegenüber Russland, die werden wir noch lange brauchen. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Gianluca Buonanno (NI),
domanda „cartellino blu“
. – Io volevo fare una domanda a chi è intervenuto un attimo fa. La mia domanda è questa: se noi abbiamo qui il nostro Alto rappresentante degli esteri e della sicurezza, cioè che rappresenta tutta l'Europa, perché sono dovuti andare la Merkel e Hollande a rappresentare tutta l'Europa? Un attimo fa il nostro rappresentante ci ha chiesto che dobbiamo dare un sacco di soldi all'Ucraina perché ne ha bisogno e rappresenta tutta l'Europa. Ma allora l'Europa la rappresentano la Merkel e Hollande o la rappresenta la Mogherini? Perché se non la rappresenta la Mogherini è inutile che faccia la rappresentante. Io chiedo a lei cosa ne pensa di quello che sto dicendo. Rebecca Harms (Verts/ALE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ich glaube, dass das schon wieder ein Versuch ist, eine italienische Diskussion auf ein wirklich großes Problem draufzusatteln. Und ich weiß nicht, was das Problem für Bürger in Italien sein soll, wenn Angela Merkel und François Hollande es schaffen, in Minsk, mit den Russen und den Ukrainern an einem Tisch über einen Waffenstillstand zu verhandeln. Ich glaube, dass Sie, dass ich, dass Frau Mogherini dem eigentlich nur applaudieren können. Also: Schenken Sie sich doch Ihre Kleinlichkeit in dieser Auseinandersetzung! Valentinas Mazuronis,
on behalf of the EFDD Group
. – Mr President, the word that best describes today's debate is „enough“. Enough pretending that we do not understand what is really happening in Ukraine. Enough pretending that we do not understand who, and with whose arms, is killing thousands of Ukrainians, even today. Enough pretending that we do not understand that this war is Putin's war against us all. Dear colleagues, today we must together say to our governments and our people: enough of lies, enough of hesitation, enough of weakness. Let us act! Γεώργιος Επιτήδειος (NI). - Οι τελευταίες εξελίξεις στην Ουκρανία αποδεικνύουν κατά τρόπο που δεν επιδέχεται πλέον αμφισβήτηση την εσφαλμένη πολιτική που εφήρμοσε η Δύση στο θέμα αυτό. Η χώρα σταδιακά καταστρέφεται. Ο εμφύλιος πόλεμος συνεχίζεται, χιλιάδες αθώοι άνθρωποι χάνουν την ζωή τους, ενώ οι κυβερνητικές δυνάμεις στις μάχες εναντίον των αυτονομιστών υφίστανται μεγάλες απώλειες, χάνουν εδάφη, υφίστανται ήττες και έχουν χάσει πέραν του ημίσεως του αεροπορικού τους δυναμικού. Επίσης πολλοί στρατιώτες αυτομολούν προς τους αυτονομιστές. Αντί αυτή η κατάσταση να συνεγείρει τη Δύση και να αναγκάσει τις χώρες να αναλάβουν προσπάθεια να εκτονώσουν την κατάσταση, αυτές ετοιμάζονται να λάβουν νέα μέτρα κατά της Ρωσίας και, σε συνεργασία με τις ΗΠΑ, θέλουν να δώσουν στις κυβερνητικές δυνάμεις οπλικά συστήματα για να συνεχίσουν να μάχονται. Κατ' αυτό τον τρόπο ενισχύεται η ένταση στην περιοχή και τίθεται σε κίνδυνο η παγκόσμιος ειρήνη. Οφείλουμε να συνειδητοποιήσουμε ότι η Ουκρανία αποτελεί ζωτικό χώρο για την άμυνα της Ρωσίας, η οποία δεν πρόκειται, όσα μέτρα και αν ληφθούν εναντίον της, να δεχθεί να ενσωματωθεί αυτή στη Δύση. Πρέπει λοιπόν να βρούμε ένα τρόπο συνεργασίας με τη Ρωσία, ούτως ώστε να εκτονωθεί η κατάσταση και να δοθεί πολιτική λύση και όχι στρατιωτική λύση στην κρίση της Ουκρανίας. Cristian Dan Preda (PPE). - Monsieur le Président, hier soir nous avons reçu, au sein de la commission des affaires étrangères, Alexeï Pouchkov, le président de la commission des affaires internationales de la Douma russe. Il nous a dit que la Russie veut la paix, et tous les députés ont été d'accord avec lui. La paix, nous la voulons nous aussi. Depuis cette rencontre d'hier soir, 2 000 militaires russes ont entamé des manœuvres à la frontière avec l'Ukraine. En Crimée, 600 autres militaires ont entamé, pour un mois, des exercices semblables. Le régime russe montre ainsi son côté militaire. Et comme pour rendre les choses encore plus claires, Vladimir Poutine vient d'offrir en cadeau, au président égyptien, une kalachnikov. Je répète, en cadeau: une kalachnikov. La paix est-elle encore possible quand les kalachnikovs deviennent des cadeaux officiels? Rien de plus difficile, mais pas impossible. Le groupe PPE soutient la position défendue, ces derniers jours, par la chancelière allemande et le président français, parce que nous devons offrir la paix. Et cela passe par des négociations et par un arrêt immédiat des opérations russes sur le territoire ukrainien. Nous avons besoin, pour cela, d'intelligence et non pas de kalachnikovs. Victor Boștinaru (S&D). - Mr President, I would say to the High Representative that everyone in this House agrees that tomorrow's meeting is indeed the last chance for peace. The Minsk Agreement failed, but who is responsible for this failure? Is it Europe, as Putin claimed recently in an Egyptian newspaper? Is it Ukraine, which is paying up to EUR 7 million per day for a war imposed by Russia – a Ukraine which has lost its territory under Russian aggression? No, behind the escalation is Russia, and its support by all means for the separatists. I can only welcome the efforts of the High Representative and of Ms Merkel and Mr Hollande, and I hope they will remain united and in coordination with the United States. Faced with Russia and Putin who speak peace and practise war, we welcome the decision taken by NATO to deploy rapid reaction forces in Central and Eastern European countries. This is the only concrete measure we have taken recently to protect ourselves against Russian neo-imperialism. Andrzej Duda (ECR). - Szanowna Pani Wysoka Przedstawiciel! Mam do Pani pytania, bardzo proste w sumie, patrząc również na kwestie ustrojowe w Europie – otóż chciałbym zapytać o wyniki wczorajszego spotkania Rady i o to, jak wygląda mandat negocjacyjny na jutrzejsze spotkanie w Mińsku. Ja rozumiem, że Pani jako przedstawiciel Unii do spraw międzynarodowych będzie na tym spotkaniu, bo chciałbym, żeby tam była reprezentowana cała Unia Europejska. Jeżeli tak, to prosiłbym o wyjaśnienie czy pani kanclerz Merkel i pan prezydent Hollande taki mandat od całej zjednoczonej Europy do tych negocjacji posiadają i jaki jest jego konkretny kształt? To jest pierwsza sprawa. Chciałbym, żebyśmy pamiętali, że Ukraina to nie tylko Donbas, o który toczą się dzisiaj cały czas walki, gdzie giną setki, tysiące niewinnych cywilów bombardowanych rakietami i rozstrzeliwanych z kałasznikowów, ale to także Krym, który został bezprawnie przez Rosję zajęty. Pytanie jest następujące, czy negocjacje kwestii Krymu także będą dotyczyły? Chciałbym zwrócić uwagę na jeszcze jedną rzecz. Proszę Państwa, Europa niestety pokazuje cały czas swoją bezsilność wobec Władimira Putina, który śmieje się po prostu i realizuje na Ukrainie swoją imperialną politykę. Rosyjski czołg nie może zostać zatrzymany przez to, że Europa będzie sypała piasek pod jego gąsienice, albo też ograniczy mu dostawy paliwa, po to, żeby jechał wolniej. Dostawy paliwa powinny po prostu zostać odcięte. To wymaga zdecydowanego działania i zdecydowanych sankcji, a nie dyskusji pod tytułem, że my stracimy na naszych interesach gospodarczych w związku z czym niech się na Ukrainie dzieje, co chce, niech sobie Rosja robi co chce. Wreszcie ostatnia sprawia – Putin lekceważy wszystkie umowy jak do tej pory. Czyta wszelkie umowy, porozumienia i prawo międzynarodowe w taki sposób, że wyszukuje tylko to, co jest dla niego wygodne, udając, że nie ma takich zapisów, które go do czegokolwiek obligują. Apeluję wreszcie o stanowczość i apeluję o solidarne działanie Unii Europejskiej reprezentowanej przez nasze unijne instytucje. Petras Auštrevičius (ALDE). - Mr President, to be able to stop the ongoing aggression of the Russian Federation against Ukraine we need to be united and strong. However, the reality might be different as, in recent efforts, the European Union was reduced to only two Member States. In order to sustain the EU's Common Foreign and Security Policy the High Representative must be included. We need, and we will need, not just to achieve but to implement a peaceful settlement with the common voice of the 28. Today is the 60th day on which Nadia Savchenko, a Ukrainian pilot, has been on hunger strike. To protest against the unlawful and inhuman action of the Russian authorities a number of Members of the European Parliament have joined her and are going on hunger strike for a day or two. Today Beatriz Becerra is on hunger strike. I call on other colleagues, as well as the High Representative, to join us in this symbolic action, demanding the immediate release of Nadia Savchenko. Miloslav Ransdorf (GUE/NGL). - Mr President, there are five types of crisis in Ukraine. First, a financial crisis. The danger of a technical default by the national bank has not been eliminated. The second crisis is an economic crisis because Ukraine's GDP is only a third of what it was compared with 1992, and if we take into account the situation in a neighbouring state, Belarus, there it is 260%. A social crisis: on 28 January there was a protest meeting in Kiev and the miners cried „give us back Yanukovych, at least under Yanukovych we had the salaries“. There is also an inequality crisis, because in Ukraine the 100 richest Ukrainians have a 38% share of the nation's property. There is also a humanitarian crisis because the gangster regime in Kiev is organising a human organs business. Heidi Hautala (Verts/ALE). - Arvoisa puhemies, huolimatta joistakin soraäänistä tuolla äärivasemmalla ja äärioikealla on kuitenkin todettava, että Euroopan parlamentti tukee vahvasti Euroopan unionin yhtenäistä linjaa, joka pitää kiinni pakotteista niin kauan kuin sota jatkuu. Ja meillähän on ollut ehdotuksia siitä, että voimme laajentaa pakotteita esimerkiksi Swift-järjestelmään, jos tilanne entisestään eskaloituu huolimatta huomisista Minskin neuvotteluista. Mutta arvoisa korkea edustaja, haluaisin kiinnittää Teidän huomiotanne siihen, miten tärkeää olisi vahvistaa Etyjin erityismissiota Ukrainassa, koska tiedämme, että aseita tulee nimenomaan tämän neljäsataa kilometriä pitkän avoimen rajan kautta Venäjältä Ukrainaan. Mitä me voimme tehdä enemmän, jotta Etyj saa tarpeeksi resursseja, välineitä ja henkilöstöä, jotta se voi tehdä tehtävänsä? Ja kuinka saamme Venäjän suostumaan siihen, että tätä rajaa saadaan valvottua myös Ukrainan puolelta? Mario Borghezio (NI). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, i venti di guerra che spirano nei confronti dell'Europa dovrebbero spronarci a restare uniti e non a dividerci, dovrebbero frenare le reazioni un po' pavloviane dei nostri colleghi dell'Est europeo che, appena sentono parlare di Russia, pensano che sia ancora la Guerra fredda. La Guerra fredda è finita. Oggi, come è stato detto ieri giustamente dal rappresentante della Duma, l'Europa si dovrebbe preoccupare dell'ISIS, quella è una minaccia! Ma il Fondo monetario internazionale e l'Unione europea si apprestano a regalare miliardi di dollari all'Ucraina. Bene, ma neanche un euro alla povera Grecia che è in ginocchio, che la vostra politica di austerity ha messo in ginocchio. Allora vediamo quali sono le cause di questa crisi. Dietro c'è un convitato di pietra, che forse è la NATO, e la Russia aveva notificato a tutte le cancellerie occidentali che la vicinanza della NATO ai suoi confini avrebbe destato delle reazioni. Non se n'è tenuto conto. Una geopolitica forte dovrebbe guidare le scelte dell'Europa ed è incredibile che l'Alto rappresentante lasci questo ruolo a due nazioni che non rappresentano tutti noi. Le conclusioni a Minsk non risolveranno il problema perché, anche se ci sarà l'autodeterminazione del Donbass, non sarà questa la soluzione del problema. Il problema è geopolitico e bisogna affrontarlo con lucidità e non con la solita ipocrisia e la debolezza rappresentata dal ruolo fantasmatico dell'Alto rappresentante europeo. (L'oratore accetta di rispondere a una domanda „cartellino blu“ (articolo 162, paragrafo 8, del regolamento) Róża Gräfin von Thun und Hohenstein (PPE),
pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Powiedział pan tutaj kilka okropnych rzeczy, panie pośle, ale jest pan kolejną osobą z tej samej strony sali, która między innymi mówi z ogromnymi pretensjami, że dwóch szefów dużych państw europejskich, a nie przedstawiciel Komisji Europejskiej, jedzie negocjować. Czego to jest skutkiem? Mamy za słabe europejskie instytucje, dlatego że wy z prawej strony notorycznie je osłabiacie. Czy nie uważa pan, że w naszym wspólnym interesie byłoby wzmacnianie instytucji europejskich – Komisji i Parlamentu Europejskiego – po to, żebyśmy właśnie wspólnie mogli być reprezentowani? Mario Borghezio (NI),
risposta a una domanda „cartellino blu“
. – La ringrazio molto per aver sottolineato la fondatezza della mia osservazione e mi consenta di replicare che è semplicemente incredibile che questa Unione europea non abbia una politica estera europea. Questa situazione certifica l'impotenza e l'insussistenza della politica estera europea. Se non fossimo già euroscettici lo saremmo diventati oggi. Elmar Brok (PPE). - Herr Präsident! Herr Borghezio und Herr Ransdorf, rechtsradikal und linksradikal bleibt sich immer gleich. Wir müssen sehen, dass die Europäische Union und ihre Mitgliedstaaten 250 Milliarden EUR für Griechenland gegeben haben. Ich bitte, das zur Kenntnis zu nehmen. Die Europäische Union ist einig, in einer ungeheuren Anstrengung einig in den Sanktionen gegen den Aggressor. Denn Russland ist Aggressor, ist Konfliktpartei und hat Völkerrecht gebrochen. Dies müssen wir deutlich zur Kenntnis nehmen. Es ist wichtig, dass Russland als Konfliktpartei Verantwortung übernimmt. Wir müssen sehen, dass die Sanktionen unser Instrument sind – nicht Waffen, sondern Sanktionen, weil wir keinen Krieg wollen –, um dem Aggressor mitzuteilen, dass die Kosten hoch sind, und da kann zur Not auch noch nachgelegt werden. Wir müssen sehen, dass die Regierung in Kiew – die Diebe sind die Janukowytsch-Leute gewesen, Herr Ransdorf –, dass die Politiker in der Ukraine, die Regierung, die vom Volk für einen pro-europäischen Kurs gewählt ist, Schwierigkeiten hat, ihren Reformprozess durchzusetzen, weil in ihrem Lande durch eine fremde Macht ein Krieg geführt wird und das Geld kostet. Deswegen sollten Sie die Dinge nicht umkehren. Die Kompromissfähigkeit, die in diesen Stunden von der ukrainischen Regierung gefordert wird, um einen Waffenstillstand möglich zu machen, ist eine ungeheure Leistung. Deswegen ist sie auch konsultiert worden, bevor Hollande und Merkel nach Moskau gefahren sind. Poroschenko wird am Verhandlungstisch sitzen, wenn die Verhandlungen morgen stattfinden werden. Dies ist ein Weg – und ich möchte ausdrücklich auch im Namen der Europäischen Volkspartei sagen, dass die Europäische Volkspartei die Mission Minsk unterstützt und den Weg unterstützt –, einen Waffenstillstand zustande zu bringen, der letzte Versuch vielleicht, die Ausdehnung des Krieges zu verhindern, um eine friedliche Lösung unter Gewährleistung des Völkerrechts in Europa zuwege zu bringen. Das ist die Frage. Wichtig ist allerdings, dass bei dem Minsker Abkommen im Gegensatz zu dem September-Abkommen die Frage der Implementierung mitgeliefert wird, damit dies nicht eine neue Chance für Putin wird, Zeit zu gewinnen und auf diese Art und Weise weiter sein Territorium der Aggression auszudehnen. Das ist die Politik. Ich bin wirklich mit meinem Herzen, mit meinen Gedanken und mit meinem Gebet dabei, dass die Mission in Minsk gelingt, um so auf Dauer Frieden in Europa durchzusetzen. (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
blue-card question
. – Mr Brok, let us say that the peace plan fails, at which point you know we will see the separatists advancing within Ukrainian territory, supported by the so-called „green soldiers“ – Russian „green soldiers“ – and by new modern armaments. Should the international community, the European Union and the United States then provide the necessary military means to Ukraine to defend its territorial integrity and independence? Elmar Brok (PPE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Wir haben jetzt eine Mission in Minsk, die erfolgreich ist. Und ich werde keine hypothetischen Fragen beantworten. Es geht jetzt darum, den Frieden zu sichern. Und es gibt ja heute schon die Möglichkeit, dass europäische Regierungen Waffen liefern können, wie der Rat beschlossen hat. Nur, wer das getan hat, ist Ihre Regierung. Das hat ja so seinen Grund. Wir sollen versuchen, den Frieden zu sichern, und jetzt nicht darüber reden, welche weiteren Folgen es haben wird, wenn Minsk scheitern sollte. Wir wollen dieses Scheitern verhindern. Das ist die Aufgabe dieser Stunde und des nächsten Tages. Darum müssen wir kämpfen. Das scheint mir der entscheidende Ansatz zu sein. Wenn ich dieses Geweine von Herrn Duda und anderen höre, die der Europäischen Union nichts an institutionellen Rechten geben wollen und hier jetzt die Rechte der Europäischen Institutionen einklagen, dann ist das ein Maß an Verlogenheit in einer Stunde der Not Europas, wo wir vor einem Krieg stehen, dass mir übel wird, wenn ich mir hier von rechts und links solche Argumentationen anhören muss. Tonino Picula (S&D). - Gospodine predsjedniče, podupirem stajalište da mi u Europi moramo braniti načelo teritorijalne cjelovitosti kao preduvjet održanja poretka, mira i sigurnosti među državama. Ali, kako obraniti to načelo kada ga neposredno ugrožava ratna agresija, apetit za tuđim teritorijem. S jedne strane američka administracija tvrdi da bi odluka o pružanju vojne pomoći Ukrajini mogla spriječiti daljnje ruske upade u ukrajinski teritorij, a s druge strane dobar dio europske politike odlučno odbacuje naoružavanje Ukrajine kao sredstvo za okončanje sukoba. Po mom mišljenju, zajednički cilj SAD-a i Europske unije trebao bi biti daljnje podizanje troškova za ruski rat protiv Ukrajine, s tim da se u budućem nametanju novih ili povlačenju sadašnjih sankcija održi zajednički nastup. Treba podsjetiti kako je Ukrajina predsjedala OESS-om prije samo godinu dana, a sada je zahvaćena sukobom sa stalnom članicom Vijeća sigurnosti, s moguće dalekosežnim posljedicama za cijeli svijet. To samo dokazuje da je globalni sustav sigurnosti iz 1944. zreo za potpunu reformu ili barem za onu kao iz 1975. Mark Demesmaeker (ECR). - Voorzitter, collega's, vandaag heeft een rechtbank in Moskou de aanhouding verlengd van Nadja Savtsjenko, een collega van ons, lid van de Verchovna Rada, afgevaardigde in de Raad van Europa. Moskou had een mooi gebaar kunnen stellen, een mooi gebaar van goede wil, aan de vooravond van de ultieme, langverwachte onderhandelingen in Minsk door haar illegale aanhouding, tegen internationale conventies in, haar ontvoering en haar detentie ongedaan te maken en haar naar huis te laten gaan. Helaas, het is niet gebeurd en we mogen hopen dat aan de onderhandelingstafel in Minsk wat meer begrip en wat meer inschikkelijkheid zal zijn. Hoop doet leven. Het is onze morele plicht om te hopen, maar we hebben weinig reden om optimistisch te zijn, want ondertussen gaan Russisch gezinde milities volop voor een laatste militair offensief. En vandaag nog werd het vliegveld en werden residentiële wijken van Kramatorsk bestookt met raketvuur. Gisteren vertelde Aleksey Pushkov van de Doema in de Commissie AFET dat Rusland eigenlijk wel een probleem heeft met die internationale regels zoals die tot nu toe tot stand zijn gekomen en dat het die regels wil herschrijven. Tegelijk zei hij dat oorlog geen oplossing biedt. Dat is natuurlijk een open deur intrappen. Diplomatie móet het overnemen van de wapens. En de voorstellen liggen ter tafel. President Porosjenko heeft eerder al een voorstel voor verregaande autonomie voor Donbass geformuleerd, maar alleen een staakt-het-vuren kan dit voorstel doen slagen: ontwapening, demilitarisering en vertrek van buitenlandse Russische troepen uit Oekraïens grondgebied. Ivo Vajgl (ALDE). - Dosedanji potek hladne in krvave vojne v Ukrajini s civilnimi žrtvami v Mariopolu, ampak tudi v Donetsku, na to ne pozabimo, nam redko ponuja priložnost, da izrečemo besede soglasja in pohvale za politično in diplomatsko aktivnost, ki naj približa konec vojne in prelivanja krvi. Zato bom danes izkoristil svojo minuto za priznanje nemški kanclerki Angeli Merkel in francoskemu predsedniku Hollandu in njuni diplomaciji. Vsi, ki nam mir pomeni več kot junaško zaostrovanje in geostrateške prednosti, si želimo, da bi konferenca v Minsku peljala k rešitvi. Položaj v Ukrajini je ušel s povodcev in nihče, niti Evropska unija in njen parlament, pri tem ni brez krivde. Danes je iskrena želja po miru in politični rešitvi vsekakor pomembnejša in bližje evropskim interesom kot razmišljanje o pošiljanju novega orožja na področje, kjer ga je že danes itak preveč. (Govornik se je strinjal, da bo sprejel vprašanje, postavljeno z dvigom modrega kartončka (člen 162(8)). Marek Jurek (ECR),
pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Panie Przewodniczący! Kolego! Czy nie myśli Pan, że ta eskalacja działań zbrojnych na Ukrainie w ostatnich dniach, to jest właśnie efekt przecieków o tym, że prezydent Hollande i pani Merkel proponują zamrożenie konfliktu na granicach podbojów, że takie orędzie jest tak naprawdę zachętą dla agresora do kontynuowania agresji i przestrogą dla napadniętego, że lada chwila bezpowrotnie straci swoje terytorium narodowe? Ivo Vajgl (ALDE),
blue-card answer
. – I am pretty convinced that the German and French diplomacy, with Mrs Merkel and Mr Hollande, knows the significance of the negotiations and I have no reason to doubt it. They will protect the interests of Europe. Reinhard Bütikofer (Verts/ALE). - Herr Präsident! Herr Puschkow hat gestern in der Sitzung des Auswärtigen Ausschusses überaus deutlich gemacht, dass die gegenwärtige russische Führung keine Absicht hat, sich an internationales Recht zu halten. Wer einem solchen Aggressor gegenübersteht, muss einen klaren strategischen Blick behalten. Es gibt keine militärische Lösung, sagen wir, jedenfalls keine zugunsten der Ukraine. Andere sagen, es könnte aber eine geben – für Putin. Entschuldigen Sie, das ist genau das Problem. Militärisch siegen kann nur Moskau, nicht die Ukraine. Wenn wir wollen, dass die Ukraine diesen Kampf erfolgreich besteht, dann müssen wir auf Diplomatie setzen – nicht nur auf Diplomatie, auch auf Reformen im Land, auf Energieunabhängigkeit und auf Kampf gegen die Korruption. Wir müssen die zivilen Kräfte stärken und zusammenfassen und das solidarisch durch Europa unterstützen. Nur so haben wir eine Chance, dass der Aggressor nicht siegt. Jean-Luc Schaffhauser (NI). - Monsieur le Président, chers collègues, j'ai été amené à modifier mon intervention et donc comme elle sera en partie lue, cela fait quelques modifications, car à vous entendre je me pose des questions. Voulez-vous la troisième guerre mondiale par vos discours va-t-en-guerre, par une vision partisane, sectaire, à deux poids, deux mesures, de propagande, ou voulez-vous regarder les choses en face, la vérité, la réalité de part et d'autre, en évitant d'accentuer les conflits? Les peuples qui vous ont élus vous vomiront si vous parvenez à cette troisième guerre mondiale! Ce qu'il faut faire – il faut aussi le dire –, c'est soutenir l'initiative de la France et de l'Allemagne. Nous devons espérer que les négociations aboutiront à un arrêt des combats. Nous devons profiter de ces négociations pour poser les fondations installer les bases d'une véritable paix et d'une réconciliation en Ukraine et y contribuer, en retrouvant le sens de la raison également dans notre enceinte. Soyons un peu sérieux, comme le sont les chefs d'État qui, eux, sont responsables, et comme le sont particulièrement les puissances nucléaires, car c'est trop facile quand on est un petit pays de se comporter comme un roquet. Nous devons comprendre que nos institutions doivent œuvrer en faveur de la paix et de la réconciliation avec la Russie, et non pas pour la haine et la guerre. Notre Parlement doit se reprendre s'il veut garder un minimum de crédibilité, mais aussi de dignité et de responsabilité. (L'orateur accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Kazimierz Michał Ujazdowski (ECR),
pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Kolega mówił o podwójnych standardach, ale kiedy Francja była zagrożona w latach 40. i 50., kiedy mówiono, że czołgi sowieckie mogą być w Paryżu, domagaliście się solidarności Zachodu, jednoznaczności. I nawet polityk, który miał krytyczny stosunek do Stanów Zjednoczonych – de Gaulle, w tamtych czasach apelował o jedność Zachodu i jedność Europy. Mam wrażenie, że to pan stosuje podwójne standardy – inne wtedy, kiedy egzystencja Francji jest zagrożona, a inne wtedy, kiedy zagrożona jest egzystencja naszych wschodnich sąsiadów. To tu jest podwójna moralność, a nie w argumentacji tych, którzy domagają się, by urzeczywistnić solidarność europejską. Jean-Luc Schaffhauser (NI),
réponse „carton bleu“
. – Monsieur le Président, chers collègues, j'ai déjà eu l'occasion de le dire: en 1995, déjà, quand j'ai rencontré M. Koutchma, les États-Unis avaient pour projet de couper l'Ukraine en deux. Ils reconnaissent d'ailleurs qu'ils ont dépensé 5 milliards à cet effet. Ils reconnaissent également que les sanctions ont été imposées aux États européens, qui n'en voulaient pas. Prenez l'exemple de M. Gorbatchev, lauréat du prix Nobel de la paix. Aujourd'hui, il soutient Poutine. Non pas dans sa politique intérieure – il ne dit pas que c'est un exemple de démocratie –, mais il comprend la position de la Russie. Essayons de comprendre cette position, pour ne pas être partiaux et partiels. Andrej Plenković (PPE). - Gospodine predsjedniče, Visoka predstavnice Mogherini, gospodine Vimont, vjerujem da su napori kancelarke Merkel i predsjednika Hollandea dio, kao što ste nam rekli na zadnjem sastanku kad smo razgovarali ovdje prije mjesec dana, cjelovitog pristupa europske vanjske politike u rješavanju krize u Ukrajini. Zato mi se čini da danas moramo jasno reći da smo zaista za mirno rješenje, za teritorijalni integritet Ukrajine, uključivši i protivno međunarodnom pravu anektirani Krim, da dajemo Ukrajini pravo na samoobranu jer joj to dopušta i povelja Ujedinjenih naroda, i da želimo nastavak restriktivnih mjera prema Rusiji. Jer očito je da samo kombinacijom svih tih mjera naše politike možemo dovesti do dezeskalacije stanja, do poštovanja primirja iz Minska, i nadam se da će i sutrašnji sastanak u Minsku, u kombinaciji „Normandija formata“ dati jedan kvalitativan korak naprijed. Jer ono što smo gledali proteklih tjedana, što smo vidjeli u Mariupolju, što smo vidjeli u Donjecku, što smo vidjeli u Debal'cevu, što smo vidjeli danas u Krematorsku, je katastrofa. Katastrofa za Ukrajinu, katastrofa za ukrajinski narod i katastrofa za Europsku uniju. U tom smislu pozivam i Rusiju na odgovornost. Rusija je globalni akter, nuklearna sila. Kuda ide Rusija s ovakvom politikom? Podsjeća me malo na onu liniju: gdje je jedan Rus, tu je Rusija. To ne može. Moraju se poštovati granice drugih zemalja, njihove ambicije, njihova orijentacija. Ako Ukrajina ne može ići putem koji je izabrao njen narod, njena vlast na demokratskim izborima, onda to nije dobro, onda su svi susjedi Rusije u problemu. I to je dodatna odgovornost svih nas, da ovdje i kroz mehanizme koje imamo u provedbi Sporazuma o pridruživanju, u potpori Vrhovnoj Radi od strane Parlamenta da radi europske reforme u godinama koje su pred nama, da je približimo europskom projektu, to je naša osnovna zadaća. (Govornik se složio da odgovori na pitanje podizanjem plave kartice na osnovi članka 162. stavka 8. Poslovnika.) William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
blue-card question
. – Sir, you said in your remarks that you wanted to see international law upheld. In that case, in your opinion, should Russia have a judge on the European Court for Human Rights? Andrej Plenković (PPE),
odgovor na pitanje postavljeno podizanjem plave kartice
. - Gospodine predsjedniče, vidjeli smo raspravu koja se vodila u Vijeću Europe prije samo nekoliko tjedana. Kao što znate Parlamentarna skupština je donijela i Rezoluciju, važnu Rezoluciju o pravima, odnosno uskraćivanju istih za rusku delegaciju, a u procedure Vijeća Europe o tome kako se biraju suci Europskoga suda za ljudska prava prepustit ćemo našoj susjednoj organizaciji. Ivan Jakovčić (ALDE),
pitanje koje je podizanjem plave kartice postavio
. – Gospodine predsjedniče, poštovani gospodine Plenković, htio bih vas pitati podsjeća li Vas ovo što se događa u Ukrajini na ono što se događalo na Balkanu, odnosno u Hrvatskoj? I drugo, mislite li još uvijek da se rješenje može naći i na način, kao što ste jednom rekli, inspirirani mirnom reintegracijom hrvatskog Podunavlja? Stojite li još uvijek na tim riječima? Andrej Plenković (PPE),
odgovor na pitanje postavljeno podizanjem plave kartice
. – Gospodine predsjedniče, hvala kolega Jakovčić, ja sam u proteklih nekoliko mjeseci više puta upozoravao na paralele između Ukrajine kao žrtve u odnosu na Rusiju i Hrvatske kao žrtve u odnosu na Srbiju. Međutim, nisu u cijelosti iste okolnosti. Ne može se usporediti Miloševićev režim u Srbiji s globalnim akterom Rusijom danas. Mislim da prije svega sada moramo učiniti sve za mirno rješenje, a koristiti naša iskustva u mirnoj reintegraciji hrvatskog Podunavlja za mirnu reintegraciju i dijelova oblasti Lugansk i Donjeck, a i Krima kasnije u ustavno-pravni poredak Ukrajine. Tibor Szanyi (S&D). - Plenković elnök úrral, illetve Mogherini főképviselő asszonnyal is egyetértve magam is azt gondolom, hogy itt a békés rendezés és a diplomáciai úton való rendezés az elsődleges feladat. Még akkor is, ha értem az indulatokat, hiszen sok év európai építkezés után Vlagyimir Putyin egyszerűen ránk rúgta az ajtót. Ennek dacára higgadtságot és nyugalmat szeretnék mindenkitől kérni, és egyben jelezni főképviselő asszonynak, hogy nekem azért hiányzik a csoportképekről az európai főképviselő. Nem jó üzenet az európai polgároknak, hogy kizárólag nagyhatalmak vezetői tárgyalnak erről a konfliktusról. Annál is inkább, mert Ön egyébként sokat van itt a Parlamentben, hát tudja is képviselni az itt elhangzottakat. Viszont, amiről szólni szeretnék. Ez az agresszor, Vlagyimir Putyin jövő héten az Európai Unió területére lép, Budapestre, Magyarországra, Orbán Viktor vendégeként – bár nem tudom, hogy neki visz-e Kalasnyikovot vagy sem. Nem Ukrajnáról fognak tárgyalni, hanem „business as usual“ alapon üzletelnek. Én úgy érzem, hogy ez nem jó az európai egység tekintetében, és szeretném, hogyha a jövő heti európai tanácsi ülés alkalmával minden tagállami vezető a befolyását latba vetné, hogy ezt a külön hangot, ezt az egységet bontó hangot vissza lehessen szorítani. Zdzisław Krasnodębski (ECR). - Panie Przewodniczący! Dogmatem lub, jak ktoś woli, aksjomatem w naszych dyskusjach o wojnie na Ukrainie było tu w Parlamencie i w ogóle w Unii twierdzenie, że nie ma rozwiązania militarnego tego problemu – tutaj pan Bütikofer to dzisiaj jeszcze raz sformułował. Ale to było zaklinanie rzeczywistości, a zaklinanie rzeczywistości nigdy nie prowadzi do skutecznej polityki. Nic więc dziwnego, że polityka europejska jest bezsilna i nie nadąża za rozwojem wypadków. W rzeczywistości konflikt na Ukrainie jest właśnie na naszych oczach rozwiązywany militarnie. Kto tego nie widzi, ulega złudzeniu. Jedna strona konfliktu – Rosja – od samego początku stawiała na środki militarne i nie wahała się przekazywać broni separatystom. Rosja nigdy nie akceptowała naszego aksjomatu i dlatego od razu miała przewagę w sporze politycznym i w grach dyplomatycznych. Ostatnie propozycje zamrożenia konfliktu oznaczałyby, że strategia ta przyniosła sukces i że siła zwyciężyła. Oznaczałyby, że dzięki użyciu środków militarnych Rosji udało się doprowadzić do podziału Ukrainy, de facto oznaczałyby kapitulację Ukrainy, a także porażkę Zachodu. I nie ma też żadnych gwarancji, że to powstrzyma dalszą agresję i ekspansję rosyjską, a może nawet do niej zachęcić i wówczas kolega Schaffhauser będzie razem z Rosją się dzielił Polską już, a nie Ukrainą. W tej sytuacji postulat dozbrojenia Ukrainy nie jest wyrazem militaryzmu, agresywności czy odrzuceniem konieczności szukania porozumienia, lecz drogą do pokoju. Tylko wtedy, kiedy przekonamy Rosję, że nie może wygrać tego konfliktu militarnie, zgodzi się ona na niemilitarne rozwiązanie tego konfliktu i da szansę negocjacjom i pokojowi. Kaja Kallas (ALDE). - Mr President, I will not talk about the peace negotiations as there has been a lot of talk about that already, so I am returning to the economic sanctions. Russia is very resistant to economic sanctions if resistance serves a higher political purpose. Russia will use every trick in its pocket to divide Europe to reach its goals. Creating divisions in Europe is what Russia has always done, and this can already be seen today if we look at the talks in Greece about getting funding from Russia. Ukraine needs a unified Europe. As it is the role of the High Representative to ensure this unity of Europe, and I would be grateful if she could reassure me on this front. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Dariusz Rosati (PPE),
blue-card question
. – Thank you, Ms Kallas, for accepting a blue card. Would you agree with me that, for economic sanctions to have an impact on a country like Russia, with big resources, we would need a much longer time? Many people say that up to four or five months of sanctions are not going to work. Would you agree with me that, for the sanctions to bite, we simply need much more time and we have to be prepared for two or three years? What is your opinion on that? Kaja Kallas (ALDE),
blue-card answer
. – I do agree that we have to wait more. We have to be ready for a longer period, because if we are impatient and say that the sanctions are not working after three months, then we have to think decisions through and properly, because we should be prepared for a longer time. Peter Eriksson (Verts/ALE). - Herr talman! Det här kan mycket väl vara ett avgörande ögonblick i Europas historia. Jag tror att vi alla ser hur tiden är på väg att rinna ut. Då är det fel tillfälle att gnälla om vem som ska förhandla och om vem som ska representera Europa, men det är rätt tillfälle att envist och tålmodigt stå upp för fred och för den förhandling som man nu faktiskt fortsätter att försöka genomföra och att pressa Ryssland till förhandlingsbordet igen. Jag tycker också att vi ska stå upp för Ukraina på ett konkret och tydligt sätt. OSSE har inte klarat av uppgiften att bevaka gränsen. Jag tycker också att det är en väldigt viktig fråga nu till kommissionären, oavsett vad som händer i Minsk imorgon: Vad kommer kommissionen att göra för att se till att vi upprätthåller gränsen mellan Ryssland och Ukraina? Det kan inte vara bara Ryssland som ska stå upp för den och ha kontroll över den. Aymeric Chauprade (NI). - Monsieur le Président, Madame la Haute représentante, je m'adresse essentiellement à vous car vous me semblez habitée par un esprit de paix, à la différence d'un certain nombre de mes collègues parlementaires ici. Le monde s'avance dangereusement vers une guerre de grande ampleur. À l'est de l'Ukraine, ce ne sont pas 5 000 morts civils qu'il faut déplorer, mais sans doute 50 000, si l'on en croit les services de renseignement allemands cités par le Frankfurter Allgemeine Zeitung. Les civils de l'est de l'Ukraine tentent de se protéger contre l'armée de leur propre pays, qui les massacre, qui les bombarde, qui détruit à coups de missiles leurs maisons, leurs écoles, leurs hôpitaux. Et pendant ce temps, dans le confort feutré de ce Parlement, sévit un parti de la guerre. Ce parti de la guerre – dont nous supportons depuis des mois les propos bellicistes et caricaturaux – c'est le parti de l'irresponsabilité, celui de Mme Harms, de M. Preda, de M. Saryusz-Wolski, de M. van Baalen. Je le dis devant vous, devant la représentation parlementaire, vous porterez une lourde responsabilité, à la fois dans la mort des civils est-ukrainiens, mais aussi si une guerre, si un conflit majeur éclate. Une lourde responsabilité dans l'histoire.. Sandra Kalniete (PPE). - Godātie kolēģi, godātā F. Mogherini kundze! 1992. gadā, kad Miloševičs uzbruka Serbijas kaimiņiem, mēs, eiropieši, vilcinājāmies tiem sniegt militāru palīdzību, jo baidījāmies no konflikta eskalācijas. Bet tāpēc, ka Miloševičs netika laikā apturēts, šis konflikts izvērtās asiņainā karā, kurš prasīja vairāk nekā simt tūkstošu dzīvību. Eiropa un NATO šobrīd vilcinās palīdzēt nostiprināt Ukrainas aizsardzības spējas. Un atkal mūsu neizlēmība faktiski veicina agresiju, jo Putina apbruņotie teroristi un Krievijas specvienību karavīri turpina iekarot Ukrainas zemi. Neapturot šo agresiju, Ukraina nespēs izveidot un nostiprināt demokrātiskās institūcijas, īstenot reformas un piesaistīt investīcijas, kas tik izmisīgi ir vajadzīgas Ukrainas attīstībai. Ukrainai ir vajadzīga mūsu palīdzība tūlīt, nevis tad, kad tā būs zaudējusi vēl vairāk teritorijas un cilvēku. Paldies, priekšsēdētāja kungs! Andi Cristea (S&D). - Mr President, I would like to thank the High Representative for taking a bold initiative and for keeping a strong institutional two-way bridge with this House. The situation in eastern Ukraine is steadily deteriorating. This means more violence, more human suffering and the landscape changing every single day – and for the worse. Most importantly, this means peace in Europe is drifting even further away. I feel extremely concerned about the rapid escalation of the conflict and about the attitude and actions of separatists and of Russia. But I also share the approach we have decided to take, aware of what is at stake in Ukraine today. Only a strategy which creates a virtuous circle, based on necessity and proportionality between the undertakings of the EU and the situation on the ground, can lead to a sustainable solution to the conflict. Important diplomatic efforts are being undertaken. Peace always deserves the first chance. I thank the High Representative for having done all that is politically and humanly possible in the past few days to reach an agreement. Without forgetting one crucial precondition we managed to attain: our unity. Marek Jurek (ECR). - Panie Przewodniczący! Wszyscy chcemy pokoju, ale dlatego powinniśmy pamiętać, że wojny w Zagłębiu Donieckim na wschodzie Ukrainy mogło w ogóle nie być, jeżeli zareagowalibyśmy w sposób zdecydowany, ale politycznie. Po agresji na Krym agresor wahałby się, czy podjąć dalsze kroki. Deklaracje w tej chwili o tym, że nie przekażemy broni Ukrainie albo tym bardziej deklaracje o tym, że nie przyjmiemy Ukrainy do przymierza północnoatlantyckiego składane przez panią kanclerz Merkel i przez jej współpracowników są całkowicie nieodpowiedzialne. Tylko świadomość tego, że kontynuacja agresji spotka się z naszą zdecydowaną i polityczną reakcją może powstrzymać agresora. Jeżeli w tych rozmowach nie będziemy potrafili przekazać takiego orędzia, niestety bądźmy pewni, że agresja rosyjska będzie trwać nadal. Nicolas Bay (NI). - Monsieur le Président, depuis plusieurs années, certains medias occidentaux essaient de développer une grossière propagande contre la Russie, en se fondant notamment sur de fausses rumeurs concernant la santé de son président. En octobre dernier, le New York Post prétendait, une fois de plus, que Vladimir Poutine souffrait d'un cancer en phase terminale. Ces derniers jours, les amateurs de fausses informations qui sévissent dans les médias ont exhumé un rapport vieux de plusieurs années, pondu par une obscure fonctionnaire du Pentagone: „le président russe serait finalement atteint du syndrome“. Je m'interroge, quant à moi, sur la santé mentale et sur l'éthique de nos professionnels de la désinformation qui, guerre après guerre, continuent de se faire l'écho de la pire propagande américaine. Ces affabulateurs espèrent-ils donner un semblant de crédibilité aux déclarations de l'ex-secrétaire général de l'OTAN, M. Rasmussen, qui vient d'affirmer que M. Poutine s'apprête à attaquer un État balte? Pendant que certains se complaisent dans cette hystérie collective, le sang continue de couler en Ukraine. C'est ainsi que nous apprenions dimanche, par la presse allemande, que cette guerre fratricide aurait déjà fait plus de 50 000 morts, soit dix fois le chiffre officiellement avancé par Kiev. Quant aux réfugiés, ils continuent d'affluer massivement vers le prétendu agresseur. Direz-vous donc qu'ils sont devenus fous, eux aussi? Andrea Bocskor (PPE). - Elnök Úr! Főképviselő Asszony! A néhány héttel ezelőtti Ukrajna-határozat óta a helyzet sajnos nem javult, hanem a civil áldozatok számát és az ország gazdasági helyzetét tekintve nagymértékben romlott. Így fontos, hogy ismét napirendre került a téma. Bizakodással tölt el, hogy Angela Merkel kancellár és François Hollande elnök komoly erőfeszítéseket tesz az ukrán–orosz konfliktus diplomáciai megoldására és az Európai Unió is a tárgyalásos politikai megoldást támogatja, a mielőbbi békét szorgalmazza. Komoly aggodalomra ad azonban okot az, hogy az orosz vezetés még mindig nem ismeri el, hogy ők támogatják a szeparatistákat pénzzel és fegyverrel, nem vállalja a politikai felelősséget a helyzet eszkalálódásáért. Ennek következtében emberek százai halnak meg és válnak földönfutóvá ezrek, többen halnak meg értelmetlenül. Ezért többen is egyetértenek abban, hogy a konfliktusnak nincs katonai megoldása és egyaránt káros az Európai Uniónak, Ukrajnának, Oroszországnak, de elsősorban az ukrán állampolgárok érzik a helyzet súlyosságát. Ők érzik mindennapjaikban a létbizonytalanságot, ők élnek félelemben, elszegényedésben, és az orosz propaganda csak még inkább rémhírekkel súlyosbítja ezt a helyzetet. Fontos tehát, hogy azonnali tűzszünet legyen! Vonják ki a térségből a nehézfegyvereket, gondoskodjanak a civil lakosság biztonságáról, és a rendezéskor – nemzetközi garanciák mellett – vegyék figyelembe az országban élő összes nemzetiség jogainak a széleskörű biztosítását. Ez lenne a fő feladat! Richard Howitt (S&D). - Mr President, tomorrow night's summit provides a moment of great danger, but perhaps a unique moment of hope too that the repeated frustrations can be overcome and peace can succeed. Those of us in this Chamber must avoid the temptation simply to ramp up the anti-Russia rhetoric. If two EU leaders are prepared to fly to Moscow to avert what one of them called the prospect of total war in Europe, we have no less a duty to contribute to all, and any, hopes of a political solution. But if the talks fail tomorrow, we must not fail too. Talk of unwillingness to roll forward European sanctions can only undermine the strength of European unity to be able to create a change of attitude in Moscow. Indeed, the further list of names due to be published on Monday should appear because the progress we need to see can only be actual progress on the ground. Last night, Mr Pushkov from the Duma told our Parliament's committee that Russia wanted a Kosovo solution for Ukraine – this from a country that opposed it for Kosovo itself – and he said Russia had no responsibility for insurgents who have crossed from its borders when European countries have precisely taken responsibility for foreign fighters in a different sphere who have crossed from ours. Russia has to be willing to change course for peace. We have to show them we remain open for them to do so. Jaromír Štětina (PPE). - Paní komisařko, všichni neseme zodpovědnost, Evropská unie a její země nesou zodpovědnost, Evropský parlament nese zodpovědnost, Vy nesete zodpovědnost. Když Rusko anektovalo Abcházii, Evropa mlčela. Když ruská armáda vraždila 80 000 civilních obyvatel v Čečensku, Evropa mlčela. Když v roce 2008 okupovala ruská armáda Jižní Osetii, Evropa zvedla varovně prst. Když Rusko okupovalo Krym, dokázala Evropa vyslovit jen řadu protestů. Kdyby nebylo lhostejnosti Evropy, nebyla by válka na východě Ukrajiny. Přerušme ten dlouhý řetěz evropského mlčení, jinak bude kremelská agrese pokračovat dále a my za ní budeme zodpovědní. Podpořme boj Ukrajiny všemi prostředky, politickými, hospodářskými i vojenskými, včetně dodávek zbraní. Času je málo a voda stoupá. (Řečník souhlasil s tím, že odpoví na otázku položenou zvednutím modré karty (čl. 162 odst. 8 jednacího řádu).) Beatriz Becerra Basterrechea (ALDE),
pregunta de tarjeta azul
. – Señor Štětina, yo quiero apoyar precisamente ese esfuerzo por hacer todo lo que tenemos que hacer. Yo creo en la democracia y creo en la diplomacia también. Y parte de la diplomacia está también en apoyar la libertad de la señora Savchenko, porque es parlamentaria, es miembro del Consejo de Europa, y creo que es nuestra responsabilidad reforzar la diplomacia, haciendo valer lo que significan las instituciones. ¿Usted cree que debemos incluirla en Minsk, señor Štětina? Jaromír Štětina (PPE),
odpověď na otázku položenou zvednutím modré karty
. – Ano, samozřejmě diplomatická řešení jsou ta nejdůležitější. Počkejme do zítřka a do pozítřka. Jestli selžou nyní, tak už není jiného zbytí než Ukrajinu rázně a jasně podpořit. Marju Lauristin (S&D). - Mr President, coming from a country on the border with Russia, I would say that all such countries really understand that what is at stake is not only Ukraine; it is really the future of the whole of Europe; it is security and peace in the whole of Europe. Putin is obviously testing the strength and unity of all of us and we have to show that we have that strength and unity. We all hope that tomorrow in Minsk there will be success. But we should also have a plan B, because we cannot be sure that success will be achieved. And what is our plan B? What are our red lines? I suppose today is maybe not the time to voice this, but we have to think about it and we have to be ready to discuss it immediately after seeing what happens in Minsk. Because for sure Ukraine needs more humanitarian aid, and for sure Ukraine will need all our support for reforms. But also, Russia will not stop unless it knows that Europe is ready to impose sanctions which are not limited to blacklisting some names but also include an oil embargo, if needed, and other forms of economic boycott and, if needed, also to help Ukraine with ammunition. Jo Leinen (S&D). - Herr Präsident! Europas Schwäche ist Putins Stärke. Das haben hier mehrere gesagt, und das ist die Realität. Weil wir so schwach sind, kann Putin das machen, was er macht. Alle hoffen, dass morgen in Minsk vielleicht doch ein Ergebnis herauskommt. Die Diplomatie ist unsere Waffe, das ist das, was wir einsetzen. Aber ich frage auch: Was passiert, wenn Minsk nur ein weiterer Akt in einem großen Spiel ist und die Aggression weitergeht? Was tun wir dann? Tun wir nichts? Das geht ja wohl nicht. Es kann nicht sein, dass die Souveränität der Ukraine untergraben wird, dass der Versuch, ein modernes demokratisches Land aufzubauen, verunmöglicht wird. Das kann nie und nimmer akzeptiert werden. Ergo müssen wir der Ukraine auf allen Ebenen helfen, auf allen Ebenen! Das sind politische Ebenen, das sind ökonomische Ebenen. Aber wir müssen auch weiter gehen, wenn es notwendig ist. Ich meine, wir müssen trotzdem, obwohl es Sanktionen gibt, mit Russland im Dialog bleiben. 40 Jahre KSZE-Prozess, Helsinki-Prozess – man braucht einen neuen Aufschlag für die Friedensordnung in Europa. Eugen Freund (S&D). - Herr Präsident, Frau Vizepräsidentin! Wir stehen ganz offensichtlich an einem Scheideweg. Entweder ergreift Russland morgen die Chance, oder der Krieg weitet sich weiter aus. Wer gestern allerdings die Pressekonferenz von Angela Merkel mit Barack Obama mitverfolgt hat, der muss sagen, dass es Frau Merkel anscheinend gelungen ist, den amerikanischen Präsidenten zu überreden oder zu überzeugen, dass Waffenlieferungen in die Ukraine nicht wirklich helfen würden, diesen Konflikt zu beenden. Russland wird sich nämlich nicht beeindrucken lassen, nur weil der Widerstand des ukrainischen Militärs vielleicht zunimmt. Nein, Russland muss klar gemacht werden, dass es nur mit einer friedlichen Lösung gewinnen kann. Sonst bleibt es nämlich weiter isoliert. Wir müssen jetzt vor allem jene unterstützen, die der Diplomatie zum Durchbruch verhelfen wollen. Und wir müssen auch die Ukraine daran erinnern, dass sie ihre Hausaufgaben erledigt, die Korruption bekämpft, die Rechtsprechung reformiert, die Verfassung neu ausarbeitet und den Regionen mehr Selbstständigkeit gewährt. Unsere große Hoffnung besteht darin, dass morgen in Minsk die Diplomatie gewinnt. Sonst wird Europa verlieren und damit wir alle! (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Jean-Luc Schaffhauser (NI). - Monsieur le Président, ce n'est pas une question, je voulais souligner le point de vue positif de mon collège, et j'espère que son analyse l'emportera du côté des socialistes. Voilà une analyse au moins objective et positive. Președintele. - Nu e o întrebare ca atare, deci și răspunsul dumneavoastră este în ton cu întrebarea. Ajungem acum la procedura catch the eye și, deși am depășit timpul alocat, avem 16 solicitanți. Pentru că nu putem să le dăm cuvântul tuturor, am decis să dăm cuvântul câte unuia pentru fiecare grup politic. Deci am să o rog pe doamna Záborská să ia cuvântul pentru un minut. (Intervenții la cerere) Anna Záborská (PPE) - Vojnu na Ukrajine vnímam ako tragédiu. Je mi ľúto, že na oboch stranách stoja kresťania so zbraňou v ruke. História sa opakuje. V roku 1939 napadla špeciálna skupina príslušníkov Abwehru a SS prezlečených do poľských uniforiem vysielač v meste Gliwice. Tak dala Hitlerovi zámienku na napadnutie Poľska. Dnes cez ukrajinsko-ruskú hranicu prechádzajú neoznačení ruskí vojaci, ktorí po boku novoruských separatistov útočia na ukrajinskú armádu a civilné obyvateľstvo. Situácia je veľmi zložitá, ale je potrebné rokovať o mieri a využiť na to všetky možnosti. Ak Rusko nezmení svoju politiku, možno zosilniť politicky aj ekonomický tlak. Európa však musí v tejto situácii vystupovať jednotne. Niektoré členské štáty zámerne spochybňujú rozhodujúcu úlohu Ruska v tomto ozbrojenom konflikte. To by EÚ nemala tolerovať, ale ak dovolíme vojnu na Ukrajine, pripúšťame vojnu v Európskej únii. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Mr President, it seems Russia is trying to make its case in Europe and it has to be denied this by all means. The deteriorating situation in Eastern Ukraine is extremely worrisome. We are witnessing the total lack of will by Russia to stop its military and financial backing of the separatists. I believe that the European Union should do all in its power to prevent a large-scale war and every European country should support the diplomatic initiative taken by Angela Merkel and François Hollande. I strongly support the position of the Council when it states that we must make all possible efforts to find a political solution to the Ukrainian crisis. We cannot afford and we cannot allow a large-scale war in Europe to take place again. At the same time, we hope that Russia will understand the gravity of this situation and the tremendously bad effect it could have on the future security and stability of Europe. In fact, the future stability of Europe is at stake. I believe that if the peace plan ultimately fails, Ukraine should be supported by all means to defend its territorial integrity, sovereignty and independence. I might quote Margaret Thatcher and her TINA policy: There is no alternative. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н Председател, уважаеми колеги, уважаема г-жо Могерини, между политическите разговори, които се водят и които предстоят утре в Минск (които са, разбира се, изключително важни), бих искал да ви обърна внимание на един факт, който остава встрани от новините, а именно наличието и проблемите на огромните малцинствени групи, които са в Източна Украйна, точно на фронта на бойните действия, между оръдията, между танковете, между двете враждуващи групировки. Населението в Източна Украйна не е хомогенно. Там има много национални малцинства, между които и може би половин милион българи и българи-гагаузи. Тези хора в момента се намират в ужасна хуманитарна криза. Затова ви призовавам да задействате механизмите за хуманитарна помощ и хуманитарна мисия; да обърнете внимание на въпросите за принудителната мобилизация, която се чува, че се случва по тези страни; да обърнете внимание на властта в Киев, че трябва строго да съблюдава всички права и законни интереси на националните малцинства на самоопределение, на собствен език, на собствено сдружаване; да обърнете внимание на президента и ръководството на Украйна, че това е елемент от бъдещите мирни решения и преговори. Urmas Paet (ALDE). - Aitäh, eesistuja! Lugupeetud proua Mogherini! Euroopa pehme jõud on põrkunud Vene relvadega ja see on meie tänane uus reaalsus. Homsel Minski kohtumisel loodetavasti saavutatakse vähemalt uus vaherahu Ida-Ukrainas, mida siis loodetavasti juba mõne nädala pärast jälle ei rikuta sada kakskümmend korda päevas. Aga samas ikkagi – viimastel nädalatel on Ukraina kontrolli alt territooriumi jäänud järjest vähemaks. Ka täna on rünnakud jätkunud Kramatorskis ja Debaltseves. Ja vaherahu kui selline on kindlasti vajalik, aga see ei tohi viia uue külmutatud konfliktipiirkonna tekkele ja see risk on täna seal väga suur. See ei ole lahendus Euroopa 21. sajandi julgeolekuruumile. Hoolimata sellest, et kogu konfliktile lahenduse leidmine on väga keeruline, arvestades, et tegemist on põhimõttelise vastasseisuga, kas Ukraina saab ise oma tuleviku üle otsustada või mitte, tuleb igal juhul jätkata kõikide tegevustega, sh poliitiline tegevus, sanktsioonid ja ka Ukraina igakülgne ja järjest suurem abistamine. Aitäh. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL). - Senhora Mogherini, concordo consigo quando diz que precisamos de facto de uma solução de paz. Só que as soluções políticas de paz não se constroem diabolizando uma parte do conflito. No último dia 15 de janeiro, a organização Human Rights Watch, insuspeita, repetiu a acusação de que as forças de Kiev alvejam áreas civis indiscriminadamente e acusou o Primeiro-Ministro ucraniano de usar bombas de fragmentação e lançadores múltiplos de roquetes. Porque é que os Estados Unidos enviaram instrutores militares para a Ucrânia e porque é que a Ucrânia está a usar munições da NATO nos ataques a Gorlovka se a sua intenção é manter a paz? Uma solução política requer uma visão diferente do conflito e não a imposição de uma parte sobre a outra. Tem que se pedir a retirada de forças agressoras de Donbass, tem que se reconhecer o estatuto de forças beligerantes às partes em conflito - o que implica, sim, o reconhecimento ao direito de resistência a forças fascistas e ultranacionalistas - e promover um diálogo direto entre as partes em conflito. Fabio Massimo Castaldo (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, oggi siamo ai titoli di coda dell'ennesimo dibattito tra guelfi e ghibellini in quest'Aula. Allora ne approfitto per utilizzarli per un ringraziamento con un po' di amara ironia. Ringrazio i governi di due paesi fondatori, Francia e Germania, per la singolare e unilaterale iniziativa, per quanto magari animata da buone intenzioni, di questi ultimi giorni. Vorrei ricordare in particolare le parole del Presidente Hollande, il 5 febbraio 2013, in quest'Aula: Nous devons avoir la lucidité indispensable pour élaborer une stratégie afin de conduire une véritable politique extérieure commune, pour avoir une défense européenne. La France y est prête. Il est temps, là encore, d'en finir avec la dispersion des initiatives et de rassembler nos forces et nos moyens. L'Europe doit parler d'une voix et agir pour résoudre les conflits qui heurtent les consciences humaines. Che bel discorso, uno dei tanti che si sentono qua in queste sale. Peccato che poi si sia concretizzato in una nuova versione di una sedia vuota, e la sedia era quella più importante, quella della persona che dovrebbe e deve, a mio avviso, rappresentare l'Unione europea in queste sedi. Pertanto, esprimo il mio sostegno alla sua posizione e al suo lavoro e mi dispiace che appunto la Francia e la Germania si siano comportate in questo modo e con un pizzico di ironia dico di candidarli per l'Eurosceptic Award 2015. Con un po' di ironia, con amarezza e con la speranza che a Minsk vinca la diplomazia e il buon senso da parte di tutti.. (Il Presidente interrompe l'oratore) Krisztina Morvai (NI). - Mogherini biztos asszony egyetért-e azzal, hogy a nemzetközi jog betartását nemcsak Oroszországtól kellene megkövetelni, hanem Ukrajnától is. Pl. nemzeti önrendelkezéshez való jog – a nemzetközi jog által garantált egyik alapvető emberi jog. Ukrajnától meg kellene követelni azt, hogy 1. az őshonos nemzeti közösségek kollektív és egyéni emberi jogait tartsa meg és biztosítsa – legyen az akár az orosz közösség, akár a szívemhez legközelebb álló kárpátaljai magyar közösség. 2. Kárpátalja nagyrészt magyarok lakta terület. Erről a területről, ma már bizonyíthatóan, kétszerannyi embert soroznak be katonának az ukrán seregbe, mint egyéb területekről. Mi ez, ha nem jogsértés? Durva diszkrimináció. 3. Egyetlen magyar ember besorozása is sok lenne, mert ez is az emberi méltóság megsértése, és ez is az embertelen bánásmód tilalmába ütközik. Ez nem a magyarok háborúja, biztos asszony! (Încheierea intervențiilor la cerere) Federica Mogherini,
Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
. - Mr President, I will start with one of the most frequently asked questions here, indeed one recently asked by one of my Italian colleagues. What kind of mandate is there for the initiative discussed here and which – here in this room as well as in the newspapers – is called the German-French initiative? I am sure that everybody sitting in this room has heard of something called the „Normandy format“. It was started some months ago and is something we refer to in our Council conclusions. To see what kind of European Union mandate there exists behind this initiative, you can look at all the Foreign Affairs Council conclusions over the last six or seven months – and I think also some European Council conclusions. Allow me to read to you parts – not all but a few sentences – of the last Foreign Affairs Council conclusions of 19 January 2015, before the initiative was taken. In those conclusions, all 28 Foreign Ministers, and I will come back again to unity, referred to the Berlin Joint Statement by the Foreign Ministers of France, Germany, Russia and Ukraine of 21 January, and we said: „All signatories of the Minsk agreements should convene as a matter of urgency within the framework of the trilateral contact group.“ This is something which is happening at the present time. This is an OSCE, and not a European Union, exercise. However, I think it is not only our right, but our duty to recall the positive effort on the diplomatic side. Because I am saying that the present initiative is a European initiative, let me now read you a sentence that to me is the basis for our common work: „The European Union will actively support all diplomatic efforts conducive to creating a new political impetus [...]. Full implementation of the Minsk agreements as the basis for a sustainable political solution to the conflict [...] must remain the focus of such talks“. To those who ask me about the kind of mandate for this initiative, I would say that it is exactly this. It is a normal Normandy format initiative, like many of the ones that we have had. Unfortunately it has not been as successful in the last months but I hope this one will bring some results. This is a decision taken by the 28 Foreign Ministers, by the Council. So I understand if, for internal political reasons and party politics, some groups and some Members of this Parliament take it as a way of attacking one or the other, but, believe me, this is a European initiative. It goes in the European direction and has to have all Europeans supporting it and not just applauding it. Some of you have rightly said that the important thing is that it gets results. If it gets results everybody should applaud it. I would say, not only applaud it but „actively support“ it. Let me say that I am very pleased to hear, especially on this side of the Chamber, a lot of support for „more Europe“. This does not happen often and I appreciate it very much. I also appreciate having so many supporters. I know very well what my role is. At this particular moment, my role is to actively support those efforts by trying to get them to bring about a positive result. How? Firstly, by keeping our unity. Our unity makes the headlines only when we do not have it. But we all know very well that a crucial part of our response to this crisis is to keep our unity in political efforts and in diplomatic exercises, and when we exert pressure on Russia through sanctions. In recent weeks we have had two Foreign Affairs Councils. In both of them, in very difficult political conditions, we all went into a room not being 100% certain that we would come out of that room completely united along the same lines and with some substantial result. This was done. It does not make the headlines and I am happy about that. I am happy if it does not make the headlines. I am less happy if it is underlined that we are not involved in negotiations or that we are not pursuing diplomatic efforts. Maybe when I am in a room with Mr Lavrov, Mr Poroshenko, Mr Klimkin, Mr Kerry or Mr Biden this can be considered a European effort. This is a European exercise, and do not play politics around it because this is serious. (Applause) Someone spoke of where we were. They correctly said, and I will reiterate the sentence: We are at Minsk II to implement Minsk I. We have to do all that we can to make it work and this is not the day to be thinking of what we do if this does not happen. We will have a day after; we will have one week after; we will have one month after. I agree with the Member on one month after, but one day after is probably not too late. If you want a diplomatic effort to succeed, you do not start planning Plan B before you get there. That is a basic rule, not only of diplomacy but of common sense. So what we have to do now is to insist on two things. Firstly, not to have a political and security environment that does not allow the meeting tomorrow to be successful. We have a collective responsibility. Obviously it is not primarily our responsibility but it is primarily the responsibility of those on the ground. Maybe I missed something today, but I think there is an awareness of the fact that, in any kind of negotiation, whenever we get closer to the moment when the parties have to meet, violence increases. This is what worries me most. So the first responsibility we have is to keep unity. Secondly, we must direct all our work, even parliamentary diplomacy, towards achieving a result that will facilitate a common European effort. Thirdly, we should try to make sure that the environment leading to tomorrow night's meeting can allow a result. Fourthly, and in agreement with some of the last comments that were made, we must not only bring about a ceasefire but ensure the ceasefire can be implemented and monitored and that it is sustainable. This also means creating a framework for the ceasefire. Now it is not for me to go into the details of what is being negotiated now. Obviously we are talking and exchanging information, but you do not necessarily issue a press release about that. I think we are all grown up enough to understand that very well. Maybe you are right that I should not assume this. Still I think that we are all very much aware of the fact that we have different steps to take and that we have a huge historical responsibility, not only a political one. Let me touch upon two things that were mentioned because I also think they were very important. Firstly, someone mentioned the need to reinforce the role of the OSCE and the monitors; I fully agree. I am very much involved in this network of diplomatic efforts. One of the people I talk to the most is Heidi Tagliavini who is doing an excellent job. I think in this sense that we are doing a lot already but if we come to a stage where monitoring is required we definitely will need to reinforce that instrument. Another point that was raised – and I will conclude on this – concerns Ms Savchenko. I am not sure whether or not you have already received my reply to your letter about that where I tried to list what we are trying to do. This is not easy. We are in contact with lawyers and our people in the delegation are trying to attend the trial, but it is not easy to get a guarantee in that environment. We are working on that and we are aware of that. Let me assure you that this case, and other cases of people illegally detained in Russia, are being closely followed by our service. Thank you very much for this discussion. For me at least, it was useful. I hope it was also useful to send out a clear message that not only are we united when it comes to the Council, the 28 Member States, but on this matter that we can also be increasingly united in Parliament. President. - The debate is closed. Written statements (Rule 162) Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu.
— Gerbiamas Pirmininke, vyr. įgaliotine, kolegos, rytoj – ypatingai svarbi diena tiek Ukrainos žmonėms, tiek ir Europai. Gaila, kad šio svarbaus susitikimo išvakarėse, šiandien, Ukrainoje vėl liejasi kraujas, tęsiami kariniai veiksmai, žūva žmonės. Iš rytojaus susitikimo tikimės labai konkretaus rezultato – rasti nors gal ir netobulą, tačiau visas puses tenkinantį susitarimą, kad būtų kuo skubiau nutrauktas jėgos naudojimas bei susitarta dėl užimtų Ukrainos teritorijų ateities, kad ši šalis galėtų pradėti pamažu stotis ant kojų. Ukraina, prašydama kol kas netaikyti naujų sankcijų Rusijai, visam pasauliui rodo savo gerą valią, jog nepaisant itin įtemptos ir sudėtingos situacijos deda visas pastangas dėl taikaus sprendimo. Labai norisi tikėti, kad ir kitos taikos proceso šalys paseks jos pavyzdžiu. Ana Gomes (S&D),
por escrito.
– A União Europeia tem de travar a guerra de agressão que a Rússia iniciou com a ocupação ilegal da Crimeia e prossegue no Donbass, em violação do Protocolo de Budapeste de 1994, que demarcou as fronteiras russo-ucranianas em troca do desmantelamento do arsenal nuclear ucraniano. E que igualmente põe em causa a segurança global, em ações tragicamente já ilustradas pelo derrube do avião da Malaysian Airlines, no verão passado. Além dos mortos e feridos que já se contam na Ucrânia, mais tragédias podem ocorrer em resultado de voos militares e submarinos russos que cruzam espaço europeu sem identificação. A guerra não assumida que a Rússia desencadeou não é só contra a independência da Ucrânia: é contra o direito internacional e a paz global. É, queiramos ou não – e não queremos guerra –, também contra a Europa. A União não se pode esquivar. Se os esforços negociais da Chanceler Merkel e do Presidente Hollande não lograrem respeito por parte de Moscovo do Acordo de Minsk, a União Europeia terá de tomar a decisão de apoiar por todos os meios, de forma inteligente e estratégica, o esforço de defesa do povo ucraniano. Tunne Kelam (PPE),
in writing.
– Russia's expanding its influence by direct aggression and hybrid warfare against its neighbours goes far beyond concrete military actions. It poses a direct threat both to Ukrainian and European long-term security. Russia's sabre-rattling, Soviet-style propaganda of obvious lies and intolerance, financing extremist movements in Europe, has made it clear beyond any doubt that Mr Putin's strategic aim is to reduce Ukraine to the status of a failed state, unable to make independent decisions like integrating itself into the European space of rule of law. Mr Putin sees the EU not as a strategic partner but as a strategic adversary, to be split and weakened. The USA and EU have to seriously consider aiding the Ukrainian army to defend itself. This would mean providing technological and specialist assistance to equip Ukraine with adequate know-how and ICT. In the short term, the EU has to considerably increase its humanitarian and development aid to Ukraine, providing also refuge and asylum as well as enabling students to continue their studies in the EU countries. Eduard Kukan (PPE),
písomne.
– Zastavenie konfliktu na východnej Ukrajine je jednou z najväčších výziev, ktorým Únia doteraz v susedskej politike čelí. Pokiaľ nedôjde v najbližšom čase k jeho de-eskalacii, je možné, že sa vymkne úplne spod kontroly. Ďalšie konzekvencie môžu byt v takom prípade katastrofálne. Riešenie nebude jednoduché, nie však nemožné. Základom musí byť zachovanie územnej celistvosti a rešpektovanie suverenity Ukrajiny, spolu so snahou o vyhnutie sa ďalšiemu zmrazenému konfliktu. Treba uvítať iniciatívu kancelárky Merkelovej a prezidenta Hollanda a ich ponuku rokovania s Ruskom. Dúfam, že ďalšie rozhovory povedú ku konkrétnym riešeniam. Myslím si, že je potrebné udržiavať sankcie voči Rusku – spolu s možnosťou ich rozširovania – pokiaľ sa neprejaví konštruktívny prístup, ktorý je nevyhnutný k vyriešeniu ukrajinskej krízy. Rovnako musíme volať po implementácii dohôd z Minsku. Chcel by som nakoniec zdôrazniť, že tato kríza je tiež našou krízou a na jej vyriešenie je potrebná jednota v rámci Únie. David McAllister (PPE),
schriftlich.
– Seit mehr als einem Jahr erleben wir nun in der Ukraine-Krise, dass europäische Werte wie Freiheit, Demokratie und Menschenrechte auf unserem Kontinent keineswegs selbstverständlich sind. Zu unserem Leidwesen mussten wir feststellen, dass jegliche Versuche, den Konflikt in der Ukraine zu lösen, bislang ohne Erfolg blieben. Das Minsker Abkommen wurde nicht umgesetzt und in den vergangenen Wochen ist der Konflikt im Osten der Ukraine immer weiter eskaliert. Russland missachtet die territoriale Integrität der Ukraine und bricht internationales Recht. Gleichwohl dürfen wir nichts unversucht lassen, um einen Waffenstillstand in der östlichen Ukraine herbeizuführen. Das sind wir den Menschen schuldig. Deshalb begrüße ich die neue Initiative Frankreichs und Deutschlands, einen weiteren Versuch zu unternehmen, um eine diplomatische Lösung des Konflikts herbeizuführen. Oberstes Verhandlungsziel in Minsk muss ein Waffenstillstand in der Ostukraine sein, um die Sicherheitslage in der Region zu stabilisieren und die Voraussetzungen für eine Deeskalation des Konflikts zu schaffen. Bei den weiteren Verhandlungen ist entscheidend, dass der Westen weiterhin mit einer Stimme spricht. Das gilt nicht nur für die Mitgliedstaaten der Europäischen Union, sondern ebenso für die Allianz zwischen den Vereinigten Staaten von Amerika und uns in Europa. Sie muss wie bisher fortbestehen. Κωνσταντίνος Παπαδάκης (NI),
γραπτώς.
– Στην αρένα των πολεμικών συγκρούσεων όπου αιματοκυλιέται ο λαός της Ουκρανίας και στα τραπέζια των διαπραγματεύσεων των ιμπεριαλιστών όπου υποκριτικά μιλούν για ειρήνη, ακονίζονται τα μαχαίρια των οξυμένων ανταγωνισμών για την ενέργεια και τα άλλα τους συμφέροντα. Οι ΗΠΑ, η ΕΕ και το ΝΑΤΟ είναι αυτοί που προχώρησαν στην ιμπεριαλιστική επέμβαση στην Ουκρανία στο πλαίσιο του ανταγωνισμού τους με τη Ρωσία. Τώρα οι ΗΠΑ στέλνουν όπλα, το ΝΑΤΟ με απόφαση των υπουργών Άμυνας και με σύμφωνη γνώμη και της ελληνικής κυβέρνησης τριπλασιάζει το στρατό του και πολλαπλασιάζει τα εκστρατευτικά σώματα και τις βάσεις του στις γειτονικές χώρες. Το ΚΚΕ καλεί το λαό σε επαγρύπνηση και καταδικάζει την απαράδεκτη νέα επέκταση κυρώσεων και την προετοιμασία και εφαρμογή πρόσθετων μέτρων σε βάρος της Ρωσίας που αποφάσισαν οι επικεφαλής της ΕΕ. Πρόκειται για απόφαση που συνυπέγραψε και η νέα κυβέρνηση ΣΥΡΙΖΑ-ΑΝΕΛ στην Ελλάδα, παρά τους αρχικούς της λεονταρισμούς, και που ρίχνει νέο λάδι στη φωτιά, φέρνοντας νέα δεινά στους λαούς. Το ΚΚΕ καταγγέλλει τη βιομηχανία αντικομμουνιστικών διώξεων σε βάρος του ΚΚ Ουκρανίας, με στόχο την απαγόρευση της δράσης του, τη δίωξη μελών και στελεχών του. Τα μέτρα σε βάρος του και οι εθνικιστικές κραυγές συνιστούν σήμα κινδύνου για τον Ουκρανικό λαό και αποτελούν μήνυμα ότι εντείνονται τα ιμπεριαλιστικά σχέδια στην περιοχή και ότι κλιμακώνεται η αντεργατική επίθεση σε βάρος του. Ioan Mircea Pașcu (S&D),
in writing.
– The recent intensification of Russian and Russian backed violence in Eastern Ukraine aims at two targets: one military, another diplomatic. Militarily, it becomes increasingly clear that the Russian side is attempting, first, to „correct“ the Debaltsevo „salient“, thus improving the separatists' frontline position and, second, to conquest of the city of Mariupol, a big step forward towards establishing a land corridor between Russia and Crimea, otherwise very difficult to provide for after the illegal annexation. Diplomatically, even before the peace initiative of Chancellor Merkel and President Hollande, some analysts suggested that Moscow wanted to increase the level of violence in order to bring the western powers to the negotiating table. The problem is that, given the primacy of military action, in Moscow's eyes, diplomacy seems designed to buy time for the completion of the military objectives; hence, the lack of results during the meeting of the three leaders. The reverse is also true: a potential ceasefire in Minsk should be followed immediately by the initiation of the process of giving a political solution to the conflict. Otherwise, it will be another lost opportunity with even worse consequences. Ivan Štefanec (PPE),
pisomne
– Základom pre mierové riešenie je naplnenie dohody z Minska, ktorá zaručuje zachovanie ukrajinskej územnej celistvosti a zároveň uspokojuje požiadavky rusky hovoriacich obyvateľov. Pre jej naplnenie je však potrebné prímerie, ktoré nie je možné bez zastavenia ruskej vojenskej podpory separatistov. Európska únia musí využiť všetky mierové prostriedky na zastavenie ruskej agresie a porušovanie medzinárodných dohôd. Richard Sulík (ECR),
písomne.
– Plne si uvedomujem vážnosť situácie na Ukrajine a podporujem všetky snahy o mierové riešenie, vrátane sankcií EÚ voči Rusku. Rovnako anexiu Krymu odsudzujem ako krok, ktorý bol v rozpore s medzinárodným právom. Zásadne však nesúhlasím so všetkými doterajšími snahami Európskej únie o poskytnutie finančnej pomoci pre Ukrajinu. Dôvodom zlej ekonomickej situácie na Ukrajine totiž nie je konflikt s Ruskom, ale dlhoročné zanedbávanie reforiem a korupcia u všetkých ukrajinských vlád za posledných 20 rokov. Túto situáciu tak nemôžu vyriešiť pôžičky Európskej únie, ale len skutočné reformy, ktoré budú viesť k väčšej konkurencieschopnosti Ukrajiny. Túto úlohu by si preto aj naďalej mal plniť Medzinárodný menový fond, ktorý má pri záchrane problémových krajín rozhodne väčšiu úspešnosť ako Európska únia. Indrek Tarand (Verts/ALE),
in writing
– Recent events in Ukraine, such as the indiscriminate shelling of civilians in Mariupol, clearly illustrate the need to develop the CSDP to its full potential, in order to increase the Union's capability to react adequately to the situation. Russia's naval chief Admiral Vladimir Vysotsky once said that with Mistral warships Russia would have won the 2008 war against Georgia „in 40 minutes instead of 26 hours“. This assessment clearly indicates that Mistral ships would be a very effective platform in the Black Sea. As almost everyone has realised by now, it would be insane to support Russia's expansionist polices in the region by delivering these warships to them at any point in time. As the attacks on both Georgia and Ukraine have shown, Russia's expansionism is not a one-off isolated incident. Last month the Parliament condemned Russia's aggressive expansionist policies in Ukraine, however, words alone cannot solve the crisis. An effective contribution from the Union to remedy the imbalance of power between Russia and Ukraine would be to acquire and man the Mistral ships, and send them as reinforcements to Ukraine. (The sitting was suspended for 10 minutes) PRESIDENZA DELL'ON. DAVID-MARIA SASSOLI Vicepresidente 12.   Hodnotící konference stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní v roce 2015 (NPT) (rozprava) Presidente. - L'ordine del giorno reca la discussione sulla dichiarazione del Vicepresidente della Commissione/Alto rappresentante dell'Unione per gli affari esteri e la politica di sicurezza sulla Conferenza di revisione del trattato di non proliferazione delle armi nucleari (TNP) nel 2015 (2015/2555(RSP)). Federica Mogherini,
Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy. — Mr President, let me first of all thank you for this debate. The upcoming NPT Review Conference, which will be held in New York from 27 April to 22 May, is something to which I attach a great deal of importance. It is the most important event on global non-proliferation and disarmament this year. I announced already during the hearing in this Parliament in October that I intended to put in a great deal of work on this and I can confirm that I intend to participate in the Review Conference, in the opening session, and to address the meeting. I also believe that the role of Parliament in this is crucial. If I am not mistaken, it was the case in 2010 that Parliament adopted a resolution helping to shape the European Union position and I think that it will be extremely good – well, this is our first chance – to have a constant dialogue so that our position is somehow a common European position, taking in the view of Parliament too. Let me thank you too for all those occasions where the EEAS has been invited to relevant committees on this topic. It is something I appreciate very much. Now, coming to this year's Review Conference, there is a mixed outlook, as you know very well. There are different views on the level of implementation of the 2010 Action Plan, and these views are probably quite difficult, or increasingly difficult, to reconcile. I think that, in this context, it is also important not to lose sight of a couple of issues that are regional issues but still relevant to the conference itself. On one side, the ongoing negotiations with Iran that the European Union, as you know, is facilitating – I am personally facilitating – following a UN Security Council resolution and which could demonstrate that a peaceful solution to a serious issue is possible and mutually profitable for all. Another element that is likely to influence the outcome of the Review Conference is the fact that the Conference on the Weapons of Mass Destruction-Free Zone in the Middle East, which was one of the key elements of the 2010 Action Plan, has not taken place yet. Here let me thank the facilitator of this for his efforts – his endless efforts – and I hope that all our support can lead to the conference being convened sooner rather than later. When it comes to the disarmament pillar of the NPT, there has been a growing debate, taking place mostly outside of NPT meetings, on the issue of the catastrophic humanitarian consequences of any use of nuclear weapons. A major international discussion on this subject was recently held in Vienna, organised by Austria. While some want to elaborate a legal ban on nuclear weapons, others advocate a building-block approach to disarmament with step-by-step nuclear reductions, taking into account the current security environment. It is an ongoing debate. As you know the European Union has different Member States, with different histories, different positions, and different sensibilities we would say. But I was encouraged first of all by the fact that during the recent conference in London, the five NPT nuclear-weapon states reconfirmed their commitment to achieving a world without nuclear weapons, in accordance with the goals of the NPT, and made further contributions to developing the mutual confidence and transparency which is essential to making progress towards multilateral nuclear disarmament. I think that the conference – even if, as I said, we are still in the process of shaping our formal position on that – should deliver a vision first of all on how to strengthen the Treaty as a whole. We are, as I said, currently preparing with our Member States the common position for the conference and I think that even if the Member States' mix is complex – nuclear weapon states, NATO members, neutral states – I am confident that we will achieve a common position as we have done in the past. I believe personally, but this is also the EU position, that the NPT is and has to remain the cornerstone of the global nuclear non-proliferation regime, as the essential foundation for the pursuit of nuclear disarmament. It is also an important element in the further development of nuclear energy applications for peaceful purposes. We, as you know, support the universalisation and the effective implementation of the NPT. I believe that we will have to continue to promote a more comprehensive, balanced and substantive implementation of the Action Plan adopted at the 2010 NPT Review Conference, and this Action Plan has been our common roadmap to this Review Conference. However, I believe that we will also call on all NPT States Parties to live up to their commitments of 2010 and to do all that we can to ensure that the Conference delivers a common vision on how to implement these commitments. I know that we do not have so much time but let me quickly go into some of the details of the European Union position, as it is shaping up with regard to the three NPT pillars, with the caveat that the common position is not official yet and is underdeveloped. On disarmament, we have to reaffirm, I believe, that it is our commitment to pursue nuclear disarmament in accordance with Article 6 of the NPT and stress the need for concrete progress in this field, especially through an overall reduction in the global stockpile of nuclear weapons. We will welcome the considerable reductions made so far, taking into account the special responsibility of the states that possess the largest arsenals, and we will welcome indications of progress reported by the United States and the Russian Federation in implementing the new START Treaty and strongly encourage them to seek further reductions in their nuclear arsenals, including strategic, non-strategic, deployed and non-deployed weapons, and in this atmosphere I guess this will be the most challenging exercise. We will welcome and encourage the nuclear-weapons states' conferences on the follow up of the 2010 NPT Review Conference, including confidence-building, transparency, verification activities and discussions on reporting. We will stay committed to Treaty-based nuclear disarmament and arms control and stress the need to renew multilateral efforts and revitalise multilateral negotiating bodies, in particular the Conference on Disarmament. The ongoing stalemate, including the persistent failure to agree on a programme of work remains, I think, not only troubling but also unacceptable. I think it is time to call for the immediate commencement and early conclusion of the negotiations, in the Conference on Disarmament, on a treaty banning the production of fissile materials for nuclear weapons or other nuclear explosive devices. One point to which I attach particular importance and on which I have always been active personally is the Comprehensive Nuclear-Test-Ban Treaty (CTBT), which I believe is of crucial importance to nuclear disarmament and non-proliferation. I would continue, even personally, to work for its entry into force as a top priority (obviously not only by myself but by the European Union), continuing to promote this objective not only to diplomatic action but also to financial engagement. We have contributed substantially to the CTBT Organisation since 2006 and I take the opportunity to thank Parliament for its support for the CFSP financing provided to this end. As I said, I have been and I will stay personally engaged in the efforts made by the CTBT Organisation regarding the dialogue with the Annex 2 states whose ratifications are needed for the Treaty to enter into force. On non-proliferation, the European Union view: the international community continues to be faced with major proliferation challenges. This is very evident to us and must be addressed in a resolute way in order to maintain the credibility and the effectiveness of the NPT regime. I would stress the primary responsibility of the UN Security Council for maintenance of international peace and security, including the cases of non-compliance. I will not mention individual cases; if necessary, I could go back to some cases that Members might raise in their speeches. On the peaceful use of nuclear energy: the EU will reaffirm its support for the right of all parties to the Treaty to develop research, production and use of nuclear energy for peaceful purposes, without discrimination, and in conformity with the Treaty. Let me at the very end – last but not least – mention nuclear security. I think that the Nuclear Security Summit process is crucial and stays crucial. I personally followed it when I was a Member of Parliament myself and a minister afterwards. I think it is key to reducing the threat of nuclear terrorism, something that is still very relevant, and to securing all vulnerable nuclear material in the coming years. We are, and stay, committed to supporting the leading role played by the IAEA, including through financial support provided by the European Union to the Nuclear Security Fund. It has been substantial – EUR 40 million since 2004 — and for that I also have to express my gratitude to Parliament for having chosen to support that financial effort. Thank you very much and I am looking forward to your ideas. Michael Gahler,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Herr Präsident! Frau Hohe Vertreterin, ich danke Ihnen herzlich für Ihr Statement. Ich glaube, bei diesem Thema haben wir einen sehr breiten Konsens hier im Hause. Es ist wichtig, dass auch diese Konferenz von uns Europäern mit einer gemeinsamen Haltung bestritten wird. Auch bei diesem Thema gilt: Da sind wir gemeinsam stark. Ich hoffe, dass wir in den Verhandlungen mit dem Iran doch zu einem Abkommen kommen werden. Also, wir unterstützen hier von ganzem Herzen die Bemühungen der Gruppe 3 + 3. Wenn wir in dem Bereich zu einem Deal mit diesem Land kommen, wird sich das insgesamt doch sehr positiv auf den Non-Proliferation-Prozess auswirken. Ich mache mir weiterhin große Sorgen über ein Land wie Nordkorea, Stichwort Atomtest-Verbot. Dieses Land hält sich nicht daran. Es ist unberechenbar. Ich glaube, es ist ganz wichtig, dass wir in dem Zusammenhang insbesondere mit China in engem Kontakt bleiben, um diesen Herrn dort in Pjöngjang im Zaum zu halten. Ich fürchte, dass wir bei einem Punkt – nämlich, Anreize zu schaffen – ein sehr schlechtes Beispiel erlebt haben in Zusammenhang mit Russland und der Ukraine. Denn das Budapester Übereinkommen von 1994 hatte ja als zentralen Punkt, dass die Ukraine auf ihre Atomwaffen verzichtet und im Gegenzug dafür von den Großen, von den USA, Russland und Großbritannien, seine Grenzen garantiert bekommt. So, wie Russland sich in diesem Fall verhält, ist das natürlich kein Anreiz für ein Land, auf Atomwaffen zu verzichten. Im Gegenteil, es hat auch den Effekt, dass sich manche Länder überlegen, ob es nicht vielleicht eine bessere Versicherung wäre, sich Atomwaffen überhaupt erst zuzulegen. Das kann nicht in unserem Interesse sein. Auch aus diesem Grunde sollten wir hoffen, dass Russland auf den Weg des Friedens in Europa zurückkehrt. Ana Gomes,
em nome do Grupo S&D
. – Assinalam-se setenta anos sobre as catástrofes de Hiroshima e Nagasaki e desde que temos o Tratado de Não Proliferação. Apesar dele quase duplicou o número de Estados com arsenais nucleares fora do regime de monitorização internacional. É altura de exigirmos e de nos empenharmos para que o NPT conduza à eliminação total de armas nucleares no mundo. O momento é de urgência, e não apenas por causa da Conferência de Revisão este ano. Mais uma vez assistimos a um conflito de geoestratégico na Europa, com guerra na Ucrânia, provocada perigosamente por uma potência nuclear, a Rússia, em violação de um tratado de regulação nuclear, o Protocolo de Budapeste de 1994. Mas o ressurgimento da guerra e do conflito armado e do terrorismo em solo europeu e na vizinhança mais próxima, Médio Oriente e Norte de África, por atores estatais e não estatais, não pode justificar uma corrida aos armamentos. Pelo contrário, o mundo tem de demonstrar que aprendeu com os erros do passado. As armas nucleares não são dissuasoras, muito pelo contrário, proliferação conduz a mais proliferação. Temos de conseguir a adesão ao Tratado de Não Proliferação Nuclear por parte de Israel, da Índia, do Paquistão, e o reingresso da Coreia do Norte no regime de desarmamento e no controlo pela Agência Internacional de Energia Atómica. Até aqui falhámos em dar eficácia ao NPT. Falham os estados nucleares mais antigos: Estados Unidos, França, Reino Unido, Rússia e China, que, enquanto mantiveram arsenais nucleares. Não terão autoridade moral para pregar o desarmamento a outros países e falham aqueles que, nas últimas décadas, entraram no clube dos estados nucleares recusando aderir ao NPT. Não divulgam o número de ogivas nucleares, recusam o controlo internacional e assim alimentam mutuamente suspeitas e desconfiança. Casos da Índia, Paquistão, Israel e Irão. Para garantir o reforço do NPT é também preciso, como sublinhou a Senhora Alta Representante, que o CTBT entre definitivamente em vigor. Senhora Alta Representante, para além da posição comum para a próxima conferência de revisão do NPT, precisamos que a adesão ao NPT, por parte de quem ainda não o fez, integre os diálogos regulares da União Europeia com os países implicados. É vital que a União use as suas capacidades diplomáticas como ator de segurança global, desenvolvimento, comércio, potência energética, etc. para fazer do NPT um verdadeiro regime global vinculativo que elimine os arsenais nucleares e isto implica também fazer o trabalho de casa, com as potências nucleares da União Europeia, França e Reino Unido. Ангел Джамбазки,
от името на групата ECR
. – Г-н Председател, уважаеми колеги, уважаема г-жо Комисар, на първо място държа да кажа, че съм впечатлен от Вашата издръжливост за пореден ден в залата, за което Ви поздравявам. А сега по темата. Договорът за неразпространение на ядреното оръжие е единствен по рода си международен договор, целящ да предотврати разпространението на ядрени оръжия и се насърчава мирното използване на ядрената технология. Но днес, предвид обстоятелствата и заплахите от Ислямска държава и въобще от ислямския екстремизъм, трябва много да внимаваме, когато говорим за разоръжаването на ядрените арсенали. Именно затова призовавам участниците в предстоящата конференция за преглед на договора да концентрират усилията си върху опасността ядрени арсенали да попаднат в нежелани ръце, а не само в начините те да бъдат разоръжени. Да признаем, да, има мнение, че тези оръжия за масово унищожение са заплаха за човечеството, но те също така представляват основен елемент от националната сигурност на много страни и са гарант за стабилност, сигурност и мир в много региони. Съвременните условия налагат по-скоро да поставим акцент върху повишаването на сигурността на ядрените оръжейни системи. Именно затова смятам, че разоръжаването на ядрените арсенали трябва да бъде постигнато постепенно и само посредством международни договори и сътрудничество в тази сфера, като същевременно продължаваме да насърчаваме мирното използване на ядрената технология, защото първото ми убеждение е, че по-чиста, по-сигурна и по-евтина енергия от ядрената няма. Примерите за това в Европа са много, например централата в Козлодуй. Sabine Lösing,
im Namen der GUE/NGL-Fraktion
. – Herr Präsident! Ich frage mich, warum diesem Parlament die Überprüfungskonferenz des Atomwaffensperrvertrags heute nur eine Aussprache wert ist und nicht doch eine Entschließung zu diesem wirklich lebenswichtigen Thema. Das wäre ein wichtiges und notwendiges Zeichen gewesen. Der Atomwaffensperrvertrag war die Konsequenz nach den US-Atombombenabwürfen auf Hiroshima und Nagasaki. Die Drohung mit Atomwaffen ist kein politisches oder militärisches Mittel und darf es nie wieder sein. Doch auch zwei Jahrzehnte nach Ende des Kalten Kriegs ist die Erde noch immer von Tausenden Kernwaffen verseucht. Der Bürgerkrieg in der Ukraine darf nicht der Anlass sein, den Vertrag zu gefährden. Im Gegenteil! Wir müssen diskutieren, welche Rolle die EU spielen soll, kann und, ja, besonders spielen will. Es ist doch unbestritten, dass es Hardliner auf verschiedenen Seiten gibt. Und doch haben am vergangenen Wochenende die fünf Atommächte China, Großbritannien, Russland, die USA und Frankreich eine gemeinsame Erklärung verfasst, die den Willen zu nuklearer Abrüstung und die diplomatische Konfliktlösung bekräftigt. Doch nicht nur hier in diesem Haus scheint das nicht von großem Interesse zu sein. Auch die Presse berichtet kaum darüber, obwohl genau solche Konferenzen gerade in dieser Zeit eine vertrauensbildende Maßnahme sein können und dem Friedenswillen aller Parteien Glaubwürdigkeit verleihen würden. Was diese Welt braucht, ist die Stärkung der Stimmen der Vernunft und eine ständige Politik der Entspannung. Atomwaffen bedrohen schließlich das Leben aller. Bodil Ceballos,
för Verts/ALE-gruppen
. – Herr talman! Jag är glad att höra att det finns ett engagemang hos kommissionären i den här frågan. Jag tyckte också att jag uppfattade mig höra att kommissionären gärna har ett brett samarbete med oss i parlamentet och gärna ser en resolution i frågan. Precis som Sabine Lösing alldeles nyss tog upp så ser det inte ut att bli en resolution här från parlamentet den här gången, till skillnad mot tidigare NPT-översyner. Jag skulle därför vilja uppmana mina kollegor här att vi faktiskt också ställer oss bakom en gemensam resolution, de partigrupper som ännu inte har gjort det. Precis som också Michael Gahler sa så har vi ju egentligen en bred samsyn. Varför är vi då rädda att uttrycka den och ge kommissionären det stöd som vi vill ge henne i det här väldigt viktiga arbetet? Som vi ser det så är icke-spridningsavtalet en oerhört viktig fråga, och det är viktigt att vi inte låter det urvattnas. Vi hade en hearing om det här härom veckan i utskottet. Som jag förstod det då så är förutsättningarna inte så där jättegoda att få till skärpningar av avtalet. Snarare ser det idag ut som att parterna i icke-spridningsavtalet under 2015 års översynskonferens bara kommer att konstatera att de inte kunde genomföra den handlingsplan som antogs 2010. Detsamma gäller de handlingsplaner som antagits innan dess. Så om vi eller medlemsstaterna inte är ute efter att lägga ner det här avtalet så är vi i en avgörande tid just nu. Detta samtidigt som vår säkerhetsmiljö i öst och syd har förändrats dramatiskt till det sämre och därmed också ökat risken att vapnen faktiskt kommer att användas. Så om EU inte är med och är pådrivande i arbetet så är risken väldigt stor att vi snart kommer att stå inför en kärnvapenanarki i en alltmer instabil värld. Jag vill därför uppmana kommissionär Mogherini att göra sitt yttersta för att få till en stark och progressiv gemensam ståndpunkt inför översynskonferensen. Det är viktigt att EU är en stark aktör för nedrustning. Jag skulle också gärna vilja höra hur kommissionären ser förutsättningarna för att faktiskt få till en skärpning av avtalet istället för en urvattning. Mike Hookem,
on behalf of the EFDD Group
. – Mr President, since the signing of the Treaty on the non-proliferation of nuclear weapons a lot of work has been done by signatories to reduce, and ultimately abolish, nuclear arsenals, including the UK. The end of the Cold War did not bring relief from the threat posed by nuclear weapons and, in many ways, with their potential proliferation to more States and even terrorist organisations, the situation is worse. Recent events in Eastern Europe and the Middle East have shown just how quickly security can break down. I have no doubt there are some fanatics within this Chamber who would wish to see further centralisation of Member States' security and defence. But in the perilous world we live in it is vital for British national security that the levels of nuclear disarmament and non-proliferation policy remain firmly in Member State hands. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Mr President, High Representative, first of all the good side of the apple: lack of progress in nuclear arms control shows the need for a higher level of ambition in the upcoming 2015 Review Conference of the parties to the Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons (NPT). There is one very positive recent element which gives us an opportunity to restore confidence in the possibility of limiting sensitive nuclear activities: progress in the talks with Iran since the election of their new government. Fundamental disagreements on key issues seem to have been overcome. I believe we should translate progress in the talks with Iran into an agreement that establishes a comprehensive joint action plan enacting strong non-proliferation instruments for verification and as safeguards. Such a forward-looking and meaningful agreement, if translated into broad international norms, would be a great boost to the NPT talks. This is my opinion: it is absolutely necessary. More transparency and disarmament on the part of nuclear weapon states are a fundamental step forward in the European security strategy. Now the bad side of the apple: let me remind you, High Representative, of the Budapest Memorandum that already was mentioned here from 1994, that led to the fact that Ukraine gave up its nuclear weapons in exchange for security guarantees. That risks undermining the non-proliferation process, while the crisis in Ukraine shows disrespect for the security guarantees. Let me, personally, thank you for your patience and for your cooperation. Marek Jurek (ECR). - Panie Przewodniczący! Tak jak musimy przeciwdziałać rozpowszechnianiu broni jądrowej, tak też musimy reagować na państwa, które grożą jej użyciem. Wiemy przecież, że broń jądrowa była nie tylko narzędziem masowego zniszczenia, ale również narzędziem terroru państwowego. Od początku tego już wcale nie krótkiego wieku Rosja w swojej doktrynie wojennej zakłada użycie broni jądrowej przeciwko państwu nienuklearnemu. Bardzo zachęcam Panią, Pani Wiceprzewodnicząca, żeby na nadchodzącej konferencji powiedzieć o niedopuszczalności takiego stanowiska. W praktyce stanowisko rosyjskie oznacza groźbę użycia broni jądrowej przeciwko jednemu z członków Unii Europejskiej. Uzyskanie deklaracji o niedopuszczalności użycia przez państwo nuklearne broni jądrowej przeciwko państwu, które tą bronią nie dysponuje, byłoby bardzo ważnym krokiem w kierunku uczynienia świata bardziej bezpiecznym i przede wszystkim w kierunku większego bezpieczeństwa narodów, za które odpowiadamy. Zachęcam Panią, Pani Wiceprzewodnicząca, do wystąpienia z taką inicjatywą na konferencji, która nadchodzi. Fabio Massimo Castaldo (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, NTP e CTBT sono acronimi purtroppo perfettamente sconosciuti per troppi milioni di cittadini europei e acronimi che strappano un sorriso amaro a coloro che si occupano di relazioni internazionali. Il sorriso è davvero amaro pensando alle bellissime aspirazioni di questi trattati che, nella stragrande maggioranza dei casi, vengono disattese proprio da quelli Stati ai quali sono prioritariamente rivolte. Mi rivolto in particolare ai cinque che siedono nel Consiglio di sicurezza dell'ONU con diritto di veto, per non parlare di India, Pakistan, Nord Corea e Israele. Nessuno di questi Stati ha mai tolto l'impiego di queste armi dalla propria dottrina militare e quindi è normale vedere rinvii, posizioni tattiche, assenze ingiustificate e ingiustificabili. Lo sa bene chi era presente a Oslo nel marzo 2013, a Nayarit nel febbraio 2014 e da ultimo a Vienna. Il nostro impegno per un disarmo nucleare multilaterale, come lei diceva prima, signora Alto rappresentante, deve essere comune e totale verso i nostri Stati membri e verso tutti gli altri Stati che hanno simili arsenali, specie in un momento come questo in cui sappiamo bene che tipo di confronto geopolitico sta avvenendo sul terreno ucraino. Dobbiamo dotarci di uno strumento giuridicamente vincolante e, da questo punto di vista, saluto con favore la possibilità di una risoluzione del Parlamento. Un pensiero per chiudere sui test nucleari e il CTBT. Chiedessero agli abitanti delle Isole Marshall che hanno fatto da cavia per un inferno nucleare che cosa vuol dire e quanto è importante la necessità di avere un bando totale di questi tipi di esperimenti e noi sosteniamo la loro richiesta di un risarcimento da parte degli Stati Uniti. Jeppe Kofod (S&D). - Mr President, I would like to thank the Vice-President for a very strong statement on proliferation. Nuclear non-proliferation is no longer headline news. For many of my generation and those of younger years it seemed like a problem of the past, conjuring images of a Cold War thought long gone. But tensions between nuclear power states are now at their highest point for decades. Most pressing is of course the situation in Ukraine, where a proxy war is being fought with Russian weapons and combatants. East and West are again locked in an icy conflict. Whilst our American allies consider weapon deliveries, the European Union must press on for de-escalation of conflicts and for non-proliferation of nuclear weapons. Current tensions call for renewed trust and perhaps indeed renewed inspections to ensure that current agreements are honoured. The EU must do all it can to ensure that the NPT framework does not evolve into another forum for conflict. I urge you therefore to state clearly, on behalf of the European Union, that current tensions with Russia and the West must not halt, slow or any way impede already agreed reduction targets for nuclear arms. Zigmantas Balčytis (S&D). - Branduolinio ginklo plėtros klausimas yra įvairiapusis, sudėtingas ir priklauso nuo bendros situacijos pasaulyje. Todėl realiai žvelgiant į būsimą susitikimą dėl branduolinio ginklo neplatinimo sutarties peržiūros yra visiškai aišku, kad lengvo sprendimo nebus. Iki šiol tebeturime neišspręstas problemas su Iranu dėl jo branduolinės programos vystymo, Šiaurės Korėja, kurios veiksmų prognozuoti yra neįmanoma, šiandien yra iškilusi Ukrainos krizė ir tam tikros jos dalies okupacija. Todėl šiandien mes esame įžengę į naują etapą, kuriame aštrėja Rusijos ir Vakarų priešprieša, todėl branduolinio ginklo klausimas tampa ypatingos politinės svarbos. Ši sutartis buvo vienas reikšmingiausių Šaltojo karo metais sudarytų susitarimų, kuris leido iki šiol išvengti branduolinio ginklo panaudojimo kariniams tikslams. Todėl norisi tikėti, jog tariantis dėl sutarties peržiūros ir šiuo itin sudėtingu laikotarpiu politinė valia bei bendras siekis užtikrinti ilagalaikę taiką ir stabilumą pasaulyje bus pagrindas naujam susitarimui. Brando Benifei (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signora Alto rappresentante, in vista della nona revisione quinquennale dell'NPT è un peccato che il Parlamento abbia deciso per questa volta di non presentare una risoluzione, interrompendo una pratica consolidata sino agli anni precedenti. Ci furono infatti risoluzioni sia nel 2005 che nel 2010. In questo modo rinunciamo a esprimere la nostra voce pienamente. In un momento incerto come quello che stiamo attraversando, penso ai tesi negoziati con la Russia sull'Ucraina, ma anche al momento cruciale per una possibile conclusione dei colloqui con l'Iran sul nucleare, il lavoro del nostro Alto rappresentante avrebbe senza dubbio beneficiato di un sostegno politico formale da parte del Parlamento. Questa volta, infatti, non si tratta soltanto di pensare nel lungo termine, non è una questione sullo sfondo. La non proliferazione nucleare ha un impatto su alcuni degli scenari più delicati per l'azione esterna dell'Unione. Ecco perché a mio parere abbiamo perso un'occasione, ma ciò non ci esime dal proseguire il nostro lavoro e, perché no, dall'immaginare nuove strade per uscire dallo stallo attuale. Penso in particolare all'iniziativa umanitaria per il disarmo nucleare, che nella Conferenza di Vienna dello scorso dicembre ha raggiunto un vero e proprio momentum con l'adesione di 44 Stati, e che dovremmo considerare seriamente come possibile opzione per rilanciare l'ambizione originaria dell'NPT. Procedura „catch-the-eye“ Julie Ward (S&D). - Mr President, I am working very closely with civil society and would therefore ask the relevant authorities to take into account the growing concern of these organisations and of the non-nuclear arms states regarding the threats to human life and to the planet posed by the very existence of nuclear weapons. Along with political representatives from more than 160 countries, I attended the Vienna conference hosted by the Austrian Government to discuss the humanitarian consequences of nuclear weapons. This was preceded by an equally significant civil society forum. The concerns of these organisations and the people they represent must be taken into account regarding non-proliferation and an eventual ban. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, pridružujem se onim kolegicama i kolegama koji su ovdje govorili cijelo vrijeme o tome kako nam treba rezolucija. Mislim da ovaj Europski parlament na ovoj temi je, i ovoga puta, pokazao da razmišlja zajedno i da smo svjesni opasnosti od nuklearnog naoružanja. Ne samo zato što mislimo da bi neke zemlje to možda mogle iskoristiti protiv demokracije i protiv svega onoga za što se mi zalažemo, nego prije svega zato što bi čitav svijet došao u pitanje. Zato želim naglasiti da nam rezolucija treba, pogotovo kada sam čuo sve one principe o kojima gospođa Mogherini govori, a to su razoružanje, smanjenje zaliha, efektivno smanjenje zaliha. Postignimo barem nešto. Postignimo barem zabranu nuklearnih pokusa. Mislim da je to nešto što smo dužni ovoj planeti i barem na taj način završimo ovu Revizorsku konferenciju. João Ferreira (GUE/NGL). - Senhor Presidente, o desarmamento nuclear a nível internacional é de vital importância. É necessário defender e reforçar o Tratado de Não-Proliferação e a sua ratificação por todos os Estados. No atual contexto internacional, os perigos são evidentes. No respeito pelo espírito e pela letra do Tratado, impõe-se o desarmamento e o fim do desenvolvimento, produção e armazenamento de novas armas nucleares. Os Estados Unidos e a NATO, mantendo uma esmagadora supremacia em forças convencionais, não prescindem do seu vasto potencial nuclear, insistindo na manutenção de armas nucleares na Europa e na Ásia e inviabilizando a criação de uma zona livre de armas nucleares no Médio Oriente. A retórica subjacente à doutrina nuclear dos Estados Unidos, revista por Obama, assenta na duplicidade de critérios e na instrumentalização do Tratado de Não-Proliferação e representa um fator de perversão do seu conteúdo e um fator de ameaça à paz mundial. Veja-se como Israel – que, ao contrário do Irão, possui armas nucleares e não assinou o tratado – goza de uma total impunidade. Aliás, com a cumplicidade da União Europeia, como fica, mais uma vez, aqui à vista. E deixe-me apenas acrescentar: é lamentável, já aqui foi dito, que os maiores grupos políticos, como o PPE e os Socialistas, tenham inviabilizado a possibilidade de discussão e aprovação neste Parlamento de uma resolução sobre o Tratado de Não-Proliferação. Ignazio Corrao (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, parliamo della revisione del trattato di non proliferazione delle armi nucleari che avrà luogo a New York nel maggio 2015. È triste parlare dopo settant'anni ancora di armi nucleari. Perché la verità è questa: ancora si ritiene l'arma nucleare come una cosa importante, una cosa di cui non si può fare a meno, tanto è vero che in molti Stati non occidentali si fa la corsa al know how per capire come ci si può dotare di armi nucleari che possano offendere non che possano difendere o che possano garantire la sicurezza. Sento ancora parlare di garantire la nostra sicurezza attraverso le armi nucleari, ma la sicurezza di chi? Penso che ormai siamo arrivati al punto in cui le armi nucleari dovrebbero scomparire proprio dalla faccia della terra, perché sono soltanto una minaccia al genere umano, non servono proprio a niente. Purtroppo noi diplomaticamente, come Unione, non abbiamo nessun potere e quindi chi ce le ha e chi le vuole fare continuerà a farle, sono parole e resteranno al vento, purtroppo. Fine della procedura „catch-the-eye“ Federica Mogherini,
Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
. - Mr President, I will start with a remark made by one of the last speakers, which was very clear and said it all: we have to protect the Non-Proliferation Treaty (NPT), we have to strengthen it, we have to make sure that it achieves universal membership and application, and we have to respect it formally and substantively. This is the core of the European Union message to the NPT Review Conference. Someone else said, with a generational reference – and I very much share their view, and I guess some of the Members here will also share it – that it seems obvious to a large part of the European population that we should not even need to discuss these issues. However, I believe that we have a long way to go in the world. Obviously, we have a long way to go on the non-proliferation pillar, and the negotiations on the Iranian nuclear programme will, as I said, impact on the conference itself. I hope that we will see substantial developments by then, and I can assure you that I am playing my personal role, with all the dedication possible, to make those talks positive. This could be a historic opportunity because, while we are talking about disarmament, the non-proliferation pillar is just as important as disarmament. One reinforces the other in a sort of credibility cycle, which is why we have to work on the three pillars of the Treaty together. Just let me mention two things from the debate that I would like to underline. The issue of a resolution is obviously in your hands and not in mine. Still, I take this debate as an encouragement, and I would very much appreciate keeping this channel open, as you mentioned, through the committees here, with a view to the preparation for the conference – firstly because the European Parliament has a voice to raise, and also because it is important that we keep the channel open for communication on these issues with civil society organisations, public opinion movements and national parliaments. I believe that this is one of the things that affect our security and the security of our citizens very much. Sometimes there is an illusion that the NPT is about goodwill, good feelings or the good sentiments of some naive persons around the world: in fact, it is very much linked to our security and it is a security debate that we are having. The last thing I would say is that it is precisely because of the security threat and the tensions around us that we need to work on this: on implementation, on all sorts of disarmament measures and on the steps that have been started in the last decade and the last few years. Someone mentioned the Obama doctrine, with the Prague speech, and the fact that it provided an impetus which was very relevant. We should not allow the tensions that we are facing in the world – not only in Europe but also elsewhere – to detract from the real purpose of our work on the NPT and the connected treaties, which is to increase our security, and not to relinquish it. I want you to be assured of my personal dedication to that, and I will obviously try to do my best to make sure that the European Union's voices are not only united but also strong at the conference in New York. Presidente. - Grazie Alto rappresentante Mogherini. La ringrazio anche per la lunga maratona che l'ha impegnata oggi pomeriggio. Ci sono stati dibattiti molto civili, ci sono state però delle parole sgradevoli – e a nome dell'Ufficio di presidenza le esprimo la nostra solidarietà –, parole che comunque saranno valutate dall'Ufficio di presidenza. La discussione è chiusa. 13.   Činnost Smíšeného parlamentního shromáždění AKT–EU (rozprava) Presidente. - L'ordine del giorno reca la relazione di Charles Goerens, a nome della commissione per lo sviluppo, sull'attività dell'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE (2014/2154(INI)) (A8-0012/2015). Charles Goerens,
rapporteur
. - Monsieur le Président, commençons par quelques vérités élémentaires: si elle n'existait pas, il faudrait l'inventer. Il est question, bien entendu, de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE. C'est dans le cadre de cette coopération parlementaire qu'il a été possible d'échanger, à travers les représentants des peuples, sur des thèmes politiques d'un intérêt commun. Ce dialogue a fait de l'Assemblée un instrument de démocratisation incontournable. Si telle est la perception au niveau des 78 parlements des ACP et du Parlement européen, l'opinion publique, quant à elle, pourrait être mieux informée. On s'était habitué à voir l'État membre de l'Union européenne présidant le Conseil de l'Union accueillir la réunion annuelle ACP-UE dans sa capitale, ou à un autre endroit retenu par la présidence de l'Union. Depuis quelques années, cette habitude se perd. C'est bien dommage parce que, par là même, nous nous privons de mieux faire connaître les travaux de cette assemblée à une opinion publique qui est très majoritairement favorable à la politique de développement. Nous souhaitons voir les futurs États qui doivent assumer la présidence de l'Union renouer avec une tradition bien établie. Quant aux aspects plus politiques marquant cette coopération parlementaire originale, il y a lieu de retenir la richesse des contributions traitant des questions les plus diverses, notamment la gouvernance, les questions de sécurité et les coopérations ACP-UE dans leur ensemble, à savoir les coopérations d'abord à l'échelle régionale, ensuite, notamment, dans le domaine des accords de partenariat économique entre ces régions et l'Union européenne, sans passer sous silence, bien entendu – et j'aurais dû commencer par là –, la coopération au développement proprement dite. Monsieur le Président, même si l'on n'en fait guère état, le dialogue ACP-UE sur le respect des valeurs fondamentales prend de plus en plus d'ampleur dans nos débats. Les questions touchant plus particulièrement à la non-discrimination donnent lieu, de temps à autre, à des débats extrêmement animés. Du côté de l'Union européenne, nous avons des questions très spécifiques à résoudre – je fais référence ici à la budgétisation du Fonds européen de développement, qui constitue l'instrument du financement des relations ACP-UE. Tant que le Parlement européen ne dispose pas des prérogatives inhérentes à tout parlement, notamment en matière budgétaire, nous sommes plutôt gênés lorsque nous invitons les États ACP à développer la démocratie parlementaire chez eux. Admettons tout de même que l'anomalie à laquelle je viens de faire référence devrait appartenir définitivement au passé. Si nous pouvions tourner le dos au passé, nous pourrions plus sereinement aborder les débats et les défis futurs. Avant de conclure, j'aimerais me concentrer sur le défi qui va éclipser tous les autres, à savoir l'avenir des relations UE-ACP qui, faut-il le rappeler, viendront à échéance en 2020. De mon point de vue, il n'est pas trop tôt pour engager la réflexion sur la nature de nos relations à l'avenir. Si l'on fait un compte à rebours – et ceci dans l'hypothèse d'une reconduite sous une forme ou une autre de l'accord de Cotonou –, il importe de s'y consacrer dès à présent. Le Parlement européen, et plus particulièrement sa commission du développement, serait bien inspiré de faire sienne la proposition du commissaire Mimica de faire un rapport d'initiative sur le post-Cotonou. En fait, nous aurions pu y penser nous-mêmes, étant donné que toute initiative parlementaire devrait être initiée par les parlementaires eux-mêmes. Ne retenant que le caractère judicieux de son appel, il va de soi que nous ne pouvons pas ne pas aborder cette réflexion dès que possible. Neven Mimica,
Member of the Commission
. - Mr President, the Joint Parliamentary Assembly is a unique forum for strengthening the European Union's and ACP cooperation and connecting people in Europe and our partner countries through their directly elected representatives. I share the view expressed by the rapporteur, Mr Goerens, that we have successfully managed to extend our exchanges and work beyond purely technical and administrative matters. We have indeed been using our meetings more and more strategically to discuss issues of mutual concern. Discussions that we had during the last Joint Parliamentary Assembly in Strasbourg on policy coherence for development, on Ebola, or on the post-2015 development agenda have been substantial. I expect the same level of engagement and input on post-Cotonou negotiations. Let me now move to the important recommendations made in this report to the Commission. On European Development Fund programming, I am happy that Parliament is now providing comments on EDF programming documents and I am confident that this new practice will improve the effectiveness and accountability of our development policy. On Economic Partnership Agreements (EPAs), I share the view that trade should support and serve development objectives. This is a vision I will pursue, working closely with Trade Commissioner Malmström. The development objective has been the core objective of the EPA process from its very beginning. It is translated into concrete provisions in the Economic Partnership Agreements, including a great deal of asymmetry in the commitment and obligations, in measures promoting regional integration and in a number of special measures and safeguards. These provisions allow our ACP partners to promote their industrial development and protect their infant industries, food security and natural resources. The European Union also supports the related reform and adjustment process and helps ACP countries to develop their trade capacities, enhance their competitiveness and make themselves less vulnerable to risks. EPAs also ensure long-term free access for all products to the EU market. This is unparalleled in any other trade arrangements and is a key for investors' location and sourcing decisions. We have heard our developing partners say on many occasions that they want trade and investment even more than our development money. But we have also heard some of the specific concerns about the concrete potential of EPAs to contribute positively to trade facilitation and policy coherence for development. We would be ready to work with our partners to assess the Economic Partnership Agreements' functioning and implementation in order to maximise their trade and development potential. On policy coherence for development (PCD) I can only welcome the proposal that the Joint Parliamentary Assembly should appoint two standing co-rapporteurs on PCD because it is one of the Commission's main priorities. As for Parliament's call for an explicit reference in any future agreement to non-discrimination on the grounds of sexual orientation or gender identity, let me remind you that a second revision of the Cotonou Agreement has considerably expanded the list of topics for dialogue on specific political issues of mutual concern to include traditional grounds for non-discrimination, in line with provisions by which ACP countries are bound under international conventions. At the time the ACP States firmly opposed including LGBTI rights on this list. However, the new wording of Article 8(4), taken from the wording of Article 2 of the UN Declaration on the same subject, does not exclude the possibility of discussing LGBTI rights with ACP countries. The European Union has regularly engaged with ACP countries on human rights, including non-discrimination on LGBTI issues, and we are determined to do so in the future. Some Honourable Members have had direct experience of ACP reluctance to discuss this issue. I agree with you that we must find the best way to pursue dealing with this issue and I will continue working with you to this end. This will, together with other very important issues, be part of the forthcoming public consultation process on Cotonou or on the post-Cotonou Agreement, and I look forward to the opportunity of further engaging with Parliament and with the Joint Parliamentary Assembly. Maurice Ponga,
au nom du groupe PPE
. – Monsieur le Président, je suis heureux que nous échangions aujourd'hui sur les travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE. En effet, cette assemblée est une instance de discussion unique entre les parlementaires du Sud et les députés européens. Il est donc important de valoriser ses travaux. Dans le rapport de notre collègue, Charles Goerens, nous dressons le bilan des activités de cette assemblée en 2012 et 2013. Plusieurs rapports ont ainsi été adoptés sur des sujets d'intérêt commun tels que l'état de droit, la stabilité politique, ou encore les accords de partenariat économique et les questions de santé. Outre les résolutions politiques, l'APP ACP-UE a également renforcé sa présence sur le terrain. En effet, des missions d'information ont été envoyées au Mali, au Liberia et en Haïti pour mieux saisir les enjeux locaux, et deux missions conjointes d'observation des élections ont été envoyées au Mali et à Madagascar. Ces missions contribuent à renforcer notre compréhension de la situation dans les pays ACP. Elles doivent être soutenues et poursuivies dans les années à venir, j'en suis convaincu. Je suis heureux de voir que cette assemblée parlementaire est de plus en plus présente. J'espère qu'à l'avenir, l'APP ACP-UE pourra se positionner sur des sujets d'importance majeure telles que l'avenir des relations entre l'Union et les pays ACP après 2020, ou encore les discussions internationales sur le cadre pour le développement après 2015. J'invite l'ensemble des collègues à soutenir ce rapport. Louis-Joseph Manscour,
au nom du groupe S&D
. – Monsieur le Président, chers collègues, dans ce monde foisonnant de difficultés et de conflits en tous genres, l'Union européenne doit pouvoir exercer une influence déterminante à travers la diffusion de ses valeurs fondatrices. Nous devons en être conscients, c'est tout le sens du partenariat ACP-UE. Les travaux réalisés dans le cadre de l'Assemblée parlementaire paritaire sont autant d'opportunité permettant de renforcer le dialogue entre l'Union européenne et les pays ACP. Le rapport qui vous est présenté démontre par les activités réalisées et les propositions faites tous les bénéfices que l'on peut tirer d'un tel partenariat. Dès lors, l'APP ne saurait être jugée à l'aune de ses pouvoirs limités, mais devrait bien être considérée comme un espace de dialogue et de réflexion qui contribue de manière décisive à la définition et à la réalisation des objectifs de développement durable à l'échelle mondiale. Je tiens d'abord à féliciter le rapporteur, Charles Goerens, pour l'excellent travail accompli. L'examen du texte en commission nous a permis de l'enrichir et de disposer aujourd'hui d'un texte équilibré. À l'instar des membres du groupe socio-démocrate, j'appelle donc les collègues à le soutenir. Pour clôturer mon propos, j'invite tous les députés européens, membres de cette assemblée, à participer à des sessions de l'APP afin qu'ils se rendent compte de la plus-value apportée par une telle institution. Arne Gericke,
im Namen der ECR-Fraktion
. – Herr Präsident, Hohe Vertreter! Auch ich danke dem Kollegen Charles Goerens für den insgesamt, recht ausgewogenen Bericht. Mal abgesehen von zwei bis drei Stellen, an denen er für mein Gefühl zu oft einen typisch europäischen Schwerpunkt auf die Gender-Debatte legt. Es wurde bereits erwähnt. Verstehen Sie mich nicht falsch, ich bin nicht vollkommen dagegen, aber mir klingt noch immer im Ohr, was viele afrikanische Kollegen bei der letzten AKP-Tagung in Straßburg gesagt haben: Leute, wir haben größere Probleme, versteht das doch endlich! Ich meine, wir sollten das verstehen und nicht weltfremd werden. Ansonsten aber teile ich als Koordinator der ECR-Fraktion viele der im Bericht über die Arbeit der Paritätischen Parlamentarischen Versammlung AKP-EU angesprochenen Punkte. Ich würde mir wünschen, wir könnten noch flexibler und schneller arbeiten. Ich habe dazu auch bereits den Vorschlag gemacht, neben den drei Fachausschüssen und den Wahlbeobachtermissionen das Instrument kurzfristiger Task Forces für aktuelle Krisen oder Themen zu schaffen, um schnell vor Ort das parlamentarische Gesicht Europas zeigen zu können. Apropos Gesicht – erlauben Sie mir eine kleine Geschichte: Letzten Dezember war die AKP-Tagung in Vanuatu geplant. Knapp 60 Kollegen hatten sich dafür angemeldet. Dann kam Ebola. Es waren nur noch 15, die ich hier im Parlament in Straßburg von den 60 Kollegen angetroffen hatte. Ich denke, wir müssen da schon mehr Interesse für die globalen Fragen zeigen, auch wenn wir in diesem Jahr noch 10 Parlamentswahlen hier in der EU haben. L'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE est une instance unique, ancrée solidement dans des relations fondées sur le respect mutuel et l'écoute compréhensive. Il s'agit d'une instance où il est possible de discuter de toutes les questions d'actualité, y compris des questions qui dérangent. Ainsi, nous avons eu des échanges, parfois vifs, sur les droits des personnes homosexuelles, sur les violences faites aux femmes, sur les questions de gouvernance, sur la traçabilité des richesses naturelles... Tous ces débats nous permettent de dire que cette Assemblée parlementaire paritaire a acquis une expérience irremplaçable. Les acquis de l'apprentissage du débat démocratique sont immenses. L'ACP a pour règle de se réunir en séance plénière, deux fois par an: en Europe, dans le pays assumant la présidence de l'Union européenne, et dans un pays ACP. Or, nous constatons que les pays européens ont de plus en plus de difficulté à honorer cet engagement. Dès lors, je profite de cette tribune pour inviter les autorités concernées au sein des États membres à prendre leurs responsabilités en acceptant de tenir ces assises. Lola Sánchez Caldentey,
en nombre del Grupo GUE/NGL
. – Señor Presidente, considero que la Asamblea ACP debería abordar también temas de justicia fiscal. Dos de sus principales pilares son la política comercial y la política de desarrollo, pero si no hay justicia fiscal, la política de desarrollo se convierte en simple caridad. Los Estados miembros de la Unión Europea firman tratados bilaterales con estos países en los sí que se incluyen acuerdos fiscales, pero son perversos porque, con el pretexto de evitar la doble tributación, establecen mecanismos legales que facilitan lo que es prácticamente una evasión fiscal en esos países, mermando así su capacidad recaudatoria. Las transnacionales europeas, nuestras empresas, producen allí a bajo coste y vienen aquí a tributar, pero hacen uso, allí, de las infraestructuras de aquellos países y, si una fábrica se quema, son los bomberos quienes van a apagar el incendio. Y eso se llama ser un aprovechado. Son 160 000 millones de dólares los que pierden al año en evasión fiscal, que es mucho más de lo recibido en ayuda oficial al desarrollo. Así que creo que la Asamblea es un marco excelente para introducir un cambio y para que esta institución deje de ser tan incoherente en sus políticas de desarrollo. Judith Sargentini,
namens de Verts/ALE-Fractie
. – Voorzitter, ik zou in dit debat twee punten aan de orde willen stellen. Ten eerste: Europa. De Europese Commissie maakt nog steeds afspraken met regio's en ACS-landen over ontwikkelingssamenwerking. Die afspraken worden met name gemaakt met ministeries van economische zaken of ministeries van financiën of ministeries van planning. Daar zijn de parlementen in die ACS-landen eigenlijk niet of nauwelijks bij betrokken. Het zou onze taak moeten zijn om onze collega's in de verschillende Afrikaanse parlementen te helpen om de controle op dit soort programma's echt vorm te geven. Ik denk dat we daarmee de Paritaire Parlementaire Vergadering meerwaarde kunnen geven. Het tweede punt gaat over de toekomst. Eerlijk gezegd vind ik het zelf een beetje ingewikkeld worden dat wij vergaderingen beleggen met parlementariërs uit Afrika, de Caraïben en de Stille Zuidzee. Wij hebben hier een verzameling die je toch echt koloniaal moet noemen. Ik zou de relatie met die verschillende regio's graag handhaven, maar toch niet in de vorm van ACS, als wij in 2020 aan vernieuwing toe zijn. Het is toch wat raar om ons beeld van de wereld te blijven handhaven op waar vroeger onze koloniën waren. Ik zou onszelf en ook de eurocommissarissen dan ook willen uitnodigen om naar 2020 toe na te denken over de vraag hoe we hier aan regionale aanpak gaan beginnen, waarbij wij landen ook in hun regio bekijken, ook al zijn hun buren geen ACS-lid. Ignazio Corrao,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, partiamo dal presupposto della relazione del collega Charles Goerens, che è sicuramente un lavoro ben fatto, condivisibile e che è stato già votato in commissione DEVE. Noi sosteniamo la relazione tranne che per un emendamento che vorremmo ripresentare in Aula e che riguarda appunto gli eventuali interventi militari nei paesi ACP. Noi chiederemo il voto elettronico perché si apostrofi il fatto che è necessario un intervento diplomatico e pacifico in quei paesi perché i conflitti, che sono spesso indotti dai paesi occidentali, generano tutta una serie di problematiche di cui abbiamo parlato a lungo nell'ultima riunione ACP. Vado al secondo punto, che è l'importanza dell'Assemblea paritetica ACP. Cari colleghi, ne abbiamo già parlato, è importante. Però, di fatto, quando abbiamo tenuto l'ultima riunione qui a Strasburgo, a inizio dicembre, eravamo quindici persone e non mi sembra che ci sia stato tutto questo interesse da parte delle istituzioni. Addirittura non si è presentato nessun membro del Consiglio e mi ricordo che questa cosa non è stata proprio presa bene dagli esponenti dei parlamenti dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico. Abbiamo degli obiettivi importanti e sicuramente l'Assemblea paritetica ACP è il luogo in cui si può discutere e si possono trovare dei programmi condivisi. Però bisognerebbe metterci d'accordo anche tra di noi e capire se la riteniamo importante o no. Se è importante soltanto per fare un viaggio ai Caraibi, allora siamo un po' ipocriti. Quindi cerchiamo di dare la giusta importanza all'Assemblea ACP che esiste da tanto tempo. Davor Ivo Stier (PPE). - Gospodine predsjedniče, evo i ja pozdravljam izvješće kolege Goerensa o radu Parlamentarne skupštine zemalja AKP-a i Europske unije. Ova međuparlamentarna skupština doista nudi jednu jedinstvenu priliku za demokratski sveobuhvatan dijalog između zastupnika u Europskom parlamentu i parlamentaraca iz zemalja AKP-a. I slažem se s izvjestiteljem da ova skupština može i mora poslužiti kao forum na kojem će se na iskren i otvoren način raspravljati ponekada o teškim ili kontroverznim temama. Jedna od tih tema jest univerzalnost ljudskih prava, pravo na dostojanstvo svake osobe, bez obzira na rasu, vjeru, nacionalnost ili na seksualnu orijentaciju. Upravo zbog ovog zadnjeg neki zastupnici, pogotovo iz Afrike, smatraju da je naš europski stav ponekad podloga za neki novi europski kulturni imperijalizam. Takav zaključak smatram da svi dijelimo ovdje da je krivi, ali moramo i dalje raditi na dijalogu s kolegama iz Afrike. Naravno, ne naglašavajući stajališta koja nisu univerzalno prihvaćena, ponekada niti unutar Europske unije, ali da inzistiranjem da se ljudska prava, upravo jer su temeljena na prirodnom pravu, odnose na sve ljude. Možda ovakav jedan pristup će pomoći da postignemo jedno bolje razumijevanje s kolegama iz Afrike, Kariba i Pacifika, oko kontroverznih tema. Na kraju, ja bih se isto tako pridružio kritikama zbog nedolaska predstavnika Vijeća. Rekao je kolega Goerens da kad AKP ne bi postojao, trebalo bi ga izmisliti. Možda ga treba modernizirati ili promijeniti, ali dok postoji moramo ga i poštovati. Norbert Neuser (S&D). - Herr Präsident, sehr geehrter Herr Kommissar, liebe Kolleginnen und Kollegen! Ich will zwei Dinge von Charles Goerens, der einen guten Bericht macht, hervorheben. Er hat gesagt: Erstens, wenn es die Zusammenarbeit zwischen der EU und den AKP nicht geben würde, müsste man sie erfinden. Und zweitens: Es ist nicht zu früh, jetzt bereits damit zu beginnen, darüber zu diskutieren, Strategien dafür zu entwickeln, wie es nach 2020 weitergeht. 78 AKP-Staaten und 28 EU-Staaten haben in den Vereinten Nationen eine strategische Mehrheit. Ich denke, das sollte uns immer wieder bewusst sein. Wir haben im Vergleich zu anderen Ländern, die sich jetzt der Entwicklungspolitik nähern, die Entwicklungspolitik betreiben, wie die BRICS-Staaten, den großen Vorteil, dass wir eine gemeinsame Vertrauensbasis haben, dass wir unseren Partnern aus den AKP auf der Basis unserer europäischen Grundwerte – Menschenrechte, Meinungsfreiheit, die individuellen Rechte, sexuelle Freiheit – begegnen. Es ist eine unglaubliche Chance für uns, die wir als Europäer weiter nutzen sollten. Ich denke, wir müssen gerade auch unsere Mitgliedstaaten auffordern, hier aktiver zu sein. In den letzten Jahren haben sich die Mitgliedstaaten deutlich ihrer Verantwortung entzogen. Wir sollen als Parlament, wir sollen als Kommission die Mitgliedstaaten dazu aufrufen, hier im Bereich der AKP aktiver zu sein. João Ferreira (GUE/NGL). - Senhor Presidente, valorizamos a experiência de funcionamento da Assembleia Parlamentar Paritária, que integra parlamentares europeus e dos países ACP, de África, Caraíbas e Pacífico. É lamentável que ela venha sendo desvalorizada pelo Conselho, por vários Estados-Membros e, em certa medida, até pelo Parlamento Europeu. Esta assembleia tem-se revelado um espaço muito rico de cooperação, de conhecimento mútuo e de troca de experiências. Um espaço onde ficam bem patentes as contradições que resultam do desenvolvimento desigual do capitalismo, das profundas assimetrias que percorrem o mundo atual. Um espaço onde ficam patentes as contradições entre um discurso amigo do desenvolvimento, por parte da União Europeia, e as políticas setoriais concretas, que sistematicamente minam e subvertem as declarações de boas intenções. As contradições de quem vai apontando o dedo, em tom paternalista, e quantas vezes com inconfessadas ambições de recorte neocolonial, sem olhar à desgraça que grassa na sua própria casa, sem olhar aos desastrosos resultados domésticos das políticas e opções que quer impor a outros. É com este pano de fundo que travaremos o importante debate sobre o futuro da política de desenvolvimento pós-2015. Nathan Gill (EFDD). - Mr President, when we think of Africa, the Caribbean and the Pacific, or the ACP as we have been calling it here, we think, of course, of the sun. It has become increasingly apparent that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly, which supposedly started as a force of good, has become nothing more than a front for lavish holidays and massaging egos. Who funds these trips? Well, of course, it is us, the taxpayers. In 2011 a short excursion to sunny Togo by a group of 33 MEPs cost the beleaguered taxpayer, at a conservative estimate, GBP 435 000. In 2014, a 34-strong ACP-EU delegation went to the beautiful island of Tenerife and accumulated a bill of close to GBP 600 000, all courtesy of the humble taxpayer. The most laughable case of these fact-finding missions was when five delegation members went out to the tropical island of Fiji in 2012. It was supposedly a mission to learn about the political crisis in that small island nation. Reading the four-page report they compiled, it becomes apparent that it was nothing more than a holiday, with a conclusion that the most humble politics student could have googled. At a time when families can barely put food on the table, the political elite of the EU are taking lavish holidays on their behalf. It is time for Britain to leave the EU and start putting food back on the tables of the British people. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
blue-card question
. – Lots of ACP countries are members of the Commonwealth. Do we have to understand that you are against the UK's close cooperation with all these countries? Do we have to understand that you are against the visits of the British MEPs in these countries to achieve better cooperation and enhance trade, cooperation on democracy, on market economy, on tourism and so on and so forth? Do we have to understand that? Nathan Gill (EFDD),
blue-card answer
. – The only thing I am against is you lot taking holidays at my expense, and the taxpayer's expenses. You do not need to go on a fact-finding mission to Fiji or the Tenerife, quite frankly. It is taking the mick. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Charles Goerens (ALDE),
question „carton bleu“
. – Monsieur le Président, je voulais demander à l'honorable collègue s'il était au courant du droit qu'a tout député de parler aussi du sujet qui est mis à l'ordre du jour. Nathan Gill (EFDD),
blue-card answer
. – ... but not to take lavish holidays at the expense of the taxpayer. Full stop! Bogdan Brunon Wenta (PPE). - Panie Przewodniczący! Popieram bardzo dobre sprawozdanie posła Goerensa, ponieważ Wspólne Zgromadzenie Parlamentarne AKP-UE jest bardzo ważną platformą otwartego, demokratycznego i głębokiego dialogu, partnerskiej współpracy oraz kształtowania konstruktywnych rozwiązań w polityce Unii Europejskiej i rządów krajów AKP na rzecz pokonania problemów stwarzanych przez obecne wyzwania lokalne, regionalne i globalne. Zgromadzenie aktywnie nadzoruje zmiany sytuacji politycznej, gospodarczej i społecznej w państwach AKP, starając się promować cele rozwoju oraz szacunek dla praw człowieka i podstawowych wolności, w tym szacunek dla podstawowych praw socjalnych, demokracji opartej o praworządność oraz przejrzyste i odpowiedzialne rządy, które są nieodłącznym elementem zrównoważonego rozwoju. Na ostatniej sesji Zgromadzenia w Strasburgu byłem współsprawozdawcą raportu w sprawie strategii rozwoju sektora prywatnego, który został przegłosowany jednomyślnie przez obie Izby i który w tym samym duchu określa sposoby pomocy sektorowi prywatnemu. Raport podkreśla wagę skutecznej współpracy prywatno-publicznej. W tym dialogu między władzami na szczeblu lokalnym i krajowym oraz z sektorem prywatnym również zachęca się do udziału sektora prywatnego w tworzeniu i wdrażaniu polityki rozwojowej. Ten jeden przykład pokazuje, że współpraca między krajami AKP i Unią Europejską jest niezbędna i bardzo ważna. Kashetu Kyenge (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, le trattative per il post Cotonou ci pongono di fronte ad un importante momento storico, offrendoci l'occasione per rifondare il nostro rapporto con i paesi dell'area Africa, Caraibi e Pacifico. In gioco nei prossimi anni c'è la ridefinizione delle relazioni e della cooperazione ACP-UE, opportunità quindi per un impegno forte e attivo da parte degli Stati membri. In questo contesto è fondamentale il contributo che l'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE è in grado di offrire al dibattito. La struttura di quest'organo offre nella sua unicità l'opportunità di introdurre il paradigma democratico nelle relazioni commerciali tra i paesi, un modello per sua natura improntato sulla centralità della persona umana, prima di tutto, e sul benessere collettivo, superando un modello fondato sui rapporti di forza nel rispetto dei diritti umani. L'Assemblea accompagna i paesi anche nel rafforzamento della democrazia. Con questo voto, signor Presidente, il Parlamento europeo dà un segnale forte di condivisione di questo modello relazionale nella piena condivisione dei valori fondanti dell'Unione. Rosa Estaràs Ferragut (PPE). - Señor Presidente, quiero destacar primero el apoyo al informe y al señor Goerens por el magnífico trabajo realizado. Quiero destacar el carácter único de esta Asamblea Paritaria y su importante labor en favor del crecimiento y del acercamiento de los países de la Unión Europea y de África, el Caribe y el Pacífico, especialmente en lo que se refiere a la dimensión política y a la dimensión del desarrollo. Es un órgano conjunto que tiene como misión promover los procesos democráticos a través de un diálogo y a través de la concertación, y sobre todo cuestiones de entendimiento del desarrollo. Es muy importante —yo formo parte (ya es mi segunda legislatura) de esta Asamblea— la posibilidad de que se puedan realizar las distintas reuniones bajo la presidencia rotatoria del Consejo, como se hizo cuando España presidía el Consejo, en las Islas Canarias. Una de las cuestiones prioritarias, sin duda, es el proceso pos-Cotonú al terminar la vigencia del marco jurídico: poder sentarnos a ver y reflexionar sobre cuáles van a ser esas futuras relaciones, los actores de esta relación, los instrumentos, los retos globales, la relación conjunta o específica y, por lo tanto, es importante y es muy oportuno someter a votación esta Resolución. Debería haber también alguna referencia a la migración y al desarrollo. Es un tema cabal e importantísimo, y también el reconocimiento —que ha ido en aumento en estos países— de la sociedad civil. Pedro Silva Pereira (S&D). - Senhor Presidente, Comissário, Colegas, uma das conclusões mais importantes deste relatório reconhece a necessidade de uma melhor definição das prioridades estratégicas da cooperação da União Europeia com os países ACP. De facto, precisamos de prioridades claras, num tempo de tantos desafios: da pobreza às alterações climáticas, do ébola aos refugiados, dos direitos humanos ao terrorismo. Mas, neste ano de conferências decisivas, uma das principais prioridades deve ser um debate inclusivo sobre o futuro das políticas de desenvolvimento. A liderança da União Europeia neste capítulo deve ser uma liderança inclusiva. E o que pergunto ao Sr. Comissário é que, depois de ter estado na Assembleia Parlamentar Paritária, gostaríamos de saber se teve em conta as preocupações dos países ACP nas propostas que a Comissão apresentou para o futuro do financiamento ao desenvolvimento, e como é que avalia a participação dos países ACP na discussão sobre o futuro do desenvolvimento a nível global. Joachim Zeller (PPE). - Herr Präsident! Zunächst einmal Herrn Goerens nochmals vielen Dank für den umfassenden, aber auch ehrlichen Bericht. 2015 ist das Europäische Jahr der Entwicklung. Das sollten wir nicht vergessen bei all den Debatten, die wir hier führen. In diesem Jahr sollten wir besonders unser Verhältnis und unsere Beziehung zu den Staaten Afrikas, der Karibik und des Pazifischen Raumes in den Blick nehmen. Das Europäische Parlament hat mit der Paritätischen Parlamentarischen Versammlung AKP-EU dazu eine einzigartige Plattform, die uns die Möglichkeit bietet, nicht nur mit Debatten und Entschließungen hier im Plenum aufzutreten, sondern die Probleme auch gemeinsam mit unseren Kolleginnen und Kollegen aus den AKP-Staaten zu diskutieren. Und wir sollten viel mehr miteinander reden, und nicht nur übereinander. Wie zerbrechlich die Demokratie in vielen dieser Länder noch ist, zeigt uns aktuell Nigeria, wo die Wahlen zur Enttäuschung der Menschen dort im Lande kurzfristig verschoben wurden. Allerdings wird die Parlamentarische Versammlung AKP-EU nur wirksam sein können, wenn sich auch die Kollegen – das wurde bereits angesprochen – hier im Parlament daran beteiligen. Aber auch der Rat sollte sich seiner Verantwortung stellen und, wenn er auf der Tagesordnung steht, erscheinen. Das sind wir unseren Kolleginnen und Kollegen aus den AKP-Staaten schuldig. Sonst werden wir nicht ernstgenommen, und es wird daran gezweifelt, ob wir uns mit ihren Problemen ernsthaft auseinandersetzen. Präsenz ist alles, und der Kontakt ist durch nichts zu ersetzen. Juan Fernando López Aguilar (S&D). - Señor Presidente, intervengo para apoyar el informe y sobre todo para apoyar la misma existencia de la Asamblea Paritaria ACP-UE, que no debe ser en ningún caso considerada un foro simbólico, ni mucho menos anecdótico ni ornamental, sino un auténtico foro político basado en el respeto mutuo y, sobre todo, en la igualdad de las representaciones parlamentarias de los países ACP y de la Unión Europea, y que debe adquirir creciente importancia política. Y, para eso, es preciso también modificar algunas cosas: proponer claramente que exista un diálogo con la sociedad civil y los representantes de las organizaciones no gubernamentales para conocer mejor las situaciones y los problemas de los países con los que se establece una cooperación tan importante; en segundo lugar, hacer una combinación inteligente entre el trabajo de esta Asamblea Paritaria y el Comité Económico y Social de la Unión Europea, que tiene también un comité de seguimiento específico de esta dimensión de la política regional ACP-UE. Y, finalmente, quería hacer referencia a la importancia que tiene la necesidad de reforzar el trabajo sobre inmigración, la dimensión política de la Asamblea, para prevenir los flujos migratorios irregulares y, sobre todo, para combatir la trata de seres humanos, que es una dimensión política muy específica de esta cooperación entre el Parlamento Europeo y la Asamblea ACP. Fernando Ruas (PPE). - Senhor Presidente, duas breves ideias. Uma primeira para salientar a importância da dimensão parlamentar no âmbito da cooperação ACP-União Europeia. Os resultados obtidos pela diplomacia parlamentar, bem como o próprio conceito em si, têm que ser evidenciados e têm também que ser valorizados. A verdade é que muitos dos resultados conseguidos no âmbito dos trabalhos da nossa assembleia parlamentar não são imediatamente nem tangivelmente mensuráveis ou percecionados por todos e cada um dos nossos países parceiros. Demoram, naturalmente, algum tempo a frutificar. Por isso, a dimensão parlamentar desta nossa cooperação não deverá, na nossa opinião, ser diluída nas relações futuras pós-2020. E, na medida do possível, deverá mesmo reforçar-se. Desde já pela sua participação no debate atualmente em curso sobre o futuro das relações ACP-União Europeia. Uma outra ideia é de envolver o número cada vez maior de atores da administração pública em níveis mais descentralizados – sejam municípios, sejam governos regionais ou associações de municípios – numa ligação cada vez maior à nossa assembleia parlamentar. São, pois, importantes os contactos com as autoridades, mas também com as forças vivas da sociedade civil que possam de alguma forma contribuir positiva e proativamente para os objetivos enunciados pela nossa cooperação. Para concluir, deixem-me apenas evidenciar o papel inegável dos poderes de proximidade, nomeadamente os municípios, que, julgo, deveriam envolver-se cada vez mais, de uma forma informal, mas regular, nos nossos trabalhos da nossa assembleia parlamentar, quer seja através de reuniões específicas quer seja através de conferências, seminários ou outros, de forma a potenciar e a levar cada vez mais longe a mensagem desta nossa cooperação privilegiada. Cristian Dan Preda (PPE). - Monsieur le Président, je souhaite avant tout féliciter Monsieur Goerens pour son rapport et, dans l'esprit de ce que M. López Aguilar, notre collègue espagnol, disait tout à l'heure, je voudrais aussi souligner le caractère exceptionnel de cette Assemblée parlementaire paritaire. Au fond, c'est l'unique assemblée interparlementaire multilatérale créée sur la base d'un accord international. Comme cela a été dit, cette assemblée est un forum de débats pour des questions essentielles, comme la coopération au développement, mais aussi la démocratisation et l'effort de stabilisation politique des pays ACP. Je me souviens, par exemple, des débats que nous avons eus au Suriname, en 2012, sur des cas extrêmement intéressants, comme la situation en RDC, le Mali, la Somalie. On affirmait alors l'importance de l'idée d'impliquer des voisins et des organisations régionales dans la gestion de ces crises. Il y a ensuite l'observation électorale. Là, je crois que nous avons déjà établi des coopérations pour les élections au Mali et pour le deuxième tour des élections présidentielles à Madagascar. J'ai fait partie de ces délégations et je me souviens que nous avons très bien travaillé avec nos collègues ACP. Enfin, en tant que rapporteur sur la cohérence des politiques pour le développement, je soutiens l'idée, très bonne, de nommer deux corapporteurs permanents au sein de l'Assemblée – c'est dit dans le paragraphe 18. De cette façon, nous aurons une excellente coopération. PRÉSIDENCE DE MME Sylvie GUILLAUME Vice-présidente Michael Gahler (PPE). - Frau Präsidentin, liebe Kolleginnen und Kollegen! Ich gehöre dieser Versammlung jetzt seit 1999 an. Ich habe viele Debatten mit den Kollegen aus den AKP-Ländern geführt, und es ist ganz wichtig, dass wir auf Augenhöhe und on an equal footing mit den Kollegen aus diesen Ländern gemeinsame Debatten führen und um gemeinsame Lösungen ringen. Das ist ein Punkt, der mir sehr am Herzen liegt. Deswegen möchte ich hier doch einen kritischen Punkt ansprechen. Ich habe über die Jahre verfolgt, wie sich die Teilnahme entwickelt hat. Während unsere AKP-Kollegen ganz selbstverständlich in großer Zahl daran teilnehmen, stelle ich fest, dass sich auf der europäischen Seite die Präsenz doch arg im Rahmen hält, um es vorsichtig auszudrücken. Ich finde es unakzeptabel, dass bei der letzten Sitzung, die wir hier in Straßburg hatten, zur Abstimmung noch 19 europäische Kollegen da waren, obwohl es eigentlich auch 78 sein könnten. Ich glaube, hier müssen wir ein neues Commitment an den Tag legen. Dieses Commitment muss von allen Beteiligten persönlich angenommen werden. Das geht los beim Ko-Präsidenten auf der europäischen Seite bis zum neuesten Delegierten. Das erwarte ich von allen! Dann nur können wir auch erreichen, dass unsere Kollegen auf der AKP-Seite uns die Achtung und das Vertrauen entgegenbringen, die die Voraussetzung für diese Zusammenarbeit sind. Denn wir müssen uns sehr bald darüber unterhalten, wie wir das neu gestalten, wenn Cotonou 2020 zu Ende ist. Dann werden wir uns die Frage stellen: Setzen wir das fort, oder teilen wir es auf? Das sind ganz wichtige Debatten, aber dafür muss Vertrauen bei den Beteiligten da sein. Dafür möchte ich hiermit werben. Interventions à la demande Mariya Gabriel (PPE). - Madame la Présidente, trois éléments. Premièrement, la tenue des sessions de l'Assemblée parlementaire paritaire dans les États membres de l'Union qui assurent la présidence tournante du Conseil. Cela présente non seulement, une énorme valeur ajoutée mais constitue également un élément symbolique de notre partenariat avec les pays ACP. La crédibilité de notre engagement dans ce partenariat sera clairement remise en cause si nous continuons dans la direction décevante qui a été prise depuis déjà deux ans. Deuxième élément institutionnel, votre participation à la dernière réunion de l'APP, Monsieur le Commissaire, a été particulièrement appréciée par ses membres. On ne peut que souhaiter que cet engagement se poursuive. Troisièmement, sur fond du très bon rapport de M. Goerens, je soutiens pleinement l'idée de renforcer le dialogue sur les droits de l'homme et, de même, la nomination des deux corapporteurs permanents sur la cohérence des politiques en faveur du développement, voilà d'excellentes propositions. Enfin, je souhaite rappeler le caractère exceptionnel de cette assemblée. La soutenir, c'est mettre en avant l'importance stratégique de notre partenariat ACP-UE. Michela Giuffrida (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, ho chiesto di partecipare a questo dibattito anche per affermare il mio orgoglio di far parte dell'Assemblea parlamentare ACP, uno straordinario luogo di dibattito e di confronto, di dialogo ma anche di sprone a interventi di questo Parlamento, che proprio negli ultimi mesi ha contribuito ad accendere i riflettori su problematiche di primo piano e di straordinaria gravità. Penso ad ebola, alle violenze in Congo, alle stragi in Nigeria, agli attacchi di Boko Haram, all'offensiva islamico-fondamentalista che dilaga anche in Africa. Parlare di neocolonialismo è strumentale. Qui si discute, ma si agisce anche, si inviato osservatori e si abbattono pregiudizi. Certo, le relazioni non sono semplici. L'eterogeneità dei paesi e delle regioni ACP richiede riflessione accurata e molta diplomazia. Elaboriamo strategie, fissiamo obiettivi, verifichiamo i risultati. Le nostre priorità devono essere contrasto alla violenza, tutela dei diritti umani delle donne e delle minoranze e una sempre più intensa cooperazione per lo sviluppo, oltre all'incremento delle buone relazioni commerciali. Νότης Μαριάς (ECR). - Κυρία Πρόεδρε, θεωρούμε σημαντική τη λειτουργία της Κοινής Κοινοβουλευτικής Συνέλευσης μεταξύ χωρών ΑΚΕ και Ευρωπαϊκής Ένωσης, διότι αποτελεί ένα σημαντικό πολιτικό φόρουμ, όπου οι εκπρόσωποι των λαών των δύο πλευρών συζητούν και συνεργάζονται σε σοβαρά θέματα: πρώτον, εξωτερικής πολιτικής, όπως ήταν η πολιτική κρίση στη Σομαλία ή η κατάσταση στο Μαλί· δεύτερον, θέματα με σημαντικό κοινωνικό αντίκτυπο, όπως είναι οι ανθρώπινοι πόροι στον τομέα της υγείας στις χώρες ΑΚΕ ή ο κοινωνικός και περιβαλλοντικός αντίκτυπος των ανθρακωρυχείων ή ακόμη και η διακύμανση των τιμών. Επιπλέον, η Κοινή Συνέλευση μπορεί και πρέπει να συνεχίσει τις σημαντικές της πρωτοβουλίες σε θέματα όπως η μετανάστευση και η καταπολέμηση του AIDS και του Έμπολα. Στηρίζουμε λοιπόν τη δράση της Κοινής Συνέλευσης, διότι αποτελεί ισχυρό θεσμό για την ενίσχυση των σχέσεων Ευρώπης και χωρών ΑΚΕ. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Madame la Présidente, permettez-moi tout d'abord de remercier notre rapporteur, Charles Goerens, pour ce très bon rapport. Madam President, the ACP-EU Joint Assembly has become a key player in ACP-EU relations and cooperation. It plays a fundamental role in achieving common understanding and agreement on issues of mutual concern. It brings more democracy to the dialogue between states, and I therefore deplore the declining participation in this conference by some EU Member States. EU Member States should be fully committed to this open, democratic and comprehensive dialogue. Cooperation between parties is vital if we are to achieve the objectives of the European Development Fund and ensure European policy coherence on political, economic and environmental issues. That is why I believe we need to strengthen this dialogue, especially with the aim of achieving a strong common position for the conference in Paris next November. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospođo predsjednice, parlamentarna skupština ACP zemalja i Europske unije je zaista odličan mehanizam za dijalog. Svi jako dobro znamo s kojim zemljama surađujemo unutar te skupštine i onda jako dobro znamo da dijalog naprosto nema alternative. Zato želim poduprijeti sve one koji su ovdje govorili u korist ovoga foruma koji definitivno treba tretirati teme sigurnosti, teme gospodarskog razvoja i sve one teme o kojima su govorili g. Gorentz i g. Mimica. Uvjeren sam da je ovo dobar put na koji, naš povjerenik Mimica, čini da bi upravo sve one zemlje koje su nam toliko bitne u našoj suradnji i često u situaciji, kada o njima govorimo na drugi način, ne kao danas. Mislim da je to dobar put koji je i g. Gorentz na neki način svojim izvještajem postavio i vjerujem da je to uspješna suradnja za Europsku uniju. Victor Negrescu (S&D). - Susțin acest raport, dar trebuie spus că relația dintre Uniunea Europeană și țările din ACP a întâmpinat dificultăți în ultima perioadă, și o spun ca membru al acestei Adunări și cadru universitar specializat în domeniu. Uniunea Europeană, care era anterior cel mai implicat actor internațional în această zonă nu a mai acționat unitar și suficient de puternic. Implicarea mai scăzută este generată și de lipsa de coeziune, în opinia mea, a Europei, mai ales că acțiunea externă în aceste țări este dominată mai ales de țările vechi, membre ale Uniunii Europene, iar țările noi sunt mai puțin implicate. Cred că este important să ne uităm la așteptările țărilor din ACP, care așteaptă de la Europa speranța democrației, a dezvoltării, dar și un parteneriat economic proactiv. Din păcate, nu reușim să fim la fel de activi ca și alte state în această zonă a lumii. Cred, încă, că această Adunare Parlamentară Unitară joacă și poate juca un rol important în acest parteneriat. Europa trebuie să dea o direcție acestei Adunări Parlamentare și să o doteze împreună cu partenerii de structuri care supraveghează și acționează coerent în îndeplinirea obiectivelor noastre în aceste domenii și în acest parteneriat. (Fin des interventions à la demande) Neven Mimica,
Member of the Commission
. - Madam President, I would like to thank the European Parliament and the rapporteur Mr Charles Goerens for this important debate. The Joint Parliamentary Assembly is indeed a unique and general forum for discussing key development and political issues, thus connecting people in Europe and in our partner countries through their directly elected representatives. I have no doubt that together we will find innovative ways to strengthen our cooperation with the ACP countries in coherence with the new challenges of our times. The forthcoming public consultation process on post-Cotonou would be an opportunity to thoroughly analyse the failure and success of the current agreement in terms of its effects on the sustainable, social and economic development of the ACP countries. It would also provide the necessary input and guidance for negotiations on the future EU-ACP post-2020 framework for development and economic cooperation. A European Parliament own-initiative report on post-Cotonou partnership, as suggested by Mr Goerens, would be a welcome contribution to this debate. I look forward to the Joint Parliamentary Assembly continuing to uphold the principles of democracy and good governance. Charles Goerens,
rapporteur
. - Madame la Présidente, au terme de cette discussion, je tiens d'abord à remercier tous les collègues qui se sont exprimés sur mon rapport et sur les relations UE-ACP dans le domaine parlementaire. Deuxièmement, je crois pouvoir constater qu'il existe un accord sur plusieurs points qui me paraissent avoir une importance assez politique. Je pense, notamment, à la nomination de deux corapporteurs sur les travaux de notre assemblée. En outre, je crois qu'il y a pratiquement un consensus sur tous les bancs pour engager, dès à présent, la réflexion sur l'avenir des relations UE-ACP. Il n'est pas trop tôt pour commencer: si nous faisons un compte à rebours, ces négociations prennent quand même plusieurs années, et cela implique que nous devrions commencer à négocier au plus tard en 2018-2019. Cela présuppose que nous ayons au préalable défini les grandes orientations du Parlement européen en la matière, bien entendu en étroite collaboration avec la Commission et le Conseil – je concède que c'est plus difficile avec le Conseil, qui n'est jamais présent lors de nos réunions, ni aux réunions ACP-UE, ni à la commission du développement, où pourtant il a droit de s'exprimer; c'est bien dommage et c'est une occasion ratée. Troisièmement, le resserrement des relations entre les 78 États membres ACP et les 28 États membres de l'Union européenne constitue – M. Neuser l'a mentionné il y a quelques instants – une opportunité largement inexploitée. Nous possédons, a-t-il rappelé, une majorité stratégique au sein des Nations unies et au sein des grandes conférences; 2015 est l'année des grandes conférences, notamment sur le financement de l'aide publique au développement, c'est une occasion à saisir. Nous avons aussi vu à quel point le désaccord ou l'absence de coordination entre les 28 d'une part et les 78 d'autre part, notamment dans les négociations commerciales a pratiquement fait échouer le principe du développement de Doha. C'est la raison pour laquelle je vous invite à vous pencher davantage sur la mobilisation politique. Dernière remarque, permettez-moi d'insister aussi sur ce point: je crois pouvoir dire aussi au nom de tous mes collègues que cette coopération au sein de l'Assemblée UE-ACP est un vrai chantier en matière de démocratisation de tous nos pays d'abord, et aussi des relations qui nous unissent. La Présidente. - Le débat est clos. Le vote aura lieu mercredi 11 février 2015, à 12 heures. 14.   Složení Parlamentu: viz zápis 15.   Členství v meziparlamentních delegacích: viz zápis 16.   Nulová tolerance vůči mrzačení ženských pohlavních orgánů (rozprava) La Présidente. - L'ordre du jour appelle le débat sur la question orale à la Commission sur la tolérance zéro à l'égard des mutilations génitales féminines de Iratxe García Pérez, au nom de la commission des droits de la femme et de l'égalité des genres (O-000003/2015 – B8-0104/2015) (2014/2988(RSP)). Iratxe García Pérez,
Autora
. - Señora Presidenta, señora Comisaria, la mutilación genital femenina es reconocida internacionalmente como una violación de los derechos humanos de las mujeres y de las niñas. Refleja una desigualdad entre los sexos muy arraigada y constituye una forma extrema de discriminación de la mujer. Es practicada siempre a menores y constituye una violación también, por tanto, de los derechos del niño. Asimismo, viola los derechos a la salud, la seguridad y la integridad física. Unos 140 millones de mujeres en el mundo sufren en la actualidad las consecuencias de esta práctica. En diciembre de 2014 la Asamblea General de las Naciones Unidas adoptó una Resolución para intensificar los esfuerzos para la eliminación de la mutilación genital femenina. En ella se pide a los Estados que desarrollen, apoyen y cumplan estrategias que prevengan esta práctica, incluyendo la formación del personal médico, trabajadores sociales y líderes locales y religiosos, para asegurar que dan unos servicios competentes de apoyo y cuidado a las mujeres y niñas con riesgo de sufrir la mutilación. Voy a traer a este debate las palabras de Khadi Diallo, militante de la asociación del Grupo de Mujeres para la Abolición de las Mutilaciones Sexuales: „Nunca me olvidaré de ese día. Yo tenía doce años, y mi hermana, diez. Como todos los veranos, estábamos en casa de nuestros abuelos paternos. Una mañana, temprano, fuimos a ver a mi tía, la hermana de mi padre, a quien siempre queríamos visitar. Yo no sospechaba nada. Mi tía me llevó al baño y ella y varias mujeres se abalanzaron sobre mí, me agarraron, me tumbaron y me separaron las piernas. Yo gritaba. No vi el cuchillo, pero sentí que me estaban cortando. Había mucha sangre. Lloré, pero me decían: ‚No hay que llorar. Es una vergüenza cuando una mujer llora. Ahora eres una mujer‘. Nuestra madre venía a vernos. La primera vez lloró y nos besó. Pero no podía hacer nada. En África la familia paterna tiene derecho de vida o muerte sobre el niño. Nos contaban que una mujer ha de ser robusta, sufrida, reservada y no muy habladora“. Este es un testimonio real, como el de millones de mujeres en todo el mundo, también en Europa, que continúan siendo víctimas de la injusticia y la desigualdad. En los países de la Unión donde viven mujeres víctimas de la mutilación genital femenina, esta práctica se realiza en la mayoría de los casos durante una estancia en el país de origen, aunque existen indicios evidentes de que también se dan en el territorio de la Unión. Un reciente estudio del Instituto Europeo por la Igualdad de Género concluía que existen víctimas de mutilación en al menos trece países de la Unión Europea. La Comisión Europea publicó en noviembre de 2013 una Comunicación titulada „Hacia la eliminación de la mutilación genital femenina“, en la que se adopta un enfoque transversal para eliminar esta práctica. Por eso queremos aprovechar este debate para preguntar a la Comisión qué acciones ha emprendido en esta materia y cómo ayudará a los Estados miembros a elaborar indicadores específicos, a adoptar y aplicar legislación, y cómo contribuirá a esta política en sus relaciones exteriores. Asimismo, queremos conocer cómo se va a garantizar que su trabajo sobre la planificación operativa del ámbito de la justicia esté conectada con los compromisos existentes para poner fin a la violencia de género. Hay otra pregunta que merece nuestra atención y a la que me gustaría escuchar su respuesta, que es: ¿qué medidas concretas va a adoptar la Comisión para garantizar la protección de los solicitantes de asilo por motivos relacionados con la mutilación genital femenina, en el marco de la Directiva refundida sobre los solicitantes de asilo? Como ven, son muchas cuestiones las que nos preocupan al respecto de poder poner fin a esta práctica con actuaciones concretas que sean de nuestra competencia. Eliminar la mutilación genital femenina debe ser una prioridad para la agenda internacional. Si las leyes no se aplican con firmeza y no son muy estrictas, el esfuerzo será en vano. Es una práctica que vulnera los derechos más básicos de las niñas y mujeres, y conlleva graves consecuencias físicas y psicológicas. Cuando una mujer es informada sobre esto, es ella misma quien protege a sus hijas y otras niñas de su comunidad. Tampoco podemos olvidar el trabajo de cooperación entre las instituciones públicas y las organizaciones que trabajan en la sociedad civil, porque es fundamental para conseguir el objetivo de acabar en Europa con una práctica brutal de violencia, que no tiene cabida en la Europa del siglo XXI. Porque si alguien pretende justificar esta práctica bajo algunas excusas, digamos muy alto y muy claro que el respeto a las tradiciones y culturas tiene como límite infranqueable el respeto de los derechos humanos. Věra Jourová,
Member of the Commission
. - Madam President, I want to thank Parliament, and particularly Ms García Pérez, for its efforts to eliminate female genital mutilation and its support for the work of the Commission and the European External Action Service outlined in the Communication entitled „Towards the elimination of female genital mutilation“ and adopted on 25 November 2013. The Commission strongly reaffirms its stance against all forms of violence against women, including female genital mutilation. This practice is a violation of human rights and of the rights of the child. It violates women's and girls' physical integrity, causing profound and life-long impacts on their health and their well-being, and can even led to death. Currently the Commission, together with the European External Action Service, is following up on the actions that we committed to in the Communication. What are we doing on increasing knowledge? Estimates show that there may be as many as 125 million victims worldwide and 500 000 victims in the European Union alone. We have very little reliable information about how, by whom and where female genital mutilation is carried out. Therefore, improving knowledge is one of our main priorities. Together with the European Institute for Gender Equality, we will develop a common methodology and indicators to estimate the risk of female genital mutilation in all EU Member States. The European Institute studies will tell us more about the reasons behind female genital mutilation being continued or abandoned among migrants in the European Union. This will help us to create an effective strategy for ending the practice. Now, what are we doing or what are we going to do on prevention? To bring about the social change necessary for families to abandon this tradition, legal action alone is not enough. This is why the Commission is supporting and will continue to support work at grassroots level, engaging communities that practise female genital mutilation both in the EU and abroad. To this end, the Commission will very shortly open a call for proposals for EUR 4.5 million for transnational projects aiming to prevent, inform about and combat harmful practices in the European Union. The Commission is currently funding four national awareness-raising campaigns run by Member States that specifically target female genital mutilation. In our external actions we also support grassroots projects that aim at the abandonment of female genital mutilation. This includes projects with a specific component on justice or creating a protective environment for women's rights. Thanks to the support of Parliament, a web-based platform will be developed for professionals who come into contact with girls at risk and victims of female genital mutilation. I would like to thank you for that here today. The Commission is working to include female genital mutilation in the development of a communication providing guidance for EU Member States on integrated child protection systems. How are we protecting victims? The Victims' Rights Directive should be transposed in November 2015. This Directive ensures victims of female genital mutilation easy access to well-functioning specialised support services and protects them against any threat of physical or emotional harm during criminal investigations and trial. The Commission has organised several workshops with Member States on the implementation of the Directive. The most recent one took place last week on 6 February, the International Day of Zero Tolerance for Female Genital Mutilation. The Commission is also disseminating training materials on female genital mutilation for legal practitioners through its e-Justice platform. Let me end with a few words regarding the external dimension of our work. Access to justice and the promotion of laws protecting all the rights of women, including the right not to suffer from traditional harmful practices, are priorities also encompassed in the EU's policy strategy in its external action for women. To promote gender equality we use political and human rights dialogues with partner governments where we bring up women's empowerment, human rights and women's health issues. Secondly, we also support advocacy and lobbying initiatives to improve national legislation and the development of suitable national policies on women's rights. Thirdly we support capacity-building initiatives for government officials and advocacy and awareness-raising for all sectors of society. Once a year a gender-specific training course is organised in the External Action Service. This training is targeted at staff from the External Action Service, the Commission and Parliament based in their headquarters, in EU delegations and in missions related to the Common Security and Defence Policy and in Member States. Since 2012, Amnesty International has been invited to present a session on ending female genital mutilation. Constance Le Grip,
au nom du groupe PPE
. – Madame la Présidente, à l'occasion de cette Journée internationale de tolérance zéro à l'égard des mutilations génitales féminines, le groupe PPE prend toute sa part dans le combat pour l'éradication de ces terrifiantes mutilations. Ce scandale absolu doit cesser. Partout dans le monde, chaque année, ce sont près de 3 millions de femmes, de jeunes filles, voire de très petites filles, qui subissent ces véritables tortures, ces mutilations génitales féminines, perpétrées au nom de prétendues traditions sociales, au nom de prétendues raisons religieuses ou culturelles. Et sur le territoire même de l'Union, nous le savons, ce sont environ 500 000 femmes et enfants qui ont également à connaître de ces pratiques absolument inacceptables et intolérables. Au groupe PPE, nous avions salué – et saluons toujours –, l'engagement de la Commission européenne et son plan d'action, présenté en novembre 2013, mais avions regretté que ce plan d'action, à l'énoncé et au supposé très ambitieux, ne soit pas accompagné d'un calendrier très précis, qui aurait permis de juger des réalisations déjà entreprises et ne comportait pas, non plus, de mesures concrètes, précises, efficaces, pour véritablement renforcer la lutte de toutes et de tous contre ces mutilations génitales féminines. Nous prenons acte, Madame la Commissaire, des propos extrêmement précis, des engagements et de la liste des actions futures que vous avez exposés devant nous. Ils vont dans le bon sens, ils répondent à l'objectif que cette question orale voulait atteindre, qui était de nous permettre d'aller plus loin et d'être désormais en mesure d'avoir réellement une feuille de route, un chemin jalonné, balisé par des engagements fermes et précis. Nous n'attendrons pas un an pour revenir traiter de ce sujet; nous veillerons au respect de ces engagements précis. Maria Arena,
au nom du groupe S&D
. – Madame la Présidente, je remercie Madame la Commissaire pour son exposé sur le catalogue des actions qui peuvent être menées par la Commission européenne. Bien entendu, nous pouvons nous réjouir de ce catalogue assez complet, qui touche à la fois la question de l'accès à la santé, celle de la protection des jeunes filles et des femmes, le traitement des demandeurs d'asile ou encore la promotion de cette action au niveau de la Commission pour lutter contre les mutilations. En même temps, je partage le point de vue de ma collègue concernant le fait que nous n'avons actuellement pas de calendrier précis. Nous disposons de ce catalogue qui nous est déposé sur la table, mais qu'en est-il du calendrier précis et de l'objectif poursuivi? Comme vous l'avez dit, il est difficile de collecter des données. Alors, où en est cette collecte des données? Il est difficile aujourd'hui de prouver que les États membres ont mis en place des processus efficaces. Comment procédez-vous à l'évaluation de l'efficacité de ces processus? On parle aujourd'hui de la protection internationale de ces jeunes filles qui ne devraient pas risquer l'expulsion vers un pays dans lequel l'excision est pratiquée. Qu'en est-il de ces expulsions? Nous savons qu'il y a des pays dits sûrs, c'est-à-dire des pays qui, de manière générale, ne pratiqueraient pas l'excision, alors même que nous savons qu'elle est pratiquée dans certaines de leurs régions. On nous dit: „Oui, mais nous ne renvoyons pas les jeunes filles dans ces régions“. Mais vous savez que lorsque vous venez d'une région du nord et qu'on vous envoie dans une région du sud, ce n'est pas forcément la meilleure chose. Il y a donc là beaucoup d'incertitude quant à l'action des États membres en matière de lutte contre l'excision, alors que vous nous donnez aujourd'hui ce catalogue de bonnes intentions de la Commission. J'aurais voulu savoir concrètement ce que le Conseil propose pour son application. Beatrix von Storch,
im Namen der ECR-Fraktion
. – Frau Präsidentin, hauptsächlich meine Damen, guten Abend, meine Herren! Das Problem der weiblichen Genitalverstümmelung scheint kein europäisches Problem zu sein. Der Begriff erweckt den Eindruck, als handele es sich um ein Problem von afrikanischen Stämmen und deren Ritualen. Das wäre schlimm genug – aber das Problem ist bei uns eingewandert. Es gibt nun also auch bei uns dieses abscheuliche Verbrechen an Frauen und Mädchen. Zu den Verbrechen hier bei uns möchte ich sagen: Wer weibliche Genitalverstümmelung als religiöse Praxis oder als was auch immer praktizieren will, der gehört nicht zu unserem Kulturkreis, der gehört nicht zu uns, und der kann bei uns auch nicht integriert werden. Wir werden Genitalverstümmelung weder tolerieren noch akzeptieren. Bei uns werden Menschen nicht verstümmelt. Keine Männer, keine Frauen, keine Jungs und auch keine kleinen Mädchen und Babys. Ende der Durchsage! Und zu den Verbrechen in Afrika lassen Sie mich einen Punkt anmerken: Die Mädchen und Frauen dort brauchen Hilfe. Misereor beziffert die Zahl der betroffenen Frauen und Mädchen auf 157 Millionen. Und jedes Jahr sollen zwei Millionen dazu kommen. Viele, lange nicht genug, aber viele bekommen Hilfe. Und das wird jetzt vielen hier im Hause – ich möchte sagen, zu vielen – nicht schmecken, weil sie hier Feindbilder aufbauen und pflegen. Aber einen sehr großen Anteil an dieser Hilfe leisten die Entwicklungshilfswerke der christlichen Kirche, der evangelischen Kirche und der katholischen Kirche: Caritas, die Diakonie, Misereor, Missio, die Deutsche Bischofskonferenz, Kirche in Not. Ich finde, dass muss mal gesagt werden. Man bekommt ja hier – gerade im Parlament – oft den Eindruck, dass Christen Menschen zweiter Klasse sind. Wer manchmal sonntags in die Kirche geht, ist ganz nah dran am christlichen Fundamentalismus, und wer jeden Sonntag geht, ist eigentlich schon ein christlicher Taliban. Also lassen Sie sich gesagt sein: Es sind christliche Entwicklungshilfswerke, deren Arbeit gegen die weibliche Genitalverstümmelung unendlich wertvoll ist. Catherine Bearder,
on behalf of the ALDE Group
. – Madam President, I am delighted to hear what the Commissioner has to say about the implementation of this much-needed action plan to tackle this particularly horrific form of violence against women and girls that is FGM – female genital mutilation. We are all quoting the projected figures on victims in the EU and worldwide, but in fact we are not able to say exactly how many girls are cut every year because there is a lack of reliable data. What we can say is that vulnerable girls, often from already isolated sections of our communities, are at the most risk. What effort is there now to collect this data and how will we tackle this practice if we do not know the scale of the issue? The Commission's recent communication commits to helping Member States raise awareness and provide training for relevant professionals, and that is very welcome. In the UK the first and only case of prosecution of a Dr Dharmasena for not attending to FGM shows knowledge amongst key professionals remains woefully low. He says he never received any training on FGM in either his undergraduate or postgraduate studies and was not aware of any hospital policy on FGM. We have to provide training for teachers, doctors, policemen and other key professionals now, so that they can recognise the warning signs and will know what to do when presented with the evidence. Training takes only a few days but it could help prevent vulnerable girls from being forced to live with the consequences of FGM for the rest of their lives. Awareness-raising among professionals is a great start but of course that is not enough to end this brutal practice. We must all work closely with the communities, to start to change attitudes and to talk about this issue, supporting the brave women who refuse to allow their daughters to be cut and arming the girls with information so that they can recognise the warning signs and resist. Malin Björk,
för GUE/NGL-gruppen
. – Fru talman! Kvinnlig könsstympning är en fruktansvärd form av våld mot kvinnor och flickor. Det är sant att det patriarkala våldet tar sig olika utryck i olika kontexter, men det syftar alltid – alltid – till att trycka ner kvinnor, begränsa vårt livsutrymme, vår sexualitet, vår plats i det offentliga rummet. Allt våld mot kvinnor och flickor är traditionellt i bemärkelsen djupt rotat i vår tradition. Jag motsätter mig starkt att FGM, alltså kvinnlig könsstympning, lyfts ut ur det bredare arbetet mot våld mot kvinnor. För att vara effektivt så måste det integreras i det bredare arbetet där vi bekämpar alla former av våld mot kvinnor och flickor. Då skapar vi solidaritet, feministisk solidaritet, för ett gemensamt arbete där alla kvinnor och flickor kan leva ett liv fritt från våld. Det svåraste av allt är kanske att se det systematiska och strukturella patriarkala våld som majoritetskulturen i Europa är byggt på, med allt från dåtidens häxbränning till dagens straffrihet för våldtäktsmän. Även de kvinnor som inte drabbas begränsas indirekt, genom rädsla och försiktighet, en självbegränsning som smyger sig in i vår vardag, i våra liv. Våld mot kvinnor och flickor är ett brott mot de mänskliga rättigheterna. Därför är det ett grundläggande demokratiproblem. Därför måste kommissionen snarast komma tillbaka med ett lagförslag för hur vi ska bekämpa alla former av våld mot kvinnor, inklusive könsstympning. När kommer det? Jordi Sebastià,
en nombre del Grupo Verts/ALE
. – Señora Presidenta, muchas gracias a la Comisaria por estar con nosotros; también quiero felicitar a la ponente, autora de la pregunta, porque creo que es muy pertinente. Mi presencia aquí, aunque obviamente minoritaria, demuestra que, como se ha dicho, este no es un problema que interese solamente a las mujeres, sino que debe interesar a toda la sociedad. Nos alegramos mucho de que se plantee esta pregunta porque de nuevo nos encontramos con una distancia enorme entre las palabras de la Comisión y los hechos. La Comunicación de 25 de noviembre de 2013 es, como se ha dicho, una muy buena Comunicación, pero no estamos viendo los pasos concretos para que se haga realidad: echamos de menos ese calendario. La mutilación genital femenina es un crimen, un delito que debe ser perseguido allá donde se cometa. Por eso, es importante que la Comisión exija a los países de la Unión Europea que aún no aplican el principio de justicia universal que lo hagan, y que persigan también a aquellos que se llevan a las jóvenes a países extracomunitarios para realizarles allí la mutilación, para que estos sepan que no van a quedar impunes. Y, en ese sentido, la mutilación genital femenina es, por encima de todo, un acto de violencia contra la mujer. ¿Cuándo va la Comisión a ponerse manos a la obra para redactar esa directiva eficaz y general contra la violencia de género que le estamos pidiendo? Pero este no es un problema únicamente legal: solo 41 casos de mutilación genital femenina han llegado a los tribunales europeos, mientras hay 500 000 víctimas y 180 000 en riesgo de serlo. Muchas de las mujeres que la sufren la asumen como una costumbre inevitable —ni siquiera saben que es un delito— y muchas otras no pueden llegar a los tribunales por las presiones de su entorno. Debemos empoderar a las mujeres para que denuncien, para que sepan que todas las instituciones europeas están a su lado. Debemos trabajar en programas educativos y de integración porque, como dicen los informes de Unicef, la pobreza y la marginación son las claves para que esta práctica continúe en Europa. Necesitamos campañas potentes de divulgación, políticas responsables de integración de la inmigración y políticas de asilo humanitarias. Necesitamos ese enfoque holístico que este Parlamento ya pidió, y ahora reitera. Louise Bours,
on behalf of the EFDD Group
. – Madam President, there are tens of thousands of cases of FGM in the UK and not one person has been brought to justice. It is the failed policy of multiculturalism which has given rise to this abomination across the UK. In the UK elected officials and representatives have turned a blind eye to this practice in order not to offend minority communities and avoid being labelled as racist. Lack of integration within these communities and a political class too afraid to speak out are allowing this practice to continue. It is these people who have let down the thousands of young girls and women butchered in the name of a backward cultural custom. This evil practice must end. Politicians and the justice system must have the courage to act. Protecting children has to take priority over zealous and outdated political correctness. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)). Catherine Bearder (ALDE),
blue-card question
. – I agree with you that more must be done to tackle FGM, including in Europe. But why then did your party, UKIP, refuse to vote in favour of the European parliamentary resolution of December 2013 which strongly condemns FGM? UKIP I think would do better to put their anti-EU ideology aside and realise that working together sometimes is the best way to change the world for the better. Louise Bours (EFDD),
blue-card answer
. – Well actually I was not here when that was tabled; I am a new MEP. But the Liberal Democrats have a great big load of guilt to take on their shoulders with their failed policy on multiculturalism and political correctness. So I think actually that that question from you is an absolute disgrace. Vicky Maeijer (NI). - Voorzitter, het zal je maar gebeuren: je bent 15 jaar oud en omwille van een of ander ziek ritueel worden zonder medische noodzaak je uitwendige geslachtsorganen verwijderd. Onvrijwillig, gedwongen. Een aantasting van de vrouwelijkheid. Vrouwelijke genitale verminking is een verschrikkelijk verschijnsel dat keihard door de soevereine landen moet worden aangepakt. Wereldwijd zijn er meer dan 125 miljoen slachtoffers, in de EU een half miljoen. In vele landen is genitale verminking strafbaar. Zo ook in Nederland. Toch telt mijn land bijna 28 000 besneden vrouwen. Tachtig procent van deze vrouwen is afkomstig uit islamitische landen, als Somalië, Egypte en Eritrea. Met onze open grenzen importeren we niet alleen honderdduizenden illegale immigranten, maar ook een verschrikkelijk verschijnsel als genitale verminking. We helpen deze vrouwen niet door politiek correct geklets en de holle frasen van deze Commissie. Iedereen die echt een einde wil maken aan genitale verminking zal er niet aan ontkomen om de rol van de islam bij deze vrouwhatende en barbaarse praktijken te benoemen. Stop de massa-immigratie en de islamisering van ons continent. Rosa Estaràs Ferragut (PPE). - Señora Presidenta, desde el Partido Popular condenamos la violación más extrema de los derechos humanos que supone la mutilación genital femenina. Cada seis minutos una niña es víctima de esta atrocidad; 28 países siguen practicando la mutilación. No es, en ningún caso, ni religión ni costumbre ni tradición. No es cultura ni honor: es violencia, es un crimen. Decía Martin Luther King que siempre es un buen momento para hacer lo correcto. La modelo y activista somalí musulmana Waris Dirie decidió romper el código de silencio y contar al mundo su propia experiencia, cuando fue mutilada —con apenas tres años— por una de las ancianas del clan midgaan, que le realizó la peor mutilación genital femenina que puede sufrir una mujer: la infibulación. Fue nombrada, a partir de ese momento, portavoz de la ONU para este tema. La noche de bodas, el marido coge un cuchillo o una navaja y corta, antes de penetrar por la fuerza a su esposa. Si no se hace la ablación a una mujer, esta no se casa y es expulsada de la aldea y tratada como una prostituta. Las familias creen firmemente que una mujer tiene que someterse a la ablación para ser pura. Hay que extirpar y cerrar después, como prueba de virginidad. Estas mujeres son la espina dorsal del continente africano. A consecuencia de estas mutilaciones, las mujeres tienen muchísimas enfermedades psicológicas y físicas a lo largo de toda su vida. Existe un proverbio en Somalia que dice que el último camello de la fila camina tan deprisa como el primero. Lo que le pase a cualquiera de nosotras y de nosotros afecta, sin ninguna duda, a los demás. Por esto, diputados y diputadas, hoy le pedimos a la Comisión algo más que voluntad política para acabar con la mutilación genital femenina. Pedimos prevención, pedimos represión más efectiva por parte de los Estados miembros, sensibilización pero, sobre todo, erradicación a nivel mundial. Julie Ward (S&D). - Madam President, I have been moved by my encounters with the European campaigners on female genital mutilation (FGM) who have shown that by working together, including and supporting women in communities affected by the practice, we can begin to effect change. Campaigns have a lifespan but issues do not go away, so we must continue to speak out, together with civil society, in order to raise public awareness and move closer to the next goal – zero tolerance. A powerful way to do this is to encourage and support affected communities in bearing witness to their experiences. Through the telling of the stories of those who have experienced FGM we break the taboo and stigma which surround the ritual. Through sharing the testimonies of others who have been involved, such as health professionals, lawyers and community workers – men as well as women – we show how this is an issue that must be tackled at home as well as abroad. Zero tolerance regarding FGM must come about through more tolerance of open discussion of the practice, changing the language we use so that victims become right-holders whose rights we must uphold. Jana Žitňanská (ECR) - Keď sa mi pred rokmi dostala do rúk kniha Púštny kvet od Waris Dirie, priznám sa, bola som šokovaná. O ženskej obriezke som dovtedy nepočula. Jej autobiografické rozprávanie moje zdesenie ešte posilnilo. Nebola to žiadna fikcia, ale krutá realita. A táto realita pretrváva do dnešných dní. Aj dnes sú vo svete ročne státisíce malých, ale aj starších dievčat podrobené tomuto barbarskému zákroku, ktorý nemá obdobu. A okrem akéhosi rituálneho zvyku, ani žiadnu oporu v náboženstve a nejde ani o zákrok schvaľovaný zo zdravotného hľadiska. Práve naopak. Mnohé dievčatá počas zákroku vykrvácajú, zvyšné sa po celý život dennodenne trápia. Zápasia nielen zo zápalmi, ale aj s neopísateľnou bolesťou pri obyčajnom močení, či menštruácii. Jazvy však zostávajú nielen na tele, ale aj na duši. Je preto našou povinnosťou odsúdiť toto rituálne mrzačenie a vyzvať ďalšie africké krajiny, aby po vzore Etiópie, či Pobrežia slonoviny zákonom ženskú obriezku zakázali aj s prísnym trestom pre páchateľov. Keďže, žiaľ, sa tieto praktiky objavujú aj v Európe, musíme urobiť všetko preto, aby v našich krajinách k takýmto zákrokom nedochádzalo a potrestať nielen tých, ktorý ho vykonávajú, ale aj rodičov, ktorí dopustia, aby ich dcéra bola zmrzačená. Beatriz Becerra Basterrechea (ALDE). - Señora Presidenta, señora Jourová, la mutilación genital femenina es una práctica brutal, cruel e intolerable. Es un crimen global contra los derechos humanos, con el que mostramos tolerancia cero. No aceptamos invocaciones indignas a costumbre, tradición, cultura, vida privada o religión. Como la violación, la ablación es una de las más eficaces herramientas de terrorismo organizado para convertir el cuerpo de la mujer en un arma de guerra, y no es un fenómeno lejano: medio millón de niñas han sido ya mutiladas en nuestra Unión Europea. Señora Jourová, hoy quiero pedirle aquí medidas específicas: una base de datos europea, un plan de acción con suficiente presupuesto y un calendario definido para su implementación, así como la ratificación del Convenio de Estambul por parte de la Unión, y que la Presidencia letona lo priorice en su agenda política. Parafraseando al doctor Mukwege, nuestro Premio Sájarov 2014, „cuando mutilan a una mujer, allá donde sea, es a mi hija, a mi madre, a mi hermana a quien están mutilando“. Ángela Vallina (GUE/NGL). - Señora Presidenta, es cierto y todos estamos de acuerdo que la mutilación genital se considera una de las prácticas más brutales y una violación de los derechos humanos de niñas y mujeres. Pero también hay que decir que representa la forma más extrema de dominación patriarcal sobre el cuerpo femenino y que perpetúa la desigualdad de género y la discriminación de la mujer. Por eso, hay que reconocer la mutilación genital como una forma de persecución basada en el género, comprendida en la Convención de la ONU sobre el Estatuto de los Refugiados, y hay que seguir las recomendaciones sobre las mujeres refugiadas del Alto Comisionado de las Naciones Unidas aunque, señora Comisaria, difícilmente se va a poder hacer esto mientras haya países, como España, que practican las devoluciones en caliente, mientras los demás países miran hacia otro lado. Esta práctica es una cuestión que preocupa a toda mujer y a todo hombre que crea en la igualdad, la dignidad y la justicia para todo ser humano. Y aquí no hay excusas. Ignazio Corrao (EFDD). - Signora Presidente, onorevoli colleghi o colleghe, dato che c'è un numero più cospicuo femminile e mi fa anche piacere dato che si parla di questo tema. Parliamo un po' di numeri di questa barbarie, perché di barbarie si tratta. Amnesty International ci dice che circa 3 milioni di donne all'anno vengono sottoposte a mutilazione genitale femminile – sono circa 8.000 al giorno e stiamo parlando di circa 500.000 nell'Unione europea. Molte mutilazioni avvengono direttamente nel territorio dell'Unione. Circoncisione, scissione, cauterizzazione, infibulazione: stiamo parlando di effetti collaterali fisici ma, soprattutto, effetti psicofisici, morali, donne a cui viene sottratta la propria sessualità, a cui viene sottratta, in un certo qual senso, l'anima. Stiamo parlando di barbarie. Allora io sono d'accordo con il Commissario Jourová quando dice che dobbiamo agire in via di prevenzione e probabilmente il piano d'azione può essere una cosa buona, ma sicuramente dobbiamo lavorare sul diritto d'asilo di chi scappa o di chi vuole essere rimpatriato in quei paesi. Sylvie Goddyn (NI). - Madame la Présidente, comment ne pas approuver la tolérance zéro contre les mutilations génitales féminines, ces pratiques barbares contraires à nos cultures et à notre civilisation européenne? Ces atrocités concerneraient 175 millions de femmes et de filles dans le monde, mais surtout 500 000 en Europe, ce qui est scandaleux. L'Union européenne a encouragé l'immigration massive sans exiger le respect des lois et l'assimilation, et prôné l'implantation de cultures et de traditions différentes au sein même de nos pays. Vous parlez maintenant de garantir une protection aux victimes par le biais de procédures d'asile. Mais la conséquence d'une telle mesure sera d'encourager, dans les pays d'origine, ces pratiques atroces par la création d'une nouvelle voie d'accès à l'immigration. Contrairement à cette politique d'asile, il faut que les États membres sanctionnent ces mutilations. Ceux-ci disposent d'un arsenal répressif en la matière et cela relève de leur compétence exclusive. Une action européenne n'aurait donc, sur ce point, aucune valeur ajoutée. Mariya Gabriel (PPE). - Madame la Présidente, je tiens à rappeler qu'il n'est pas d'excuse culturelle, traditionnelle ou religieuse qui puisse justifier les mutilations génitales féminines. Nous devons tout faire pour mettre fin à ces crimes. J'aimerais donc insister sur cinq éléments. Premièrement, s'agissant de la communication de la Commission adoptée en novembre 2013, nous sommes tous d'accord, l'extrême urgence est l'adoption d'un calendrier et d'un délai précis pour la mise en œuvre des actions listées. Deuxièmement, j'insiste sur le rôle clé que doit jouer l'Institut européen pour l'égalité des genres afin d'aider les États membres à élaborer des indicateurs spécifiques sur les MGF. Troisièmement, concernant le volet extérieur de la politique d'éradication des mutilations génitales féminines, j'attire votre attention sur l'importance d'une cohérence et d'une coordination parfaite entre vous, Madame la Commissaire, la haute représentante, le représentant spécial des droits de l'homme et les commissaires au développement, à l'aide humanitaire et à la migration. Trois mots clefs: coordination, échanges d'informations et complémentarité des actions pour donner corps à l'approche globale de l'Union. Quatrièmement, je pense qu'il est important d'entamer une réflexion sur la prise en compte des mutilations génitales dans la politique migratoire. D'une part, s'agissant des demandes d'asile et d'autre part, parce qu'il faut aussi prêter attention aux jeunes filles appartenant à des communautés émigrées en Europe et au risque qu'elles courent d'être envoyées dans leur pays d'origine pour subir ces mutilations. Enfin, il ne faut pas tomber dans le piège de l'excision médicalisée, qui serait plus acceptable: médicalisée ou non, il s'agit d'une violation des droits de l'homme. Les campagnes de sensibilisation doivent bien prendre en compte cette tendance et surtout veiller à ne pas substituer le mal par un autre mal. Liliana Rodrigues (S&D). - Senhora Presidente, aqui a questão é que não interessa se a justificação em relação à mutilação genital feminina é com a cultura, com a tradição, com o costume ou com a religião. É um crime. Estima-se que 500 mil mulheres foram mutiladas. Ou seja, na Europa cometeram-se 500 mil crimes. Temos cerca de 200 mil em risco de acontecerem. De que nos servem tratados e leis que não garantem a segurança das mulheres que em território europeu correm o risco de serem cortadas e amputadas? Ainda há na Europa costumes e tradições medievais. A mutilação genital feminina é uma delas. Ainda temos uma Europa bárbara, uma Europa apática perante os números que não é capaz de confirmar. A Sra. Comissária disse que não conseguia confirmar os dados. Mas se forem quinhentas ou quinhentas mil as mulheres que são mutiladas isso torna o problema menor? Daqui a um ano, estaremos aqui todos indignados com esses números, números não confirmados, mas as lâminas enferrujadas continuarão a cortar as mulheres. E já termino, Sra. Presidente. Se a União Europeia não tomar medidas concretas.. (A Presidente retira a palavra à oradora) Jadwiga Wiśniewska (ECR). - Pani Przewodnicząca! Pani Komisarz! Przysłuchuję się z uwagą tej dyskusji i jestem oburzona i zniesmaczona, bo po raz dziewiąty obchodziliśmy Światowy Dzień Zerowej Tolerancji dla Okaleczania Żeńskich Narządów Płciowych – dziewiąty raz. A jakie są dane? Dane są takie, że 140 milionów kobiet na świecie jest okaleczanych, że dwa miliony kobiet rocznie cierpią z tego powodu, że 6 tysięcy kobiet dziennie jest okaleczanych, a pół miliona w Unii Europejskiej, w Europie. To przerażające, że w dzisiejszych czasach, w XXI wieku dochodzi do tak sadystycznych praktyk. Przysłuchiwałam się pani wystąpieniu i nie znajduję niestety w nim konkretów. Możemy gadać, gadać, a z tego nic nie wynika. Kobiety cierpią. Kto się o nie upomni, jeśli my nie upomnimy się dzisiaj skutecznie o ich życie? Pani Komisarz, jakie będą konkretnie działania? Kiedy zostanie opracowana mapa drogowa dojścia do wyeliminowania tego ohydnego procederu? Eleonora Forenza (GUE/NGL). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, signora Commissario, io credo che dovremmo impostare la nostra discussione nel giusto contesto. Il tema non è la qualità cristiana o meno dell'Europa, il tema non è affrontare un dramma come questo sfiorando veri e propri accenti razzisti, come ho sentito anche questa sera. Il tema è se noi poniamo la libertà delle donne, l'autodeterminazione delle donne, il tema dell'inviolabilità del loro corpo alla base della nostra idea di Europa, se noi sentiamo il bisogno ineludibile di fermare la violenza maschile contro le donne, che si esercita in tante forme, tante quante sono quelle del dominio patriarcale. Sappiamo che non possiamo più aspettare, non possiamo più aspettare nel chiedere che l'Unione europea aderisca alla Convenzione di Istanbul e che si dia vita a un impegno concreto che solleciti anche la ratifica da parte degli Stati membri. Mancano dati statistici. L'Eurostat, che fornisce statistiche su ogni cosa, non ha un'idea precisa dei contorni del problema in Europa. Credo che in un giorno come oggi, in cui piangiamo altre vittime nel Mediterraneo, dovremmo davvero porci il problema del diritto... (Il Presidente interrompe l'oratore) Anna Maria Corazza Bildt (PPE). - Madam President, I was here a year ago commending the Commission communication on elimination of female genital mutilation. After one year, this barbaric practice still affects millions of girls around the world and in Europe. We are talking about child abuse. It is a crime and it should be treated as a crime. The time has come for the Member States to enforce the laws that criminalise FGM. Effective prosecution and conviction of the guilty parents and the cutters are essential for prevention. To eradicate FGM in Europe we need to eradicate impunity in Europe. We also have a responsibility in our external action to support information, awareness-raising, education on child rights and on the medical risks of this barbaric practice that causes psychological and physical damage to the girls. We need also to support the courageous women who dare to speak out and to stand up against long-standing tradition. For example, in Senegal, there is outstanding work by an NGO, Tostan, which is empowering local women to themselves eradicate FGM in their own community. To be effective on the ground we need to show respect for culture, religion and tradition, but we can never ever accept that violence against children is justified by culture, tradition or religion. So, Commission, please bring action into your good recommendation, with concrete measures. Jens Nilsson (S&D). - Fru talman! Kvinnlig könsstympning, som är en flera tusen år gammal sedvänja, är en fruktansvärd hantering som måste upphöra – och det är nolltolerans som gäller. Samtidigt som samhället moderniseras så kvarstår det här gisslet för miljoner av kvinnor runt om i världen, och att prata om könsstympning är fortfarande ett stort tabu, framför allt i områden där det är vanligt förekommande. Vittnen – drabbade kvinnor – berättar att problemet inte bara är att kroppsligen sys ihop, utan att det samtidigt känns som att någon syr igen ens mun. En global bekämpning av könsstympning måste därför aktivt arbeta med att öka medvetenheten om riskerna med ingreppet, men också genom en uttalat feministisk utrikespolitik som lyfter kvinnors förtryck i alla de sätt de förekommer. Den socialdemokratiska regeringen i Sverige med Margot Wallström i spetsen har arbetat utifrån en uttalat feministiskt utrikespolitik. Detta måste fortsätta och vi måste se till att stödja kvinnor i hela världen. Julie Girling (ECR). - Madam President, we all agree here that FGM is one of the most barbaric forms of exerting control over a woman's sexuality and therefore over her whole life. The question today is really what we can do about it here in Europe. I think that it is a marvellous thing that we are all gathered together talking about the way forward and it is time that we actually got on with it. Prosecution rates are far too low. We need to share best practice; we need to improve the enforcement of the law. We must have successful prosecutions to show the success of our policy. Catherine Bearder talked a little bit about the UK and the latest attempts at a prosecution – in fact the first attempt at prosecution, and this is despite GBP 1.4 million being allocated by the Prime Minister a year ago to provide information through the NHS. A doctor has been effectively acquitted for not having been told about FGM, so it is vitally important that we get on with that information campaign. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL). - Senhora Presidente, a mutilação genital feminina é sem dúvida uma das formas mais hediondas de violência contra as mulheres. É uma violação grave dos seus direitos e dos direitos das crianças também, causando lesões irreparáveis à sua saúde física, sexual e psicológica, e causando mesmo, muitas vezes, a morte. Esta é a forma mais brutal de alienação da mulher nos sistemas patriarcais, e é uma brutal alienação que acontece também de forma invisível. Mas, para além da melhoria dos quadros penais e da sua aplicabilidade de que aqui tanto se fala, o combate a este obscurantismo não pode ser separado da luta mais ampla pela proteção e reforço dos direitos sexuais e reprodutivos das mulheres, pelo acesso à educação sexual, pela melhoria da saúde materno-infantil – matérias em que existem hoje regressões inaceitáveis devido à tão protegida coordenação macroeconómica da União Europeia, com tudo o que esta implica. Estamos a falar de situações que ocorrem nos nossos países e, portanto, também estas mulheres deviam ter direito a estes direitos. Barbara Matera (PPE). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, era il 2006 quando questo Parlamento, per la prima volta, sollevava l'urgenza di affrontare la questione delle MGF in un prospettiva europea, una prospettiva basata sulla consapevolezza che, sebbene questo fenomeno sia radicato in culture diverse dalla nostra, molte delle donne costrette a convivere con le conseguenze devastanti di tali pratiche o addirittura in procinto di essere sottoposte a queste pratiche vivono entro i confini comunitari. Signora Commissario, nel novembre 2013 l'Istituzione che lei qui oggi rappresenta elencava una serie di azioni mirate a contrastare questo fenomeno, fenomeno barbaro. Tuttavia, la mancata definizione di scadenze precise per la loro attuazione rende complicata la possibilità di valutarne la reale efficacia e, quindi, è giunto il momento di compiere un grande sforzo. Il supporto degli Stati membri nell'applicazione delle normative nazionali che vietano questa pratica deve essere congiunto al sostegno nei confronti delle reali vittime. Dobbiamo inoltre lavorare per sostenere le comunità e i professionisti impegnati in questo settore. Se a febbraio noi abbiamo celebrato la giornata internazionale contro le MGF, se vogliamo che questa ricorrenza acquisisca un significato concreto e se vogliamo davvero contribuire allo sradicamento di questo fenomeno, è il momento che il tempo della riflessione lasci spazio al tempo dell'agire. Edouard Martin (S&D). - Madame la Présidente, je constate que nous sommes peu d'hommes à avoir pris la parole ce soir sur le grave fléau que sont les mutilations génitales féminines. C'est grave et c'est dommage. Sortons un peu des idées préconçues: ce sujet doit aussi concerner les hommes, lorsqu'on s'attaque à tout un pan de l'humanité. Attachons-nous aux mots „mutilations génitales féminines“. De quoi s'agit-il? Cela veut dire qu'on mutile les femmes, qu'on les blesse, qu'on les tue, parfois. Ce sont des tortures continues. Ces mutilations sont le reflet d'une inégalité profondément enracinée entre les hommes et les femmes. Vous l'avez dit, ce problème n'est pas simplement un problème africain, il touche aussi l'Europe. Que faut-il faire? Dès à présent il faut sensibiliser et, surtout, favoriser le changement des mentalités, encourager la ratification de la convention d'Istanbul. Il faut également réfléchir à un système d'asile qui prendrait en considération ce grave fléau et l'absence de condamnation dans certains pays. Ces femmes ne sont pas des victimes, ce sont des combattantes, comme le disait le docteur Mukwege. Le combat, c'est avec elles que nous devons le mener. Teresa Jiménez-Becerril Barrio (PPE). - Señora Presidenta, una imagen vale más que mil palabras. Y yo me quedo sin palabras delante de esta foto de una mujer sosteniendo el cuchillo con el que practica el crimen de la mutilación genital, porque dañar los órganos sexuales de una mujer de manera intencionada es un delito. Me repugna que muchos hombres que conviven culturalmente con esta barbarie reconozcan que a ellos les gusta cómo andan las mujeres que han sufrido mutilación. ¿Cómo puede ser excitante para nadie algo provocado por el dolor? Esta actitud de sumisión de la mujer provoca que las niñas sean sacrificadas para encontrar marido y muchos padres la apoyan. Transcribo el testimonio de una de ellas: „Yo tenía nueve años. Mis padres me dijeron que subiera al coche, que íbamos a una fiesta. Me extrañó que no vinieran mis hermanos. Solo recuerdo a una mujer con un cuchillo y mi padre que me llevaba en brazos después de la tortura“. Esta ablación se produjo en España en 1993, pero la mayoría de las mutilaciones se llevan a cabo en países de origen; por ello, España tiene un protocolo de actuación sanitaria en el que los padres se comprometen a no mutilar a sus hijas. Creo que estos protocolos deberían ser adoptados en toda la Unión. Necesitamos con urgencia instrumentos jurídicos y también financieros para proteger a las víctimas. Hay que derribar creencias y tenemos que hacer todo lo que está en nuestra mano para enterrar este cuchillo que mutila el cuerpo y el alma de tantas niñas. Vilija Blinkevičiūtė (S&D). - Moterų lytinių organų žalojimas atspindi kai kuriose pasaulio regionuose giliai įsišaknijusią ir dažnai net mūsų Europoje įgyvendinamą lyčių nelygybę ir žiauriausią moterų diskriminacijos formą, pažeidžia jų teisę į sveikatą, saugumą, kūno neliečiamumą, į teisę nebūti kankinamoms pačiu žiauriausiu būdu. Milijonai šiandien pasaulyje gyvenančių mergaičių ir moterų yra patyrusios šį smurtinį nusikaltimą, ir tai nėra vien išorės problema. Ir Europoje moterų, patyrusių lytinių organų žalojimą, yra apie pusė milijono, o už šį nusikaltimą visoje Europoje, Lyčių lygybės instituto duomenimis, yra iškelta vos 41 baudžiamoji byla. Turime didinti informuotumą ir sąmoningumą apie šios formos smurtą prieš moteris mūsų visuomenėse. Ką konkrečiai turi daryti Europos Sąjunga? Pirmiausia taikyti efektyvią baudžiamąją atsakomybę, stiprinti prevencinių priemonių tinklą – nuo tinkamai paruoštų medikų iki socialinių ir ugdymo darbuotojų. Pone Komisijos nary, laukiame iš Jūsų konkrečių veiksmų ir aktyvaus darbo šioje srityje. Davor Ivo Stier (PPE). - Gospođo predsjednice, genitalnom sakaćenju žena podvrgnuto je oko 140 milijuna žena i djevojčica diljem svijeta. Čuli smo i čak 500 000 unutar Europske unije. A nerijetko su motivi za genitalno sakaćenje žena kulturološke prirode, no pravo na kulturu mora biti limitirano ukoliko je na štetu drugih ljudskih prava, što u slučaju genitalnog sakaćenja djevojčica i žena neosporno jest. Genitalno sakaćenje žena stoga predstavlja povredu prava na slobodu, sigurnost, dostojanstvo, pravo žena i djevojčica na zdravlje, pravo na slobodu od mučenja te u slučajevima gdje je posljedica sakaćenja smrt, naravno i temeljnog prava na život. Sva ova prava, a posebice pravo na život, iz kojeg sva ostala navedena prava proizlaze moramo zaštiti i sačuvati kako bi zaista vodili pravu borbu protiv ovakvih štetnih tradicionalnih običaja koji se provode u pojedinim zemljama. Genitalno sakaćenje se danas provodi u barem 28 zemalja Afrike, na Bliskom istoku, u Aziji - sve su to zemlje primateljice međunarodne razvojne pomoći te svoju razvojnu politiku stoga moramo koristiti i kao alat u borbi protiv genitalnog sakaćenja žena i djevojčica, kao što razvojnu politiku treba koristiti u borbi protiv svih ostalih povreda osnovnih ljudskih prava. Stoga, iz aspekta člana Odbora za razvoj, želio bih pitati povjerenicu u kojoj mjeri ona surađuje s povjerenikom Mimicom oko ovog pitanja. Michela Giuffrida (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, solo qualche giorno fa, nella giornata mondiale indetta dall'ONU, l'Organizzazione mondiale della sanità ha diffuso numeri terribili di una pratica barbara e crudele. Si stima che siano 135 milioni nel mondo le bambine che subiscono mutilazioni genitali. In alcuni stati del Corno d'Africa, come Somalia ed Eritrea, ma anche in Egitto e in Guinea, il fenomeno coinvolge circa il 90% della popolazione femminile. Le vittime però sono anche nella nostra Europa, nella mia Italia, dove stime aggiornate ci dicono che almeno 40.000 donne sono ancora sottoposte alla pratica violenta delle MGF, che le priva del piacere sessuale, le rende oggetto e non individuo, attentando anche alla loro vita. Dobbiamo batterci per una normativa severa che proibisca queste pratiche, preveda sanzioni e un'adeguata assistenza per le vittime. Dobbiamo promuovere una campagna d'informazione mirata, rivolta a chi giustifica una pratica tribale con ragioni culturali e religiose. Aderiamo all'appello di Amnesty International e diamo coraggio anche alle donne che salvano le loro bimbe. Evelyn Regner (S&D). - Frau Präsidentin, sehr geehrte Frau Kommissarin! Sie haben jetzt von so vielen von uns mehr oder weniger eine immer wieder gleichlautende Botschaft gehört, egal ob wir jetzt von rechten oder von linken Fraktionen sind. Wir setzen uns dafür ein, dass wir miteinander hier als Abgeordnete sagen, dass Genitalverstümmelung menschenverachtend ist, dass Genitalverstümmelung ein Verbrechen ist. Und, das ist jetzt die Schlussfolgerung, das teilen wir jetzt alle miteinander, dass die Europäische Union in diesem Zusammenhang nicht nur diskutieren soll, sondern dass sie handeln soll. Informationskampagnen wurden erwähnt. Aber mir ist es ein ganz besonders wichtiges Anliegen, nicht nur zu erwähnen, sondern aktiv einzufordern, dass Genitalverstümmelung ein Asylgrund sein soll. Ich denke mir, es wurde von vielen Ähnliches wiederholt, aber nehmen Sie das mit auf den Weg, dass wir uns hier als europäische Abgeordnete dafür einsetzen und dafür unter Umständen auch mehr oder weniger vielstimmig das Gleiche sagen. Interventions à la demande Marijana Petir (PPE). - Gospođo predsjednice, genitalno skaćenje najčešće djevojčica u vrlo ranoj dobi predstavlja namjerno izazvanu patnju čije su posljedice vrlo teške. Sama trenutna ekstremna bol i šok prilikom sakaćenja, infekcije i komplikacije kod zarastanja rana, komplikacije pri trudnoći i porođaju te česti slučajevi smrti samo su neke od posljedica ovog brutalnog i neljudskog čina. Praksa genitalnog sakaćenja ozbiljno vrijeđa dostojanstvo i život žena širom svijeta, a kako je riječ uglavnom o djevojčicama, predstavlja i grubo kršenje ljudskih i dječjih prava. Zabrinuta sam, jer zbog manjkavih zakona i nedorečenih provedbenih mjera djevojčice bivaju sakaćene u našim zemljama unutar granica Europske unije ili su odvođene u matične zemlje roditelja. Treba pronaći načine kako djevojčice, žrtve genitalnog sakaćenja, ne bi postale po drugi puta žrtve kada ostanu bez roditeljske skrbi nakon kaznenog progona njihovih roditelja. Ricardo Serrão Santos (S&D). - Senhora Presidente, felicito a Comissão Europeia pelo plano de ação e pelas medidas hoje aqui enunciadas. É quase inacreditável que, no século XXI, ainda seja necessário falar sobre este assunto. Coletivamente, temos que nos interrogar como chegámos até aqui, como é possível que uma prática tão aberrante tenha lugar no nosso mundo e em particular na Europa. Mesmo no meu país, relatórios recentes apontam para dezenas de casos de mutilação genital feminina. São casos antigos, mas existem. Um caso já seria de mais, mas estamos a falar de dezenas de milhares por toda a Europa. Para além de todos os instrumentos que estão à disposição das instituições europeias internacionais e das instituições nacionais, penso que a aposta terá também de ser feita na educação. Há que contribuir para os esforços educativos que se fazem um pouco por todo o mundo e especialmente direcionar as campanhas educativas para as comunidades onde existe maior risco de a prática acontecer. Pelo que hoje foi anunciado, vejo que a Comissão se propõe a ter um papel particularmente ativo para que a Convenção para a Prevenção e o Combate à Violência contra as Mulheres reconhecida pela Convenção de Istambul seja aplicada, independentemente do território em que o crime suceda. Νότης Μαριάς (ECR). - Κυρία Πρόεδρε, η έκθεση που συνέταξε το 2013 το Ευρωπαϊκό Ινστιτούτο για την Ισότητα των Φύλων καταλήγει στο συμπέρασμα ότι ο ακρωτηριασμός των γυναικείων γεννητικών οργάνων, η σύγχρονη αυτή βαρβαρότητα, αποτελεί παγκόσμιο φαινόμενο. Η έκθεση διαπιστώνει ότι υπάρχουν θύματα ή δυνητικά θύματα σε τουλάχιστον 13 χώρες της Ευρωπαϊκής Ένωσης, μεταξύ των οποίων στη Γερμανία, στη Γαλλία και στο Ηνωμένο Βασίλειο. Ο ακρωτηριασμός των γυναικείων γεννητικών οργάνων αποτελεί σοβαρή παραβίαση των δικαιωμάτων του ανθρώπου, και, ως εκ τούτου, ο κίνδυνος υποβολής στην πρακτική αυτή θα πρέπει να αποτελεί βάσιμο λόγο για τη χορήγηση ασύλου ή ανθρωπιστικής προστασίας. Τέλος, για την εξάλειψη του ακρωτηριασμού θα απαιτηθεί σειρά ενεργειών που επικεντρώνονται στη συλλογή δεδομένων, στην πρόληψη, στην προστασία των κοριτσιών που διατρέχουν κίνδυνο, στην ποινική δίωξη των δραστών και την παροχή υπηρεσιών για τα θύματα. Hilde Vautmans (ALDE). - Voorzitter, beste vrienden, beste medestrijders, ik denk dat we hier vanavond heel veel gruwelverhalen hebben gehoord. Ik betreur alleen dat er hier nog zo weinig mensen aanwezig zijn. Tijdens ons debat hier vanavond zijn wereldwijd 420 jonge meisjes besneden, met een bot mes, met een steen, bloedend ter dood. En wij zijn hier nog maar met een dertigtal om hierover te spreken. Ik betreur het vooral dat hier zo weinig mannen zijn. Want lieve mannen, ook vrouwen hebben het recht om te genieten van seks. Dát moet de strijd zijn. Als je de ongelijkheid ziet waarmee we hier in de zaal zitten, dan weten we dat de strijd nog lang niet gestreden is, dan weten we dat we de mannen in deze wereld ervan moeten overtuigen om de strijd aan te gaan. Wij vanuit de ALDE-Fractie zullen alvast de strijd aangaan. Ik heb hier vele medecompagnons gezien. Weet dat we nog heel veel zullen moeten doen voor we die gruweldaden uit de wereld helpen. Anna Záborská (PPE) - Mrzačenie ľudského tela je odsúdeniahodné. A hoci mám veľký rešpekt pred náboženským cítením a vierou človeka, musím zdôrazniť, že nie je prikázané žiadnym zo svetových náboženstiev, ani islamom. Presne si nepamätám, koľkokrát za ostatných desať rokov sme túto tému v Európskom parlamente preberali. Organizovali sme konferencie a prijímali uznesenia. Táto debata však ukázala, že sme sa ďaleko nedostali. Môj odpor k ženskej obriezke je veľmi silný. Podporujem všetky nástroje a politiky, ktoré umožnia zvýšiť prevenciu a zároveň budú postihovať každého, kto sa na tomto výkone zúčastní. No nesúhlasím s tým, aby sa snaha skoncovať s týmto barbarským zvykom stala zámienkou nátlaku na urýchlenú ratifikáciu Istanbulského dohovoru z roku 2010. To je plne v kompetencii členských štátov a Komisia nemá právo vyvíjať na ne v tomto ohľade žiaden nátlak. Biljana Borzan (S&D). - Gospođo predsjednice, kao ljudsko biće i liječnica sam zgrožena ovom praksom. Zalažem se za učinkovite i brze mjere, za borbu protiv toga posebno zastrašujećeg oblika kršenja ženskih prava. Prije svega mislim na učinkovitu kriminalizaciju takvih aktivnosti, uvažavajući načelo eksteritorijalnosti. Pola milijuna žrtava genitalnog sakaćenja živi u Europskoj uniji kao što je rečeno, a samo je 41 predmet te vrste zabilježen na sudovima u 11 država članica. To je uistinu sramotno za europsko društvo. Također, ne možemo se boriti s problemom koji ne poznajemo. Potrebno je napraviti jedinstvenu evidenciju svih aspekata genitalnog sakaćenja i obrazovati osoblje koje se time bavi. Posebno valja ubrzati molbe za azil žrtava sakaćenja i onih koji su u direktnoj opasnosti. Strategija koju je donijela Europska komisija je nedovoljna, jer ne određuje jasne rokove. Ostaje samo skupi popis lijepih želja i to ne u ekonomskom smislu, kako Komisija voli naglašavati, nego u ljudskim životima. Ruža Tomašić (ECR). - Gospodine predsjedniče, apsolutno podržavam usvajanje strogog zakonodavnog okvira koji bi dokinuo primjenu ove mučne prakse na teritoriju država članica Europske unije. No, svjesna sam unaprijed da ćemo imati problem i s najboljim mogućim zakonodavstvom, a taj problem je praktična primjena. Ona će zahtijevati veliku odlučnost država članica od kojih se mnoge zasad bezuspješno bore protiv ove prakse na svom teritoriju. Zaustavljanje genitalnog sakaćenja žena u Europskoj uniji kao politika od javnog zdravstvenog značaja ne smije biti izolirana mjera, već dio šire politike integracije manjinskih skupina u europska društva. Ne smijemo smetnuti s uma da je upravo problem prilagodbe integracije tih skupina razlog zašto one vrlo često preferiraju običaj iz države svog porijekla u odnosu na zakone svoje nove domovine. Države članice ovdje će konačno morati podvući crtu i jasno dati do znanja da unatoč kulturnoj i vjerskoj heterogenosti moderne Europe nitko nije iznad zakona. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE). - Señora Presidenta, este problema necesita una respuesta multidisciplinar en el ámbito educativo, sanitario y en el de los servicios sociales. Necesitamos formación específica para los profesionales y mucho compromiso, porque nos encontramos ante una práctica bárbara, violenta, inhumana que se mantiene apoyada por los prejuicios, la falta de información y la dominación que aún sufren las mujeres en demasiados países. No es una cuestión opinable: es una obligación que tenemos todos los que creemos que las personas solo tienen unos derechos que son inalienables. Defendemos una actuación coordinada que se centre en identificar el riesgo, en convencer a las familias que son capaces de convertir unas vacaciones en su país de origen en un retorno al pasado para sus hijas. Necesitamos informar, convencer y ofrecer soluciones psicosanitarias a las víctimas, porque afortunadamente la mutilación es hoy reversible. Y esto necesita una actuación a pie de calle desde el ámbito local, pero necesitamos apoyo europeo para las acciones globales. Por eso, señora Comisaria, ¿qué apoyo encuentra usted en el Colegio de Comisarios para sus iniciativas? Caterina Chinnici (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, i dati sulle intollerabili pratiche di mutilazione genitale femminile sono ancora allarmanti tanto nei paesi terzi quanto nell'Unione. Inoltre sono dati parziali, cosa che rende ancora più difficile perfezionare strategie di prevenzione e interventi mirati a tutela delle vittime attuali e potenziali. La reazione sanzionatoria è quasi inesistente, ancora troppo spesso per l'assenza di denuncia da parte delle vittime. Per i minori, poi, sussiste il rischio di vittimizzazione secondaria in caso di allontanamento dai genitori in conseguenza della condanna. La lista delle azioni oggi qui presentata dalla signora Commissario per sradicare il fenomeno è certamente significativa, ma va trasformata in azioni concrete, in normative adeguate, in campagne di sensibilizzazione e in un'accelerazione del progresso culturale dentro e fuori dall'Europa, indirizzate a contrastare, ma soprattutto a prevenire, questa e ogni altra forma di violenza contro le donne e contro le bambine. Mary Honeyball (S&D). - Madam President, I am speaking in this debate as someone who represents a city where there are communities where female genital mutilation (FGM) takes place. It is absolutely appalling and barbaric and I totally agree with everything everyone has said about female genital mutilation, but just going out there and trying to enforce law does not work. There have been no successful prosecutions in the UK despite the fact that FGM has been a crime for some years. France has been a bit more successful. However, I think that what we need to do is really encourage the communities themselves to understand that this practice is wrong, and to understand those women, and they are mainly young women, who are willing to come forward. I think a lot more support is needed, and if the EU and the Commission come up with some plan for finance and support for those communities that would be really helpful. (Fin des interventions à la demande) Věra Jourová,
Membre de la Commission
. - Vážené dámy, vážení pánové, věřte, prosím, že jsem stejně pobouřená a šokována jako vy tím, že tato praktika přetrvává v tak obrovských číslech nejenom mimo Evropu, ale i v Evropě. Já jsem se s těmi čísly seznámila teprve nedávno a skutečně jsem nevěděla, že tato barbarská praktika je takto zakořeněná i na našem kontinentu. Dívala jsem se na všechny možné nástroje, které má Evropa, a na nástroje, které mají členské státy, a musím konstatovat, že na straně členských států existuje legislativa, která dává možnosti stíhat tuto praktiku, když už není přímo v trestním zákoníku uveden tento konkrétní způsob mrzačení, pak je tam vždy trestní čin, kterým je těžká újma na zdraví s trvalými následky, která je vysoce sankcionována ve všech trestních zákonících evropských zemích, takže já jsem byla skutečně překvapena, jak málo se využívá ta zákonná možnost tento barbarský trestný čin stíhat. My mluvíme o nulové toleranci k ženské obřízce. A přitom, když hovoříme o nulové toleranci zločinu, jako bychom cítili, že to je přece samozřejmé. Nulová tolerance zločinu, to je něco, o čem se nediskutuje. Pokud hovoříme o nulové toleranci mrzačení ženských pohlavních orgánů, tak jsem při konzultacích o této věci narážela na argumenty typu – no, ale vždyť je to tradice. Vždyť je to něco, co tady trvá staletí a nelze to jen tak vymýtit. Já budu první, kdo bude pro zachování kulturních tradic a mnohosti kultur, ale ne pro zachování tradice, která je v příkrém rozporu s právem, které má místo v EU. Takže znova říkám, ty nástroje tady existují, jak trestní právo, tak azylová direktiva, která platí, kterou monitorujeme a která dává členským státům přímo povinnost se zabývat při azylové proceduře právě zranitelnými skupinami těch, kteří přicházejí do Evropy žádat o azyl, a speciálně je tam zmíněna starost nebo pozornost zaměřená na ženy a ženy, které jsou ohroženy touto praktikou. Máme tedy legislativu na místě. Já si myslím, že EU by měla – jakkoliv tady zaznělo, že nemáme právo tlačit na členské státy – apelovat na členské státy, aby lépe využívaly právních nástrojů, které už existují, a aby neotálely s trestáním této praktiky. Co nám schází, jsou data. To tady taky zaznělo, že nemůžeme dostatečně silně a přesvědčivě bojovat s něčím, o čem vlastně nevíme jak je rozsáhlé, a co nemáme zmapováno. Já bych tady mohla číst, a nechci zdržovat, statistiky, které máme z členských zemích, kde tento problém je velmi vážný. Už to mě zarazilo, že někde máme nejnovější data z roku 2007. To znamená, že na jedné straně nemáme čerstvá data, i toto nechápu, proč se nesnažíme o lepší zmapování toho problému a čerstvější data. A na druhé straně máme čísla, která jsou pravděpodobně jenom odhady, protože, jak jsem byla upozorněna, je skutečně těžké tato data sbírat. Takže je na nás, abychom se na tuto věc zaměřili ve spolupráci s agenturou EIGE, a vy víte, že jsem tady před časem hovořila o tom, že pracujeme na nové strategii pro rovnost žen a mužů a že významnou kapitolou zde bude kapitola o boji proti násilí na ženách. A zde se budeme právě zabývat i přípravou nebo už vlastně tvorbou toho akčního plánu, který přinese konkrétní kroky, které budeme dělat. Z mé zkušenosti ale akční plán nebude dostatečně spolehlivý, pokud právě nebudeme mít spolehlivou datovou základnu. Takže tady musíme začít, a tak jak už jsem říkala na začátku, už na tom pracujeme. Já bych v tuto chvíli skončila, myslím si, že tato otázka nebo tento problém se tady bude periodicky opakovat, protože je to skutečně velmi závažný problém, a já budu k dispozici nejenom zde na plénu, ale i v mezidobí, abych podala informace, jakým způsobem Komise postupuje. Chápu vás všechny, kteří voláte po konkrétních krocích a konkrétní akci. La Présidente. - Le débat est clos. Déclarations écrites (article 162) Dominique Bilde (NI),
par écrit.
– Il est clairement inconcevable que, dans notre société actuelle, puisse se tenir un tel débat sur les mutilations génitales féminines, puisque cette pratique barbare ne devrait même pas exister. Les chiffres sont pourtant accablants: 175 millions de femmes et de filles dans le monde subissent ces atrocités et pire encore, 500 000 uniquement en Europe. Au-delà des beaux discours et des incantations politiques, il est évident que ce problème mérite une tolérance zéro. Malheureusement, les politiques successives de l'Union et des gouvernements des États membres n'ont pas réussi à endiguer cette pratique, puisqu'ils refusent de voir la réalité en face. L'immigration massive voulue par Bruxelles, sans que soit exigé le moindre respect des lois ou l'assimilation, encourage la poursuite de ces pratiques sur notre sol à cause de traditions, cultures ou religions différentes... Et le triste constat est là: en Europe, un demi-million de femmes sont soumises à des mutilations génitales et les États membres doivent immédiatement sanctionner ces actes, puisqu'ils sont seuls compétents en la matière. Enfin, seule une véritable politique d'assimilation (et non d'intégration) permettra à tous les citoyens de vivre dans le respect des valeurs fondamentales de notre civilisation. Nessa Childers (S&D),
in writing.
– We urge the Commission to take concrete steps in order to eradicate the practice of Female Genital Mutilation (FGM) in the European Union. Around 120 million women and young girls in the world have been the victims of such horrible mutilations. It is time now that all women at risk of FGM in the EU should be protected, as it is recognised as a violation of human rights of girls and women. This practice brings no health benefits and only harms the human body, carrying long-term consequences and health risks. That is why asylum must be granted to those at risk from FGM and we must enact legislation prohibiting FGM. Preventive measures to stop violence against women and girls are also vital and we should promote and support action taken at the individual Member State level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito.
– A mutilação genital feminina é, nos dias de hoje, uma das violações mais bárbaras dos direitos humanos e da igualdade de género. Estima-se que cerca de 140 milhões de mulheres e raparigas tenham sido vítimas de mutilação genital feminina, a maior parte em África e no Médio Oriente. Mas este não é um problema apenas de sociedades externas ao nosso mundo ocidental. Bem pelo contrário! Este ato de barbárie, que inflige danos atrozes em mulheres e jovens raparigas, já fez 500 mil vítimas só na UE, havendo vítimas, ou potenciais vítimas, em pelo menos 13 países da UE! Urge atacá-lo, rápida e eficazmente, devendo tanto a Comissão como os Estados-Membros envidar todos os esforços na sua erradicação, tanto ex ante, em medidas informativas e preventivas de apoio a possíveis vítimas e através de molduras penais dissuasivas, como numa fase posterior, na identificação dos casos, punição dos infratores e acompanhamento das vítimas. Não é de somenos saber como pretende a Comissão articular a proteção dos requerentes de asilo, por motivos de mutilação genital, com a Diretiva Procedimentos de Asilo. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito.
– La mutilación genital femenina es una violación de los derechos humanos de mujeres y niñas, y constituye una forma extrema de discriminación y violencia contra la mujer. Viola los derechos a la salud, la seguridad y la integridad física, a no ser sometida a torturas y tratos crueles, inhumanos o degradantes, a disfrutar de la propia sexualidad, e incluso el derecho a la vida cuando la víctima de la ablación muere. Actualmente 140 millones de mujeres y niñas en todo el mundo sufren las consecuencias de la MGF (500 000 en la UE). La erradicación de la MGF debe constituir una prioridad en la agenda de desarrollo post 2015 y debe incluirse en la política exterior y de asilo de la UE. Los Estados, con la ayuda de las instituciones internacionales y de las organizaciones de la sociedad civil, deben desarrollar, apoyar y cumplir estrategias de prevención y lucha que incluyan la formación de personal médico, trabajadores sociales y líderes locales y religiosos. También deben adoptar leyes estrictas que se apliquen con firmeza y que contemplen sanciones contra los culpables. No cabe la tradición como justificación: el respeto a las tradiciones y culturas tiene como límite infranqueable el respeto de los derechos humanos. Enrique Guerrero Salom (S&D),
por escrito.
– La mutilación genital femenina es una violación de los derechos humanos de mujeres y niñas, y constituye una forma extrema de discriminación y violencia contra la mujer. Viola los derechos a la salud, la seguridad y la integridad física, a no ser sometida a torturas y tratos crueles, inhumanos o degradantes, a disfrutar de la propia sexualidad, e incluso el derecho a la vida cuando la víctima de la ablación muere. Actualmente 140 millones de mujeres y niñas en todo el mundo sufren las consecuencias de la MGF (500 000 en la UE). La erradicación de la MGF debe constituir una prioridad en la agenda de desarrollo post 2015 y debe incluirse en la política exterior y de asilo de la UE. Los Estados, con la ayuda de las instituciones internacionales y de las organizaciones de la sociedad civil, deben desarrollar, apoyar y cumplir estrategias de prevención y lucha que incluyan la formación de personal médico, trabajadores sociales y líderes locales y religiosos. También deben adoptar leyes estrictas que se apliquen con firmeza y que contemplen sanciones contra los culpables. No cabe la tradición como justificación: el respeto a las tradiciones y culturas tiene como límite infranqueable el respeto de los derechos humanos. Agnieszka Kozłowska-Rajewicz (PPE),
na piśmie.
– Statystyki pokazują, że w Europie żyje 500 tys. kobiet i dziewcząt, które doświadczyły okaleczenia narządów płciowych, a 180 tys. dziewcząt i kobiet znajduje się w grupie ryzyka. Okaleczania narządów płciowych to szczególnie okrutna, głęboko zakorzeniona w niektórych tradycjach i religiach forma przemocy wobec kobiet i dziewcząt. Stanowi naruszenie podstawowych praw człowieka oraz zasady równości kobiet i mężczyzn w najbardziej radykalnej i brutalnej formie. Sprzeciw wobec okaleczania narządów płciowych dziewcząt i kobiet znajduje swój wyraz także w art. 38 Konwencji Rady Europy o zapobieganiu i zwalczaniu przemocy wobec kobiet i przemocy domowej, którą ratyfikowało już 8 krajów UE, a dalsze 14 krajów członkowskich ją podpisało i jest w trakcie procesu ratyfikacji. Należy do nich także Polska, która 6 lutego bieżącego roku zaakceptowała ustawę o ratyfikacji Konwencji w niższej izbie Parlamentu. Konwencja zakazuje usprawiedliwiania przemocy obyczajem, tradycją lub religią (art. 42), co wciąż ma miejsce we współczesnym świecie: kobiety są kamieniowane i grzebane żywcem za rzekome zdrady, bezkarnie gwałcone, sprzedawane, niewolone. Zakończenie przemocy wobec kobiet jest możliwe dzięki uznaniu i upowszechnieniu zasady równości kobiet i mężczyzn, co promuje Konwencja. Dlatego UE powinna jak najszybciej przystąpić do tej umowy, jako strona, aby zachęcić państwa członkowskie do przyspieszenia prac nad jej ratyfikacją. Georg Mayer (NI),
schriftlich. – Angesichts der Tatsache, dass jährlich 3.000.000 Mädchen und Frauen genital verstümmelt werden – täglich sind das ca.8.000 – sind die Vorfälle weiblicher Genitalverstümmelung auf das Schärfste zu verurteilen. Weibliche Genitalverstümmelung ist eine schwerwiegende Verletzung der Menschenrechte von Frauen, die gravierende gesundheitliche und psychische Schäden hervorruft. Zudem verstößt FGM gegen das Recht auf Gesundheit, Sicherheit und körperliche Unversehrtheit und verletzt das Recht auf Freiheit und Folter. Beschneidungen können sogar zum Tode der betreffenden Frauen führen da diese meist unter außerordentlich unhygienischen Bedingungen stattfinden. Weltweit leiden derzeit schätzungsweise 150.000.000 Frauen unter den Folgen von FGM. Hauptverbreitungsgebiete sind v.a. Afrika, Länder Asiens und des Nahen Ostens. In Ägypten, Guinea oder Somalia sind beispielsweise ca.98% der Frauen von FGM betroffen. In vielen Ländern, in welchen weibliche Genitalverstümmelung alltäglich ist, gibt es trotz Gesetzen gegen FGM kaum Verurteilungen und Gerichtsverfahren. Nur sehr selten werden rechtliche Schritte gegen Gesetzesverstöße eingeleitet. Weibliche Genitalverstümmelung ist jedoch kein ausschließlich „afrikanisches Phänomen“ mehr. In den EU-Staaten sind ca.5.000.000 afrikanische Immigrantinnen registriert, wovon viele aus FGM praktizierenden Ländern stammen. Laut Schätzungen leben in Österreich ca.8.000 Mädchen und Frauen in Gefährdung der Genitalverstümmelung; ca.2.000 sind bereits beschnitten. FGM oder die Zustimmung zum Eingriff ist in Österreich gemäß Strafrechtsänderungsgesetz 2001 strafbar. Pavel Poc (S&D),
písemně.
– Ženská obřízka představuje brutální porušování lidských práv milionů žen a dívek na celém světě. Je správné, že tento problém bývá každoročně připomínán 6. února Mezinárodním dnem nulové tolerance vůči mrzačení ženských pohlavních orgánů. Není ovšem akceptovatelné, aby evropský boj proti tomuto zákroku, jenž s sebou nese zdravotní rizika a neskutečné utrpení, nadále zastával jen podobu písemných usnesení. O potřebě aktivně zasáhnout svědčí i statistiky WHO prokazující částečnou či úplnou obřízku u zhruba 500 000 žen a dívek žijících v Evropě a více než 125 milionů ve světě. Ženská obřízka nepřináší žádné zdravotní benefity. Naopak, zapříčiňuje vleklé potíže a v některých případech i smrt. Představa, že je tato procedura vykonávána na nic netušících nezletilých dívkách, které se následně musí vyrovnávat se zdravotními potížemi a psychickým traumatem, je naprosto šokující. Proto si nemůžeme dovolit tuto praktiku akceptovat zde, ani ve třetích zemích. Je na místě zasáhnout proti trendu její medikalizace a vyvážení dívek z EU do rozvojových zemí za účelem tohoto zákroku. Trvám na tom, aby se Komise i jednotlivé členské státy více zasadily v boji proti ženské obřízce nejen na svém území, ale i v rozvojových státech, a to zejména v tomto roce, který je věnován právě rozvojové pomoci a spolupráci. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito.
– La mutilación genital femenina es una violación de los derechos humanos de mujeres y niñas, y constituye una forma extrema de discriminación y violencia contra la mujer. Viola los derechos a la salud, la seguridad y la integridad física, a no ser sometida a torturas y tratos crueles, inhumanos o degradantes, a disfrutar de la propia sexualidad, e incluso el derecho a la vida cuando la víctima de la ablación muere. Actualmente 140 millones de mujeres y niñas en todo el mundo sufren las consecuencias de la MGF (500 000 en la UE). La erradicación de la MGF debe constituir una prioridad en la agenda de desarrollo post 2015 y debe incluirse en la política exterior y de asilo de la UE. Los Estados, con la ayuda de las instituciones internacionales y de las organizaciones de la sociedad civil, deben desarrollar, apoyar y cumplir estrategias de prevención y lucha que incluyan la formación de personal médico, trabajadores sociales y líderes locales y religiosos. También deben adoptar leyes estrictas que se apliquen con firmeza y que contemplen sanciones contra los culpables. No cabe la tradición como justificación: el respeto a las tradiciones y culturas tiene como límite infranqueable el respeto de los derechos humanos. Marc Tarabella (S&D),
par écrit.
– Ce mardi, en débat lors de la session plénière, le Parlement européen présentera ses recommandations à la Commission pour faire cesser les excisions sur le sol européen. On estime à 120 000 le nombre de femmes en situation de risque face à l'excision en 2015 en Europe. Nous réclamons d'une part, la protection des demandeuses d'asile victime d'excision ou provenant de pays où leurs enfants pourraient être excisés. Nous réclamons également que soit mise en place une réelle campagne d'information vers les médecins afin que ceux-ci contactent les autorités s'ils ont des présomptions suffisantes d'excision, comme c'est déjà le cas quand les enfants sont soumis à des violences domestiques. Près de 60 000 excisions en France et en Grande Bretagne, 30 000 en Italie ou aux Pays-Bas, plus de 13 000 en Belgique: l'excision est devenue aussi une réalité européenne. D'après les projections européennes, 120 000 fillettes devraient rejoindre le rang des victimes dans les prochains mois sur notre sol. Expliquer cet acte au nom de la coutume ou du respect des différences culturelles, comme c'est trop souvent le cas, est une aberration. Il s'agit d'une pratique assimilée à de la violence sur enfants qu'aucun État en Europe, ni dans le monde, ne peut admettre. 17.   Přistoupení Gabonu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Andorry k Haagské úmluvě občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Seychel k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Ruské federace k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Albánie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Singapuru k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Maroka k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 – Přistoupení Arménie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (rozprava) La Présidente. - L'ordre du jour appelle la discussion commune sur l'enlèvement international d'enfants et huit rapports de Heidi Hautala, au nom de la commission des affaires juridiques, sur — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion du Gabon à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0904 – 2011/0441(NLE) (A8-0007/2015) — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion d'Andorre à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0908 – 2011/0443(NLE) (A8-0004/2015) — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion des Seychelles à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0909 – 2011/0444(NLE) (A8-0006/2015) — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion de la Fédération de Russie à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0911 – 2011/0447(NLE) (A8-0008/2015) — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion de l'Albanie à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0912 – 2011/0448(NLE) (A8-0002/2015) — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion de Singapour à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0915 – 2011/0450(NLE) (A8-0003/2015) — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion du Maroc à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0916 – 2011/0451(NLE) (A8-0005/2015) — la proposition de décision du Conseil concernant la déclaration d'acceptation par les États membres, dans l'intérêt de l'Union européenne, de l'adhésion l'Arménie à la Convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants (COM(2011)0917 – 2011/0452(NLE) (A8-0009/2015). Heidi Hautala,
esittelijä
. - Arvoisa puhemies, nyt on kyseessä kahdeksan mietintöä, jotka koskevat kahdeksan eri valtion liittymistä Haagin lapsikaappaussopimukseen, joka täydelliseltä nimeltään kuuluu „kansainvälisiä lapsikaappauksia koskeva Haagin yleissopimus“. Nämä valtiot ovat Albania, Andorra, Armenia, Gabon, Marokko, Venäjä, Seychellit ja Singapore. Tähän mennessä kaikkiaan 93 valtiota on liittynyt yleissopimukseen, mukaan lukien kaikki EU:n jäsenvaltiot. Haagin lapsikaappaussopimuksen voimaantulo EU:n jäsenvaltioiden ja uusien sopimusvaltioiden välillä on viivästynyt. Asian eteneminen odotti EU:n tuomioistuimen ratkaisua siitä, kuuluuko uusien sopimusvaltioiden liittymisen hyväksyminen EU:n vai jäsenvaltioiden toimivaltaan. Lokakuussa 2014 tuomioistuin ratkaisi asian. Sen hyväksyminen, että kolmas valtio liittyy kyseiseen Haagin yleissopimukseen, kuuluu Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Lapsikaappaus on ihmisoikeusloukkaus. YK:n yleissopimus lapsen oikeuksista takaa, että lapsella on lähtökohtaisesti oikeus elää vanhempiensa kanssa, jos hänellä on hyvä ja turvallista olla heidän kanssaan. Vanhemmistaan erossa asuvalla lapsella on oikeus tavata ja pitää säännöllisesti yhteyttä kumpaankin vanhempaansa. Tapaaminen voidaan estää vain, jos se on lapsen edun vastaista. Mitkä sitten ovat juridiset keinot lapsikaappauksien ratkaisuun? Haagin lapsikaappaussopimus pyrkii toteuttamaan näitä lapsen oikeuksia. Se sisältää menettelytavat, joita sovelletaan sopimusvaltioiden välisten lapsikaappaustapausten ratkaisemiseksi. Nykyisin yhä useammat pariskunnat ovat kotoisin eri maista. Yhä useammalla lapsella on siten juuret useampaan kuin vain yhteen maahan. Silloin voi syntyä ongelmia, jos pariskunnat eroavat. Valitettavasti yhä useammin tämä voi johtaa siihen, että lapsi kaapataan toisen vanhemman kotimaahan sen sijaan, että vanhemmat sopisivat lapsen huoltajuudesta. Tällaisten kansainvälisten lapsikaappaustapausten määrä on ollut jatkuvasti nousussa. Tilastojen mukaan tapauksia on EU:n alueella noin 1 000 vuodessa, ellei enemmänkin. Haagin lapsikaappaussopimus on siis tärkeä, sillä se antaa juridiset ja toiminnalliset keinot ratkaista lapsikaappaustapauksia. Uusien valtioiden liittyminen lapsikaappaussopimukseen tarkoittaa, että jatkossa EU:n jäsenvaltioiden ja näiden kolmansien maiden välillä on pysyvät järjestelyt lapsikaappaustapausten ratkaisemiseksi. Sopimuksen pääperiaate on, että valtioiden toimivaltaiset viranomaiset ryhtyvät välittömästi toimiin lapsen palauttamiseksi asuinvaltioonsa. Vasta sen jälkeen kun lapsi on asuinvaltiossaan, lähdetään tuomioistuimessa käsittelemään vanhempien riitoja, kuten kysymystä huoltajuudesta. Näin lapsikaappaussopimus on myös omiaan ehkäisemään rajat ylittäviä lapsikaappauksia. Mutta pelkkä ratifiointi ei ratkaise lapsikaappauksia. Pelkkä sopimukseen liittyminen tai muodon täyttävä ratifiointi ei yksinään kuitenkaan ratkaise asiaa. Kunkin sopimusvaltion tulee määritellä keskusviranomainen, joka koordinoi lapsikaappaustapauksien ratkaisua kyseenomaisessa valtiossa ja ohjaa sopimuksen täytäntöönpanoa. Sopimuksen tehokas soveltaminen vaatii mailta keskusviranomaistoiminnan kehittämistä ja tiivistä viranomaisyhteistyötä. Mutta EU voi osaltaan vaikuttaa siihen, miten yhteistyö näissä asioissa käynnistyy. Komissio voisi osaltaan selvittää, onko sopimukseen liittyneen uuden valtion lainsäädännössä tai toiminnassa ja kapasiteetissa kehittämistarpeita. Kunkin valtion erityistarpeet tulee huomioida, erityisesti kun kyseessä ovat niin sanotut kehittyvät valtiot. Lopuksi haluan todeta, että lapsikaappaussopimuksen voimaantulo EU:n ja uusien sopimusvaltioiden välillä edellyttää, että Euroopan parlamentin jälkeen ministerineuvosto hyväksyy uusien valtioiden liittymisen ja että jäsenvaltiot antavat tälle hyväksyntänsä. Pyydän teitä arvoisat kollegat, niin että äänestätte huomenna mietintöjen puolesta, että tämä lasten oikeuksia konkreettisesti parantava sopimus saadaan mahdollisimman pian voimaan myös EU:n ja näiden kahdeksan uuden sopimusvaltion välillä. Věra Jourová,
Member of the Commission
. - Madam President, honourable Members, child abductions are another heart-breaking topic of today's session here and I know that this matter is of special interest to many of you concerned by specific cases that desperate parents bring to your attention. Like you, I want justice to be served and, within the limits of my competences, children in the EU to be better protected. The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is an important international legal instrument. Its aim is to provide a system of cooperation between the central authorities and a rapid procedure for the return of an abducted child to the country of the child's habitual residence. Altogether, 93 countries, as Ms Hautala has said here, are already parties to this Convention. All EU Member States have joined the Child Abduction Convention. The EU is not a party to the Convention but has incorporated its principles in binding European legislation, which is the Brussels II Regulation. It is in the EU's interest to maintain a common legal framework with third states in order to solve international child abduction cases and guarantee legal certainty and speedy proceedings for EU citizens involved in these kinds of sensitive disputes. In December 2011, taking the view that the question of the international abduction of children fell within the exclusive external competence of the EU, the Commission adopted proposals for accession acceptance for eight third-country states. Contrary to the Commission's and Parliament's views, within the Council most of the representatives of the Member States considered the Council to be under no legal obligation to adopt those proposals. As a result, the Council did not adopt the proposals. Last October the European Court of Justice confirmed that the exclusive competence of the European Union encompasses the acceptance of the accession of a third state to the 1980 Hague Convention. It is now time to finalise this process without further delay. The Council needs to take a decision on each of the proposals in unanimity. The negotiations are quite challenging but we are dealing with serious matters of child protection. We therefore have a duty to find a solution to this. I will use my contacts with Member States to advance this process as much as possible. I would like to thank the rapporteur Ms Hautala and the Committee on Legal Affairs (JURI) for their constant support for the Commission's initiative. We share the same determination to protect children and resolve abduction cases quickly. I am convinced that a robust EU presence in the external field is of paramount important in this regard. Tadeusz Zwiefka,
w imieniu grupy PPE
. – Pani Przewodnicząca! Szanowna Pani Komisarz! Koleżanki i Koledzy! Ileż to razy słyszymy, że dobro dziecka jest najwyższym prawem, że musimy robić wszystko, aby zapewnić naszemu najmłodszemu pokoleniu, czyli tej naszej przyszłości tak naprawdę, jak najlepsze warunki życia i rozwoju. Brutalność zdarzeń codziennych pokazuje, że wciąż musimy dokładać nowych starań, aby chronić te dzieci. Z tym większym dyskomfortem informuję, że okres dwóch lat pracy nad tymi sprawozdaniami nie jest naszą chlubą. Spór kompetencyjny spowodował, że trwało to tak długo. Na szczęście udało się go przezwyciężyć i dzisiaj możemy powiedzieć, że owych kolejnych osiem państw przystąpi do Konwencji Haskiej, z czego się cieszymy, bowiem jest to niezwykle ważny instrument regulujący relacje pomiędzy krajami członkowskimi Unii Europejskiej i państwami trzecimi w związku z tak ważnym problemem, jakim jest uprowadzanie dzieci. Ale my musimy pamiętać jeszcze o jednym: że wszelkiego rodzaju przepisy powinny być niezwykle proste i klarowne – tak, żeby każdy je rozumiał. Co więcej, one powinny być również elastyczne – tak, aby dostosowywać je do sytuacji dziecka, by zawsze to dobro dziecka, o którym tak często mówimy, było rzeczywiście najwyższym dla nas nakazem i stało na pierwszym miejscu. Bardzo dziękuję, że Pani Komisarz wspomniała o rozporządzeniu Bruksela II. Mam do Pani wielką prośbę. Otóż spodziewamy się w Komisji Prawnej przedłożenia przez Komisję Europejską propozycji przeglądu funkcjonowania rozporządzenia Bruksela II, bowiem jest wiele problemów, które nie zostały rozwiązane, a które są szalenie istotne w kwestii transgranicznej opieki nad dziećmi i zapewnienia każdemu z rodziców, a także dziecku, możliwości wzajemnego kontaktu. Mary Honeyball,
on behalf of the S&D Group
. – Madam President, of course we must do everything we possibly can to protect children, and I totally agree with the rapporteur that we should support her report and support the accession of these eight countries to the Hague Convention. However, I would just sound a note of warning because it is not quite as straightforward as that. We have some concerns over these eight countries, and the EU itself does not have any means of assessing how well these countries may do in the future. Some EU Member States have expressed concerns about that, including, I have to say, the UK. We have a real duty to look at this and to answer some of the questions raised, and we should continue to monitor what goes on. Children who have been abducted in cross-border situations should, of course, be given a higher standard of care and we must make sure that happens. We must also make sure that, wherever possible, they are reunited with their families. It is not acceptable for children who have already suffered a lot to go through further traumas and suffering, which could be avoided, when they are returned to their habitual country of residence. There is a lot here that needs to be thought about in terms of protecting children. That is why we must make sure that some of these eight countries, about which we have concerns, are monitored, that we keep in touch with what is going on, that reports are submitted to Parliament, and that the Commission really does follow up what is going on. It is very important we get this one right. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Jadwiga Wiśniewska (ECR),
pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Pani Przewodnicząca! Zgadzam się z tym, że konwencja haska jest bardzo potrzebna, że ochrona praw dzieci jest sprawą nadrzędną, ale czy podziela pani moją opinię – a z tą opinią się spotykam i jest mi ona zgłaszana przez wyborców w mojej ojczyźnie w Polsce – że bardzo często sądy krajowe orzekają bezdusznie na podstawie konwencji haskiej wydanie ojcu dziecka, które nie zna języka rodzinnego ojca? Mary Honeyball (S&D),
blue-card answer
. – I think this is a very complicated issue and that is just one part of it. What we must do, always, is make sure that the interests of the child come first. Ангел Джамбазки,
от името на групата ECR
. – Г-жо Председател, уважаеми колеги, уважаема г-жо Комисар, разширяването на междудържавното сътрудничество по отношение на защитата на правата на децата е крайно наложително. Всяко едно общество трябва с по-голяма грижа и с комплекс от мерки да защитава правата на лицата, които по силата на обстоятелствата, физиологията или на закона са с ограничена дееспособност (малолетни или непълнолетни лица). Ето защо няма как да не приветстваме присъединяването на редица държави - членки на Европейския съюз, към Хагската конвенция от 1980 година. Това е важна стъпка и тя ще бъде със сигурност положително оценена в сферата на международното право. Държа да отбележа, че престъпленията срещу деца за съжаление запазват едни и същи високи стойности. Една част от отвличанията фактически са първоначален етап от съставното престъпление „трафик“. Не е тайна, че хиляди деца в Европа са обект на трафик и престъпна експлоатация. Има престъпни кланове, предимно малцинствени, които се занимават с трафик на деца, с тяхната продажба, с тяхната експлоатация като просяци, проститутки, джебчии и т.н. В този смисъл считам, че занапред ние трябва да отговорим като институция на тези предизвикателства и да сложим край на този мръсен бизнес. António Marinho e Pinto,
em nome do Grupo ALDE
. – Senhora Presidente, Senhora Comissária, congratulo-me que já 93 países tenham aderido à Convenção de Haia. Lamento que apenas 93 países tenham aderido a essa convenção. Congratulo-me sobretudo por todos os Estados-Membros da União terem aderido a essa convenção e terem erigido o superior interesse da criança em objetivo central. O superior interesse da criança é um valor fundamental da ordem jurídica do Estado de direito, da ordem jurídica democrática. É preciso que a criança reocupe o centro das preocupações e não seja usada como arma de arremesso entre casais desavindos. Nenhuma atuação antijurídica pode gerar direitos, pode gerar sequer expectativas jurídicas legítimas. Por isso digo, para terminar, que a rapidez na atuação neste processo é essencial.. (O orador aceita responder a uma pergunta segundo o procedimento „cartão azul“, nos termos do artigo 162. o , n. o 8, do Regimento) Tibor Szanyi (S&D),
Kékkártyás kérdés
. – E késői órában nagyon gyors igyekszem lenni, és bár ezt az előző felszólalóhoz teszem föl kérdésként, de másoktól is megkérdezhettem volna. Egyetért-e azzal Ön és a frakciója, hogy a gyermekek jogellenes elhurcolását sokkal-sokkal szigorúbb büntetőjogi intézkedésekkel toroljuk meg? António Marinho e Pinto (ALDE),
Resposta segundo o procedimento „cartão azul“
. – Sim, naturalmente, embora também reconheça que, muitas vezes, não é tanto a sanção que resolve o problema, mas é sobretudo a prevenção. Mas que nenhuma situação, nenhuma atuação antijurídica, pode gerar direitos ou sequer expectativas legítimas. Por isso, devem sancionar-se os elementos que atuam contra o direito, e a primeira sanção é retirar os efeitos da sua atuação antijurídica. Jiří Maštálka,
za skupinu GUE/NGL
. – Paní komisařko, pokud jde o mezinárodní ochranu dětí, je podle mého soudu Haagská úmluva o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí asi nejvýznamnějším a nejucelenějším dokumentem. Dosavadní praxe ukazuje, že když státy, které k úmluvě přistoupí, dodržují její ustanovení, správně aplikují její smysl a výklad, daří se problémy dětí poměrně úspěšně řešit. A protože statistiky ukazují stoupající trend případů únosů dětí do zahraničí bez souhlasu druhého z rodičů, považuji za velice důležité podpořit přistoupení dalších osmi nečlenských zemí Unie k tomuto dokumentu. Jen to posílí používání tohoto mezinárodního nástroje, ke kterému už se přihlásilo více než 90 států světa, ve prospěch dětí. Případy jejich únosů jsou velice komplikované, emotivní a pro děti i jejich řidiče psychicky nesmírně náročné. Jsem proto jednoznačně – i s ohledem na stále těsnější propojení zemí Unie s ostatním světem – pro udělení souhlasu Evropského parlamentu s přistoupením uvedených osmi států k Haagské úmluvě. A jsem také rád, že již probíhají jednání o přistoupení dalších států k této úmluvě. Je naší povinností podporovat všechny kroky, které pomohou nastupující generaci. Laura Ferrara,
a nome del gruppo EFDD
. – Signora Presidente, onorevoli colleghi, la facilità con la quale oggi si attraversano le frontiere tra Stati può costituire, nei casi di crisi di coppia, un problema se non addirittura un pericolo per i minori e per il genitore che subisce la sottrazione illecita del figlio infrasedicenne. Le statistiche disponibili, ancorché obsolete, segnalano un preoccupante incremento del fenomeno. Il ricorso al giudice nazionale, purtroppo, non fornisce adeguate garanzie di composizione della crisi se non in un quadro di cooperazione giudiziaria tra Stati diversi. Al di fuori dei rapporti tra Stati membri dell'Unione, dove vige il regolamento Bruxelles II bis, solo i meccanismi multilaterali previsti dalla Convenzione dell'Aia forniscono gli strumenti giuridici utili al rimpatrio del minore. Oggi registriamo l'opportunità di estendere ad altri otto Stati le garanzie previste dalla Convenzione dell'Aia, uno strumento che, senza voler ignorare le complessità anche economiche delle procedure giurisdizionali internazionali, ha avuto un significativo successo. Occorre però a mio avviso approfittare dell'occasione offertaci da questo dibattito per riaccendere i riflettori su un fenomeno tanto drammatico quanto diffuso, che può avere conseguenze gravissime sulla salute e sulla sicurezza del figlio, ma anche dei genitori coinvolti, e che deve essere risolto salvaguardando sempre il supremo interesse del minore. Per questo penso sia necessario non solo aggiornare le statistiche ma anche adottare ogni iniziativa politica e legislativa utile per contrastare detto fenomeno sia all'interno dell'Unione, promuovendo la revisione del regolamento Bruxelles II bis, sia all'esterno, promuovendo l'adesione di altri paesi terzi alla Convenzione dell'Aia. Gilles Lebreton (NI). - Madame la Présidente, la convention de La Haye de 1980 est un bon traité, car elle a le mérite de lutter contre l'enlèvement international d'enfants. C'est la raison pour laquelle tous les États membres de l'Union européenne l'ont ratifiée. L'adhésion à cette convention de huit pays supplémentaires, dont le Maroc et la Russie, est donc une bonne nouvelle. Mais l'acceptation de leur adhésion relève à mes yeux de la compétence exclusive des États, et non de l'Union, comme l'a déclaré la Cour de justice de l'Union européenne, de façon abusive et scandaleuse. La convention de La Haye réserve d'ailleurs elle-même cette décision aux États. Le projet de résolution dont on discute aujourd'hui n'est donc qu'une tentative pitoyable de faire croire que l'Union serait compétente pour piloter l'adhésion, alors que le droit international public réserve cette prérogative à ses États membres. L'Union doit apprendre à respecter le droit. Roberta Metsola (PPE). - Sinjura President, huma ftit l-affarijiet li jġibu niket aktar mill-kwistjonijiet relatati mal-ħtif tat-tfal mill-ġenituri tagħhom, jiġifieri meta ġenitur wieħed jieħu lit-tifel jew tifla barra mill-pajjiż b'mod illegali. Aktar minn disgħin pajjiż - inklużi l-Istati Membri kollha tal-Unjoni Ewropea - iffirmaw il-Konvenzjoni tal-Aja li titratta l-aspetti ċivili ta' ħtif ta' tfal tas-sena 1980, li l-għan tagħha huwa li dawn it-tfal jmorru lura qawwijin u sħaħ fl-inqas żmien possibbli. U għalhekk nispera illi għada aħna nkunu nistgħu nirrikonoxxu b'mod formali l-adeżjoni ta' tmien pajjiżi oħra f'din il-Konvenzjoni, sabiex niżguraw li tingħata protezzjoni xierqa u assoluta lil dawn it-tfal malajr kemm jista' jkun. Għaldaqstant nixtieq nuri l-appoġġ personali tiegħi għal dawn ir-rapporti u nispera li għada ningħaqdu kollha flimkien b'maġġoranza assoluta sabiex napprovaw dawn ir-rapporti. Dan għandu jibgħat messaġġ ċar lil kulħadd li l-protezzjoni tat-tfal hija prijorità għalina l-Membri tal-Parlament Ewropew. Evelyn Regner (S&D). - Frau Präsidentin! Dank an Frau Hautala, aber auch an die frühere Berichterstatterin, Eva Lichtenberger, für die geleistete Arbeit im Zusammenhang mit den Kindesentführungen. Sieben Rufzeichen sollen da dahinter stehen. Es geht um das Wohl des Kindes. Das sage ich deshalb, weil nationale Eitelkeiten hier nicht im Vordergrund stehen sollen, aber es immer wieder passiert, und das ist natürlich die Botschaft an die Mitgliedstaaten in diesem Zusammenhang. Deshalb hat die Kommission richtigerweise die Entscheidung über den Beitritt der acht Länder als exklusive Kompetenz der Europäischen Union dargestellt. Wir haben ja jetzt natürlich auch die Unterstützung durch die Argumentation des Europäischen Gerichtshofs, nämlich, dass Angelegenheiten, die innerhalb der EU eindeutig in die Kompetenz der Union fallen, auch in den Außenbeziehungen Kompetenz der Europäischen Union sind. Damit möchte ich mich auch sehr gerne der Aufforderung des Herrn Kollegen Zwiefka anschließen: Die Verordnung Brüssel-II harrt entsprechender Neuerung. Greifen Sie das bitte auf! Jana Žitňanská (ECR) - Uplatňovanie Haagskeho dohovoru pomáha zabezpečiť okamžitý návrat neoprávnene premiestnených alebo zadržiavaných detí. Pristúpenie ďalších ôsmich štátov k dohovoru je dobrou správou pre deti, pretože pre ne znamená viac ochrany a právnej istoty. Rodín, kde rodičia pochádzajú z rôznych krajín, pribúda a ani tieto rodiny sa nevyhnú sporom a rozchodom. Súčasťou týchto sporov sa niekedy môže stať aj únos dieťaťa do zahraničia. Z praxe však viem, že niekedy môže ísť o skratové konanie, pri ktorom si rodič neuvedomuje, že vycestovanie bez súhlasu druhého rodiča môže byť požadované za únos. Som presvedčená, že práve týmto typom situácií by sme sa mali snažiť predchádzať. Tam, kde je to čo i len trochu možné, zamerajme sa na preventívne a dôsledné informovanie o možných následkoch odvlečenia detí do cudziny. Verím, že sa nám tak podarí aspoň čiastočne únosom zabrániť a pričiniť sa tak o ochranu najlepšieho záujmu dieťaťa. Catherine Bearder (ALDE). - Madam President, protecting the rights and interests of children must be our priority and the EU has already done a lot, but one thing has just got a lot worse. This is the European hotline for missing children, 116 000, launched by the Commission in 2007, but this January the funding was cut. The 116 000 number is an essential tool in tackling international child abduction, providing a vital source of practical and emotional support for families and vulnerable children. It allows organisations to work together across country borders to locate missing children and reconnect them with their place of safety. In the UK alone, the charity Missing People received over 50 000 calls, texts and emails last year. Cutting the funding for this service means calls will go unanswered and missing children will be deprived of that vital lifeline. I urge the Commission and Member States to restore this funding for the missing children hotline so it can continue. Petr Mach (EFDD). - Paní komisařko, úmluva, kterou zde projednáváme, má zajistit návrat dětí, které do ciziny unesl jeden z rodičů. Co když to ale není rodič, kdo unesl a zadržuje dítě, co když je to stát? Mluvím o případu Evy Michalákové, české občanky, jejíž děti odebral v Norsku sociální úřad Barnevernet a zadržuje je už několik let, přestože děti jsou českými občany a jejich matka nespáchala žádný trestný čin. A nejde zdaleka o ojedinělý případ, jedná se pravděpodobně o stovky zoufalých matek v Evropě. Můžu jmenovat třeba Alexandru Hasselström ze Švédska nebo Grażynu Leschinskene z Litvy. Jsou to zoufalé matky, kterým stát odebral jejich děti, aniž by matky nesly jakoukoli vinu. Věřím, že v Evropě bychom měli ctít dva základní principy: zaprvé princip presumpce neviny – když se ukáže, že ten rodič nic neschápal, měly by děti být okamžitě vráceny zpátky do rodiny, zadruhé skutečnost, že děti nepatří státu – když se o děti nemůže starat rodič a babička nebo teta jsou ochotné se o ně postarat, měly by mít přednost. Proto vyzývám paní komisařku – vyjednejte, prosím, úmluvu .. (Předsedající řečníkovi odebrala slovo.) Γεώργιος Επιτήδειος (NI). - Ένα από τα μεγαλύτερα κοινωνικά προβλήματα που αντιμετωπίζουν όλες οι χώρες του κόσμου και κυρίως οι χώρες της Ευρώπης είναι οι απαγωγές των παιδιών. Η δυνατότητα μεγάλου αριθμού ατόμων να πραγματοποιούν ταξίδια στις διάφορες χώρες της γης, η αύξηση των γάμων μεταξύ ατόμων από διαφορετικές χώρες και η περιορισμένη επιμέλεια των γονέων προς τα παιδιά, λόγω της υποχρεώσεώς τους να εργάζονται επί πολλές ώρες την ημέρα και πολλές φορές σε διαφορετικά μέρη, είναι οι κυριότεροι λόγοι που διευκολύνουν την απαγωγή των παιδιών. Οι απαγωγές των παιδιών γίνονται συνήθως είτε για να ζητηθούν λύτρα για την απελευθέρωσή τους είτε για να γίνουν αυτά αντικείμενα διαφόρων μορφών εκμεταλλεύσεως, όπως παράνομη εργασία, διακίνηση ναρκωτικών, αφαίρεση οργάνων, ακόμη και για να χρησιμοποιηθούν ως στρατιώτες από διάφορες τρομοκρατικές οργανώσεις στη Μέση Ανατολή και την Αφρική. Αξιοσημείωτες είναι και οι απαγωγές των παιδιών από τους ίδιους τους γονείς τους και η μεταφορά τους σε χώρες διαφορετικές από εκείνες του τόπου διαμονής τους. Οι επιπτώσεις στον ψυχικό κόσμο των παιδιών που απάγονται είναι πολλές και σημαντικές. Τις περισσότερες φορές υποχρεώνονται να ζήσουν σε άλλες χώρες με τρόπο διαφορετικό από εκείνον που έχουν συνηθίσει, να προσπαθούν να επικοινωνήσουν σε μια γλώσσα διαφορετική από τη δική τους και να μην μπορούν να έχουν όνειρα για το μέλλον. Για όλους αυτούς τους λόγους, αισθάνονται ανασφάλεια, καταπίεση, φόβο, αγωνία και χάνουν την εμπιστοσύνη προς τον κόσμο. Οι απαγωγές των παιδιών πρέπει να αντιμετωπιστούν και να καταδικαστούν από όλες τις χώρες. Δυστυχώς, μέχρι τώρα, ακόμη και στη Σύμβαση της Χάγης, το πρόβλημα αντιμετωπίζεται .. (Η Πρόεδρος διακόπτει τον ομιλητή) Емил Радев (PPE). - Г-жо Председател, необходимостта от мерки, които подобряват ефективното сътрудничество между националните съдебни органи, е един от проблемите, по които трябва да работим, за да се направи прилагането на Хагската конвенция по-ефективно и да се минимизират проблемите по прилагането ѝ. В доклада на Европейската комисия от април 2014 година се разкриват някои важни недостатъци на правната рамка, а именно: липсата на единно и изчерпателно правило относно компетентността; изпълнението на съдебните решения, постановени в други държави членки, често се оказва трудно поради различия между процесуалните стандарти, като например тези по отношение на изслушването на детето; сътрудничеството между централните органи на държавите също трябва да бъде подобрено. Всички тези проблеми се проявиха в един-единствен казус, който бе представен съвсем скоро пред комисията по петиции. Скъпи колеги, ние обсъждаме днес насилственото отвеждане на едно дете от единия родител без съгласието на другия. Осъждаме тези практики. Но какво правим, когато става въпрос за насилствено отнемане на дете и даването на това дете за осиновяване без съгласието на неговите родители. Действие, извършено не от трафиканти, а от съд в държава - членка на Европейския съюз. Скъпи колеги, уверявам ви, възможно е и става честа практика в британските съдилища. Преди две седмици такъв случай беше представен в комисията по петиции - случаят на Меган. Освен че родителските права са отнети и от двамата родители, те са отказани и на бабата на детето при явно нарушение на нейните процесуални правила. Къде е интересът на детето, за който всички говорим, в този конкретен случай и до кога ще бъдем мълчаливи свидетели на тази порочна практика на британските съдилища? Sergio Gaetano Cofferati (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, il diritto dei minori è da considerare sempre la nostra priorità assoluta, in questo caso come in tanti altri. Come certo lo dimostrano tutte le indagini e le statistiche, anche quelle più arretrate, il fenomeno del quale stiamo discutendo è destinato ad aumentare. La mobilità tra le persone che si diffonde porta a tanti matrimoni misti e la separazione si scarica quasi sempre come elemento di tensione di varia natura e di varia configurazione sui minori. Allora, è molto importante che domani si approvi la proposta che è stata fatta, guai se non fosse così. Ma dobbiamo prendere atto che gli strumenti di cui disponiamo non sono più sufficienti. Io penso che la Convenzione dell'Aia sia molto bella e abbia dato risultati importanti e credo che il regolamento Bruxelles II sia da attivare in piena efficacia, ma credo anche che dobbiamo cominciare a pensare a come regolare processi di questa natura perché, se vogliamo davvero che il diritto dei minori sia prevalente, dobbiamo aggiornare anche i nostri strumenti. Marcus Pretzell (ECR). - Frau Präsidentin, meine Damen und Herren! Eltern aus unterschiedlichen Ländern trennen sich und streiten um ihr gemeinsames Kind. Ein fürchterlicher Streit. Elternrechte und das Kindeswohl sind gleichermaßen betroffen und müssen berücksichtigt werden. Das Haager Übereinkommen von 1980 über internationale Kindesentführung ist ein wirksames Instrument bei der Lösung ebensolcher Fälle. Es hat ein Ziel: Bei derlei Auseinandersetzungen muss unbedingt Rechtssicherheit herrschen, und dazu trägt das Übereinkommen bei. Deswegen ist auch die Erweiterung des Übereinkommens um weitere Länder unbedingt sinnvoll. Es verbessert die Rechtssicherheit in einem Streit um das Wertvollste, was Eltern haben, auch wenn sie sich trennen: ihre Kinder. Es ist erfreulich, dass auch Länder wie Russland bereit sind, dem Übereinkommen beizutreten. Die Tatsache, dass Russland sich an der Debatte über internationale Kindesentführung beteiligt und Interesse hat, dem Haager Übereinkommen beizutreten, zeigt, dass das Problem wichtig genug ist, um aktuelle politische Differenzen zwischen Russland und der EU zu überwinden. Marijana Petir (PPE). - Gospođo predsjednice, pitate li djecu osim u slučajevima teškog zlostavljanja, djeca žele oba roditelja, djeca trebaju oca i majku i ako je roditeljima na srcu dobrobit djeteta bez obzira na razvod dogovorit će se o brizi za dijete. Od roditelja se jednostavno očekuje da budu roditelji, a svjesni smo da to nije uvijek tako i o tome svjedoče i slučajevi na razini Europske unije, a to je negdje oko 3 000 slučajeva u kojima je jedan roditelj odveo dijete u drugu državu bez pristanka drugog roditelja. U takvim okolnostima dijete je izloženo popriličnim mentalnim i fizičkim opasnostima, zbog čega takva otmica može biti okarakterizirana i kao zlostavljanje djeteta. Primarni međunarodni instrument namijenjen za zaštitu djece od štetnih učinaka, njihovog nezakonitog odvođenja ili zadržavanja preko granice je Haška konvencija od 25. listopada 1980. godine o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece. Uključujući i Hrvatsku, ovaj multilateralni sporazum trenutno ima 93 država supotpisnica, broj koji će zasigurno rasti zahvaljujući poboljšanoj suradnji unutar međunarodnih struktura i protokom vremena. Uspostavom posrednika Europskog parlamenta koji je 2014. godine postala gospođa već smo pokazali da Europski parlament uvelike pridonosi sprečavanju međunarodnih otmica. Međutim, smatram da bi se brojka otete djece mogla još dodatno smanjiti ukoliko povećamo broj država supotpisnica i tako osiguramo pravnu i zdravstvenu dobrobit svakog djeteta. Jytte Guteland (S&D). - Fru talman! Den ökade rörligheten i världen har givit människor väldigt goda möjligheter att resa och flytta mellan landsgränser, och så bygger vi relationer mellan varandra och familjer bildas. Ibland slutar tyvärr de här relationerna med en skilsmässa mellan föräldrar, där också ett barn förs ut från ett land och barnet blir föremål för en internationell kidnappning. Oavsett vad som hänt mellan föräldrarna så måste barnets bästa alltid beaktas i alla beslut som rör barn. Att olovligt föra bort ett barn är inte bara en kriminell handling – det innebär också en brutalisering gentemot barnet psykiskt, även om föräldern anser sig begå den handlingen för sitt barns bästa. Det är därför glädjande att fler länder vill ansluta sig till 1980 års Haagkonvention genom internationellt samarbete kan vi säkerställa ett snabbare återförande av olovligt bortförda barn. Jarosław Wałęsa (PPE). - Madam President, the Convention is crucial for at least two reasons. Firstly it involves the well-being and custody of children, which should be our priority, and secondly it touches upon the differences between the legal systems of individual states. It is sad but true that, in instances of the separation of parents originating from different states, very often the lack of cooperation between those states is used as a tool for securing the custody of a child. This Convention aims to resolve this problem by establishing competent courts and applying the law of the state of residence of the said child. I would like to take this opportunity to underline that child abduction is not only the problem of third countries. In the Committee on Petitions we receive plenty of signals from EU citizens regarding cases of forced adoptions and child abductions. In fact this problem touches upon so many cross-cultural families that this has been established as a matter of urgency in our committee. Last but not least I think it is very important to promote the role of the European Parliament Mediator for Parental Child Abduction and join our efforts in protecting the most defenceless EU citizens. Peter Jahr (PPE). - Frau Präsidentin! Ich möchte meinen Kollegen Wałęsa ausdrücklich in seinen Ausführungen unterstützen, und auch im Rahmen meiner politischen Arbeit im Petitionsausschuss möchte ich noch einmal auf dieses Problem verweisen. Sorgerecht, Scheidungsrecht und Adoptionsrecht liegen in der Verantwortung der Mitgliedstaaten und werden hier sehr unterschiedlich angewendet. Das führt insbesondere in Scheidungsfällen bei zwischenstaatlichen Ehen zu grotesken und zu richtig gruseligen Situationen. Ich möchte hier noch einmal eine Harmonisierung auch innerhalb der Europäischen Union fordern. Wir harmonisieren die Wirtschaft, wir harmonisieren das Geld, wir harmonisieren das Arbeitsleben. Wir sollten auch die Rechte der Kinder in der Europäischen Union harmonisieren. Noch schlimmer, im Rahmen dieser Verantwortlichkeiten der Mitgliedstaaten gibt es auch noch ein Opt-out. Beispielsweise beruft sich Dänemark auf solch eine Opt-out-Regelung und verweigert die Anwendung des Brüssel-II-Abkommens. Das behindert dann auch die gegenseitige Auslieferung von entführten Kindern. Und im Vereinigten Königreich – ein Kollege hat es ebenfalls erwähnt – werden Kinder zwangsadoptiert, gegen den Willen der Eltern oder engerer Verwandter, was in anderen Mitgliedstaaten nicht möglich ist. Dies ist für mich nicht akzeptabel. Was brauchen wir? Erstens eine umfassende Informationspflicht in den Mitgliedstaaten und zweitens eine Harmonisierung! Anna Záborská (PPE). - Madame la Présidente, Madame la Commissaire, à l'heure où voyager devient de plus en plus facile et où les mariages mixtes sont monnaie courante, il est important de continuer à faire pression sur tous les gouvernements pour qu'ils se saisissent de ce problème et ratifient cette convention. Tant que cela ne sera pas fait, de nombreux enfants continueront de subir une vie qu'ils n'ont pas choisie et de voir leurs rêves transformés en illusions perdues, voire en cauchemars. Nous savons tous, ici, qu'au moment où il a le plus besoin d'une famille pour se construire, l'enfant enlevé subit un véritable traumatisme, une violence psychologique dévastatrice. Non seulement il se voit imposer un nouveau pays, une nouvelle culture et, parfois, une nouvelle langue, mais il est privé de l'un de ses parents, d'une partie de sa famille. Toutes ces choses constituent une menace évidente pour le bien-être de l'enfant, contre laquelle il faut lutter activement. C'est la raison pour laquelle je me réjouis que des pays tels que le Maroc et le Gabon rejoignent la liste des signataires. En ces temps de tensions extrêmes sur le continent africain, ces deux pays montrent la voie, et nous devons les soutenir pour qu'ils puissent entraîner les autres dans leur sillage. Le fléau des enlèvements doit être combattu avec une plus grande force car n'oublions pas que sur le continent africain.. (La Présidente retire la parole à l'oratrice) Mairead McGuinness (PPE). - Madam President, my role in tonight's debate is really to address the work I do as the Parliament's International Parental Child Abduction Mediator and it is in that context that I would say the following. The theory behind the Hague Convention is that it is a perfect instrument, but in practice it is not so. The length of time is now much longer for children to be returned than the 42 days that is recommended. Equally with Brussels II – and I would ask the Commission to take on board our request to have this review of its implementation, because Member States differ in interpretation, and indeed in their commitment to this issue. The Committee on Petitions is a good barometer of what is happening across the Member States on this issue. My office receives at least one contact from a distressed parent every single week. We help where we can by mediating, but I believe that this issue is much greater than we understand, and I think that this Parliament has a duty of care to be involved in it and to make things happen. Interventions à la demande Csaba Sógor (PPE). - Madam President, the main purpose of the Hague Convention is the swift return of a child to his or her habitual residence. In the EU, a court decision is supposed to be taken within six weeks. However, according to Child Focus, it takes an average of one year for an international child abduction case to be resolved. Alongside the legal track of the Hague Convention, I am convinced that mediation between parents is crucial. If successful, mediation is less costly, more durable and can avoid the unnecessary relocation of the child. The Commission should therefore continue to fund projects and the training of mediators who operate in an international context. I would also like to urge the Commission to pay attention to the problem of stateless children. Even though the place of residence is determined by the court decision, the vulnerable situation of these children requires targeted action. Caterina Chinnici (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, la Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illegittimamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, nella consapevolezza della necessità di un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati per evitare approcci rivolti a tutelare il genitore proprio cittadino a scapito dell'interesse del minore. Va certamente accolta l'adesione dei nuovi otto Stati. Per una buona cooperazione, però, occorrono prioritariamente autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa. Νότης Μαριάς (ECR). - Κυρία Πρόεδρε, η προσχώρηση οκτώ κρατών στη Σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών αποτελεί σημαντική πολιτική και νομική εξέλιξη. Η πολυμερής αυτή σύμβαση θέτει σε ένα διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών που συμβαίνει πολύ συχνά στο πλαίσιο ζευγαριών που χωρίζουν και καθορίζει τα αρμόδια δικαστήρια και τους νόμους του κράτους διαμονής του παιδιού. Το ζήτημα αυτό είναι ιδιαίτερα σοβαρό και απασχολεί σημαντική μερίδα πολιτών στα κράτη μέλη της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Όπως προκύπτει από την Κοινοβουλευτική Επιτροπή Ανθρωπίνων Δικαιωμάτων της Κύπρου, πολλές κύπριες γυναίκες, νυμφευμένες με υπηκόους τρίτων χωρών, ζουν το δικό τους δράμα, αφού πάνω από 2.500 παιδιά έχουν απαχθεί παράνομα από τους αλλοδαπούς πατέρες. Να λοιπόν ένα ζοφερό παράδειγμα του γιατί είναι σημαντική η χορική επέκταση της διεθνούς αυτής σύμβασης. Ignazio Corrao (EFDD). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, noi accogliamo con favore la relazione della collega Heidi Hautala che è un lavoro ben fatto e rispetto al quale sicuramente voteremo a favore. È chiaro, come hanno già sottolineato in gran parte i colleghi, che quando parliamo di un tema di un'importanza fondamentale, come quello della sottrazione dei minori, stiamo parlando di un argomento prioritario per quelle che devono essere le politiche dell'Unione europea. Il benessere psicofisico dei minori deve essere al centro delle nostre preoccupazioni, e questo è chiaro, specialmente se lo relazioniamo con un cambio che nel mondo c'è rispetto a questa stessa fattispecie. Perché è chiaro che la globalizzazione e la facilità con cui ci si muove comporta nuovi problemi e il fenomeno della sottrazione è un fenomeno in aumento. Questi sono dei dati certi che abbiamo, come è certo che è aumentata anche la tratta dei bambini, per cui accogliamo con favore anche l'allargamento della Convenzione dell'Aia e lavoriamo per una revisione del regolamento di Bruxelles II in maniera urgente. Ruža Tomašić (ECR). - Gospođo predsjednice, pozdravljam pristupanje Albanije, Andore, Armenije, Ruske Federacije, Singapura, Maroka, Gabona i Sejšela Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece. Iako je proširenje postojećeg sustava poželjno, smatram da Unija prije svega mora poraditi na njegovim kvalitativnim aspektima s obzirom na prirodu svojih nadležnosti. Sudovi države u kojoj je dijete prisilno odvedeno ne mogu odlučivati o materiji postupka, već samo o povratku u matičnu državu. Jasno je da čak i u najboljoj vjeri takvi postupci znaju trajati po nekoliko mjeseci, što stvara dodatne traume i kod djeteta i kod oštećenog roditelja. Prioritet bi nam stoga trebao biti podizanje učinkovitosti u suradnji nacionalnih pravosudnih tijela, jer svako odugovlačenje pa i ono iza kojeg ne stoji nečasna namjera ili neosjetljivost, već puka tromost sustava, predstavlja svojevrsni oblik nasilja prema djeci koja su već dovoljno propatila. Janusz Wojciechowski (ECR). - Pani Przewodnicząca! Cieszymy się, że kolejne kraje przystępują do konwencji haskiej. Tę konwencję trzeba czytać razem z konwencją o prawach dziecka (konwencją ONZ z 1989 roku), gdzie zostały wyrażone piękne słowa, że dziecko ma prawo do wychowania w szczęściu, miłości i zrozumieniu. To bodaj jedyne akty prawne prawa międzynarodowego, gdzie słowo miłość ma znaczenie prawne. Konwencja haska jest ważna, żeby przeciwdziałać uprowadzeniom dzieci, ale trzeba też pamiętać o jej bardzo ważnym artykule 13, który mówi, że nawet w razie uprowadzenia dziecka, jeśli istnieje poważne ryzyko, że powrót dziecka naraziłby je na szkodę fizyczną lub psychiczną albo w jakikolwiek inny sposób postawiłby je w sytuacji nie do zniesienia, wtedy trzeba nie stosować tych przepisów. To są bardzo ważne przepisy, o których trzeba pamiętać. (Fin des interventions à la demande) Věra Jourová,
Member of the Commission
. - Madam President, honourable Members, I would like to thank you very much for the discussion and the comments, which we will take into consideration in our work. I would like very briefly to inform you about the latest news and development in this issue. We are now considering an additional six new accessions which are not included in the package of eight proposals. On 21 January, the Commission organised a meeting with the experts from the Member States in order to decide the approach to be adopted. I have to say that the Member States showed a very positive and collaborative attitude and this gives me hope that there will be smooth cooperation in this recurring exercise. The first step will be the gathering of information on the six new acceding countries so as to prepare the ground for the Commission proposals. The Latvian Presidency concluded that a unified EU approach is needed on this file as well as a set of minimum benchmarks to allow for a swift and pragmatic solution concerning the proposal under discussion. The discussions will continue at the next General Affairs Council meeting on 18 March 2015. I would like to assure you of my determination to work to ensure that children are protected and their rights enforced. I count on your support and engagement in this common aim. I would also like to express my hope that you will support this proposal tomorrow. Heidi Hautala,
esittelijä
. - Arvoisa puhemies, on erittäin mieluisaa todeta, että varmaankin lähes yksimielisesti tulemme huomenna hyväksymään nämä kahdeksan identtistä mietintöä, minkä jälkeen odotamme, että neuvosto ryhtyy ripeästi omalta osaltaan toimiin, ja luotamme komission jäsen Jourováan, että näin todella tapahtuu. Pari huomiota keskustelusta: Lebreton ilmoitti, että olisi kuitenkin kaikesta huolimatta parempi, että nämä kysymykset kuuluisivat jäsenvaltioiden toimivaltaan EU:ssa. Mutta ajatellaanpa asiaa siltä kannalta, että komissiolla on kuitenkin valtavan paljon paremmat mahdollisuudet myös huolehtia siitä, että yleissopimukseen liittyneen uuden valtion lainsäädäntöä ja toiminnallista kykyä todella seurataan jäsenvaltioiden puolesta ennen liittymisen hyväksymistä. Eli olen sitä mieltä, että vaikka näillä liittyvillä valtioilla voi olla kapasiteettivajetta ja niillä voi olla joskus vähän poliittisen halun puutetta, niin juuri se, että tämä kysymys nyt kuuluu kiistatta EU:n toimivaltaan, antaa myös komissiolle velvollisuuden seurata sitä, miten nämä muut valtiot tässä asiassa toimivat. Honeyball ei ole täällä enää, mutta hänen kanssaan olemme käyneet juuri keskustelua siitä, että asia ei ole niin yksinkertainen, että kun me täällä vain annamme hyväksyntämme näille liittymisille omasta puolestamme, asiat sitten etenevät. On todellakin niin – kuten täällä ovat edustajat todenneet – että parlamentin jäsenten ja parlamentin tulee seurata sitä, miten tässä tärkeässä ja ihmisten arkea monesti järkyttävässä kysymyksessä eli lapsikaappauksissa kolmannet valtiot käytännössä pystyvät toimimaan oikein. McGuinnesille lopuksi kiitos siitä, että hän toi käytännön äänen tähän keskusteluun. Hän kertoi, mitä vaikeuksia on, että sopimus on yksi asia ja toinen asia on se, että miten se käytännössä toimii. Keskitytään sitten jatkossa siihen. La Présidente. - Le débat est clos. Le vote aura lieu mercredi 11 février 2015 à 12 heures. Déclarations écrites (article 162) Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. – Kaip rodo skaudūs dabartiniai įvykiai dėl mūsų Lietuvos vaikų Norvegijoje, Hagos Konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo, kuri papildo Konvenciją dėl vaikų apsaugos, yra itin svarbi, apsaugant vaiko interesus ir teises, nes Konvencijoje numatoma pagrobtus vaikus nedelsiant grąžinti į jų gyvenamąją šalį. Ši Hagos Konvencija yra svarbi tuo, kad joje nustatoma sistema, pagal kurią dalyvaujančios valstybės gali bendradarbiauti, siekdamos rasti sprendimus tarptautinio vaikų grobimo atvejais. Joje taip pat numatoma, kokie teismai yra kompetentingi ir kokia taikoma teisė, priimant sprendimą dėl vaiko gyvenamosios vietos. Svarbiausia tai, kad būtent šioje Konvencijoje numatoma pagrobtus vaikus greitai grąžinti į jų gyvenamąją šalį. Daugeliu atvejų šios problemos atsiranda porai išsiskyrus. Jeigu motina ir tėvas yra iš skirtingų valstybių, siekiant užsitikrinti vaiko globą kyla noras pasinaudoti šių valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Šiais atvejais didžiausia problema – atskirų valstybių teisinių sistemų nacionalinis šališkumas. Dažnai abiejų valstybių teismai pripažįsta save kompetentingais nagrinėti bylą ir kiekvienas vaiko globą skiria tam iš tėvų, kuris yra jų valstybės pilietis. Ši sritis patenka į išimtinės ES išorės kompetencijos sritį. Taigi valstybės narės nebeturi teisės veikti savo iniciatyva. Didžiausia problema yra tai, kad Konvencijoje nenumatyta galimybė savarankiškai veikti tarptautinėms organizacijoms. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito.
– La prevención de la sustracción de menores debe ser una parte esencial de la política de la UE para fomentar los derechos del niño. Los derechos del niño deben ser una prioridad. Es necesario que prime el interés superior del menor sobre los progenitores. La UE debe seguir esforzándose a nivel internacional para mejorar la aplicación del Convenio de 1980 y animar a otros Estados a que se adhieran. Por ese motivo, recibimos de buen grado la noticia de que ocho nuevos Estados (Gabón, Andorra, Seychelles, Rusia, Albania, Singapur, Marruecos y Armenia) se sometan al marco jurídico común que emana de este Convenio. Mi posición, como no puede ser de otra forma, es favorable a que entren en vigor estas Decisiones y a que, por tanto, se extienda el ámbito de aplicación de este Convenio. Espero que el proceso se cierre lo antes posible en el seno del Consejo, que no se dilate en el tiempo y que finalmente se adhieran los países solicitantes. Una ralentización de este proceso va en contra de los derechos de los niños, los deja desasistidos. Por eso debemos actuar con rapidez Valdemar Tomaševski (ECR),
raštu.
— Pone Pirmininke, aptarinėjamas pranešimas kelia labai svarbius klausimus, susijusius su tarptautinio vaikų grobimo civiliniais aspektais. Tai yra reguliuojama 1980 m. Hagos konvencijos. Šiandien Europos Parlamente yra priimami sprendimai dėl sutikimo prijungti net 8 naujas valstybes prie šios konvencijos. Manau, jog jokių abejonių net neturėtų būti. Kuo daugiau šalių priims tarptautinius standartus šiuo klausimu, tuo geriau bus vaikams. Juk šeima yra viena iš pagrindinių visuomenės vertybių, o institucijos turėtų ją saugoti taip pat pasitelkdamos teisines priemones, ypač apsaugant geriausius vaikų interesus. Remiantis naujausiais Eurostato duomenimis, kasmet Europos Sąjungoje išsiskiria net 140 000 įvairių tautybių šeimų. Vis dažniau atsitinka taip, kad buvę sutuoktiniai apsigyvena skirtingose valstybėse, taip pat už Europos Sąjungos ribų, o vaikai yra pagrobiami vieno iš tėvų. Dėl šios priežasties Hagos konvencija yra svarbi priemonė, nustatanti būdą, leidžiantį valstybėms bendradarbiauti sprendžiant pagrobimo klausimus. Didžiausia problema tokiais atvejais yra valstybės teisinės sistemos nusistatymas. Dažnai atsitinka taip, jog teismai pripažįsta vaiko globą tam tėvui, kuris turi tos šalies pilietybę, kurioje ir yra teismas. Šia konvencija siekiama ištaisyti tokias situacijas. 8 naujų šalių prisijungimas prie konvencijos yra priežastis, dėl kurios verta džiaugti, nes esmė tame, kad vaikai būtų apsaugoti visame pasaulyje. Tomáš Zdechovský (PPE),
písemně.
– V posledních deseti letech přibylo případů, kdy je dítě neoprávněně přemístěno, resp. uneseno druhým rodičem do jiného státu. V této situaci rodič usilující o návrat dítěte často naráží na problém s uznáním rozhodnutí soudu jednoho státu ve státě, kam bylo dítě neoprávněně přemístěno. Považuji tedy připojení dalších 8 států k Haagské úmluvě z roku 1980 za správný krok, který pomůže vyjasnit tyto nesrovnalosti a zlepšit tak občanskoprávní stav v řešení unesených dětí. Moje země se často potýká s problémem unesených dětí do zemí bývalého Sovětského svazu, především pak do Ruska. Jsem tedy velmi rád, že právě Rusko je signatářem této úmluvy a věřím, že se tím posílí jeho spolupráce s Českou republikou a ostatními zeměmi EU. 18.   Pořad jednání příštího zasedání: viz zápis 19.   Ukončení zasedání (La séance est levée à 23 h 30)

8.12.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 468/225 11. února 2015DOSLOVNÝ ZÁZNAM ZE ZASEDÁNÍ Z 11. ÚNORA 2015 (2022/C 468/03) Obsah 1.
Zahájení zasedání
229 2.
Zpráva Senátu USA o používání mučení ze strany CIA (předložené návrhy usnesení): viz zápis
229 3.
Protiteroristická opatření (předložené návrhy usnesení): viz zápis
229 4.
Předložení dokumentů: viz zápis
229 5.
Převody prostředků: viz zápis
229 6.
Akty v přenesené pravomoci (čl. 105 odst. 6 jednacího řádu): viz zápis
229 7.
Prováděcí opatření (článek 106 jednacího řádu): viz zápis
229 8.
Příprava neformální schůzky představitelů států a vlád (12. února 2015) (rozprava)
230 9.
Hlasování
268 9.1.
Ochranná opatření stanovená v dohodě s Islandem (A8-0031/2014 – Andrzej Duda) (hlasování)
268 9.2.
Antidumpingová a antisubvenční opatření (A8-0033/2014 – Andrzej Duda) (hlasování)
268 9.3.
Kombinovaný účinek antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními (A8-0032/2014 – Andrzej Duda) (hlasování)
268 9.4.
Společná pravidla dovozu (A8-0040/2014 – Andrzej Duda) (hlasování)
268 9.5.
Společná pravidla vývozu (A8-0035/2014 – Andrzej Duda) (hlasování)
268 9.6.
Přistoupení Gabonu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0007/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
268 9.7.
Přistoupení Andorry k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0004/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
268 9.8.
Přistoupení Seychel k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0006/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
268 9.9.
Přistoupení Ruské federace k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0008/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
268 9.10.
Přistoupení Albánie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0002/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
269 9.11.
Přistoupení Singapuru k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0003/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
269 9.12.
Přistoupení Maroka k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0005/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
269 9.13.
Přistoupení Arménie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0009/2015 – Heidi Hautala) (hlasování)
269 9.14.
Ověřování pověřovacích listin (A8-0013/2015 – Pavel Svoboda) (hlasování)
269 9.15.
Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (A8-0001/2015 – Inés Ayala Sender) (hlasování)
269 9.16.
Dohoda o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu mezi EU a Senegalskou republikou (A8-0010/2015 – Norica Nicolai) (hlasování)
269 9.17.
Zpráva Senátu USA o používání mučení ze strany CIA (B8-0098/2015, RC-B8-0123/2015, B8-0123/2015, B8-0133/2015)
269 9.18.
Protiteroristická opatření (B8-0100/2015, RC-B8-0122/2015, B8-0122/2015, B8-0124/2015, B8-0125/2015, B8-0126/2015, B8-0127/2015, B8-0132/2015)
269 9.19.
Prodloužení mandátu Fóra pro správu internetu (RC-B8-0099/2015, B8-0099/2015, B8-0121/2015, B8-0130/2015, B8-0131/2015) (hlasování)
269 9.20.
Označování země původu složek masa u zpracovaných potravin (B8-0097/2015) (hlasování)
270 9.21.
Činnost Smíšeného parlamentního shromáždění AKT–EU (A8-0012/2015 – Charles Goerens) (hlasování)
270 10.
Vysvětlení hlasování
270 10.1.
Ochranná opatření stanovená v dohodě s Islandem (A8-0031/2014 – Andrzej Duda)
270 10.2.
Antidumpingová a antisubvenční opatření (A8-0033/2014 – Andrzej Duda)
283 10.3.
Kombinovaný účinek antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními (A8-0032/2014 – Andrzej Duda)
297 10.4.
Společná pravidla dovozu (A8-0040/2014 – Andrzej Duda)
311 10.5.
Společná pravidla vývozu (A8-0035/2014 – Andrzej Duda)
324 10.6.
Přistoupení Gabonu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0007/2015 – Heidi Hautala)
336 10.7.
Přistoupení Andorry k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0004/2015 – Heidi Hautala)
361 10.8.
Přistoupení Seychel k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0006/2015 – Heidi Hautala)
383 10.9.
Přistoupení Ruské federace k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0008/2015 – Heidi Hautala)
406 10.10.
Přistoupení Albánie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0002/2015 – Heidi Hautala)
430 10.11.
Přistoupení Singapuru k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0003/2015 – Heidi Hautala)
453 10.12.
Přistoupení Maroka k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0005/2015 – Heidi Hautala)
474 10.13.
Přistoupení Arménie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0009/2015 – Heidi Hautala)
496 10.14.
Ověřování pověřovacích listin (A8-0013/2015 – Pavel Svoboda)
518 10.15.
Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (A8-0001/2015 – Inés Ayala Sender)
530 10.16.
Dohoda o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu mezi EU a Senegalskou republikou (A8-0010/2015 – Norica Nicolai)
565 10.17.
Zpráva Senátu USA o používání mučení ze strany CIA (B8-0098/2015, RC-B8-0123/2015, B8-0123/2015, B8-0133/2015)
586 10.18.
Protiteroristická opatření (B8-0100/2015, RC-B8-0122/2015, B8-0122/2015, B8-0124/2015, B8-0125/2015, B8-0126/2015, B8-0127/2015, B8-0132/2015)
618 10.19.
Prodloužení mandátu Fóra pro správu internetu (RC-B8-0099/2015, B8-0099/2015, B8-0121/2015, B8-0130/2015, B8-0131/2015)
662 10.20.
Označování země původu složek masa u zpracovaných potravin (B8-0097/2015)
690 10.21.
Činnost Smíšeného parlamentního shromáždění AKT–EU (A8-0012/2015 – Charles Goerens)
730 11.
Opravy hlasování a sdělení o úmyslu hlasovat: viz zápis
752 12.
Prohlášení předsednictví
752 13.
Schválení zápisu z předchozího zasedání: viz zápis
752 14.
Členství ve výborech a delegacích: viz zápis
752 15.
Humanitární krize v Iráku a v Sýrii, zejména v souvislosti s Islámským státem (rozprava)
753 16.
Situace v Jemenu (rozprava)
771 17.
Rámec EU pro demokracii, právní stát a základní práva (rozprava)
779 18.
Další směřování agentury Frontex a Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu
797 19.
Jmenování členů zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem: viz zápis
811 20.
Další směřování agentury Frontex a Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (pokračování rozpravy)
811 21.
Členství v meziparlamentních delegacích: viz zápis
829 22.
Přístup k léčivým přípravkům v EU (rozprava)
829 23.
Pořad jednání příštího denního zasedání: viz zápis
848 24.
Ukončení zasedání
848 Doslovný záznam ze zasedání z 11. února 2015 VORSITZ: MARTIN SCHULZ Präsident 1.   Zahájení zasedání (Die Sitzung wird um 9.05 Uhr eröffnet.) Εμμανουήλ Γλέζος (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, προτείνω να καθιερώσει το Σώμα μας μια ειδική συζήτηση για το θέμα των οφειλών της Γερμανίας προς την Ελλάδα, διότι κυκλοφόρησε ένα κείμενο όπου φαίνεται ότι οι εκπρόσωποι των παρατάξεων, χωρίς να συζητήσουν με τις Ομάδες τους, αποφάσισαν ότι δεν υπάρχει θέμα. Θέμα υπάρχει, και νομικά και ηθικά. Να μην το αναπτύξω τώρα. Απλώς προτείνω και ζητώ την έγκρισή σας, για να γίνει μια ειδική συζήτηση στην Ολομέλεια για το θέμα. Der Präsident. - Vielen Dank, Herr Glezos! Nach unseren Geschäftsordnungsregeln kann ich diesen Antrag jetzt hier nicht zur Beratung stellen. Meine Empfehlung wäre, dass Sie sich mit Ihrer Fraktionsvorsitzenden, der Kollegin Zimmer, in Verbindung setzen, die dann eventuell einen solchen Antrag im Namen Ihrer Fraktion in der Konferenz der Fraktionsvorsitze einreichen kann, oder Sie sammeln 40 Unterschriften von 40 Abgeordneten. Dann können wir beraten, ob wir diesen Punkt auf die Tagesordnung setzen. 2.   Zpráva Senátu USA o používání mučení ze strany CIA (předložené návrhy usnesení): viz zápis 3.   Protiteroristická opatření (předložené návrhy usnesení): viz zápis 4.   Předložení dokumentů: viz zápis 5.   Převody prostředků: viz zápis 6.   Akty v přenesené pravomoci (čl. 105 odst. 6 jednacího řádu): viz zápis 7.   Prováděcí opatření (článek 106 jednacího řádu): viz zápis 8.   Příprava neformální schůzky představitelů států a vlád (12. února 2015) (rozprava) Der Präsident. - Als erster Punkt der Tagesordnung folgt die Aussprache über die Erklärungen des Rates und der Kommission zur Vorbereitung der informellen Tagung der Staats- und Regierungschefs (12. Februar 2015) (2014/2940(RSP)). Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - Mr President, today's debate on the preparation of the informal meeting of Heads of States or Government comes at a time full of challenges. We have just marked the first month after the brutal terrorist attacks in Paris. These attacks targeted our common values – democracy, solidarity, basic freedoms, including freedom of expression, tolerance and human dignity. The shockwave has spread far beyond European borders and there has been a firm joint response – an unprecedented expression of unity and solidarity, and the firm conviction that terrorist attacks should not be tolerated. We have no time to waste. We must work on efficient measures to protect our societies and citizens from fear – from the fear of terrorist attacks, from the fear of radicalisation, and from the fear of intolerance. The informal meeting will discuss ways to strengthen further our fight against terrorism. While Member States have the primary responsibility for combating terrorism, measures taken at EU level will have added value in many ways. The EU has a long-standing counter-terrorism strategy, with measures in various areas supporting Member States' counter-terrorism policies. However, recent events have shown that there is scope for stepping up our actions. In the past four weeks the Council has put a lot of effort into this. All relevant ministers – justice and home affairs, foreign affairs, finance, culture and others – have worked intensely to accelerate and improve our fight against terrorism. As a result of discussions among the Ministers for Home Affairs and Justice, the Riga Joint Statement was adopted. It outlines a further comprehensive set of measures to address the current threat: namely, prevention of radicalisation, information-sharing and cooperation between competent authorities, prevention of illegal trafficking in firearms, and the reinforcement of external borders. We expect the Commission to present its communication on the EU Internal Security Strategy by mid-April 2015 so that it can be reviewed and updated by mid-2015. Also, the Finance Ministers discussed further steps to be taken to combat the financing of terrorism and, together with the Commission, adopted a joint declaration with a view to more efficient application of the rules in the anti-money laundering package. With regard to further work on external aspects of counter-terrorism, the Foreign Affairs Ministers agreed on strengthening engagement with third countries, swift implementation of counter-terrorism measures, a strategy on foreign terrorist fighters, and addressing the unresolved crises and conflicts that foster terrorism. The January debate in the European Parliament on the fight against terrorism also contributed to the common pool of ideas. The informal meeting tomorrow will focus on three major areas: firstly, citizens' security; secondly, preventing radicalisation and safeguarding values; and, thirdly, cooperation with international partners. The security of citizens is at the heart of our concerns. The informal meeting will discuss ways and means of implementing the existing tools more effectively or improving them. It will discuss a number of issues, ranging from information sharing, identification of terrorists and detection of their movements, to police and judicial cooperation. What is needed here is joint action by all Member States, supported by the EU institutions. In this context, let me mention a crucial issue on which all the EU institutions need to proceed swiftly: the proposal on a European Passenger Name Record (PNR) scheme. This is a complex issue and there are certain reservations, but we cannot afford to remain idle. Counter-terrorism experts have converging views that we need this measure. The Presidency is ready to engage in a constructive manner with the European Parliament as soon as it is ready to start the discussion. We believe that the outstanding concerns on fundamental rights, including solid data-protection safeguards, could be successfully addressed while negotiating the text of the present PNR proposal. Member States have a broad consensus on the need for a strong European PNR scheme: that was clearly evident during yesterday's General Affairs Council meeting. In this regard, we appreciate the efforts made by Mr Kirkhope to revive the debate in Parliament, and Mr Kirkhope has recently also organised a series of discussions on the subject. In particular, we welcome his intention to present a modified report to the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs (LIBE) by the end of this month. Secondly, preventing radicalisation is another key element of the fight against terrorism. We need to act jointly, not only at official level but also with civil society and the private sector. Our action must be twofold: monitoring, and removing from the internet, content that promotes terrorism or violence; and also engaging in positive communication. We need to develop a positive narrative to promote our values. Vocational training, job opportunities, social integration and rehabilitation can significantly contribute to the achievement of this goal. Lastly, cooperation with our international partners should be reinforced. The Foreign Affairs Council addressed this dimension on Monday, and the outcome of their deliberations will serve as an input to the leaders' discussion tomorrow. Actions taken over recent weeks to fight terrorism, and further measures to be taken in the future, were discussed yesterday at the General Affairs Council, as I have mentioned, and delegations have concrete expectations from the informal meeting of Heads of State or Governments that will take place tomorrow. Tomorrow's informal meeting will also address the Economic and Monetary Union. As you know, the President of the Commission, in close cooperation with the President of the Euro Summit, the President of the Eurogroup and the President of the European Central Bank, will report to the June 2015 European Council on their work regarding better economic governance in the euro area. The discussion scheduled for Thursday aims to feed the debate. We are looking forward to a communication from the four Presidents that will give a broader assessment of the functioning of the Economic and Monetary Union. Besides the above evaluation of the measures taken, the Presidency aims to foster a deeper reflection in the Council on the structural reforms that are key to sustainable economic growth in the Union. As the European Council has reiterated on a number of occasions, any strengthening of economic governance needs to be accompanied by further steps towards stronger legitimacy and accountability. Lastly, in the light of recent developments, the Heads of State or Government will also look at the situation on the ground at our eastern borders. Yesterday you heard an update from High Representative Mogherini on the situation on the ground and on ongoing diplomatic efforts. Later today, new talks should start in Minsk. Clearly we are at a crucial juncture. We expect a broad discussion at the summit on the latest developments. At this stage we need to maintain our unity, solidarity and consistency with regard to the full and comprehensive implementation of the Minsk Agreement by all parties. To conclude, as I have mentioned, the informal meeting of Heads of State or Government will address three major issues: the fight against terrorism, the Economic and Monetary Union and the situation in Ukraine. We expect the meeting will provide political impetus so that we can move forward swiftly. We expect clear orientation from the highest level. We are fully aware that tomorrow's discussions will not be easy. However, we are hopeful that they will proceed and produce a positive and pragmatic result. De Voorzitter. - Voor de verklaring van de Commissie geef ik nu het woord aan de heer Timmermans, vicevoorzitter van de Europese Commissie. Frans Timmermans,
Eerste vicevoorzitter van de Commissie
. - Dank u, Voorzitter, en dank dat u de moeite heeft gedaan om de taal te spreken van het land dat vlak naast uw woonplaats ligt. J'ai eu l'honneur de vous présenter, avec le président Juncker, le programme de travail de la Commission européenne pour 2015. Comme nous en étions convenus, c'est un programme qui se concentre sur l'essentiel. Il est axé sur un nombre limité d'actions concrètes portant sur des priorités réelles. Ce sont au total 23 initiatives que la Commission s'est engagée politiquement à mettre en œuvre au cours de cette année, au nombre desquelles l'agenda européen en matière de sécurité pour la période 2015-2020. Entre-temps, les attentats terroristes de Paris et ceux déjoués en Belgique ont placé cette question de la sécurité et, en particulier, de la menace terroriste, à la une des tous les médias et au centre de toutes les attentions. Le Conseil européen formel du 12 février sera l'occasion pour l'Union de réaffirmer sa détermination à combattre toutes les formes de terrorisme et d'avoir à ce sujet un large échange de vues tant sur les actions entreprises par les États membres – étant donné qu'ils sont les premiers responsables en la matière – que sur l'appui que peut apporter l'Union européenne en termes de solidarité, de valeur ajoutée et de soutien à la confiance mutuelle. Les attentats commis en France ont provoqué une véritable onde de choc qui a secoué toute l'Europe. Face à la menace terroriste, nous devons agir avec détermination afin d'apporter des solutions structurelles à ce défi majeur pour la société européenne, qui touche à nos valeurs fondamentales. Agir vite est indispensable, mais agir dans la précipitation serait une erreur: il faut garder son sang-froid et se donner le temps d'une réflexion de fond. Cette réflexion de fond doit porter sur les multiples aspects d'une question difficile et complexe à laquelle nous devons donner une réponse équilibrée, qui prenne en compte tant la nécessité d'assurer la sécurité des citoyens que celle de défendre les droits et les libertés fondamentaux. Il ne peut en aucun cas s'agir de remettre en cause notre mode de vie commune, notre liberté et nos valeurs partagées, car c'est cela même que veulent les terroristes. Il nous appartient de mieux comprendre que vivre ensemble doit être plus qu'une simple cohabitation, plus qu'une simple coexistence. Il s'agit de se connaître les uns les autres et de respecter la vie choisie par chacun. Personnellement, je ne peux pas envisager une Europe où certaines communautés – comme la communauté juive actuellement en Grande-Bretagne et en France – ont le sentiment qu'elles n'ont pas d'avenir en Europe. Si les juifs d'Europe ont cette impression, l'Europe n'aura pas d'avenir. Nous devons défendre nos valeurs et notre diversité, tout en défendant notre sécurité et notre unité. Notre longue histoire européenne nous l'a enseigné: il ne peut y avoir de sécurité sans liberté, ni de liberté sans sécurité: on ne peut pas séparer les deux questions. Le pire poison que nous connaissons dans l'histoire européenne est l'angoisse, la crainte, la peur. La peur crée une situation où l'on regarde l'autre avec crainte, où l'on croit que l'autre veut porter atteinte à notre position: dans l'histoire européenne, cela a toujours mené à des catastrophes. Si la sécurité relève essentiellement de la responsabilité des États membres, l'Europe n'en a pas moins l'obligation d'élaborer un élément de solution d'ensemble. Il ne fait aucun doute que plus il y a aura de concertation et de coordination entre Européens en matière de sécurité, mieux ce sera et moins les terroristes pourront se glisser dans les failles qui existent, notamment dans l'application et l'utilisation des outils de coopération actuels. La vérité est que la lutte antiterroriste européenne doit commencer par la simple mise en œuvre des décisions déjà entérinées. L'Union européenne dispose d'un arsenal important en termes de législation et d'outils européens dans le domaine de la sécurité. Le point faible réside en grande partie dans leur mise en œuvre sur le terrain, qui souvent est encore loin d'être à la hauteur de ce qui a déjà été décidé. Il faut rappeler que la Commission ne dispose que depuis le 1er décembre 2014 du droit de lancer des procédures d'infraction vis-à-vis d'États membres qui n'ont pas transposé complètement ou correctement nos règles communes dans ce domaine. On parle beaucoup, par exemple, de Schengen et mais on en parle souvent mal, parce que Schengen, Mesdames et Messieurs, n'est pas le problème – Schengen doit faire partie de la solution. Mais avant de réfléchir aux améliorations que nous pourrions apporter au code frontières Schengen – la Commission est prête à en faire le bilan, le moment venu, la première étape serait d'exploiter au maximum les possibilités et les flexibilités qui existent en vertu des règles actuelles, par exemple la possibilité de réintroduire de façon encadrée et limitée dans le temps les contrôles aux frontières intérieures. Nous préférons agir rapidement sur la base des règles existantes, qui le permettent, que de nous perdre dans un processus législatif qui durera des années, avec un résultat incertain. Un travail important a déjà été entamé par la Commission en collaboration avec les autorités compétentes des États membres afin de faciliter l'exploitation maximale de ces possibilités. Pour conclure sur ce point, je ne pense pas qu'il soit avisé, à ce stade, de concentrer nos efforts sur la modification du cadre légal actuel du code frontières Schengen. Il faudra aussi que nous avancions enfin sur la question du registre européen unique des dossiers passagers (PNR). Je crois qu'une motion de résolution sera soumise au Parlement après ce débat, et je veux vraiment souligner que je salue le travail du Parlement, qui s'efforce de jouer un rôle important, de facilitateur, pour trouver une solution à ce problème; la Commission reste à la disposition du Parlement et du Conseil pour participer à la recherche d'une solution. Nous devons renforcer les capacités de l'Union européenne en matière de renseignement et d'analyse, notamment en créant au sein d'Europol un centre intégré de renseignement sur les menaces liées au terrorisme et à la radicalisation, ainsi qu'en faisant meilleur usage des structures existantes et en améliorant encore les échanges entre les États membres, les agences de l'Union et le centre d'analyse du renseignement du service pour l'action extérieure. Il ne s'agit pas ici de nouvelles règles, de nouvelles mesures, mais d'établir un certain niveau de confiance entre les États membres et les services concernés. Bien sûr, nous devons aussi concentrer nos efforts sur la prévention, pour contrer l'influence des mouvements radicaux sur certains de nos citoyens. Il est tout de même indispensable, pour les sociétés européennes, de comprendre pourquoi des jeunes gens qui sont nés chez nous, qui font partie de notre société, sont tentés par une idéologie nihiliste qui les incite à s'armer pour attaquer de façon meurtrière la société même dont ils sont issus. C'est quand même une question primordiale pour tous ici, à l'échelle européenne. Nous avons des instruments pour le faire: nous devons disposer d'un réseau d'alerte, instaurer un dialogue étroit avec les représentants des religions, faire un effort pour créer un espace de tolérance que l'Europe se doit de donner pour qu'existe un avenir commun européen. Encore une fois, l'Europe, sans tolérance, n'existera pas: elle sera fragmentée, elle sera une Europe de confrontation. Nous sommes tous, je crois, en esprit, à Minsk aujourd'hui. Nous espérons tous qu'il sera possible de trouver une solution ou plutôt je sens que certains, peut-être, n'y sont pas, mais je crois que dans notre grande majorité, nous voulons la paix en Europe, nous voulons une solution pacifique aux problèmes en Ukraine. Le Conseil européen formel de jeudi sera aussi l'occasion de parler de l'Ukraine. Les violences dont nous sommes témoins quotidiennement, nous les condamnons avec la plus grande fermeté: nous exhortons les responsables des récentes attaques à mettre fin aux hostilités, qui ont déjà fait trop de victimes innocentes. Il ne peut y avoir de solution militaire à la situation dans l'est de l'Ukraine: la solution ne peut être que politique et s'inscrire dans le respect du droit international, de l'indépendance et de la souveraineté de l'Ukraine. Elle réside dans l'application pleine et entière des accords de Minsk. C'est de cette question cruciale que s'entretiennent aujourd'hui la chancelière allemande et le président de la République française avec les présidents Poutine et \*Je voudrais aussi rappeler que la Commission apporte un soutien humanitaire à l'Ukraine. Mon collègue Christos Styliamides y était encore récemment pour exprimer la solidarité de l'Union européenne avec le peuple ukrainien. La Commission apportera cette année au pays une aide supplémentaire de 15 millions d'euros, ce qui portera à 92 millions d'euros le total de l'aide humanitaire fournie par l'Union européenne et les États membres depuis le début de la crise. Manfred Weber,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Herr Präsident, liebe Ratsvertreter, sehr geehrter Herr Vizepräsident der Kommission, liebe Kolleginnen und Kollegen! Wir spüren in dieser Woche vor den Beratungen zum Europäischen Rat, dass die Herausforderungen große Herausforderungen sind. Ich glaube, dass die Bürger vor allem Klarheit erwarten über den Kurs, den Europa geht, um diese Herausforderungen zu beantworten. Die erste große Frage, die diskutiert wird, ist der Antiterrorkampf. Die Terroranschläge von Paris haben uns brutal aus den Weihnachtsferien herausgerissen und uns alle geschockt. Ich möchte zunächst für die EVP-Fraktion Dank und Respekt gegenüber den Franzosen zum Ausdruck bringen; mit welcher Klarheit und welcher Geschlossenheit sie diesem Kampf entgegentreten und sagen: „Wir lassen uns unsere Werte von Terroristen nicht kaputt machen!“, verdient jeden Respekt. Wir müssen selbstkritisch sein. Die Terroristen sind Franzosen, sie kommen auch aus anderen Nationalitäten. Sie sind im Großen und Ganzen Europäer. Deswegen ist die Frage, wie kommt es zu der Radikalisierung, ein Thema, das uns umtreiben muss. Wir brauchen, um den Antiterrorkampf zu schaffen, Daten. Wenn Daten heute in der Welt Macht und Einfluss bedeuten, dann muss auch der Staat mit Daten arbeiten können. Deswegen sind wir schon immer für die Verwendung von Fluggastdaten gewesen, für die Anwendung der PNR-Datensätze, um im Kampf gegen den Terrorismus voranzukommen – natürlich mit einem hohen europäischen Datenschutzstandard. Wir brauchen den Datenaustausch. Da möchte ich auf das verweisen, was der Kollege Guy Verhofstadt bei der letzten Debatte zum Ausdruck gebracht hat. Ich hoffe, dass der Rat beim Datenaustausch zwischen den Behörden endlich einmal Taten folgen lässt. Es ist einfach, nach neuen Daten zu rufen, aber es ist offensichtlich zwischen den Staaten extrem schwierig, die bestehenden Daten ordentlich auszutauschen. Da müssen die Mitgliedstaaten liefern. Das zweite große Thema ist die Ukraine. Die Lage ist ernst. Wir haben mittlerweile Tausende von Toten, Verletzte, enorme Zerstörung – wir haben Krieg in Europa. Ich möchte zunächst einmal darauf verweisen, dass die russische Propaganda, die wir dort erleben, unglaublich ist – dass uns erzählt wird, dass russische Soldaten dort Urlaub machen, obwohl die OSZE klarstellt, dass es ohne russischen Nachschub nicht funktionieren würde. Minsk wurde nie eingehalten. Und die Menschen, die in der Ukraine für Freiheit und Demokratie eintreten, werden als Faschisten beschimpft. Das ist inakzeptabel. Wir müssen dem entgegenstehen. Dank möchte ich aussprechen gegenüber François Hollande und Angela Merkel, die jetzt der Diplomatie eine weitere Chance geben. Wenn die Gespräche scheitern, muss Europa auch in der Lage sein, verschärfte Sanktionen an den Tag zu legen. Die Einheit Europas darf bei dieser Frage nicht wackeln. Ich hoffe, dass die Staats- und Regierungschefs das auch schaffen. Das dritte große Thema, das ich heute anschneiden möchte, ist die Frage des Rettungsmechanismus in Europa, vor allem der Umgang mit dem Wahlergebnis in Griechenland. Jeder unterstreicht heute den Respekt vor dem griechischen Wähler. Ich möchte für die EVP-Fraktion schon einmal zum Ausdruck bringen: Bedeutet denn Respekt vor dem Wähler, dass man alle bisherigen Vereinbarungen einfach über den Haufen werfen darf? Darf zukünftig eine slowakische Regierung, die vielleicht neu gewählt wird, oder eine finnische Regierung, die neu gewählt wird, alle Zugeständnisse bei den Zahlungen für Griechenland einfach über den Haufen werfen? Ich sage: Nein! Bestehende Vereinbarungen sind von allen zu respektieren. Das muss auch Tsipras lernen. Tsipras hat seine Wähler schlicht und einfach angelogen. Er hat Zusagen gemacht, die er nicht wird einlösen können. Wir wollen, dass Tsipras das deutlich macht und klarstellt. Noch skandalöser ist der Koalitionspartner ANGL, eine rechtspopulistische Kraft. Ich war überrascht, dass unter anderem die GUE nicht bereit war, hier im Europäischen Parlament darüber zu diskutieren, dass Politiker, die offen antijüdisch auftreten, offen Ressentiments gegen Juden schüren, dass wir hier offensichtlich nicht darüber diskutieren dürfen, weil insbesondere die Kommunisten der Meinung sind, ein Pakt mit diesen Leuten sei ganz in Ordnung, nur weil sie dann als Kommunisten an die Macht kommen. Das ist inakzeptabel. Dann steht ja im Raum die Fragestellung: Ist der Kurs abgewählt worden? Ich darf einfach mal darauf verweisen, dass Antonis Samaras mit seiner Nea Dimokratia in Griechenland nahezu stabil geblieben ist. Unsere politische Kraft hat nahezu das gleiche Ergebnis eingefahren wie bei den letzten Wahlen. 65 % der Griechen haben nicht SYRIZA gewählt. Wenn wir nicht diese Wahlstrukturen in Griechenland hätten, hätten wir heute ein anderes Ergebnis. Das sind einfach nur Zahlen, die ich hier vortrage. Ich darf einfach einmal darauf verweisen, dass wir in Griechenland vor der Wahl Exporte von plus 8 % hatten, eine Beschäftigungszunahme von plus 2,6 %; der private Konsum ist gestiegen; wir hatten einen Primärüberschuss im Haushalt. Antonis Samaras hat ein Land hinterlassen, das nach den Schwierigkeiten, nach den schwierigen Zumutungen, die das griechische Volk zu erleiden hatte, wieder auf Wachstumskurs war. Und Tsipras zerstört binnen Wochenfrist dieses Vertrauen, das Antonis Samaras aufgebaut hat. Wir glauben, dass unser Weg als EVP der richtige Weg ist – weil Irland derzeit Lokomotive in Europa ist, weil Spanien derzeit Wachstumslokomotive ist und weil Italien und Frankreich leider Gottes Wachstumsbremsen sind in der Europäischen Union. Deswegen ist der einzige Weg zu Wachstum .. (Zurufe) Der Präsident. - Meine Damen und Herren! Herr Coburn, ich hatte schon gedacht, Sie sind krank. Jetzt sind Sie endlich wieder da! Liebe Kolleginnen und Kollegen! Bitte lassen Sie Herrn Weber ausreden. Ich habe jetzt schon 20 Blue Cards. Herr Weber bekommt jetzt eine Redezeit, die immens ist. Sie sorgen mit Ihren Blue Cards für die Verlängerung seiner Rede. Überlegen Sie einmal, ob Sie das tatsächlich wollen. Bitte, Herr Weber! Manfred Weber,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Herr Präsident, also ich nehme alle 20 Blue Cards, die aufgerufen werden. Ich habe zwar nicht die Hoffnung, dass Antworten bei den Kollegen irgendwelche Nachdenkprozesse auslösen, weil Ideologen leider Gottes bei Argumenten nicht zuhören, aber den Versuch ist es wert. Ich möchte schließen. Reformen, Strukturreformen und Haushaltsdisziplin sind der richtige Weg, die Staaten aus der Krise zu führen. Das haben unsere Staaten, die EVP-regierten Staaten bewiesen. Ich habe nur eine einzige Erwartung an Tsipras. Als Kollege Kenny in Irland ins Amt gekommen ist, hat ganz Europa von ihm gefordert, dass er das bestehende Programm für Irland als für sich verbindlich akzeptiert. Als Passos Coelho in Portugal ins Amt gekommen ist, hat die gesamte EU gefordert, dass das bestehende Programm für Portugal von ihm als neuem Regierungschef akzeptiert wird. Unsere einfache Forderung ist, wenn Tsipras ins Amt kommt, dass dann die EU von ihm fordert, dass bestehende Vereinbarungen auch für ihn als verbindlich akzeptiert werden. Nicht mehr und nicht weniger. (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Reinhard Bütikofer (Verts/ALE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Weber! Habe ich Sie richtig verstanden? Haben Sie gerade angeboten, das griechische Wahlgesetz neu zu schreiben? Und für welche anderen Länder bieten Sie das auch noch an? (Beifall) Manfred Weber (PPE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Bütikofer! Sie haben zugehört, was ich gesagt habe. Dann haben Sie auch gehört, dass wir Respekt vor dem griechischen Wähler haben. Wir respektieren auch den neuen griechischen Ministerpräsidenten als Vertreter seines Landes. Ich habe nur darauf verwiesen, dass, wenn man sich das Wahlergebnis anschaut, 65 % der Wähler, die zur Wahl gegangen sind, nicht Syriza gewählt haben. Nicht mehr habe ich gesagt. Das heißt am Ende des Tages auch, dass viele Menschen in Griechenland sich heute Sorgen machen, auch ob dieser Regierung, ob dieser Extremisten, die dort in die Verantwortung gekommen sind. Das muss auch Sie, Herr Bütikofer, umtreiben. (Beifall) Gianni Pittella,
a nome del gruppo S&D
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, vorrei dire subito al collega Weber che è sconsigliabile inoltrarsi in questa guerra tra ultimi. Spagna e Grecia sono i paesi con il più alto tasso di disoccupazione della zona euro: 25% di disoccupazione, più del 50% di disoccupazione giovanile. È difficile dire alle popolazioni di Grecia e Spagna che stanno bene e tracciare la lista dei paesi buoni contro i paesi cattivi non serve a nulla se non a dividere l'Europa. Se c'è una cosa che dobbiamo evitare, a settant'anni dalla fine della Seconda Guerra mondiale e a venti dalla conclusione del conflitto in Iugoslavia, è il ritorno della guerra in Europa. La storia ci ha insegnato che i conflitti sono il veleno del nostro continente e tutto va fatto per evitare questo male. Finché ci sarà uno spiraglio di trattativa e di negoziato bisogna andare avanti. Oggi è una giornata importante a Minsk e speriamo che s'imponga il cessate il fuoco e che si cerchi un accordo che si basi sul principio dell'integrità territoriale ucraina, ma che riconosca anche il ruolo della Russia. Riconoscere che la Russia è un protagonista globale non vuol dire accettare che ogni regola di diritto internazionale possa essere trasgredita. Noi non possiamo tollerare che la pace venga sabotata. Se la Russia non dovesse mostrarsi cooperativa dovrà assumersene le responsabilità. Noi non siamo d'accordo a diffondere armi ai nostri confini. Bisogna percorrere la strada di sanzioni crescenti e mirare a colpire il cuore degli interessi russi. In queste ore in cui si profila il rischio di un conflitto, l'Europa deve rimanere unita. Per questo mi auguro, come ha detto il Vicepresidente Timmermans, che dal Consiglio informale venga un messaggio di solidarietà e di unità al popolo greco. Noi siamo consapevoli delle enormi sofferenze pagate dai greci. La lezione della Grecia è: mai più austerità, mai più troika, che ha sbagliato completamente ricetta. Si devono introdurre nuove forme più democratiche e trasparenti di accompagnamento della Grecia. Al Consiglio di giovedì chiediamo di creare le condizioni per un prestito ponte che dia ossigeno ad Atene nel breve periodo. I nomi non ci interessano, ci interessa la sostanza: garantire il funzionamento del governo nei prossimi mesi e liberare risorse per riparare i guasti dell'austerità. Questo prestito deve essere accompagnato da condizioni ragionevoli. Ad Atene dobbiamo richiedere uno sforzo fiscale sensato e riforme strutturali che sconfiggano la corruzione e combattano finalmente l'evasione fiscale. Nel medio periodo il nostro gruppo sostiene un programma di riforme e di ricostruzione tra Istituzioni europee, Parlamento compreso, e autorità greche, che preveda un ambizioso piano di riforme positive, in grado di far ripartire la crescita e gli investimenti. In cambio noi dobbiamo essere disponibili a discutere di una rimodulazione dei tassi d'interesse e delle scadenze del debito. Su un principio però dobbiamo essere chiari: i debiti contratti vanno ripagati; poi possiamo discutere il come, ma non c'è solidarietà senza serietà. Noi vogliamo aiutare la Grecia ma anche il governo greco deve aiutare se stesso. Non è più tempo di forzature e di frasi ad effetto. E attenzione ai compagni di strada: nessuno si permette di fare l'esame di sangue al nuovo esecutivo, ma francamente allearsi con la destra nazionalista è stato un pessimo segnale. Concludo sul terrorismo. C'era il rischio che le nostre società venissero travolte dalla paura, mentre invece la reazione dei nostri concittadini è stata saggia. L'Europa non vuole essere ostaggio di un clima di tensione, non cede al ricatto di chi baratta la libertà con un po' di apparente sicurezza. La lotta contro il terrorismo ci richiede di non abbassare la guardia, di dare risposte convincenti come quelle enucleate dal Vicepresidente Timmermans e dalla signora rappresentante del Consiglio. Noi siamo per una maggiore cooperazione europea tra i servizi di intelligence. Sul PNR noi confermiamo che siamo pronti a fare la nostra parte, purché non si tocchino le libertà fondamentali. È importantissima l'attenzione prioritaria ricordata dalla rappresentante del Consiglio sulla deradicalizzazione, la lotta all'esclusione sociale e l'educazione. Poi c'è la dimensione esterna. Io non vorrei che la giustissima attenzione prestata all'Ucraina oscuri l'urgenza di un'azione europea nel mondo. Non possiamo appaltare la politica estera ai raid dei caccia e dei droni. Contro l'ISIS bisogna essere durissimi, ma dobbiamo anche agire sulle cause politiche che hanno portato al suo radicamento in Iraq e in Siria, come sta cercando di fare la signora Mogherini. Poi c'è la Libia, terreno di cultura di estremismi a 300 km dalle nostre coste, un paese completamente allo sbando. L'altro giorno, e concludo, sono morte a Lampedusa oltre 200 persone. Non si può far morire la gente durante i soccorsi. Tutto questo avviene di fronte ai nostri occhi perché Triton è una missione europea, ma bisogna potenziare questa missione con uomini, mezzi e strumenti. (L'oratore accetta di rispondere a una domanda „cartellino blu“ (articolo 162, paragrafo 8, del regolamento) Luděk Niedermayer (PPE),
blue-card question
. – Mr Pittella, you said that the Troika has got the Greek case very wrong. The Troika merely set the fiscal target for the Greek economy; it was up to the Greek Government to adjust the economic policy. I would like to ask you if you propose that the fiscal target for Greece should be substantially relaxed and, if so, who will provide the necessary money for the Greek economy to service its debt. Gianni Pittella (S&D),
risposta a una domanda „cartellino blu“
. – Noi abbiamo detto da mesi che la troika è uno strumento inadeguato e poco democratico e ci fa piacere che questa stessa considerazione sia stata fatta dal Presidente Juncker in sede di dichiarazione della nascita della Commissione europea. La troika non rappresenta la terapia giusta. L'interlocuzione deve avvenire tra le autorità nazionali e le istituzioni democratiche europee. Der Präsident. - Herr Niedermayer! Sie können auch aufstehen, wenn Sie das Wort ergreifen wollen, Sie müssen nicht sitzenbleiben. Es hätte für die Zuschauer auch den Vorteil, dass sie den Abgeordneten leichter identifizieren können, der gerade spricht. Syed Kamall,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, this is a summit to discuss threats – threats from radicals, threats to our economies, threats on our borders – and all these threats require strong leadership. On the terror threat, most of Thursday's Council will, rightly, be devoted to the issue of law enforcement and aspects of our response, internal security and the Passenger Name Record (PNR) scheme. I would like to thank the Presidency for the kind comments on the Kirkhope report. However, I have to say that it is shameful that the other group leaders want to undermine the report, as Mr Kirkhope is seeking to get the right balance between our civil liberties and our security. Let us also make sure that we do not ignore the other strand of this problem, namely – as, Mr Timmermans said – the drivers of radicalisation. Why are people from all types of background, some of them highly educated, killing other, innocent, people and falsely invoking the name of God? Why? It is a question I have been asked a lot recently, but there is no one path to radicalisation. There are various drivers, such as a search for identity among some second-generation and third-generation Muslims, the radicalisation of violent criminals in prison, giving them another violent cause to fight for, or the fact of radicals from other countries being given a platform for their extreme views in some of our communities. There are many paths. There is no easy answer. There is no silver bullet, metaphorically or literally, and most of the answers are actually to be found at local rather than EU level. However, at EU level we should not be afraid to discuss these issues in an open and frank manner, exchanging best practice and seeing what works best and what does not work in our countries. If terrorism is a threat in our midst, there is also a serious threat on our doorstep. On Ukraine, the ECR Group shares the concerns about the humanitarian catastrophe unfolding right under our noses but, frankly, only Vladimir Putin can put an end to this crisis. He must literally get his tanks off Ukraine's lawn. Today's meeting in Minsk is perhaps the last chance for a deal. However, we must be clear. We must seek a peaceful and political solution, but if Putin's aggression continues then we must deploy every economic weapon available to us. In 21st century Russia, money talks. That is why it is unfortunate that in the EU we are not in a stronger position. There are no shortcuts to economic growth, no easy fixes for the eurozone and no alternatives to much-needed reform. Anyone who tells you there is a simple solution is simply not telling the truth. Frankly, the European Council needs to be honest about what economic and monetary union entails. If you want to keep the weaker economies in the eurozone, taxpayers in richer eurozone countries – Germany, the Netherlands, Finland – will have to pay for fiscal transfers to poorer eurozone countries, maybe forever. But those countries benefiting from the transfers must also understand the old saying that „he who pays the piper gets to call the tune“. As politicians, we should be straight about this, and let people make up their own minds. The voters made up their minds in Greece and they chose Syriza. You will not be surprised to hear that I disagree with their platform, but the people of Greece voted for it and we have to recognise that. However, the time for grandstanding on both sides is over. If Greece wants to discuss its sovereign debt with creditors in a mild-mannered way, it should get a fair hearing, but if Greece wants to splash the cash, it must understand that voters in the richer eurozone countries may want to show it the exit door. So this might be an informal Council but the subjects being discussed could not be more serious – tackling terrorism, tackling Putin and tackling the eurozone crisis. Let us all hope that the leaders at the European Council will make some headway and lead us to calmer waters. (Applause) (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Paul Nuttall (EFDD),
blue-card question
. – Mr Kamall, you spoke about the drivers of terrorism and radicalisation and you said that there were different means and methods by which young people become radicalised. Can I put it to you that the main driver of radicalisation is actually Saudi Arabia? They are the people who are funding these terrorist organisations. Would you agree with me that it was hypocritical and wrong for our own Prime Minister, David Cameron, to attend the funeral of King Abdullah who was little more than a cruel and wicked dictator? Syed Kamall (ECR),
blue-card answer
. – Could I just say that I am slightly surprised by that question because I thought you were going to blame the EU for the causes of terrorism, like you blame the EU for everything. Actually, I have to say, you are absolutely right. Saudi Arabia is not the main driver but it is one of the factors we should look at. Saudi Arabia has been using its money unfortunately. When they built mosques in the UK, as a young child I used to think they were immensely beneficent but actually there is a pernicious intent behind what they do, and I think we have to be quite clear about that. We should be strong with the Saudis, as we should be strong with all those who support terrorism by whatever means. Guy Verhofstadt,
on behalf of the ALDE Group
. – Mr President, after this little British electoral game that we will see now, I think, in every part-session of Parliament in forthcoming weeks, let us come back to the informal European Council. I have read the draft statement. I hope that everybody has already read it. It is very disappointing. We can do better than what is in the draft statement of the informal Council. We have to use this momentum to repeat to some extent what we did after 9/11 and that was to launch a roadmap. We established the European Arrest Warrant and we need to do the same thing. First of all, a PNR system. We have committed to do so, to work quickly on that, but only on a legally sound system. A system that contains the necessary safeguards and I hope that we can vote for that opinion now, with a huge majority, in a few hours' time. But I must say to the President of the Council that the Council has to do its work too, because the main files are not blocked in Parliament. The main files on fighting terrorism are blocked in the Council at present: strengthening Europol – blocked in the Council; strengthening Eurojust – blocked in the Council; the Data Protection Directive – blocked in the Council. So what I hope is that this informal meeting will unblock these so that we can go forward. Secondly, there also needs to be an in-depth discussion about the real thing to do, which is sharing information in the European Union, making of this intelligence service a Eurintel – a European intelligence service – because all the perpetrators in the Paris attacks were known. It is a question of sharing information. Finally, too, strengthening our external Schengen borders. It would be a huge mistake now to say that Schengen is the problem. No, Schengen is not the problem. as Mr Timmermans said, we need to strengthen control of our external borders by fully and systematically using the SES system. So that is my first appeal to you. The second appeal concerns Greece. My opinion is very clear because I followed the debate here between Mr Pittella and Mr Weber a little bit. Let us not rush on this. Let us first give the new Greek Government an opportunity to come forward with a plan, with in-depth reforms, because the people of Greece were right, naturally. They want a change, because neither Pasok nor Nea Demokratia was capable of changing anything because they are the source of the patronage system and the corruption in Greece. So I am open to hearing Mr Tsipras' proposals and to seeing what he can offer as in-depth reforms, and then we can talk about their debt. Not to first talk about the debt and then the reforms. That will never happen. First the reforms, then we can talk about that. But there is one thing we will never accept from the new Greek Government: that they want to revive the ghosts of the past by asking for reparations from another country, a Member State, of the European Union. That is not the foundation of the European Union. The foundation of the European Union is not based on revenge. We made that mistake in Versailles, more than 80 to 90 years ago. Mr Tsipras says he has a moral obligation to do that. Well, in my opinion, Mr Tsipras' moral obligation is not to revive the ghosts of the past; his moral obligation is to work on the future of Greece and the European Union, just as our moral obligation too is to help Greece and to work on this future of the European Union. But certainly not to revive the ghosts of the past. Finally, Ukraine. OK, we are going to deal with that later, talk about who is doing the job now – Hollande, Merkel, Tusk. The most important thing is that we have a lasting deal in Minsk. That is the most important thing. But to have a lasting deal in Minsk, I think we are obliged to have, within the European Union, a united and strong position. In negotiations with Mr Putin, the only thing that counts is for Europeans to have a united and strong position and, for me, that means three things. First of all, let us help the Ukrainians with non-lethal means: satellite imaging, intelligence, cyber defence. Let us help them. Secondly, let us also think about new economic sanctions. Finally, let us be united with the United States. Do not let us know again the shame of Kosovo where it was the Americans who had to solve our problems on European soil because we did not have the courage, nor the means, to do so. So I hope that we have a firm position in Minsk, and a united position is the only chance we have to achieve a lasting deal in that most important conflict. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Der Präsident. - Herr Verhofstadt! Herr Abgeordneter Coburn würde Ihnen gerne eine Frage stellen. (Zwischenruf: Sachsen-Coburg) Nein, Herr Coburn, nicht Sachsen-Coburg. Herr Sachsen-Coburg, .... Nein, Herr Coburn, bitte! David Coburn (EFDD),
blue-card question
. – Danke, mein Präsident, though I am not Saxe-Coburg-Gotha, very nice though that might be. Mr Verhofstadt, you keep asking for a pan-European police state, or it seems to me that this is what you are asking for, ruled by a European – how shall we put it? – bureaucratic dictatorship, because this European Union has no democratic merit at all. This House is not proposing legislation. You have no democratic control and you want a police state controlled by the European Union. That does not seem like a good idea to me. Is that what you want? Guy Verhofstadt (ALDE),
blue-card answer
. – My answer is no, and I do not think that everybody here feels they form part of a European dictatorship. We form part of a European democracy. Mr Coburn, you were elected. Maybe you have forgotten it, but you were elected. Maybe they made the wrong choice in Britain, that is clear, but nevertheless you were elected – because people always have that right in a democracy. Secondly, what are you talking about? We are talking about terrorism today: about fighting against terrorism. We are talking about defending our values against Putin. How do you do it? We can take a stand only through a united Europe, Mr Coburn. Gabriele Zimmer,
im Namen der GUE/NGL-Fraktion
. – Herr Präsident! Herr Verhofstadt, ich wusste gar nicht, dass Sie sich so für Sachsen-Coburg interessieren. Wenn Sie also ein lebendes Exemplar aus dieser Region sehen wollen, dann bin ich das. Ich komme aus dieser ehemaligen Sachsen-Coburg-Region. Um aber zum eigentlichen Thema zu kommen, der Vorbereitung des Ratsgipfels für übermorgen: Es ist ja ein Gipfel, der in einer ganz besonderen Situation stattfindet und der eine Geschichte hat. Die Geschichte hat sehr wohl etwas damit zu tun, dass wir uns in den letzten Monaten in einer heftigen Auseinandersetzung um die Zukunft der Europäischen Union befinden. Das wird auch an verschiedenen Beispielen deutlich gemacht. Die Frage ist: Wie reagieren wir auf die Terrorattacken von Paris, in Belgien und anderswo? Ist unsere Antwort tatsächlich die angemessene, die zu geben ist? Sollte sie sich wirklich auf PNR, auf Fluggastdatenaustausch und Ähnliches konzentrieren? Sind wir wirklich davon überzeugt, dass wir mit einem PNR-Abkommen tatsächlich Terrorattacken verhindern könnten? Ist es wirklich so? Herr Biden selbst hat auf eine entsprechende Frage für die USA eingeräumt, dass sie keine konkreten Belege haben, dass PNR und eine flächendeckende Überwachung tatsächlich zur Verhinderung von Terrorismus beitragen konnten, sondern dass es mehr oder weniger eigentlich darum ging, im Nachgang dann festzustellen, wer was gemacht hat. Toll! Ich glaube, das reicht nicht aus. Wir brauchen weitere Überlegungen. Es wird Sie nicht wundern, dass ich mich jetzt natürlich auf die Frage Griechenland konzentrieren werde. Herr Weber, es wäre schön, wenn Sie mir zuhören könnten, da Sie ja vorhin auch eine entsprechende Bemerkung in den Raum gestellt haben. Ich muss Ihnen zunächst einmal sagen, ich verstehe es sehr gut – ich verstehe es vor dem Hintergrund meiner eigenen Geschichte und des Zusammenbrechens und auch des Scheiterns von Politik –, dass es Politikern schwerfällt, das Scheitern von politischen Strategien, die ihr eigenes Fundament bilden, einzugestehen. Und dass man dann versucht, abzuweichen und Strategien zu entwickeln, Behauptungen aufzustellen, Nebenschauplätze zu errichten, die nichts, aber auch gar nichts mit den Fragen zu tun haben, vor denen wir stehen, und mit den Herausforderungen, vor denen wir stehen. Es geht nicht darum, ob es hier irgendwelche Probleme zwischen einzelnen Ländern zu klären gibt. Es geht hier um die Zukunft der Europäischen Union. Wenn Sie diese Frage endlich mal stellen würden, ob die Austeritätspolitik, ob das Programm der Bundesregierung Deutschlands über die ganzen Jahre hinweg die richtige Antwort gewesen ist, ob das, was die EU-Institutionen, was die Troika praktiziert haben, ob das dazu geführt hat, dass das Vertrauen in die Europäische Union und ihre Zukunft gewachsen ist. Wir haben es zugleich mit einer tiefen Demokratiekrise zu tun. Und wenn wir nicht in der Lage sind, mit dem Gipfel, mit dem Treffen der Eurogruppe wirklich die ersten Antworten zu setzen, dass wir wirklich verstanden haben, worum es geht, dann werden wir alle eine Mitverantwortung dafür tragen, dass immer mehr Menschen daran zweifeln, ob das so funktionieren kann. Und jetzt zu ANEL. Mein lieber Herr Weber! Es gibt einen Abgeordneten, der über ANEL hier ins Europäische Parlament gewählt worden ist. Der ist Mitglied der ECR. Sie werden doch wohl nicht etwa behaupten, als EVP-Vorsitzender, dass die ECR eine antisemitische Fraktion ist. Das werden Sie doch wohl nicht ernsthaft behaupten! Das wird doch wohl nicht Ihr Ansinnen sein. Bitte, überlegen Sie sich künftig, was Sie hier erklären! Lassen Sie uns darüber reden, was wirklich notwendig ist, welche Reaktionen mit Blick auf Griechenland vonstatten gehen sollen. Philippe Lamberts,
au nom du groupe Verts/ALE
. – Monsieur le Président, chers collègues, je vais commencer par parler de la sécurité, en rappelant un principe de base de la démocratie selon lequel toute loi, toute règle que nous adoptons qui, en soi, constitue une entrave à la liberté doit être proportionnelle au but poursuivi. Nous considérons que la mise sous surveillance généralisée de la société et, en l'occurrence, l'établissement d'un fichier PNR qui viserait tout le monde et où les données seraient conservées ad vitam, ou en tout cas pour des durées extrêmement longues, n'est pas proportionnelle au but poursuivi. Guy Verhofstadt a été suffisamment précis dans ses critiques, je ne vais pas les répéter ici. Je les partage intégralement, y compris l'appel au Conseil qui, en effet, fait preuve d'un brin d'hypocrisie lorsque l'on sait que c'est lui qui bloque la plupart des initiatives qui permettraient d'augmenter la sécurité réelle, et non pas théorique, de nos concitoyens. Premier point, le principe de proportionnalité, donc. Monsieur Timmermans, j'ai énormément apprécié – et je partage entièrement – un élément central de votre discours. Lorsque vous vous posez la question: „Comment se fait-il que nos sociétés soient devenues un terreau susceptible de voir croître les graines de haine et de violence semées par quelques individus? Comment se fait-il qu'un certain nombre de nos concitoyens, de personnes nées chez nous, puissent s'être révélés sensibles à des discours de haine et de violence?“, je pense que vous posez la question fondamentale. Il ne s'agit pas, ici, d'une cinquième colonne parachutée de je ne sais quel État qui nous voudrait du mal; il s'agit de nos concitoyens. J'entends bien de nombreux éléments de votre discours et du discours du Conseil sur nos valeurs partagées, sur notre vie commune, sur l'Europe comme espace de tolérance. Je partage entièrement votre inquiétude lorsque vous affirmez que lorsqu'on en arrive à ce qu'une communauté ici, en Europe, commence à se poser des questions sur son avenir en tant que communauté, c'est l'Europe qui n'a plus d'avenir. Vous avez cité la communauté juive, et je partage votre préoccupation à cet égard. Mais que dire des communautés musulmanes, qui subissent une discrimination permanente dans la plupart des pays européens? Pas partout, parce que tous les États membres n'ont pas la même attitude à ce sujet. Discrimination à l'embauche, dans le système éducatif, dans l'accès à la culture, discrimination économique... Quels problèmes se posent lorsque ces communautés estiment ne pas avoir d'avenir en Europe? Quid des 27 millions de chômeurs et des dizaines de millions de travailleurs pauvres? Quid des 125 millions d'Européens confrontés quotidiennement à la pauvreté et à la précarité? Que se passe-t-il lorsque tous nos concitoyens estiment que cette société n'agit pas en leur faveur, que cette société n'est plus la leur? Or, qu'entends-je de la part du Conseil et de la Commission? J'entends parler de réformes structurelles. Des réformes qui visent à effectuer des coupes dans les dépenses publiques – les dépenses d'éducation notamment –, dans les revenus du travail et en matière de sécurité sociale. Bref, des réformes qui, en plus de cela, continuent à faire de la concurrence fiscale un dogme et se révèlent extrêmement frileuses – comme le démontre encore l'attitude de votre collègue, le commissaire Hill – quand il s'agit de s'attaquer sérieusement à la fraude et à l'évasion fiscales. Bref, un policy mix dont le résultat est une augmentation permanente de l'exclusion et de l'inégalité. Madame la Ministre, ce dont l'Europe a besoin, ce n'est pas d'un nouveau récit positif. Nos concitoyens n'ont que faire d'un beau discours. Ce qu'ils veulent voir, c'est de l'action, un changement de cap politique radical qui remette au cœur du projet européen l'objectif que l'Europe a toujours voulu poursuivre: être un espace de prospérité partagée – et partagée par tous, pas simplement par une minorité de nos concitoyens. (L'orateur accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Bill Etheridge (EFDD),
blue-card question
. – You speak, and you speculated, about why people within our societies turn against us and turn to terrorism. Would you not agree that at least part of the problem is the very language that you yourself unfortunately end up using when you talk about the Muslim community, the Jewish community, the separate communities. Why not integration rather than separation? Political correctness allows these separate groups within society. Why not talk about a British person who happens to be a Muslim, for example, rather than the other way round? (Applause) Philippe Lamberts (Verts/ALE),
blue-card answer
. – Mr Etheridge, I think you have a point and indeed speaking about the Greeks or the Germans or the Muslims or the Jews is probably not the right way to speak. You have a point there. However, it is a fact that statistically some groups in our society suffer from discrimination as a whole. It does not mean that they are not equal and that they are all the same, but when you see massive statistical bias against some communities, well, that is what leads me then to speak about the Muslim communities. But I would agree with you that, indeed, we should not just categorise all societies as groups of people just living next to one another. Mr Timmermans also mentioned that in his speech. He does not want to see, and nor do I, a European society which is just a juxtaposition of individual communities. On that point at least we may agree. Nigel Farage,
on behalf of the EFDD Group
. – Mr President, having listened to the debate this morning, it is clear to me that there are very few people in this room who understand, or dare to admit, the significance of the moment that we have reached. In the wake of the historic Greek elections, there are big questions, not just about the future of the euro area but actually about the future of the European project itself. There is a great game of poker taking place for the future of this currency. On the one hand we have the EU institutions. Now however much my warnings over the years may have upset people, when I said that the EU would crush and kill and destroy nation-state democracy, I think the behaviour by the key players since the Greek elections justifies everything I have said. We heard the German Finance Minister, Mr Schäuble, saying that elections change nothing and Mr Juncker – who is not here today, which is disappointing – ought to be hanging his head in shame or perhaps he is busy getting his euros out of Greece, I have no idea. Mr Juncker said that there can be no democratic choice against the European Treaties. So there it is, folks. It does not matter how you vote. It does not matter what government you elect, these Treaties are designed to be there forever and agreements by previous governments bind parliaments that come for years and years afterwards. What it means is that the European project is, in fact, the very antithesis of the democratic principle. I think these comments, frankly, are disgusting. I guess we are all asking the question of who will blink first. On the other side, we have got this new, radical left-wing Greek Government. I was not quite sure what to make of them until I saw last week, ambling up Downing Street, Yanis Varoufakis. There he was with his leather bomber jacket and his blue shirt hanging out of the front of his trousers, with his shaven head, hands in pockets, looking a bit like an off-duty nightclub bouncer. I am not normally a fan of Marxist academics, but having seen this fellow, I suspect that perhaps he is the real deal. At least, I hope he is, because what is at stake – as is clear from the comments we have had from Germany and from people in this Chamber this morning – what is at stake is clear: do the Greek elections mean anything? Yes or no? I hope the Greeks stand firm, whatever the consequences. If they do, the free world will applaud them. (Applause) (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Jörg Leichtfried (S&D),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Präsident! Herr Farage, ich habe Ihnen jetzt sehr interessiert zugehört. Der Sukkus war, Sie sind der einzige hier herinnen, der sich auskennt und uns allen immer erzählt, was anders sein könnte. Man kann darüber diskutieren, ob das so ist. Aber wenn Sie das glauben, dann frage ich Sie: Sie sind jetzt seit mehr als zehn Jahren in diesem Haus. Wenn Sie so viel wissen, wieso haben Sie noch nie einen einzigen Bericht hier verfasst, noch nie einen einzigen Antrag irgendwo gestellt? Warum beteiligen Sie sich nicht an dieser Arbeit hier? Warum tun Sie nichts, wenn Sie schon so gescheit sind und sehr gut dafür verdienen, Herr Farage? Nigel Farage (EFDD),
blue-card answer
. – What I was saying was that there is an atmosphere of denial. In the wonderful Latvian Presidency speech this morning, at no point was the word „Greece“ mentioned. Mr Timmermans very briefly touched on Greece and many of the speakers ignored the subject. What I am saying is: people are in denial; we are at a very big, important, historic juncture. And what is at stake is: do general elections in our Member States count for anything or not? Those arguments and those debates are far more important than whether I have written any parliamentary reports or gone native and become part of the system, because I most certainly have not. (Applause) Harald Vilimsky (NI). - Herr Präsident, meine sehr geehrten Damen und Herren! Wieder einmal tagt der Europäische Rat, und wiederum manifestiert sich auf allen Ebenen eine Politik des Versagens. Punkt Nummer 1: Terrorismusbekämpfung. Statt endlich den Zustrom aus den islamischen Ländern zu begrenzen und Überwachungsmaßnahmen auf den islamistischen Sektor hier und Risiko-Communities zu fokussieren, werden die bürgerlichen Grundrechte für alle Europäer ausgehöhlt und ein Überwachungsstaat in Orwellscher Manier herbeigeführt. Absolut der falsche Weg! Punkt Nummer 2: Russlandsanktionen. Schon mehr als 20 Milliarden hat Europa diese Politik der Sanktionen gekostet. Und statt weiter den Erfüllungsgehilfen für die Amerikaner zu machen, wäre die Europäische Union gut beraten, einen Weg der Aussöhnung und der gedeihlichen gemeinsamen Zukunft mit den Russen zu suchen. Punkt Nummer 3: Die Griechenlandsituation, wo jetzt eine linkslinke Regierung gewählt wurde und alle Prinzipien der Europäischen Union über Bord geworfen werden sollen. Ich habe Respekt für das griechische Volk. Aber als Vertreter Österreichs mahne ich hier an, dass der uns geschuldete Betrag, immerhin an die 6 Milliarden Euro, wieder zurückgezahlt werden muss. An Sie, meine sehr geehrten Damen und Herren, die Aufforderung, endlich damit aufzuhören, eine Politik zu machen, die im Interesse von Interessensgruppen, von Machtblöcken und von ideologischen Experimenten angesiedelt ist, sondern wieder eine Politik zu betreiben, die auch tatsächlich den Bürgern Europas dient und ihnen zur Hilfe gereicht. Herbert Reul (PPE). - Herr Präsident, Herr Vizepräsident, Vertreterin des Rates, liebe Kolleginnen und Kollegen! Über die Bekämpfung des Terrorismus haben wir hier relativ häufig diskutiert und auch gesagt, dass wir dringend etwas tun müssen. Ich bin dankbar, dass der Rat und auch die Kommission nun ganz konkrete Maßnahmen vorgelegt haben. Ich würde mir wünschen, dass wir über das Reden hinaus zu ganz konkreten Entscheidungen kommen, weil die Bürger, glaube ich, keine langen und ausführlichen Debatten darüber interessiert, was der Sinn und Unsinn ist, sondern weilt die Bürger interessiert, ob wir etwas tun, damit Leib und Leben der Menschen in der Europäischen Union vor diesen Terroristen geschützt werden, und zwar ganz konkret. Ich bin dankbar, dass die Fraktionen sich bei der Frage der PNR darauf verständigt haben, ein Stück voranzukommen. Zweite Anmerkung: Das, was hier zur Frage Wirtschafts- und Währungspolitik, Stabilitätspolitik, insbesondere im Zusammenhang mit Griechenland, diskutiert worden ist, finde ich schon zum Teil abenteuerlich. Ich muss das wirklich sagen. Ist es denn nicht normal, dass man eine neu antretende Regierung genauso behandelt wie alle anderen Regierungen bisher? Wenn die griechische Regierung hier antritt, hat sie doch genau wie früher die irische oder die spanische oder die portugiesische Regierung zu sagen, ob sie zu den bestehenden Verträgen Ja oder Nein sagt. Was ist denn daran nicht normal? Ist es nicht total normal, dass man erwartet, dass jemand, der finanzielle Unterstützung und Solidarität erfährt, dafür auch bereit ist, in Kauf zu nehmen, dass man sich anschaut, ob das, was versprochen ist, auch erfüllt wird? Das nennen wir Troika. Von mir aus können Sie das auch alle total anders nennen. Das ist mir wurscht. Aber es ist doch klar, lieber Herr Pittella! Insofern verstehe ich überhaupt nicht, dass es eine Aufsicht, eine Kontrolle, eine Absprache geben muss, ob das, was besprochen ist, auch eingehalten wird. Noch ein bisschen deutlicher: Herr Pittella, ich bin maßlos überrascht, dass Sie sagen: Nie wieder Sparpolitik! Wollen Sie denn in Zukunft in Europa denjenigen das Wort reden, die das Geld verschwenden? Das kann doch nicht wahr sein! Das kann doch nicht die Absicht sein, die Sie hier vortragen! Also ich erwarte, dass diejenigen, die Hilfe bekommen, auch ihre Gegenleistung erbringen. Jetzt möchte ich mal wissen, wie Sie das den italienischen Bürgerinnen und Bürgern erzählen. Sollen die dafür bezahlen, dass griechische Kommunisten irgendwelche Wahlversprechungen machen? Ich kann das meinen Bürgern nicht erzählen. Fairness ist oberstes Gebot. Fairness muss auch für Griechen gelten. (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) IN THE CHAIR: MAIREAD McGUINNESS Vice-President Κώστας Χρυσόγονος (GUE/NGL),
ερώτηση „γαλάζια κάρτα“
. – Κύριε Reul μας μιλήσατε, όπως και ο κ. Weber, για την ανάγκη τήρησης των συμφωνημένων. Θα ήθελα σας υπενθυμίσω ότι στις ευρωπαϊκές Συνθήκες, εκτός από τις διατάξεις για τη δημοσιονομική πειθαρχία και σταθερότητα, υπάρχουν και οι διατάξεις για τα θεμελιώδη δικαιώματα, όπως η Χάρτα Θεμελιωδών Δικαιωμάτων, και ότι η Τρόικα κατά σύστημα καταπατά τα κοινωνικά αυτά δικαιώματα, όπως έχει διαπιστωθεί άλλωστε με αποφάσεις της Επιτροπής του Ευρωπαϊκού Κοινωνικού Χάρτη, τις οποίες ωστόσο περιφρονείτε. Πώς θα αντιμετωπιστεί αυτό το ζήτημα κατά τη γνώμη σας; Herbert Reul (PPE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Die Entscheidung, ob die Politik in Griechenland gut oder schlecht war, die werden irgendwann andere Menschen treffen. Ich stelle nur fest: Die Entwicklung in Griechenland war eine gute, es hat sich weiterentwickelt. Es war nicht alles bestens. Das hat doch kein Mensch hier vorgetragen! Herr Pittella, ich habe Ihren Vorwurf eben nicht verstanden. Kein Mensch hat gesagt, dass da super Zustände sind. Aber es sind Fortschritte erzielbar. Und ich bin mal gespannt, ob die neue Regierung solche Fortschritte auch erzielt. Im Moment gilt das, was Manfred Weber gesagt hat: Es geht bergab und nicht bergauf, während es in Irland, in Spanien, in Portugal vorangeht. Fortschritte werden erzielt genau mit dieser Politik, die wir hier gemeinsam beschlossen haben. Die hat denen doch nicht irgendjemand aufgedrückt. Jörg Leichtfried (S&D). - Frau Präsidentin, Herr Vizepräsident, geschätzte Kolleginnen und Kollegen! Terrorismus hat im Wesentlichen zwei Ziele: Das erste Ziel ist, Angst zu verbreiten, Angst, die dann zu Zorn führt, Zorn, der zu Gewalt führt, und Gewalt, die zu unerträglichem Leid führt. Das zweite Ziel ist meines Erachtens, nicht nur Anschläge auf Menschen zu begehen, sondern auch, gerade bei uns in der Europäischen Union, in den Mitgliedstaaten, Anschläge auf das demokratische System, die Rechtsstaatlichkeit, die persönliche Freiheit zu begehen. Wenn man jetzt Terror bekämpfen möchte, ist es ein sehr schmaler Grat, einen Weg zu gehen, der nicht in diese Richtung geht, in die Terroristinnen und Terroristen wollen. Wir sollen selber nicht unsere Freiheit einschränken, selber nicht dafür sorgen, dass die Rechtsstaatlichkeit abgebaut wird. Es ist eine große, schwierige Herausforderung. Wenn jetzt einige Kolleginnen und Kollegen meinen, man muss ungehindert Daten sammeln: Ich weiß nicht, ob das die Lösung ist. Vielleicht haben wir schon genug Daten gesammelt, vielleicht haben wir nur zu wenige Beamtinnen und Beamte, die diese Daten auswerten können. Vielleicht haben wir zu wenige Polizistinnen und Polizisten auf der Straße, weil Sicherheit kaputtgespart wurde. Vielleicht haben zu wenige Menschen in Europa eine lebenswerte Perspektive vor sich, weil sie arbeitslos sind, weil sie keine Bildung haben. Über all das muss man diskutieren. Wir sind als Europäisches Parlament mit dieser Entschließung, die wir heute beschließen werden, auf einem guten Weg. Aber wie ich gesagt habe: Es ist ein schmaler Grat, eine sehr schwierige Balance. Thema 2,: Griechenland: Herr Reul, die sozialdemokratische Fraktion ist gegen Kaputtsparen, ja!. Dagegen, Menschen Perspektiven zu nehmen, dagegen, dass so viele Menschen in die Arbeitslosigkeit, in die Verzweiflung getrieben werden. Wir sind aber auch dafür, mit einer demokratisch gewählten Regierung zu verhandeln, zu sprechen und zu überlegen, was man gemeinsam besser machen kann. (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Jan Philipp Albrecht (Verts/ALE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Vielen Dank, Herr Leichtfried! Ich schätze Sie in Ihren Ausführungen sehr, und ich teile das. Ich frage mich nur, ob die Sozialdemokraten heute genauso handeln werden, wie Sie es hier gerade geäußert haben. Denn es steht tatsächlich zur Debatte – und das geht auch in die Richtung von Herrn Reul und Herrn Weber: Geben wir jetzt 500 Millionen Euro – das ist die Schätzung der Europäischen Kommission – für ein System zur Speicherung von Fluggastdaten aus, oder investieren wir diese Gelder in die chronisch unterfinanzierte grenzübergreifende Zusammenarbeit von Polizei und Justizbehörden unter dem Dach von Europol und Eurojust? Das ist die Frage. Jörg Leichtfried (S&D),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ich glaube, das ist eine sehr wichtige Frage. Meines Erachtens ist es notwendig, in allen Bereichen von Sicherheit – da, wo es etwas bringt – zu investieren. Die Frage, wo es wirklich am sinnvollsten, gerade jetzt, ist, das ist eine Frage, die wir diskutieren müssen, der wir uns stellen müssen. Ich meine, dass der Weg, den wir bei dieser Entschließung jetzt wahrscheinlich gehen – so die Abstimmung so ausgeht, wie ich meine, sie könnte ausgehen –, dass das der richtige Weg sein wird. Aber Sie haben Recht. Man muss bei diesen Dingen unglaublich vorsichtig sein. Andrzej Duda (ECR). - Pani Przewodnicząca! Wysoka Przedstawicielko Rady! Chcę nawiązać jeszcze do sprawy Ukrainy, bo pojawiają się także na tej sali głosy, które mnie, jako Polaka i członka Parlamentu Europejskiego, ogromnie niepokoją. Proszę Państwa, nie mam żadnej wątpliwości, że dzisiaj naszym zadaniem, jako członków Unii Europejskiej, jest pomoc Ukrainie za wszelką cenę i dążenie do tego, aby Ukraina utrzymała swoją integralność terytorialną. Pamiętajmy, że to nie tylko kwestia Donbasu, ale także Krymu, który został już przez Rosję zajęty. Ja z ogromnym niepokojem przyjmuję niektóre głosy, które tutaj padają, które mówią prawie wprost: trzeba się z Rosją dogadać za wszelką cenę, bo to kwestia interesów gospodarczych. Podkreślam jeszcze raz: nie ma takich interesów gospodarczych, które pozwoliłyby nam, jako uczciwym ludziom, sprzedać Ukrainę. Te negocjacje, które dzisiaj się toczą, w których tak naprawdę nie uczestniczy cała Unia Europejska, tylko uczestniczą w nich Niemcy i Francja, jako żywo myślę, że niektórym przypominają nie tyle „formułę normandzką“, co kiedyś „formułę jałtańską“. Nie wolno, Proszę Państwa, dzisiaj pozwalać na to, żebyśmy nie byli solidarnie reprezentowani. Pytam się, gdzie jest pan przewodniczący Donald Tusk? Wczoraj pani Mogherini powiedziała, że „formuła normandzka“ była już przedmiotem konkluzji Rady. W takim razie pytam – bo wczoraj nie usłyszałem odpowiedzi – jaka jest legitymacja, jaki jest mandat negocjacyjny pani Merkel i pana Hollande'a? Co mają wynegocjować i jakie są założenia? To mnie bardzo interesuje, bo, jako Polak, nie zgadzam się na sprzedawanie państwa ukraińskiego w zamian za jakieś mętne interesy gospodarcze. Chcę to z całą mocą podkreślić, dlatego że nie sądzę, żeby na tej sali nie było zaniepokojonych koleżanek i kolegów posłów z Litwy, Łotwy, Estonii, Rumunii, Słowacji czy Węgier. Proszę pamiętać, że jeżeli chodzi o Polskę, Słowację, Węgry i Rumunię mówimy o wojnie, która dzieje się tuż za naszymi granicami. Powinniśmy brać udział w tych negocjacjach. Niepokoi mnie to, że polski rząd poddał tę sprawę. (Mówca zgodził się odpowiedzieć na pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki (art. 162 ust. 8 Regulaminu)) Ivan Jakovčić (ALDE),
pitanje koje je podizanjem plave kartice postavio
. – Gospođo predsjednice, poštovani gospodine zastupniče ja se slažem s vama da mir nema alternative i teritorijalni integritet nema alternative, ali je jučer gospođa Mogherini govorila i o potrebi snažne decentralizacije Ukrajine. Vidite li Vi možda soluciju i rješenje istočnog dijela Ukrajine i u jakoj decentralizaciji Ukrajine? Andrzej Duda (ECR),
odpowiedź na pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Szanowni Państwo! Absolutnie nie. Historia, zwłaszcza lat 30. XX wieku, uczy nas dramatycznych skutków bierności ze strony Europy. Dzisiaj nie wolno się zgadzać na to, aby Rosja kawałkowała Ukrainę i połykała ją w częściach. To jest kwestia naszej odpowiedzialności, odpowiedzialności za integralność państw europejskich i integralność granic – podkreślam to jeszcze raz. Jeżeli zatrzymamy ten proces, jeżeli nie dopuścimy do tego, będzie to sukces Europy. Jeżeli Europa zgodzi się na zgniły kompromis, będzie to porażka. Sophia in 't Veld (ALDE). - Madam President, when we speak of counter-terrorism policies I hear too many hollow phrases and commonplaces on the rule of law and civil liberties. Colleagues, it is not good enough – and I am addressing the Council in particular – to pay lip service to the rule of law in civil liberties, because what it actually means is that there are limits. It does not mean that we can stretch the rule of law and fit in all the measures that we like; it means governments cannot have unlimited and unchecked powers, and it seems that many people have forgotten that. ALDE is pleased that we have reached a compromise on counter-terrorism. Compromises are never easy or pretty, and I hear the Greens' criticism but I hope that next time they will be on board when we are negotiating a compromise because Parliament, unlike the Council, is able to compromise and achieve results. We need security measures but they must be tailor-made and evidence-based, not based on assumptions, ideology or gut feeling. ALDE will not side with the trigger-happy cowboys who support any repressive measure without evidence. Nor will ALDE side with those who, in a kneejerk reflex, oppose any security measure, equally without evidence. There is a hard-fought compromise on the EU Passenger Name Record (PNR) scheme on the table today and we are committed to working swiftly on this dossier, but it is essential that the Commission and Council deliver. The Commission, Mr Timmermans, must do its job – do not just look to Parliament – and you must demonstrate the necessity and the proportionality of the measures proposed. We cannot support a system for the massive and indiscriminate collection of personal data without the evidence for necessity and proportionality and without adequate safeguards for citizens' rights. Lastly, we are pleased that an in-depth evaluation must be an integral part of the April security package because, in the past 15 years, a long list of measures has been adopted but there has never been an evaluation of their effectiveness and of what we have in our toolkit. Have the measures been implemented by the Member States? I think, Mr Timmermans, that evaluating policies is also part of better law making. Δημήτριος Παπαδημούλης (GUE/NGL). - Κυρία Πρόεδρε, κύριε Weber, κατανοώ τη θλίψη σας γιατί έχασε στις ελληνικές εκλογές ο φίλος σας ο κ. Σαμαράς. Κατανοώ την απογοήτευσή σας γιατί ηττήθηκε μια πολιτική ακραίας μονομερούς λιτότητας που ταλαιπωρεί όχι μόνο την Ελλάδα και τους Έλληνες αλλά ολόκληρη την ευρωζώνη. Εκπροσωπείτε ένα κόμμα, το CSU, το οποίο είναι δεξιότερα της κ. Μέρκελ. Αλλά, σας παρακαλώ, σταματήστε αυτόν τον ακραίο εμπρηστικό διχαστικό λόγο, στον οποίο δεν σας ακολούθησε ευτυχώς, ούτε η Επιτροπή και ο κ. Timmermans –που μίλησε πολύ προσεκτικά για την Ελλάδα και τους Έλληνες–, ούτε το Συμβούλιο και η λετονή Υπουργός, ούτε κανείς άλλος από τους προέδρους των πολιτικών ομάδων. Φοβάμαι ότι εσείς είστε πολύ περισσότερο ακραίος και διχαστικός από όσο κατηγορείτε την ελληνική κυβέρνηση. Και να σας παρηγορήσω: Όλες οι τελευταίες δημοσκοπήσεις δείχνουν ότι η ελληνική κυβέρνηση έχει την υποστήριξη του 80% των Ελληνίδων και των Ελλήνων. Και διεκδικούμε λύση και όχι ρήξη· ανάπτυξη στη θέση της λιτότητας· σαρωτικές μεταρρυθμίσεις στη διοίκηση, στο δημόσιο τομέα, το φορολογικό σύστημα, την καταπολέμηση της διαφθοράς και της γραφειοκρατίας, για να γίνει η Ελλάδα ένα ισότιμο αξιοσέβαστο μέλος της ευρωζώνης, και μια ρύθμιση για το χρέος, όπως σημείωσε και ο κ. Pittela και ο κ. Lamberts, χωρίς να επιβαρύνουμε ούτε με 1 ευρώ παραπάνω τους ευρωπαίους φορολογουμένους. Στο Eurogroup που έρχεται και στη σύνοδο κορυφής χρειαζόμαστε εποικοδομητικές συμβολές για μία λύση κοινής αποδοχής και απομόνωση των κραυγών που θέλουν διχασμό και διαίρεση, για να διαιωνίσουν τη μονομερή λιτότητα. (Χειροκροτήματα) (Ο ομιλητής δέχεται να απαντήσει σε ερώτηση με „γαλάζια κάρτα“ (άρθρο 162 παράγραφος 8 του Κανονισμού)) Jonathan Arnott (EFDD),
blue-card question
. – Mr Papadimoulis, congratulations to your party and to the Greek people on expressing the democratic voice. In the UK we got out of the exchange rate mechanism in the 1990s, and our economy recovered. In Argentina there was great hardship with the dollar peg: they got out of it, their economy recovered. Do you agree that Greece's inability to devalue its currency leads, in part, to difficulty with the recovery of the Greek manufacturing and tourism industries; and are there any circumstances at all in which you would support a Greek exit from the euro to solve those problems? Δημήτριος Παπαδημούλης (GUE/NGL),
απάντηση „γαλάζια κάρτα“
. – Σας ευχαριστώ, κύριε Arnott, για την ερώτηση. Η δική μας επιλογή είναι να είναι η Ελλάδα ένα ισότιμο μέλος της ευρωζώνης με ανάπτυξη, με δημοκρατία, με κοινωνική συνοχή, με μεταρρυθμίσεις. Σας ευχαριστώ για τις συμβουλές σας. Αν πείσετε τους βρετανούς ψηφοφόρους να σας κάνουν κυβέρνηση, να τις εφαρμόσετε! Στην Ελλάδα εφαρμόζουμε το πρόγραμμα της κυβέρνησης του ΣΥΡΙΖΑ. Και κάτι ακόμη: H βρετανική κυβέρνηση έκανε ειδική σύσκεψη ανησυχώντας για τις συνέπειες από ένα –απίθανο κατά τη γνώμη μου– Grexit και για τη βρετανική οικονομία. Jan Philipp Albrecht (Verts/ALE). - Frau Präsidentin, sehr geehrte Damen und Herren! Wir befinden uns hier leider in einer Diskussion, wo sich eine ganz große Koalition der Symbolpolitik bei der Terrorismusbekämpfung herausbildet. Herr Reul hat gesagt: Lassen Sie uns nicht länger über den Sinn und Unsinn diskutieren, sondern lassen Sie uns das einfach machen mit der Vorrats- und Fluggastdatenspeicherung. Dabei ist doch gerade diese Frage zur Diskussion gestellt: Was hilft wirklich gegen den Terror? Es geht darum, darüber zu diskutieren, was sinnvoll und was hilfreich ist. Detroit, Boston, Quebec, Toulouse, Brüssel, Paris – alles Orte schlimmer, verheerender Anschläge in der jüngsten Zeit. Und an all diesen Orten hat es Informationen gegeben über alle Täterinnen und Täter. Im Nachhinein, im Rückblick wird das klar. Ich finde, wir müssen uns doch damit auseinandersetzen und darüber diskutieren, wie wir die Polizei und Justizbehörden so ausstatten können, dass sie die Informationen, die sie haben, nutzen können. Stattdessen greifen Sie zum teuren Mittel der Generalüberwachung, stellen jeden Passagier unter Generalverdacht und denken, damit ist die Sache getan. Das ist keine effektive Sicherheitspolitik. Deswegen können wir da nicht mitmachen! David Borrelli (EFDD). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, il vertice di domani ha all'ordine del giorno tre tematiche diverse e distanti fra loro, ma che impegnano fino in fondo la capacità di reazione e di proposizione dell'Unione europea. La questione ucraina, la lotta al terrorismo e la crisi dell'unione economica e monetaria ci interpellano e ci impegnano ben oltre i rispettivi piani tecnici. Ci interrogano sulla nostra determinazione a dare corpo ai valori fondanti dell'Unione europea e sulla concreta capacità di proporre soluzioni credibili. Per quanto riguarda l'unione monetaria, come negare che la questione greca è sempre più vera misura del senso di quest'Unione? Credo che non solo la Grecia ma anche le tante difficoltà in cui si dibattono altri Stati in conseguenza delle politiche di austerità imposte nel nome di una genuina unione economica e monetaria stiano a dimostrare che l'Europa non riesce a risolvere il problema della governance economica nei termini in cui è posto. La soluzione non verrà da ragionamenti tecnici o d'ingegneria finanziaria. La soluzione non può che venire dando valore anche economico alla nostra comune volontà di realizzare nelle concrete difficoltà il processo di unificazione europeo. In altre parole fondando, giustificando e diffondendo una visione dell'Europa che permetterà di avere chiaro all'orizzonte che cosa ha valore e cosa no, che cosa ha senso e cosa no, che sappia rimettere al centro di ogni decisione la dignità della persona. La lotta al terrorismo è una sfida alla quale non possiamo sfuggire, alla quale è necessario reagire in modo completo, non limitato al solo aspetto di sicurezza interna. Dobbiamo saper rispondere con una strategia ampia, profonda e non frettolosa. Oggi i nostri valori fondativi sono subordinati alla dimensione economica, nella convinzione che il loro ruolo sia secondario se non addirittura esaurito. In questo vuoto si è insinuata l'incapacità di contrastare ideologie disumane e irrazionali che non potranno certo essere combattute da bilanci finanziari perfetti, ma solo da proposte di valori condivisi e applicati nel concreto, anzitutto dalle Istituzioni europee. Marine Le Pen (NI). - Madame la Présidente, tous les européistes, dont le Président de la Commission européenne, ont essayé d'influencer les élections grecques, en soutenant ostensiblement le candidat de la droite, Antonis Samaras. En plaçant au pouvoir Syriza, le peuple grec a clairement signifié qu'il ne voulait plus de la violente politique d'austérité imposée par les institutions européennes. Il a dit „non“ à la dictature des institutions européennes sur la politique économique grecque, „non“ au chômage, „non“ à la pauvreté, „non“ à l'esclavage pour dette. Mercredi dernier, la BCE a pris des mesures pour gêner le financement des banques grecques et, par ricochet, de l'économie grecque. M. Juncker a expliqué que les traités européens et autres contrats ne peuvent pas être mis en cause par la démocratie; que reste-t-il donc de la volonté et de la souveraineté des peuples? En fait, l'objectif est clair: forcer les autorités grecques à trahir leur peuple, à abandonner leurs engagements électoraux et à revenir dans les clous de la politique d'austérité européenne. Entre l'intransigeance de Mme Merkel et les coups bas de la BCE, nous avons affaire à une eurodictature, où tous les coups sont permis pour faire plier les gouvernements démocratiquement élus et imposer une politique décidée à Bruxelles et à Berlin. Mesdames et Messieurs, l'Union européenne est clairement devenue l'ennemi de la démocratie. Andrzej Grzyb (PPE). - Pani Przewodnicząca! Te trzy punkty najbliższego nieformalnego szczytu pozornie są różne, ale tak naprawdę ściśle się ze sobą łączą. Poświęcony jest on bowiem szeroko rozumianemu bezpieczeństwu Unii Europejskiej, państw członkowskich oraz obywateli. Powiedziano – mówił to przewodniczący Weber – że jest nam potrzebny jasny kurs w tym względzie. Zagrożenia płyną z różnych stron, ale ich źródła leżą w niestabilnej sytuacji, w szczególności w bliskim sąsiedztwie Unii Europejskiej. Aby przeciwdziałać terroryzmowi, potrzebujemy wysiłków, które prowadzą do ściślejszej koordynacji służb odpowiedzialnych za zapewnienie bezpieczeństwa. Wielokrotnie mieliśmy informacje już po wydarzeniach, po aktach terrorystycznych, że wiedza o ich sprawcach była, tylko być może źle skoordynowana. Pamiętajmy jednak, że nie możemy się zgodzić na zbyt daleko idące ograniczenia praw obywateli, bo samo to oznaczałoby również zwycięstwo terrorystów. Walcząc o nasze wartości, o wolność, pamiętajmy również, że obywatele mają prawo do wolności od strachu. Słusznie tutaj komisarz Timmermans mówi, że wolność niemożliwa jest bez bezpieczeństwa. W tym kontekście musimy pracować nad skutecznymi rozwiązaniami. Przewodniczący Rady zaprosił na szczyt prezydenta Ukrainy. To bardzo ważne, bowiem na wschodzie Ukrainy rozgrywa się dramat, który również ma wpływ na naszą sytuację, zarówno ze względu na kwestie polityczne, gospodarcze, ale i ze względu na wielki kryzys humanitarny, który tam trwa. Wiążemy pewne nadzieje z tym, co się dzieje dzisiaj, ze spotkaniem w Mińsku. Czy jednak te rozwiązania doprowadzą do zatrzymania tej eskalacji? Musimy się zastanowić, jak możemy się bronić również przed dezinformacją, która płynie ze Wschodu. Wszyscy znamy media przekazujące wypaczony obraz rzeczywistości. One wpływają również na postrzeganie tej rzeczywistości w Europie. Chciałbym, aby sytuacja na Ukrainie, a w szczególności zaś powołanie tych samozwańczych republik, nie wpływało na państwa członkowskie Unii Europejskiej. Takie zagrożenia są sygnalizowane, w szczególności ze strony państw bałtyckich. Maria João Rodrigues (S&D). - Madam President, the European Union is confronted with daunting challenges in terms of security – internal and external security. I believe we cannot afford to be divided internally and we need to strengthen our social cohesion. Every citizen should have a real chance of hope for the future and be rewarded for his or her efforts. The Greek people were brought to the point of despair, and we need to provide a better solution for the Greek people. This solution should be based on a credible compromise. We need a rebalancing of the budget in Greece, but at a more reasonable pace. We need reforms, but the relevant ones are tax collection, public administration and a welfare system with real universal and sustainable coverage, and most of all we need a big push for good investment projects and job creation. What really matters is the method. We should close these Troika methods. We should have a real democratic deal, involving the European institutions with the Greek population, and we also need to make sure that, overall, the Economic and Monetary Union is completed in such a way that it becomes a space not of divergence but of convergence: economic convergence, social convergence and also political convergence. I believe this is a major task for the four presidents in the upcoming discussion. We need a different kind of monetary zone, where all Member States have a real possibility of making progress if they put in the right effort. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) João Ferreira (GUE/NGL),
Pergunta segundo o procedimento „cartão azul“
. – Senhora Presidente, Senhora Deputada, a senhora e o seu partido e o seu grupo falam muito em crescimento, em investimento, mas a verdade é que continuam a negar a necessidade imperiosa de renegociar as dívidas. Queria que aqui nos explicasse: como é que, por exemplo, no seu país, em Portugal, que pagará, só em juros da dívida, até 2020, o triplo, sublinho, o triplo daquilo que receberá da União Europeia em fundos estruturais e de investimento, na ausência de uma renegociação, onde pensa ir buscar os recursos para o investimento de que tanto fala? Maria João Rodrigues (S&D),
Resposta segundo o procedimento „cartão azul“
. – Muito obrigada pela sua questão. De facto, eu não considero que a solução aplicada em Portugal seja uma boa solução, porque nós chegámos ao fim do programa de resgate com um desemprego bem mais elevado, com um potencial crescimento diminuído e com uma dívida que passou de 90 % do PIB para quase 130 %. Portanto, Portugal, da mesma maneira que a Grécia, não é um exemplo de uma política económica bem conseguida. Para reduzir o peso da dívida, a primeira coisa a fazer é pôr Portugal a crescer de novo. É conseguir que a inflação seja mais elevada. É rever os juros e as maturidades. E, a partir daí, eu acho que vamos poder pôr a dívida portuguesa a decrescer. Bernd Lucke (ECR). - Frau Präsidentin! Ich war sehr enttäuscht von der Erklärung des Rates und der Kommission, die im Wesentlichen inhaltsleer geblieben ist und die wichtigen Punkte Griechenland und Ukraine überhaupt nur gestreift hat. Aber Herr Weber hat immerhin einmal etwas Klares gesagt. Er hat gesagt, Herr Tsipras habe die Wähler angelogen. Das kann ich nicht verstehen. Ich habe den Eindruck, Herr Weber stört sich an Herrn Tsipras gerade deshalb, weil Herr Tsipras das hält, was er vor der Wahl versprochen hat, während hingegen Herr Weber als der Vorsitzende der Christdemokraten vielleicht einmal die Frage beantworten sollte, wie man, wenn man schon das Wort „Lüge“ in den Mund nimmt, es denn einschätzen soll, dass eine große Partei versprochen hat, dass Deutschland nie für die Schulden anderer Länder wird zahlen müssen, und jetzt seit fünf Jahren das Gegenteil davon macht. In Bezug auf die Ukraine fehlen mir auch die klaren Worte. Ich meine, es hätte einmal ganz klar festgehalten werden müssen, dass die Antwort auf russische Waffenlieferungen an die Separatisten nicht in amerikanischen Waffenlieferungen an die ukrainischen Streitkräfte bestehen kann. Wir wollen keinen Stellvertreterkrieg in der Ukraine haben. Wir müssen andere und intelligentere Antworten auf diese Herausforderung finden. Pavel Telička (ALDE). - Madam President, I think it is clear that on counter-terrorism our public requires decisive engagement by the 28 Member States. By decisive I mean now. What I heard from the Council and also what we have seen in terms of leaked information by no means meets these expectations. I also believe that we need to be willing to intervene not only politically in crises that are affecting our security but, if need be, also in military terms. I am not sure we are sufficiently aware of the fact that our security is also being affected outside Europe. I have a few points. On arms trafficking, many of the killings and terrorist attacks committed in Europe used European arms. European arms are being used by Islamic State and by the separatists. Something is wrong. We need to review the EU rules in this respect. We need to be able to track down and destroy them. We need to monitor where our arms are going. So I would very much welcome concrete proposals and I call on the Commission to come forward with them quickly. On border controls, I am happy that we are not hearing too much today about free movement, but it is clear that we need to strengthen our border controls. We also need to focus on the EU nationals who are entering and exiting EU territory. My final remark concerns third countries. We should not overlook the fact that we need to work to strengthen the intelligence of countries in the Maghreb, in the North of Africa and in the Middle East, and we need to work with them. This is something that should not be neglected. Finally, just one sentence on Greece .. (The President cut off the speaker) (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Tibor Szanyi (S&D),
Kékkártyás kérdés
. – Képviselő Úr! Ön azt mondta, hogy Európából áradnak ki a fegyverek és ennek kapcsán valahogy mi is hozzájárulunk talán a különböző konfliktusokhoz. Bár van egy visszmeneti folyamat, Oroszországból meg áramlik a pénz Európába. És kérdezem, hogy Ön egyetért-e azzal, hogy az Oroszországból érkező különböző pénzeket európai politikai szervezetek ne fogadhassanak be? Pavel Telička (ALDE),
blue-card answer
. – I am not sure if I understood the question, or at least the translation. Russian investments in political parties? If the question was whether there are political parties which are financed by Russian capital, the answer is that I do have a serious problem with that. With regard to arms trafficking, I would invite the honourable Member and anybody else to a seminar in this House on the 3rd of next month that will show concrete examples, with taped recordings, of cases of arms trafficking. I think that is alarming. Pablo Iglesias (GUE/NGL). - Señora Presidenta, Alexis Tsipras, en su discurso de investidura en el Parlamento griego, dice dos cosas: uno, queremos pagar la deuda; dos, queremos buscar una solución, mutuamente beneficiosa para Grecia y para nuestros socios. ¿Es esto radical? No. Propuestas del Gobierno griego: acuerdo puente hasta junio y vincular el pago de la deuda al crecimiento. ¿Es esto radical? No. Respuesta del Banco Central Europeo: no, sigan ustedes haciendo lo mismo que ha llevado a Grecia al desastre. ¿Es esto radical? Sí. Quiero dirigirme a la familia socialista europea: ayúdennos a pararles los pies a los radicales, porque si no lo hacen ahora, lo que nos espera en Europa sí que es realmente radical. (El orador acepta responder a una pregunta formulada con arreglo al procedimiento de la „tarjeta azul“ (artículo 162, apartado 8, del Reglamento)) Pavel Telička (ALDE),
blue-card question
. – Mr Iglesias, was it the EU that was running Greece before its accession to the euro? Was it the European Union that was working with concrete figures? Is what Guy Verhofstadt has said not fair? That if you really want to renegotiate some of the basics, is not the first step – as it was with the post-Communist countries in the 1990s – to come with a credible reform, with a lot of sacrifices, and then say this is what we need from you, and then you can negotiate? Is that not the right approach? Pablo Iglesias (GUE/NGL),
respuesta de „tarjeta azul“
. – Querido colega, le recuerdo que en 1953 los países europeos perdonaron buena parte de la deuda a Alemania y, como sabe usted, los tres grandes problemas de Grecia —la desigualdad, el paro y la deuda— no se han solucionado con las políticas que se han aplicado hasta ahora. Democracia significa, querido colega, que cuando algo no funciona, se puede cambiar para hacer otra cosa. Deberían ustedes ser más humildes y reconocer que las políticas que se ha obligado a aplicar al Gobierno griego y a otros países europeos han sido completamente ineficaces para solucionar los problemas de los europeos. Y son ustedes los responsables de que estemos en esta situación. Eva Joly (Verts/ALE). - Madame la Présidente, chers collègues, face au terrorisme, il est de notre devoir absolu de protéger les citoyens européens. Et le courage, c'est de dire la vérité à l'opinion publique. Un emballement sécuritaire ne nous protègerait pas, il abîmerait nos démocraties en réduisant les libertés publiques de tous. Or, notre ennemi se nourrit précisément de chaque recul démocratique. Il instrumentalise les inégalités de nos sociétés pour recruter des enfants perdus et humiliés. La détection et la surveillance sont essentielles. Mais, pour empêcher la radicalisation, nous devons nous battre pour construire une société de l'inclusion, qui reste notre plus grande force contre la folie meurtrière des terroristes. Nous ne gagnerons pas en utilisant seulement la force. Il faut aussi combattre l'imaginaire du choc des civilisations et la réalité de l'humiliation, du chômage et de l'exclusion. Pour combattre le terrorisme, il faut combattre l'opacité des paradis fiscaux européens et sanctionner les banques européennes qui blanchissent des fonds destinés aux terroristes en leur interdisant d'opérer en Europe, comme, par exemple, la banque HSBC. C'est beaucoup plus efficace que de dépenser 500 millions pour un PNR aléatoire. Rolandas Paksas (EFDD). - Kartais „kova su terorizmu“ jau nebėra tinkama formuluotė. Europoje ne pirmus metus vyksta oficialiai nepaskelbtas karas, įvairių nuomonių gali būti tik nebent dėl jo masto: vieniems jis gali pasirodyti lokalus, kiti gali kalbėti apie pasaulinę terorizmo ugnį. Tačiau kad ir kokia būtų totalaus karo grėsmė, privalome atkreipti dėmesį ir į ekonominius Europos dalykus. Kai kurie dalykai, ypač finansiniai, čia kelia labai rimtų rūpesčių, tačiau ne ką mažiau rūpesčių pastaruoju metu gali sukelti vis labiau įsigalinti socialinė atskirtis. Europos valstybėse labai sparčiai formuojasi nauja nepriteklių ir socialinės atskirties klasė, kuriai nuolat trūksta pajamų vartojimui ir oriam pragyvenimui. Todėl dar kartą raginu nustatyti vienodas minimalias pragyvenimui Europos Sąjungos valstybėse reikalingas pajamas vienam asmeniui. Prašyčiau, kad valstybių vadovai paragintų Europos Komisiją imtis teisėkūros iniciatyvos, kad visoje Europos Sąjungoje būtų nustatytas pragyvenimo lygį atitinkantis minimalių bazinių pajamų kriterijus. Norisi priminti, kad tokiai iniciatyvai jau pritarė beveik 200 Europos Parlamento narių iš įvairių Europos Sąjungos valstybių. PRESIDENZA DELL'ON. ANTONIO TAJANI Vicepresidente Κωνσταντίνος Παπαδάκης (NI). - Η αυριανή Σύνοδος Κορυφής προετοιμάζει το έδαφος για ακόμη πιο σκληρά αντιλαϊκά μέτρα σε όλα τα κράτη μέλη της Ευρωπαϊκής Ένωσης, στο φόντο και των συζητήσεων περί διαπραγμάτευσης του νέου μνημονιακού προγράμματος για την Ελλάδα. Η διαπραγμάτευση δεν γίνεται για τα λαϊκά συμφέροντα αλλά για τον τρόπο που ο λαός θα αποπληρώσει το χρέος της πλουτοκρατίας, με όποιο όνομα κι αν παρουσιαστεί η νέα συμφωνία. Εδώ μέσα πολλοί αποδίδουν χαρακτηριστικά στον ΣΥΡΙΖΑ που δεν έχει και στη νέα του κυβέρνηση μαζί με τους ΑΝΕΛ, γιατί αυτή υιοθετεί το 70% των μέτρων του μνημονίου που κατά τα άλλα καταδίκαζε και διαβεβαιώνει ότι θα τηρεί το Σύμφωνο Σταθερότητας που προϋποθέτει τη στήριξη του μεγάλου κεφαλαίου και το λιτό βίο για τον λαό. Οι έλληνες κομμουνιστές παλεύουν για ανάκτηση των απωλειών του λαού στην κατεύθυνση αποδέσμευσης από την Ευρωπαϊκή Ένωση με μονομερή διαγραφή του χρέους, με τον λαό στην εξουσία. Αυτή είναι η πραγματική φιλολαϊκή διέξοδος και γι' αυτήν παλεύουμε και πιστεύουμε ότι και ο λαός μπορεί αποφασιστικά να παλέψει το επόμενο διάστημα. Alain Lamassoure (PPE). - Monsieur le Président, je voudrais remercier le Président Tusk et la présidence lettone pour avoir décidé de consacrer en priorité le prochain conseil européen à la lutte contre le terrorisme, ainsi que nous, délégation française du PPE, l'avions demandé. Chers collègues, pour lutter contre le terrorisme, on ne peut pas défiler dans les rues le 11 janvier et refuser, le 11 février, la seule nouvelle mesure efficace qui dépend de l'Union européenne! La question politique qui nous est posée n'est en effet pas „Faut-il un PNR? Ou pas de PNR?“, mais „Aurons-nous un PNR européen ou 28 PNR nationaux?“ avec, évidemment, dans ce dernier cas, les mêmes problèmes pour les libertés et une efficacité sensiblement moins grande pour la prévention du terrorisme. Ceux qui font ce choix sous-estiment le danger terroriste et font davantage confiance à leur parlement national qu'au Parlement européen pour défendre les libertés. C'est étrange, du moins de la part de ceux qui se disent volontiers fédéralistes. Soyons sérieux! Soyons responsables! L'honneur et la grandeur de nos démocraties c'est de combattre le terrorisme en respectant les règles de l'état de droit. Nous avons su le faire: l'Espagne a su le faire contre l'ETA, le Royaume-Uni et l'Irlande contre l'IRA, l'Allemagne, l'Italie et la France contre des mouvements extrémistes de droite ou de gauche. Il s'agissait alors de problèmes internes à un pays, ou binationaux. La guerre est aujourd'hui déclarée à toute l'Europe, à tous nos pays, à toutes nos valeurs communes. Un texte est prêt! Évidemment, on peut l'améliorer mais il faut le voter très vite. Nous passons notre temps à critiquer les gouvernements qui privilégient le „chacun pour soi“. Pour une fois, les gouvernements reconnaissent les limites de l'action nationale et demandent une action européenne. Notre Parlement européen doit être le premier à y contribuer et non pas le dernier à s'y résigner. Knut Fleckenstein (S&D). - Herr Präsident! Vizepräsident Timmermans hat es vorhin gesagt: Wir alle hoffen auf die Gespräche heute in Minsk. Wir werden morgen, wenn der Rat tagt, wissen, ob es Ergebnisse gegeben hat und welche Ergebnisse es gegeben hat. Wir erwarten vom Rat zweierlei: Einheit und Klarheit. Zu dieser Klarheit gehört zu allererst, dass die Ukraine weiß, dass sie sich auf unsere Unterstützung verlassen kann, politisch und wirtschaftlich bei der Durchsetzung der Reformen, bei der Standhaftigkeit, wenn es um die Souveränität und Integrität des Landes geht und wenn es um die humanitäre Hilfe geht. Zur Wahrheit gehört auch, dass wir deutlich sagen, dass es eine militärische Lösung in diesem Konflikt nicht geben wird. Die Lieferung von Waffen wird nicht zur Entschärfung des Konflikts beitragen, sondern das Gegenteil bewirken. Zur Wahrheit gehört auch, dass unser Ziel nach wie vor die Einbindung Russlands in eine gesamteuropäische politische, wirtschaftliche, auch sicherheitspolitische Struktur bleibt. Aber klar muss doch sein, dass dies die Lösung des Ukraine-Konflikts zwingend voraussetzt. Ohne substanzielle Fortschritte kann es deshalb auch keine Lockerungen der Sanktionen geben. Lassen Sie mich zu den Sanktionen zwei Bitten äußern. Zum einen, für Sanktionen reicht nicht, die Namensliste für irgendeinen Bann zu erweitern, bis wir den letzten Kompaniechef auch auf dieser Liste haben, sondern da muss es dann schon substanziellere Dinge geben und wirtschaftliche Dinge. Gerade wenn man fordert, dass keine Waffen geliefert werden, gehört das, glaube ich, dazu. Die zweite Bitte ist, sagen Sie umgekehrt auch, welche Sanktionen wann aufgehoben werden, wenn es substanzielle Fortschritte gibt. Diese Form von Berechenbarkeit tut allen Beteiligten gut. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, θα πρέπει να γνωρίζει ο κ. Weber ότι η προσπάθειά του να κατασυκοφαντήσει τον ελληνικό λαό και τα πολιτικά κόμματα της σημερινής κυβερνητικής πλειοψηφίας δεν πρόκειται να περάσει. Απ' ό,τι φαίνεται, κύριε Weber, δεν έχετε ιδέα από πρόσωπα και καταστάσεις στην Ελλάδα και οι ακραίες και διχαστικές σας θέσεις σάς έχουν απομονώσει ακόμη και εδώ, στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο. Σας υπενθυμίζω λοιπόν ότι οι αποφάσεις της Τρόικας για την Ελλάδα διέλυσαν την ελληνική οικονομία και δημιούργησαν μια τεράστια ανθρωπιστική κρίση. Για τον λόγο αυτό η Τρόικα πρέπει να βάλει βαθιά το χέρι στην τσέπη και να αποζημιώσει την Ελλάδα με αρκετές εκατοντάδες δισεκατομμύρια ευρώ. Ο ελληνικός λαός, με το αποτέλεσμα των εκλογών της 25ης Ιανουαρίου, έστειλε αποφασιστικό μήνυμα για το τέλος της Τρόικας και των μνημονίων, τη διαγραφή του επονείδιστου χρέους και την άμεση διεκδίκηση της καταβολής των γερμανικών επανορθώσεων και του κατοχικού δανείου. Η εκβιαστική πολιτική της ΕΚΤ δεν πρόκειται να κάμψει το φρόνημα και την αποφασιστικότητα του ελληνικού λαού. Αυτό είναι το μήνυμα προς το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο και το Eurogroup. (Ο ομιλητής δέχεται να απαντήσει σε ερώτηση με „γαλάζια κάρτα“ (άρθρο 192 παράγραφος 8 του Κανονισμού)) Liisa Jaakonsaari (S&D),
sinisen kortin kysymys
. – Käytitte aivan oikeaa sanaa: humanitaarinen kriisi. Sitä on käytetty tässä salissa vähän tänään, kun Kreikasta on ollut puhe. Siellä on todellakin humanitaarinen kriisi, ja siihen varmasti huomisessa neuvoston kokouksessa etsitään ratkaisua. Siksi kysynkin: eikö ole väärin ja kohtuutonta, että juuri nyt, kun kompromissia neuvotellaan, Te kaivatte näitä vanhoja haamuja esiin ja puhutte esimerkiksi sodanaikaisista veloista ja muista? Eikö nyt pidä olla se kompromissin hakemisen henki, jotta humanitaarinen kriisi saadaan lopetettua? Νότης Μαριάς (ECR),
απάντηση „γαλάζια κάρτα“
. – Οι πολεμικές επανορθώσεις έχουν προσδιοριστεί από τη Διεθνή Διάσκεψη του 1946. Η Ελλάδα είναι η μοναδική χώρα στην οποία δεν έχουν καταβληθεί οι πολεμικές επανορθώσεις. Ταυτόχρονα, η Γερμανία, κατά τη διάρκεια της Κατοχής, επέβαλε στην Ελλάδα να της δώσει δάνειο. Όλα αυτά κατέστρεψαν την ελληνική οικονομία. Οι οφειλές αυτές είναι νόμιμες και πρέπει να δοθούν: 108 δισεκατομμύρια ευρώ συνολικά, χωρίς τους τόκους. Έτσι πρέπει να αποκατασταθεί η διεθνής νομιμότητα. Όλοι εδώ λέτε ότι πρέπει να τηρείται ο νόμος. Ε λοιπόν, θα τηρηθεί λοιπόν ο νόμος και στην περίπτωση αυτή. Θα καταβληθούν οι γερμανικές πολεμικές επανορθώσεις και το κατοχικό δάνειο. Αυτή είναι η πραγματικότητα. (Χειροκροτήματα) Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL). - Señor Presidente, hoy este Parlamento debería condenar la extorsión a la que el Banco Central Europeo está sometiendo al pueblo griego; un Banco Central Europeo que actúa como una banda de mafiosos, chantajeando a Grecia para asfixiar a aquellos que han decidido salir del camino de la austeridad y que han decidido salir de las políticas que permiten que los ricos se dediquen a evadir impuestos, que los bancos sean rescatados con dinero público y que el pueblo pase hambre. Las medidas del Banco Central Europeo son un castigo para los que se han atrevido a votar por la izquierda; son un castigo para los que se han atrevido a desafiar a los poderosos y a poner la vida y la dignidad por encima de sus cálculos macroeconómicos. Quieren aplicar un correctivo a los griegos y a las griegas para que aprendan a votar bien y para que no vuelvan a salirse del redil; quieren también lanzar un „aviso para navegantes“ para que a nadie se le ocurra nunca más contradecir a los todopoderosos del Bundesbank. Pero no nos engañemos: esto no es Syriza contra Europa; esto es el pueblo contra los magnates y los mangantes de la Unión Europea. Igor Šoltes (Verts/ALE). - Edina učinkovita protiteroristična akcija je tista, ki ustavi več teroristov, kot jih pomaga rekrutirati. To je lekcija, ki bi se jo skozi pretekle dogodke morali naučiti. Za takšno akcijo pa so potrebni predvsem trije predpogoji: prvič, teroristični ukrepi morajo biti učinkoviti. Naši državljani imajo pravico od svojih vlad zahtevati učinkovito obrambo pred ekstremističnim nasiljem. In drugič, protiteroristični ukrepi morajo biti sorazmerni in ne smejo prekomerno poteptati naše pravice, našega dostojanstva in temeljne svoboščine, ker te vrednote niso v konfliktu z varnostjo. In tretjič, vse ukrepe je treba sprejeti v čim širšem krogu držav. Terorizem ni nekaj, proti čemur se lahko borimo samo v svojem lastnem vrtu, potrebujemo tesno, poglobljeno in čim širše mednarodno sodelovanje. Zaradi vseh teh razlogov je nujno, da Evropska unija v svoji politiki boja proti terorizmu podpre tudi ukrepe, sprejete v okviru Sveta Evrope, organizacije, ki z nami deli temeljne vrednote in pravno zavezujoče standarde. To nas seveda v ničemer ne omejuje, da tudi sami posežemo po ukrepih, ki seveda morajo biti sorazmerni z našimi pravicami, ker le skupaj tudi s Svetom Evrope smo lahko močnejši. Peter Lundgren (EFDD). - Herr talman! PNR är ett viktigt verktyg i kampen mot terrorism som vi snarast måste införa för att kunna kontrollera dem som reser. I en tid av terrorism och extremism måste vi kunna agera kraftfullt och resolut. Jag, och vi som sitter här, vi är födda och uppvuxna i Europa och älskar det demokratiska samhälle våra förfäder har byggt upp. Jag viker mig inte en centimeter för terrorismens skräckmetoder. Jag har ett tydligt budskap till er: Om man avskyr vårt demokratiska västerländska levnadssätt så till den grad att man använder sig av terrorism för att införa ett nytt levnadssätt i Europa, så stanna i de länder som bättre lever upp till era krav. För respekterar ni inte den demokrati våra förfäder kämpat för i hundratals år så är ni helt enkelt inte välkomna i våra länder. \*(Talaren samtyckte till att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 162.8 i arbetsordningen). Gilles Lebreton (NI),
question „carton bleu“
. – Monsieur le Président, Monsieur Lundgren, vous venez de vous prononcer pour le PNR européen. Cependant, ne minimisez-vous pas les risques d'atteintes aux libertés publiques? Des informations nominatives vont être divulguées un peu partout, et notamment à notre partenaire américain. N'y a-t-il pas là, à vos yeux, un danger pour les libertés? Peter Lundgren (EFDD),
svar („blått kort“)
. – Jag anser inte att det här är en fara för friheten. För den som har, som vi säger i Sverige, rent mjöl i påsen, ett ärligt uppsåt och inte har några skumma avsikter har inte heller något att frukta av den här registreringen. Gerolf Annemans (NI). - Voorzitter, de belangrijkste vraag op de komende Europese Top is of we met deze Unie, en meer bepaald deze muntunie, gewoon kunnen doorgaan na de Griekse verkiezingen. Aan de orde op de komende Top is dus een historisch debat over de vraag of de politieke beslissing om een munteenheid te maken, die vanaf het begin op denkfouten en constructiefouten was gebaseerd, niet een vergissing was die wij moeten terugdraaien. There is no such thing as a free lunch. Griekenland kan nooit meer zijn competitiviteit terugwinnen binnen het euro-systeem. Dus ofwel wordt niet alleen in de praktijk maar nu ook officieel gezegd dat de eurozone een transfer-systeem is en dan moeten we, zoals Obama ons eergisteren heeft bevolen, een schuldkwijtschelding of een schuldherschikkingsvariant daarvan doorvoeren, ofwel moeten we de fouten van weleer herstellen en Griekenland nieuw leven schenken, weg uit de gevangenis. Ofwel Obama, ofwel grexit, er zijn niet veel andere mogelijkheden. Men moet elementaire principes van good management toepassen en in bescheidenheid durven terugkomen op foute beslissingen in plaats van foute beslissingen verbergen onder steeds weer nieuwe foute beslissingen. Elisabetta Gardini (PPE). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, io credo che oggi ci troviamo davvero ad affrontare tante sfide, come è stato ricordato dai colleghi, ma questo è un momento in cui non dobbiamo limitarci a rispondere alle esigenze del momento politico, per quanto delicato esso sia. Questa è una sfida complessiva che dobbiamo raccogliere e vincere. Come ha detto benissimo il collega Alain Lamassoure, vogliamo un PMR europeo o ne vogliamo 28 nazionali? E così è per tutto. Queste sfide ci chiedono di essere Europa, Europa orgogliosamente Europa, con i nostri valori, come ha ricordato anche il Consiglio. Dobbiamo mettere in campo una narrativa positiva, sono d'accordo con quanto ha detto il Consiglio. Allora stiamo attenti perché noi stiamo vedendo un'escalation pericolosissima. Siamo passati dalla Guerra fredda – e mi riferisco all'Ucraina – che pensavamo dimenticata e, in poche settimane, paventiamo il pericolo di un conflitto armato. Io credo che l'Europa, tra il Premio Nobel Barak Obama e Putin, non solo deve cercare ma deve trovare una via di pace. Questo ci chiedono i nostri concittadini, questo è il nostro destino se vogliamo essere Europa. E poi, il terrorismo. Dobbiamo uscire dai preconcetti. Anche per quanto riguarda l'immigrazione sono stati prima ricordati i morti – e mi spiace che il collega Pittella non ci sia più –, ma è buonismo finto, perché quando c'era la costosa missione che andava a prendere gli immigrati abbiamo avuto 3.538 morti, abbiamo sbagliato sempre. Dobbiamo uscire dai nostri preconcetti. Dobbiamo affrontare le cose guardandole in faccia, ascoltandoci, riconoscendo il vero problema che stiamo affrontando. E per finire, la Grecia. Ha detto bene lei, il popolo greco merita attenzione. Io dico di più, dico che la Grecia è la culla della nostra civiltà, non c'è Europa senza Grecia e io sono convinta che lei saprà, trovando la soluzione, portare anche la solidarietà di tutto il Parlamento a tutto il popolo greco. Birgit Sippel (S&D). - Herr Präsident! Terrorismus will Angst erzeugen, ist ein direkter Angriff auf unsere Werte. Dem dürfen wir nicht nachgeben. „Je suis Charlie“ – dieser Ruf nach Toleranz und Freiheit muss bei der Überprüfung von Sicherheitsmaßnahmen Richtschnur unseres Handelns sein. Das Klagen über Sicherheitslücken bleibt unglaubhaft, solange vorhandene Maßnahmen nicht effektiv genutzt werden. Neue Maßnahmen müssen rechtsstaatlichen Kriterien genügen. Für massenhafte Datensammlungen hat das Urteil des EuGH zur Vorratsdatenspeicherung Vorgaben gemacht, die beachtet werden müssen. Die Kommission muss jetzt darlegen, was das konkret bedeutet. Wir brauchen in Europa klare gemeinsame Standards für den sicheren Umgang mit Daten. Der Rat muss endlich seine Position zum gesamten Datenschutzpaket festlegen. Letztlich ist aber klar: Alle Sicherheitsmaßnahmen verpuffen, wenn wir nicht klar die Ursachen bekämpfen. Viele Aufgaben gibt es im Bereich der Außen-, der Entwicklungs- und der Handelspolitik. Innerhalb der EU müssen wir, müssen die Mitgliedstaaten ihre Bemühungen im Bereich Bildung, Soziales und Integration verstärken. Die vielfältigen Formen von Diskriminierung und Ausgrenzung müssen nachhaltig beseitigt werden. Mehr denn je gilt für uns alle: Freiheit braucht Sicherheit, auch soziale Sicherheit. Aber Sicherheitsmaßnahmen dürfen Freiheit nicht immer weiter beschränken. Николай Бареков (ECR). - Г-н Председател, колеги, днес дебатът обхваща две важни теми: тероризмът и Гърция, бих казал СИРИЗА. Кое е общото между тях? Има, и това е бедността. Бедността докара тероризма в Европа, бедността докара СИРИЗА на власт. Ние трябва ясно да си признаем пред нас самите, че Европа и европейските институции се провалиха както в системата за сигурност, така и в мерките, които бяха приложени в Гърция през последните години, които на практика унищожиха гръцката икономика. Днес две държави в Европа са външна граница на Европа спрямо държави, които изнасят тероризъм. Това са България и Гърция. Уверявам Ви, че тези държави (България и Гърция) не са по-малко сигурни, или по-скоро дори са по-сигурни, отколкото Франция и Белгия. Настоявам за извънреден подход и нови мерки към финансирането и охраната на външните граници на Република България, както и специален подход към Гърция и бедността в тези държави. Ελευθέριος Συναδινός (NI). - Κύριε Πρόεδρε, το θέμα της Ελλάδος και οι πρόσφατες αλλαγές στην πολιτική σκακιέρα έχουν αναδειχτεί ως το κορυφαίο θέμα συζήτησης στους θεσμούς αλλά και στην κοινωνία της Ευρώπης. Επί πέντε χρόνια η Γερμανία και οι χώρες δορυφόροι της είχαν επιβάλει τα μνημόνια και σκληρά μέτρα, είχαν επιβάλει με την προπαγάνδα τους κυβερνήσεις μαριονέτες και παρέδιδαν και παραδίδουν ειδικά μαθήματα οικονομίας δοκιμάζοντας τις αντοχές του ελληνικού, και όχι μόνο, λαού. Ειδικά για την Ελλάδα, η πολύχρονη ύφεση και τα παράλογα δημοσιονομικά μέτρα οδήγησαν σε ανεξέλεγκτες καταστάσεις. Η ηττημένη Γερμανία, με το βεβαρημένο παρελθόν των δύο παγκοσμίων πολέμων, των εκατομμυρίων νεκρών και των απάνθρωπων εγκλημάτων έχει κηρύξει ένα νέο οικονομικό πόλεμο εναντίον των εταίρων της. Όποιος συμφωνεί μαζί της είναι καλός, όποιος διαφωνεί πρέπει να συμμορφωθεί. Ο γερμανικός σκοπός αγιάζει τα μέσα. Έχει ξεχάσει τα παγκόσμια μαθήματα που πήρε. Σύντομα οι γερμανοί πολίτες θα καταλάβουν ότι για όλα δεν φταίνε οι άλλοι και ειδικά οι δήθεν τεμπέληδες Έλληνες. Είναι θέμα χρόνου μέχρι η Μέρκελ να καταλάβει ότι η Ευρώπη δεν αντέχει μια Γερμανία δυνάστη και ληστή, που συνεχώς απειλεί και απαιτεί. Οι Έλληνες δεν θέλουν μια Γερμανία που στέλνει τους πράκτορές της να εξαγοράζουν κυβερνήσεις, που δεν πληρώνει τα δικά της χρέη, όπως το κατοχικό δάνειο και τις πολεμικές αποζημιώσεις. Μας χρωστά η Γερμανία, δεν της χρωστάμε. Ναζί και φασίστες δεν είναι τα στελέχη και οι ψηφοφόροι της Χρυσής Αυγής. Κάποιοι που κουνάνε επιδεικτικά το δάχτυλο, ας κοιταχτούν στον καθρέφτη. (Ο ομιλητής δέχεται να απαντήσει σε ερώτηση με „γαλάζια κάρτα“ (άρθρο 162 παράγραφος 8 του Κανονισμού)) Richard Sulík (ECR),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ich stimme mit Ihnen überein, was die Rettungspolitik angeht. Aber Sie möchten jetzt Schulden erlassen bekommen. Doch nicht nur Deutschland hat Geld in Griechenland, nicht nur Deutschland wird Geld verlieren, auch die Slowakei. Tschechien nicht, aber beispielsweise Slowenien und andere Länder. Wie kommt die Slowakei dazu, dass wir Ihnen Geld schicken? Das möchte ich Sie bitte fragen. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
απάντηση „γαλάζια κάρτα“
. – Δεν θέλουμε να μας χαρίσει κανένας χρήματα. Ήδη έχει ειπωθεί, και από αυτήν εδώ την αίθουσα, ότι θα καλυφθούν όλα τα χρέη. Αλλά πρέπει να αναλογισθείτε και τι επιτόκια έχετε πάρει, και η Γερμανία και η Αυστρία και όλοι εσείς οι υπόλοιποι. Angelika Niebler (PPE). - Herr Präsident, Herr Vizepräsident der Europäischen Kommission, Frau Vertreterin des Rates! Heute und morgen auf dem Gipfel stehen auf der Tagesordnung der Kampf gegen den Terrorismus, die Ukraine-Krise, Griechenland. Gewaltige Herausforderungen! Ich möchte mit Blick auf die Debatte, die wir heute geführt haben, zunächst sagen, dass ich es für das Wichtigste halte, dass wir in dieser Europäischen Union zusammenhalten, dass wir zusammenstehen. Denn wie wollen wir wirksam gegen Terrorismus kämpfen, wie wollen wir denn eine Lösung für die Ukraine mitgestalten, wenn wir nicht zusammenhalten? Das ist meine Bitte an die Anwesenden, das auch an die Verantwortlichen weiterzutragen, die morgen auf dem Gipfel tagen, dass wir hier versuchen, unser Haus zusammenzuhalten. Zweite Anmerkung: Ich denke, wir müssen in unserer Politik konsequent bleiben. Konsequenz schafft Verlässlichkeit, schafft Vertrauen – ich glaube, auch mit Blick nach außen hin: Stärke können wir nur zeigen, wenn wir auch eine gewisse Konsequenz haben. Konsequent bleiben heißt für mich, dass wir uns auf das verlassen und das einhalten, was wir vereinbart haben. Das heißt, wenn man sich auf Spielregeln geeinigt hat, dann müssen diese Spielregeln auch für alle Länder gelten. Damit bin ich beim Thema Griechenland. Es ist ja heute sehr viel Unschönes über Deutschland gesagt worden. Es geht nicht um Deutschland – es geht um Griechenland. Die Europäische Union und die Mitgliedstaaten und auch mein Land sind über viele Jahre sehr solidarisch mit Griechenland hier unterwegs gewesen. Das ist richtig, und das soll auch so bleiben. Aber das kann keine Einbahnstraße sein, sondern es gibt halt nur Solidarität, wenn auch eine gewisse Gegenleistung da ist. Und wenn man sich auf Absprachen einigt, wenn man sich gemeinsame Spielregeln gibt, dann muss man sich an diese auch halten! Wer glaubt, einseitig diese Spielregeln aufkündigen zu können, das kann man machen, aber dann, bitte, muss man selbst mit den Konsequenzen leben und darf nicht die Schuld auf alle anderen Mitgliedstaaten in der Europäischen Union schieben. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Bronis Ropė (Verts/ALE),
pakėlus mėlynąją kortelę pateiktas klausimas
. – Daug kalbama apie sankcijas Rusijai, bet atskiros Europos šalys šiandien remia Rusiją, pirkdamos iš jos energetiką, pvz., Lietuva turi dujų terminalą, bet naudojimas yra minimalus, net Latvijai negalime parduoti, kadangi Latvijos ūkį valdo „Gazprom“. Ar ne laikas pradėti veikti ir bent laikinai atsisakyti Rusijos energetikos šaltinio? Angelika Niebler (PPE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Präsident! Herr Ropé, ich bin keine Vertreterin aus Lettland, insofern kann ich hierauf nicht eingehen. Ich kann nur feststellen: Alle Mitgliedstaaten haben sich auf Sanktionen gegenüber Russland in verschiedenen Stufen geeinigt. Diese Sanktionen werden auch eingehalten. Je nachdem, wie die Gespräche heute in Minsk laufen, wird man weiter beraten und weitersehen. Aber die Verabredungen stehen, und die Staaten halten sich auch daran. Sergei Stanishev (S&D). - Mr President, there is an important Council tomorrow and it is natural to have a heated and extensive debate. On the security issue and counter-terrorism, I would like to underline the fact that we still have a divided European security area: until Bulgaria and Romania are part of Schengen, this undermines our common security. Secondly, on Greece, we do not need arm twisting or a clash between two views. Europe is based on mutual respect and constructive dialogue, and that dialogue will take into consideration not only the results of the elections but also the undertakings that have been given and the unity and cohesion of the eurozone. It is clear that Europe needs a new deal for Greece, a new perspective, and hope for the people. Finally, on the talks in Minsk, we need to be constructive because this bloodshed has to be stopped. We can no longer afford it: there are 1.5 million refugees, internal and external, among them people who are suffering. There are between 300 000 and 500 000 Bulgarians living in Ukraine, and I call on the European Union and the Bulgarian Government to extend humanitarian support to them. Marcel de Graaff (NI). - Voorzitter, morgen vergadert de Europese Raad over drie zware agendapunten en ik geef bij dezen de volgende adviezen: Griekse schuldencrisis. Tsipras heeft absoluut gelijk. De gekozen aanpak heeft volledig gefaald. Daarom: schulden volledig terugbetalen, geen cent extra krediet, en Griekenland moet direct uit de euro. Islamitisch extremisme. Duizenden jihadi's komen binnen als asielzoeker. Frontex is een volslagen luchtbel. Daarom: stoppen met Schengen, herinvoering van de binnengrenzen, inperken van vluchtelingen uit islamitische landen. Ten slotte, Oekraïne. Wij willen geen nieuwe koude oorlog, en al helemaal geen directe oorlog met Rusland. Daarom: de-escaleren in Oekraïne, geen wapens naar een regering die oorlogsmisdaden pleegt, en geen geld naar een failliet land dat ziek is van corruptie. Esteban González Pons (PPE). - Señor Presidente, el ataque de París es el primero que ha sido interpretado no como contra un país europeo concreto, sino como contra toda Europa. Por eso hacemos bien hoy en el Parlamento Europeo aprobando una Resolución conjunta, de todas las fuerzas políticas, contra el terrorismo. No votamos una Resolución sobre el PNR, votamos una Resolución contra el terrorismo. Y creo que quien por el PNR no firme la Resolución contra el terrorismo va a tener muy difícil explicárselo a sus electores. Tenemos diferencias, las tenemos, pero el terrorismo nos tiene que unir en la lucha contra él. Los terroristas no ganan cuando matan. Los terroristas ganan cuando logran separarnos a los demócratas. Sobre Grecia también voy a hablar. Me parece que estamos ante un momento histórico y que la respuesta que la Unión Europea dé a la situación planteada por el Gobierno griego es una respuesta que condicionará el futuro de Europa. Y ruego a todo el mundo que no confunda al nuevo Gobierno griego con el pueblo griego, porque son cosas completamente distintas. Creo que, si un país obtiene ventajas de incumplir, todos los países incumplirán. Se romperá la lealtad. Creo que, si en un país se ganan las elecciones argumentando que no hay que pagar a Alemania o a Portugal o a España o a Francia, en Francia, España, Portugal, Alemania se ganarán las elecciones diciendo que no hay que dar más dinero a Grecia. Creo que, si despertamos en un lugar de Europa el fantasma nacionalista de la extrema izquierda, en el lugar contrario de Europa se despertará el fantasma nacionalista de la extrema derecha. Creo que, si un país no devuelve lo que se le ha prestado, ningún otro país volverá a prestar. Creo que las reglas o son para todos, o simplemente no son para nadie. Creo que este Parlamento Europeo nunca puede darle la razón a quien dice que Europa es el problema, porque los que estamos aquí, estamos porque creemos que Europa es la solución. Sylvie Guillaume (S&D). - Monsieur le Président, depuis quelques semaines, dans le cadre de la lutte contre le terrorisme, les regards se sont tournés avec insistance vers le Parlement européen. Il y a eu – et c'est malheureux – des tentatives d'instrumentalisation du débat, dans une opposition factice entre, d'un côté, de doux rêveurs au Parlement, défenseurs des libertés individuelles et, de l'autre, un Conseil pragmatique et responsable. Cela n'était pas à la hauteur des enjeux. Heureusement, des discussions approfondies ont permis de faire évoluer ces positions, notamment sur le PNR, et je m'en félicite. À ce point du débat, il me semble qu'il nous faut continuer d'être attentifs à un écueil que le premier vice-président Timmermans a bien exprimé dans son propos, tout à l'heure. Cet écueil consisterait à se concentrer exclusivement sur la mise en place de nouveaux dispositifs, sans éprouver correctement les outils existants, leur évaluation et leur mise en œuvre pleine et entière. L'action européenne en matière de lutte contre le terrorisme est une action de longue haleine et la boîte à outils est bien fournie. Mettons donc à l'épreuve ces instruments. Parmi eux, il y a celui du code Schengen, pour lequel il faut donner les bons signaux, me semble-t-il. Ainsi serait-il assez incompréhensible que le Conseil se concentre sur un projet de réforme qui lui permettrait finalement de faire ce qu'il peut déjà faire. Krisztina Morvai (NI). - A terrorizmusellenes intézkedésekkel kapcsolatban egy nagyon fontos és drámai tényre szeretném felhívni az Európai Parlament, az Európai Bizottság és a holnapi állam- és kormányfői tanácskozás résztvevőinek a figyelmét. Ez pedig az, hogy ez idő szerint az Európai Unió területére minden további nélkül bejöhetnek terrorista csoportok vagy elemek – akár fegyverrel, akár robbanószerrel felszerelkezve. Mégpedig azért, mert az Európai Unió külső, schengeni határa egy igen nagy szakaszon teljes mértékben őrizetlen. Most már a nemzetközi sajtó is közhírré tette – csodálom, hogy itt ma erről nem volt szó – hogy a magyar-szerb határon, Ásotthalom és környéke térségében naponta kb. 1 500 határsértő jön át mindenfajta ellenőrzés nélkül. Nagyrészük koszovói, de igen nagy számban vannak szírek, afgánok, különböző afrikai országokból érkezők. Sem a személyazonosságukat, sem a magukkal hozott tárgyakat gyakorlatilag senki nem ellenőrzi. Várom a biztos úr válaszát arról, hogy mi a véleménye erről. Illetve várom az intézkedéseket azoknak a dél-magyarországi magyar embereknek a nevében is, akiknek az életét ellehetetleníti, pokollá teszi az, ami a déli határszakaszon történik a határ őrizetlensége miatt. Ildikó Gáll-Pelcz (PPE). - Nagyon fontos tanácsi ülésre kerül holnap sor. Ezért fontos az is, hogy egy kicsit hátralépjünk és nézzük meg, hogy az eddig megtett intézkedéseink, döntéseink, lépéseink mennyire voltak helyesek. Hogyha visszatekintünk arra, hogy az Európai Unió milyen választ adott a válság kitörésekor, akkor azt látjuk, hogy ezek a lépések erősen bizonytalanok voltak. Sőt, azt látjuk, hogy elfelejtettük azt, hogy ez egy közösség, szolidárisak vagyunk egymással, oda kell figyelnünk egymás döntéseire, és nem akadályokat kell gördíteni egymás útja elé, hanem éppen együtt kell gondolkodnunk. Azt gondolom, ezt a hibát már a terrorcselekmények esetén nem követtük el, ami nagyon-nagyon helyes lépés volt. Végig kell néznünk azt is, hogy melyek azok a fontos feladatok, amelyek előttünk állnak. Nem tudom, hogy ez a rendkívüli csúcs erre alkalmas-e, de nagyon fontos feladataink vannak. 26 millió munkanélküli van az Európai Unión belül. És eközben, azokat a döntéseket, amelyeket egyes tagállamok megtettek és eredményre vezettek, nem karoljuk fel. Hazám, Magyarország pl. nagyon fontos támogatásokat adott a 25 év alatti munkavállalók esetén, a terheiknek a csökkentésében – 14,5%-os járulékcsökkentésről beszélek. Vagy a pályakezdők esetén két éven keresztül átvállalta a kormány ennek a tehernek a fizetését. Azt gondolom, hogy ezek jó gyakorlatok. Azt várom a Bizottságtól, hogy ne csak kritikát kapjunk, hanem közös döntések eredményeképpen emeljük be ezeket a javaslatokat a közös európai döntéshozatalba. Nem megkerülhető természetesen a migrációnak a kérdése. Már szó esett róla, de azt gondolom, hogy a politikai korrektség miatt nem beszélünk nyíltan erről a kérdésről. Másrészt arról sem beszélünk nyíltan, hogy vannak olyan alapjogaink, amelyek veszélyeztetve vannak – ilyen a munkaerő szabad áramlása. Azt várom a tanácsi üléstől, hogy ezekre a kérdésekre választ adjon. Bogusław Liberadzki (S&D). - Panie Przewodniczący! Usłyszeliśmy, że najbliższy szczyt będzie miał trzy tematy: antyterroryzm, stan unii gospodarczej i walutowej oraz sprawy Ukrainy. Pan przewodniczący Timmermans spiął to pięknym słowem – strach. Strach jako źródło radykalizacji. Nie dziwmy się, tak, ludzie czują obawy, czują strach, czują strach na ulicy, na lotnisku, w pociągu, w szkole, itd. Czują także strach o utratę pracy, w związku z perspektywą niskiej emerytury, o uzyskanie pracy w ogóle (zwłaszcza ludzie młodzi), czują strach przed niemożliwością spłaty kredytu, a w związku z tym utratą mieszkania itd., wreszcie nowy element – czują strach przed wojną. Panie przewodniczący Timmermans, pan powiedział, że potrzebna jest rozwaga. Jest potrzebna rozwaga, ale są potrzebne także działania. Ludzie się pytają o to, w kim mamy oparcie. Mówił pan o tych nowych instrumentach. Zasadnicze pytanie: czy jutrzejsza Rada przyniesie nam rzeczywiście nowe rozwiązania, nowe instrumenty, nowe nadzieje? To będzie źródłem deradykalizacji. Bez odpowiedzi na te pytania, deradykalizacja jest mało prawdopodobna. Zupełnie ostatnia uwaga – chwalebne 90 milionów pomocy dla Ukrainy to 1,83 euro w przeliczeniu na jednego obywatela Ukrainy, to nie jest aż tak bardzo dużo. Luděk Niedermayer (PPE). - Mr President, I would like to express my opinion on the roadmap to monetary union. First of all, the reforms implemented through the roadmap have contributed to the stability of Europe, and I guess we can be proud of them. In particular, the changes in banking supervision and regulation and in crisis management are key for the future of Europe. In my view, the fiscal crisis management system works better than we have seen from the experience of Greece. It has helped many countries to make a turnaround from serious economic crisis to growth. Let me remind our Greek colleagues that, for the time being, the cost of servicing the Greek debt, given the generous support for the credit risk, is lower than for many countries in the European Union, including some donor countries. The issue of the cost of servicing the debt is crucial for Europe and we should do our best to keep this cost down. Sound fiscal management, following the rules and good crisis management are the way forward. The last part of the roadmap concerns fiscal capacity. I am not sure if this is feasible for the time being, as there is significant divergence among those who are supposed to be using this fiscal facility and those who are financing it about how it should work. Pervenche Berès (S&D). - Monsieur le Président, Herman van Rompuy, avant de devenir président du Conseil européen, avait proposé la tenue d'un conseil européen extraordinaire, en février 2010, pour parler de la gouvernance économique. Il n'a pas pu avoir lieu parce que M. van Rompuy a dû traiter l'urgence de la situation en Grèce. En février 2015, pour son premier conseil européen, le nouveau président du Conseil européen, Donald Tusk, a également proposé un conseil européen extraordinaire sur la question de la gouvernance économique et sur un rapport qui doit être celui des quatre présidents, mais que nous souhaitons voir devenir le rapport des cinq présidents. Vraisemblablement, il ne pourra pas le faire, car d'autres sujets se sont invités à l'ordre du jour: le terrorisme, l'Ukraine et la Grèce. Je crois que les Européens se lassent de cette situation. Ces questions, qui semblent pouvoir être remises au lendemain, doivent en réalité être désormais traitées d'urgence. Car, entre-temps, c'est aussi pour cela que l'économie grecque a divergé, qu'on a bricolé et qu'on a inventé une troïka à laquelle le peuple grec vient de dire qu'il ne veut plus souscrire. Car imposer la réforme structurelle de l'étranger, c'est nourrir l'euroscepticisme. Il est donc urgent que le Conseil européen fasse son travail, soit trouver la voie qui nous permettra d'aboutir à l'approfondissement et à l'achèvement de l'Union économique et monétaire. Paulo Rangel (PPE). - Queria dizer que este é um Conselho que tem dois temas muito importantes: o tema do terrorismo e, em especial, o tema da Ucrânia, que é um tema candente. Mas eu queria concentrar-me na questão da Grécia. E queria dizer que não é apenas o tema económico que aqui nos preocupa. Aquilo que eu pergunto ao GUE, e até a deputados de esquerda, é o que é que eles estariam a dizer se por acaso algum partido do PPE ou até do S&D estivesse coligado com um partido como os gregos independentes. O que é que estariam a dizer nesta Câmara? Quando fizeram o que fizeram à Áustria com o Sr. Haider, quando muitas vezes evocam aqui o Sr. Berlusconi, a Hungria, o que é que estariam a dizer? Agora branquearam tudo sobre a extrema-direita, e esta coligação da extrema-direita e da extrema-esquerda mostra bem o que é que nós temos pela frente. Mas há outra coisa que me preocupa muito: é o que vai ser da política externa da União, com este governo e com estas visões. Nós estamos com este problema gravíssimo da Ucrânia, e o primeiro gesto que o governo grego tem é para dar apoio à Rússia e à sua maneira de olhar para o problema ucraniano. Isto é extremamente preocupante. Não são apenas a vontade de não pagar, a vontade de romper os compromissos que nos preocupam. É toda uma forma de estar típica da extrema-esquerda, que vai pôr em causa aquilo que são os valores da União Europeia, os seus valores de rule of law e os seus valores de direitos fundamentais. (O orador aceita responder a uma pergunta segundo o procedimento „cartão azul“, nos termos do artigo 162. o , n. o 8, do Regimento) Εμμανουήλ Γλέζος (GUE/NGL),
ερώτηση „γαλάζια κάρτα“
. – Αγαπητέ συνάδελφε, ο ελληνικός λαός καταψήφισε την πολιτική της λιτότητας που του επέβαλαν χωρίς τη θέλησή του. Τώρα εσείς τι ζητάτε; Να ανακαλέσει την ψήφο του; Paulo Rangel (PPE),
Resposta segundo o procedimento „cartão azul“
. – Eu não quero que voltem a votar e respeito imenso o resultado eleitoral e a escolha dos Gregos. O que eu lhe queria dizer era o seguinte: como é que a extrema-esquerda está unida à extrema-direita? Isso é que não explicou. Porque é que a Grécia está a apoiar a Rússia no conflito ucraniano? Isso é que não explicou. Eram essas respostas que eu gostava que nos desse. Nesse dia, eu podia estar mais sossegado com este governo grego, com este tipo de afirmações. E, quanto à austeridade, permita-me que lhe diga uma coisa: o povo português também sofreu muita austeridade, e nós hoje, ao contrário do que aqui alguns disseram, estamos claramente melhor do que estávamos em 2011. Estamos num caminho de sustentabilidade e de sair de uma crise extremamente grave, estamos a crescer, com o desemprego a baixar. Portanto, aqui está um bom exemplo que acho que se pode seguir, se implementarmos as políticas certas no momento certo. (O orador aceita responder a uma pergunta segundo o procedimento „cartão azul“, nos termos do artigo 162. o , n. o 8, do Regimento) Δημήτριος Παπαδημούλης (GUE/NGL),
ερώτηση „γαλάζια κάρτα“
. – Κύριε Πρόεδρε, είναι απαραίτητο. Κύριε συνάδελφε, θέλω να σας ρωτήσω: Ξέρετε ότι στο Συμβούλιο Υπουργών Εξωτερικών για την Ουκρανία λήφθηκε ομόφωνη απόφαση με την εποικοδομητική συμβολή και της ελληνικής κυβέρνησης, που προκάλεσε τα θετικά σχόλια και της Federica Mogherini; Θεωρείτε και την κ. Mogherini εξτρεμίστρια; Οι Ανεξάρτητοι Έλληνες συμμετέχουν στην ευρωομάδα του ΕCR. Θεωρείτε και τους βρετανούς συντηρητικούς εξτρεμιστές; Μήπως εσείς είστε ο εξτρεμιστής; Paulo Rangel (PPE),
Resposta segundo o procedimento „cartão azul“
. – Eu não sei porque é que sou um extremista. Gostava de saber. A única coisa que eu digo é: os gregos independentes, claramente, são um grupo de extrema-direita. Mas vou-lhe dizer o seguinte: eles preocupam-me tanto como o Syriza, que é um grupo de extrema-esquerda. Do meu ponto de vista sobre aquilo que são os valores típicos da União Europeia, ambos estão no mesmo grupo. Aliás, por isso é que eles se coligaram e por isso é que a Sra. Le Pen apoia o governo do Syriza. E, para além disso, permita-me que lhe diga também, já agora, quanto à questão da Rússia, que todos os dias, como aliás têm feito os dirigentes do governo grego, dá sinais equívocos na Europa. Um dia diz uma coisa, e outro dia diz outra. Diz apenas aquilo que lhe convém. Diz uma coisa à opinião pública grega e diz outra coisa à opinião pública europeia. E é essa ambiguidade que eu aqui quero denunciar. Roberto Gualtieri (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, un accordo sulla Grecia è necessario e possibile e sarebbe bene che, invece di soffiare sul fuoco e fare ideologia, tutti dimostrassero pragmatismo e responsabilità. Da un lato è evidente che i debiti vanno pagati e che gli aiuti non possono essere incondizionati, ma chiedere un avanzo primario del 4,5% a un paese con il 26% di disoccupazione è economicamente insensato e mette a rischio la sostenibilità del debito e quindi dovrebbe preoccupare innanzitutto i creditori. Concordare un prolungamento delle maturità, condizionalità più razionali e un meccanismo per la loro verifica più democratico è possibile, anche se richiede tempo. Nel frattempo, la differenza tra un prestito ponte e un prolungamento tecnico del programma con alcune condizioni riviste non appare incolmabile e noi chiediamo alla Commissione di aiutare i governi a colmarla liberandoli dai loro condizionamenti politici interni. Infatti, un'altra lezione di questa vicenda è che occorre un equilibrio più avanzato tra democrazia nazionale e democrazia europea e questa dovrà essere una delle linee di fondo anche del nuovo rilancio del processo sull'approfondimento dell'unione economica e monetaria. Ελένη Θεοχάρους (PPE). - Κύριε Πρόεδρε, αναφορικά με την οικονομική κρίση, τη νομισματική σταθερότητα και την οικονομική ανάπτυξη των κρατών, οπωσδήποτε πρέπει να περιμένουμε τη συζήτηση του ελληνικού ζητήματος και σήμερα στο έκτακτο Eurogroup και αύριο στο Συμβούλιο. Ωστόσο, πρέπει να θυμόμαστε όλοι ότι ο ελληνικός λαός πάντοτε αναλαμβάνει τις ευθύνες του και αυτό θα κάνει και τώρα, και η Ευρωπαϊκή Ένωση θα πρέπει να αναλάβει τις δικές της στη βάση της αλληλεγγύης για την εξεύρεση ενός συμβιβασμού που θα είναι επωφελής για όλους. Οι μετωπικές συγκρούσεις δεν συνάδουν με το πνεύμα της ύφεσης και της προόδου στην Ευρωπαϊκή Ένωση. Η Ελλάδα πρέπει να παραμείνει στην ευρωζώνη, και, με τη στήριξη των εταίρων της και με τις μεταρρυθμίσεις, θα βρει το δρόμο της ανάπτυξης και της ευημερίας. Είμαι της άποψης ότι δεν μπορεί να στραγγαλίζεται άλλο ο ευρωπαϊκός Νότος ούτε ο ελληνικός λαός ούτε να δαιμονοποιείται και να αναθεματίζεται μια δημοκρατικά εκλεγμένη κυβέρνηση πριν ακόμη αναλάβει. Άλλωστε, αυτό το Σώμα έχει αποφασίσει ότι η Τρόικα έχει διαπράξει παραβιάσεις ανθρωπίνων δικαιωμάτων με τις μεθοδεύσεις της και δεν πρέπει να ξεχνάμε ότι κανείς ή ελάχιστοι είναι αυτοί που βρήκαν δουλειές μετά την εφαρμογή των μνημονίων στις χώρες του ευρωπαϊκού Νότου από τις οποίες προέρχομαι και εγώ. Μιλτιάδης Κύρκος (S&D). - Κύριε Πρόεδρε, ανάπτυξη και ένα πρόγραμμα που θα την εξασφαλίζει. Αυτό είναι που αναζητά η Ελλάδα στη διαπραγμάτευση με τους εταίρους της. Την κατάσταση στη χώρα μου την ξέρετε όλοι. 25 χρόνια παράλογης οικονομικής πολιτικής στηριγμένης σε δωρεάν ή φτηνό χρήμα οδήγησαν στην καταστροφή του παραγωγικού δυναμικού και δεν δημιούργησαν ένα καινούργιο. Και όταν η φούσκα έσκασε, πανικόβλητες κυβερνήσεις υιοθέτησαν, αγκάλιασαν, δέχτηκαν ένα πρόγραμμα σκληρής λιτότητας, ανίκανες να δώσουν τις δικές τους απαντήσεις. Αλλά και αυτό το σκληρό πρόγραμμα το υλοποίησαν με το χειρότερο τρόπο, αρνούμενες τις μεταρρυθμίσεις οι οποίες θα έπλητταν το πελατειακό τους κράτος, τους πελάτες τους, μεγάλους ή μικρούς. Και να το ξαναπώ: Ένα πρόγραμμα σκληρής λιτότητας που δεν συνοδεύεται από ανάπτυξη δεν δίνει διέξοδο. Αυτό που χρειάζεται λοιπόν είναι εξασφάλιση των μεταρρυθμίσεων, συνέχιση του προγράμματος της στήριξης χωρίς όμως τα κοινωνικά άδικα μέτρα που είναι και αναποτελεσματικά. Και αυτές τις μεταρρυθμίσεις θα τις κάνει η Ευρώπη μαζί με την ελληνική κυβέρνηση, η οποία ήδη δίνει σημεία ρεαλισμού, απομακρυνόμενη από το αδιέξοδο της προεκλογικής της ρητορείας. Και δεν αναφέρομαι φυσικά στην ακροδεξιά συνιστώσα, η οποία μόνο αηδία μπορεί να προκαλέσει, και δεν υπάρχει κανένας λόγος η Αριστερά και η κυρία Zimmer να τη στηρίζει με τέτοιο τρόπο. (Ο ομιλητής δέχεται να απαντήσει σε ερώτηση με „γαλάζια κάρτα“ (άρθρο 162 παράγραφος 8 του Κανονισμού)) Alessandra Mussolini (PPE),
domanda „cartellino blu“
. – Il voto va sempre rispettato, questa è una condizione fondamentale. Io mi auguro che, di fronte a tanta austerità che è stata imposta alla Grecia, la Commissione sappia lo stato di povertà degli Stati membri perché, come è stato un problema ed è per la Grecia, può essere un problema anche per altri Stati emergenti, quali l'Italia. Quindi mi auguro che la Commissione e i Commissari sappiano molto bene quali sono le condizioni della popolazione greca. Μιλτιάδης Κύρκος (S&D),
απάντηση „γαλάζια κάρτα“
. – Δεν κατάλαβα την ερώτηση, κύριε Πρόεδρε, αλλά θα ήθελα να δηλώσω πως είμαι σίγουρος ότι, όπως όλοι μας, έτσι και τα ευρωπαϊκά όργανα γνωρίζουν την κατάσταση του ελληνικού λαού, όμως γνωρίζουν επίσης ότι ένα πρόγραμμα που εξασφαλίζει την ανάπτυξη είναι ο μόνος δρόμος για να βγούμε από αυτό τον φαύλο κύκλο. Δεν υπάρχει κανένας άλλος και αυτό αναζητούμε. Claude Moraes (S&D). - Mr President, as the final speaker listed, and having listened to the contributions, I want to say two things. Firstly, we need to learn the lessons of what has happened with regard to the anti-terrorism part of what will be discussed at the informal Council; and secondly we must stay united. Why should we be united on the anti-terrorism fight? First of all, as many people have said, while we are dealing with the Passenger Name Record (PNR) scheme, there is almost a disproportionate concentration on it. Parliament has moved swiftly on this, so we have shown our commitment today, and within a few minutes we will vote on PNR. Yes, it is controversial because the last terrorist outrage, before what we saw on the streets of Paris, was in 2005 in London, and we have since produced the Data Retention Directive, and we have to learn the lessons of what happened. We need legislation which is worthy of our citizens and worthy of this House, and which will stand the tests of time and the European Court of Justice. We have to learn the lessons. So Parliament will move swiftly, but that means that we must be united, and that the Council must do its job. It means that Europol and the Europol Regulation must happen. It means that the data regulation package, which underpins so much of what will happen with PNR, must also happen. You do your job, Council, and the Commission – so eloquently represented by Mr Timmermans – will be there to help us through this, through the informal Council and through our job. That means being unified because, at the end of the day, terrorism is an attack on our security and an attack on life, but if we are united we will have helped our citizens through a profoundly challenging moment in our history. We cannot do that if we do not see the institutions working together. What will that mean in terms of learning other lessons? It means that the causes of radicalisation, and all the other tools in our toolbox aside from PNR, must be our business, as we learn the lessons and cooperate. If our citizens see this, they will see first that we have learned the lessons and then that we can remain united. We will still have differences – this is not a perfect resolution that we will be voting on in a few minutes' time – but we will have done a service to our citizens in the end. Procedura „catch-the-eye“ Czesław Adam Siekierski (PPE). - Panie Przewodniczący! Omawiamy trzy zasadnicze problemy. Pamiętajmy, że terroryzm ma swoje uwarunkowania i korzenie zewnętrzne, ale jest także efektem naszych błędów i zaniechań w Europie. Problem drugi: kryzys w Grecji nie rozwiąże się sam. Może to zrobić tylko Grecja przy wsparciu Unii. Unia nie może mówić: nie, a Grecja – stawiać zbyt kosztownych warunków. Trzeba wspólnych działań, reform i porozumienia. Inaczej podobna sytuacja wystąpi w innych częściach Europy. Największym zaniechaniem Unii wobec Ukrainy był brak wsparcia reform w tym kraju i bardzo skromna pomoc humanitarna. W historii jest tak, że często trzeba z konieczności wybierać mniejsze zło. Czasami trudne ustępstwa nawet wbrew sobie i dziś należy podjąć dla obrony państwowości i możliwości rozwojowych kraju. Tylko rozwijająca się Ukraina będzie atrakcyjna dla powrotu w przyszłości. (Przewodniczący odebrał posłowi glos) Ana Gomes (S&D). - Mr President, terrorism is being financed through tax havens while the EU governments and institutions look the other way. Injustice, outrage and terror are what EU taxpaying citizens feel in the face of the Lux Leaks and Swiss Leaks revelations. Will the Council and the Commission finally act against this terror? No other strategy against terrorism will work if we do not ditch the blind austerity that has been strangling growth in Europe and fuelling unemployment, social exclusion and the nihilist ideology driving young Europeans to fight with Daesh – and training closer than ever now in Libya. Terror and destruction is what the Greeks, and the EU, will face if a negotiated solution is not found urgently to enable the Greeks to breathe and to work to pay debts. Last but not least, terror is what the Ukrainians are facing. We do not simply want old Europe and old Russia negotiating over Ukraine. Out of Minsk we want peace for all of Europe. Marek Jurek (ECR). - Panie Przewodniczący! Dzisiejsze rozmowy w Mińsku będą miały miejsce w dniu szczególnym dlatego, że dokładnie w 70. rocznicę układów jałtańskich. 70 lat temu tamte układy stanowiły nie tylko upokarzający akt słabości Zachodu, ale również drastyczne pogwałcenie praw człowieka milionów ludzi w Europie Środkowej. Mówię o tym dzisiaj, bo skutki tamtej hańby ciągle jeszcze trwają. To, że nasz Parlament nie chciał przypomnieć o tym stanowi niestety smutny akt pogardy w stosunku do naszej historii i milionów ludzi żyjących w połowie państw Unii Europejskiej. Mam tylko nadzieję, że jutro, po dzisiejszych rozmowach w Mińsku, będziemy z czystym sumieniem mogli powiedzieć, że nie wzięliśmy udziału w nowej Jałcie. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, ono što svakako želim napomenuti je ono što će se zbivati sutra. Sutra je zaista posljednja šansa da dođemo do mira i sve ono što danas želimo govoriti o Ukrajini je svakako da sutrašnji sastanak treba biti sastanak dogovora, sastanak kompromisa i sastanak iz kojega će svi zajedno izaći jači, hrabriji, jer ostvariti mir, osvojiti mir je ustvari prava hrabrost. Ono što želim podvući je rečenica koju je jučer rekla gospođa Mogherini, a odnosi se na to da jedno od rješenja koje uključuje mir u Ukrajini je svakako i decentralizacija. To je način na koji se može riješiti dio problema i siguran sam da ako se uključi i taj koncept, a decentralizacija i supsidijarnost su dio europskih vrijednosti, to može biti vrlo korisno za ukrajinski narod. Νεοκλής Συλικιώτης (GUE/NGL). - Το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο δεν μπορεί να αγνοεί τις εξελίξεις στην Ελλάδα. Οφείλει να συζητήσει τα προβλήματα του ελληνικού λαού και να σεβαστεί την ετυμηγορία του κατά του Μνημονίου και υπέρ μιας κοινωνικής αναπτυξιακής πολιτικής. Και δεν μπορεί ο κ. Weber να αμφισβητεί συνεχώς, με μια αντιδημοκρατική και απαράδεκτη προσέγγιση, τα αποτελέσματα των εκλογών και ότι ο ελληνικός λαός ανέδειξε με την ψήφο του την κυβέρνηση Τσίπρα. Επιτέλους, σεβαστείτε τη Δημοκρατία, κύριε Weber! Η συνεχιζόμενη υπονόμευση των προσπαθειών του ελληνικού λαού να απαλλαγεί από το βραχνά της λιτότητας και του μη βιώσιμου χρέους πρέπει να σταματήσει. Το ίδιο και οι εκβιασμοί. Πρέπει να γίνουν επιτέλους αποδεκτά τα λογικά και δίκαια αιτήματα της κυβέρνησης Τσίπρα. Οι αγώνες του ελληνικού λαού είναι υπόθεση όλων μας. Εάν πετύχει η προσπάθεια της χώρας, το όφελος θα είναι για όλους τους δοκιμαζόμενους λαούς της Ευρώπης, που πλήττονται από τις μνημονιακές πολιτικές της λιτότητας, της ανεργίας και της φτωχοποίησης. (End of catch-the-eye procedure) Frans Timmermans,
First Vice-President of the Commission
. - Mr President, I have listened very carefully to the honourable Members' contributions. I have a few comments to make in reaction to what was said. First of all, do not get me wrong: the Passenger Name Record (PNR) scheme is not the solution to all our problems. PNR is no more than a building block in a huge construction that we need in order to fight radicalisation and terrorism in Europe. Mr Lamassoure hit the nail on the head when he said that we need a European PNR scheme because the alternative will be that Member States will take individual steps, and that is not a good alternative. However, I also believe that we need to put more effort into improving the situation of data protection at European level. Here again, I believe it is better to act collectively in order to make sure that our citizens' fundamental rights are guaranteed at European level. That is why I believe we need increased efforts on data protection reform. Moving on to the issue of Greece, so much was said about that, and I want to repeat that the Commission is open for dialogue with Greece – on the basis of respect for the Greek people – to look for common solutions. I have to tell you that I was thinking back exactly 40 years to when I was 13 years old and one of my first moments of political consciousness was that I saw the Greek people getting rid of a very ugly military regime that had trampled on their freedoms and rights. From that moment on, we saw European solidarity. It was the efforts of the Council of Europe at the time that helped the Greek people rid themselves of dictatorship. It is too easy to say that there has been no solidarity with the Greek people since then because, for me personally, those 40 years have been marked by the fact that there was a conscious decision by the Greek people for Europe and a conscious decision by Europe to stand next to Greece: to reform and to improve the situation of its citizens. That, in my view, has not changed. So even though there might be a huge debate about the merits of the programmes and the merits of what was done in the past, I would not accept a caricature narrative that the people elsewhere in Europe have not shown solidarity with Greece in the past couple of years. It is not right to say that. There has been a show of solidarity, including by other people in Europe living in conditions not much better than those of the Greeks themselves. That solidarity – if it is up to the Commission – will not change. Moving finally to the issue of fundamental values – and I do not like to put frames on political parties and call them „extreme left“ or „extreme right“ – let us look at facts and at declarations. It is not, I believe, asking too much of Ms Zimmer to look too at certain utterances by a coalition partner of one of her parties, in this case in Greece. Is it not part of the duty of a coalition partner to tell another partner that, in Europe, we do not say that Jews do not pay taxes? It is not a contribution to tolerance or respect in Europe to say such things. We in Europe, in the European Parliament, in European political parties, do not accept homophobia as an institutional element in another political party. We will oppose that in discussion with coalition partners. I do not think this is too much to ask of a political party which calls itself left-wing. It is not too much to ask if you look back at our European history. It is not too much to ask if you look at what the colonels and their regime did to the Greek people 40 years ago. (Applause) Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - Mr President, this morning's debate spared no emotions. Divisions of views among the political groups reflect general divisions of views in Europe, and this is clear evidence that we need to continue our discussions to find a compromise. I have listened attentively to the debate and will ensure that the issues and points raised will be relayed to President Tusk. Meanwhile, I will use the opportunity to reply to some points raised during the debate. As we are short of time, unfortunately, I will not be able to reply to all the points. Many of you referred to the situation in Greece. The Eurogroup is meeting tonight and will address this question. I understand that the Eurogroup President will brief leaders tomorrow. It will also be the first time Prime Minister Tsipras meets his European Council counterparts. The Eurogroup then meets again on 16 February. All in all, we agree that existing agreements should be respected. At the same time, I believe we all agree that Greece is facing profound challenges. It is important to find a solution that will bring Greece back to the path of economic growth. I also believe you will all agree that a solution found for Greece will have to be accepted by all parties. I will dare to compare the EU to a marriage. You bind yourself to someone for better or for worse. You have your disagreements, but in a good marriage you survive the storm, being stronger and wiser, and so should the Union. Exclusion will not lead to a solution. We should not lose sight of our common goals: stability and unity. We have heard many critical remarks addressed to Greece this morning. However, Greece is not the only country in the EU to have a high debt level. The level of public debt in the eurozone in general is very high and it is rising. It is expected to be more than 94% this year – well over the 60% laid down in our Stability and Growth Pact. High debt levels hamper growth in the European Union. We all agree that bringing back growth is the most important challenge we face today. The right policy mix is the answer. The commitment to boosting investment is a step in the right direction. We need to accelerate the implementation of structural reforms in order to strengthen Europe's competitiveness and growth. It is essential that our public spending should stay on a sustainable path. Today we discussed possible steps to fight against terrorism. I would like to refer once again to the informal Justice and Home Affairs (JHA) ministerial meeting in Riga on 29 January and to the General Affairs Council meeting yesterday, where Member States reiterated the need to put in place an EU Passenger Name Record (PNR) system. We, as the Presidency, are convinced that you understand how crucial PNR information is in detecting travel movements and patterns, and, in particular, monitoring and identifying foreign terrorist fighters and returnees. We believe that the growing number of Member States setting up national PNR systems is in itself a valid reason for harmonisation at EU level. If we fail to do this it might lead to incompatible national systems with very different levels of data protection. We understand that this is a difficult issue for some of you, but we are encouraged by the more positive comments made by several Members. We recognise the importance of the data protection package and the relevant instruments. We believe that, in the digital age, a single data protection regulation will strengthen data protection in Europe. The Latvian Presidency will devote significant efforts to the regulation of data protection, with the aim of achieving a general approach during the JHA Council in March. At the same time we recognise the difficulties of the remaining issues and of horizontal questions. Once a general approach is reached, we will start a trialogue with Parliament. I fully share the view expressed by Mr Weber and Mr Kamall that we need to tackle the problem of propaganda and radicalisation. To address the factors underlying radicalisation we shall seek to develop a comprehensive cross-sectoral approach involving all the policies concerned, including measures to promote a culture of inclusion and tolerance through, for instance, education, youth, social and regional policies. The issue of communication in the context of combating foreign terrorist fighters is challenging and sensitive. We all recognise that the internet plays a central role in radicalisation and in the recruitment of potential foreign terrorist fighters. Distinguished Members, as many of you mentioned, all our thoughts are today with Ukraine. We are, I hope, in a negotiations window. Today further talks are due to take place in Minsk. It is difficult to discuss this today as the situation is so fluid. Obviously the Council and all the EU institutions support the ongoing diplomatic efforts and I hope they will deliver progress for the population on the ground in Eastern Ukraine and in a wider perspective. There is no alternative to a diplomatic solution to the crisis, based on respect for Ukraine's independence, sovereignty and territorial integrity. The EU is ready to assist in these diplomatic efforts. Finally, I would like to use the opportunity provided by this morning's debate to express our deep appreciation of the personal efforts made during the last few days by Mr Hollande and Ms Merkel in seeking a peaceful solution for Ukraine. We remain united in our efforts to withstand the aggressor. Europeans should not forget the tragic historic events of the 20th century. In this regard, our discussion tomorrow will continue in the presence of Mr Poroshenko, who has been invited by President Tusk to the informal meeting of Heads of State or Government. Honourable Members, the Council will work speedily with the other Union institutions to make sure that the EU leaders' policy guidelines are acted upon. Thank you very much for your attention. Presidente. - La discussione è chiusa. Dichiarazioni scritte (articolo 162) Tamás Deutsch (PPE),
írásban. – Az Európai Tanács 2012. pénzügyi évre vonatkozó zárszámadásának jelentéstevőjeként és a 2013. pénzügyi évre vonatkozó mentesítés néppárti felelőseként fontosnak tartom elmondani, hogy a Tanács és az Európai Tanács mentesítésével kapcsolatos intézményközi vita, mely évek óta a Költségvetési Ellenőrzési Bizottság és az Európai Parlament napirendjén szerepel, előreláthatóan az idei évben sem mozdul ki a holtpontról. Az intézmény mentesítését várhatóan idén is elhalasztja az Európai Parlament. Az intézményeknek közös érdeke, hogy rendezzék a vitás kérdéseket és a jövőben a Tanácsra azonos módon vonatkozzon a mentesítés, mint az Európai Unió többi intézményére. Jonás Fernández (S&D),
por escrito.
— El señor vicepresidente primero de la Comisión Europea ha expresado en su intervención relativa al Consejo Europeo informal del 12 de febrero de 2015 la necesidad de encontrar una solución adecuada al problema de la deuda pública griega. Grecia va a necesitar un nuevo programa de asistencia financiera multilateral a partir del 28 de febrero de 2015, ya que no puede conseguir financiación en los mercados financieros a tipos de interés razonables. Al mismo tiempo, es conveniente que las condiciones del nuevo préstamo sean más favorables que en el pasado en términos de tipo de interés y plazo de amortización, así como en lo relativo a la condicionalidad, la cual debe ser menos intrusiva e ideológica, y más volcada en la reforma de la administración pública y del sistema tributario, y en la lucha contra la corrupción. El Mecanismo Europeo de Estabilidad puede captar capital de los mercados financieros a largo plazo y a un tipo de interés muy bajo gracias a la política monetaria del BCE y la baja inflación. Asimismo, para preservar el necesario gasto en servicios sociales y lucha contra la pobreza y la exclusión social, es preciso reducir el objetivo anual de superávit presupuestario primario. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito.
– Este debate confirma a perenidade da santa aliança entre a direita e a social-democracia. Os matizes no discurso não escondem a convergência de posições. Vale para a Nova Democracia e o PASOK na Grécia, vale para PSD-CDS e o PS em Portugal. Àqueles que falam de investimento e crescimento, mas se recusam a aceitar a necessidade de renegociar as dívidas, perguntamos: como o querem fazer? Não querem, na verdade. Não pensam fazê-lo. Veja-se o caso de Portugal. Até 2020, o país pagará só em juros da dívida o triplo do que irá receber de fundos estruturais e de investimento da União Europeia. Que investimento é possível nestas condições? Não é. O bodo dos ricos à conta dos pobres continua. O programa de expansão quantitativa do aclamado Draghi, que nacionaliza os riscos das operações de compra de dívida soberana, mas reparte os lucros, põe países como Portugal a financiar a Alemanha, através dos juros cobrados sobre a sua dívida. Nada de novo: são os povos da periferia a pagar os ganhos do centro. A renegociação da dívida é necessária e inevitável, mas não é, por si só, suficiente. É necessário romper com as políticas, os instrumentos e os mecanismos da integração capitalista, intrinsecamente injustos, geradores de assimetrias e desigualdades. Hans-Olaf Henkel (ECR),
schriftlich.
– Vor allem die Redebeiträge der Kollegen zeigten parteiübergreifende Einigkeit über die Folgen einer verfehlten Einheitseuropolitik. Die Ursache dafür wurde übergangen. Viele Kollegen redeten über die schwerwiegenden Folgen der Sparpolitik für die griechische Bevölkerung, aber niemand darüber, dass diese eine logische Folge nicht nur unverantwortlicher Wirtschafts-, Fiskal- und Sozialpolitik früherer Regierungen Athens, sondern auch eines für die griechische Wirtschaft viel zu hohen Eurokurses ist. Auch die verheerenden politischen Folgen dieser „Friedenswährung“ wurden in der Diskussion sichtbar. Die einen warfen den Griechen vor, in früheren Jahrzehnten über ihre Verhältnisse gelebt zu haben. Gegen diese Einmischung verwahrten sich zu Recht nicht nur Griechen, Grüne und Sozialisten. Dass es solche Kritik an der Innenpolitik europäischer Partner vor der Einheitswährung nicht gab, fiel niemandem auf. Die anderen beschwerten sich leidenschaftlich über die ständige Einmischung Deutschlands in die inneren Angelegenheiten Griechenlands. Dass das ständige Hereinreden deutscher Politiker in die inneren Angelegenheiten anderer Staaten eine zwingende Folge der Einheitswährung ist, wurde ignoriert. Es bleibt der AfD vorbehalten, im EP die wahre Ursache der ökonomischen Misere in der Eurozone zu nennen. Wie man am Beispiel Griechenlands deutlich erkennt, führt der Euro nicht nur zu ökonomischen Verwerfungen, sondern immer öfter auch zu Zwist und Zwietracht in Europa. Robert Jarosław Iwaszkiewicz (EFDD),
na piśmie.
– Unia Europejska stanęła przed odpowiedzią na najważniejsze pytanie, pytanie dotyczące swojego istnienia. Doskonale widać, że znaleźliśmy się w klinczu, w którym nie możemy podejmować żadnych decyzji. Klinczu, który sparaliżował Europę, zsyłając wiele państw członkowskich w otchłań kryzysu ekonomicznego. Co nam zostaje? Unia dwóch biegunów podzielona między strefę euro oraz państwa poza nią albo odważna, perspektywiczna decyzja w postaci zmiany traktatów oraz rozpadu politycznego Unii Europejskiej i transformacji w unię gospodarczą – europejską strefę wolnego handlu bez naleciałości politycznych decyzji. Koniec Parlamentu Europejskiego, Komisji Europejskiej oraz zbędnych instytucji w postaci Komitetu Regionów i Komitetu Ekonomiczno-Społecznego będzie nowym otwarciem dla Europy. Pozwoli na szybki rozwój gospodarczy nieograniczony nadmierną administracją oraz przepisami. Dziś wzrost PKB w Europie powoli zbliża się do poziomu 1% rocznie, tymczasem Chiny, Brazylia czy USA notują roczny wzrost na poziomie 3–5%. Naturalna energia i przedsiębiorczość Europejczyków blokowana jest przez nieżyciową administrację oraz rozrost biurokracji. Dlatego tylko odważna decyzja może spowodować powrót Europy na ścieżkę trwałego rozwoju gospodarczego i prosperity Europejczyków. W ostatnich wyborach do PE obywatele masowo poparli eurosceptyków, dając zielone światło dla takich rozwiązań. Juan Fernando López Aguilar (S&D),
por escrito.
– El señor vicepresidente primero de la Comisión Europea ha expresado en su intervención relativa al Consejo Europeo informal del 12 de febrero de 2015 la necesidad de encontrar una solución adecuada al problema de la deuda pública griega. La República Helénica va a necesitar algún tipo de asistencia financiera multilateral a partir del 28 de febrero de 2015, ya que no puede conseguir financiación en los mercados financieros a tipos de interés razonables. Al mismo tiempo, es conveniente que las condiciones de esa financiación sean más favorables que en el pasado en términos de tipo de interés y plazo de amortización, así como en lo relativo a la condicionalidad, la cual debe ser menos intrusiva e ideológica, y más volcada en la reforma de la administración pública y del sistema tributario, y en la lucha contra la corrupción. El Mecanismo Europeo de Estabilidad puede captar capital de los mercados financieros a largo plazo con un tipo de interés muy bajo gracias a la política monetaria del BCE y la baja inflación. Asimismo, para preservar el necesario gasto en servicios sociales y lucha contra la pobreza y la exclusión social, es preciso reducir el objetivo del superávit presupuestario primario. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito.
– La decisión del BCE sobre los bonos griegos es un acto que trasciende el lenguaje técnico del que se reviste. Es un mensaje político con graves consecuencias para el sistema financiero y la liquidez del Estado griego. ¿Qué Europa es esta que se moviliza contra la voluntad de sus pueblos? ¿Qué Europa es esta que en España apoya a un Gobierno enemigo del trabajo, mientras que ataca aquellos Gobiernos que desde la izquierda elaboran un proyecto distinto: ayer en Chipre, hoy en Grecia? Europa debe escuchar la decisión del pueblo griego: reducir la carga de una deuda insostenible y liberar recursos para luchar contra la emergencia humanitaria que la Troika ha provocado, restituyendo el lugar esencial del Estado en la provisión pública, los servicios sociales y la regulación laboral. Europa tiene en sus manos la flexibilización de los objetivos de déficit, el canje de la deuda y el apoyo técnico al Gobierno griego. Más aún, dispone de sus presupuestos y competencias para luchar por la armonización al alza de la fiscalidad y las normas laborales, la cohesión social y la convergencia productiva. Esa es la elección de Europa: democracia o neoliberalismo. Csaba Molnár (S&D),
írásban.
– Görögország problémái – ahogy az várható volt – nem oldódtak meg egy csapásra a radikális baloldali Sziriza győzelmével annak ellenére, hogy számos európai politikus üdvrivalgásban tört ki. Meggyőződésem, hogy baloldalinak lenni nem azt jelenti, hogy a felvett hitelt nem fizetjük vissza. A baloldaliság nem abban leledzik, hogy akkor is többet ígérek, amikor az államadósság a nemzeti össztermék majd kétszerese. Persze való igaz, hogy az elmúlt években Európa jobboldali vezetői elérték a társadalom tűrésküszöbét: több megszorítást nem bírnak el a görögök, amikor a fiatalok több mint fele munkanélküli és a görög kivándorlás méretei a válság évei óta csak a magyarhoz hasonlíthatóak. Azonban hét évvel a válság kitörését követően a görög gazdaság is kezdi az élet jeleit mutatni: 2015-ben a Bizottság szerint 3%-kal, 2016-ban pedig majd 4%-kal növekedhet. Spanyolország gazdasága a sötét évek után újra növekszik, Portugália kezd stabilizálódni. Nem mondhatjuk azt több millió európai polgárnak, hogy az áldozatvállalásuk felesleges volt, van másik út is. A jobb élethez több teljesítményre van szükség. A Sziriza népszerűsége egyedül abból adódik, hogy még sosem viselték a kormányzás felelősségét. Ha a görög miniszterelnök tovább folytatja ígérgető, realitásokat nélkülöző politikáját, csillaga hamar leáldozik, fájdalmas kijózanodás következik. Üzenet ez minden magát demokratikusnak mondó ellenzik pártnak Magyarországon is. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito.
– Após a reunião do Eurogrupo, em que os 18 países da zona euro não chegaram a acordo sobre uma solução para a crise económica e financeira da Grécia, realiza-se nos próximos dias uma reunião de Chefes de Estado e Governo da União Europeia em que o assunto volta a ser discutido. Espero que os líderes europeus cheguem a um acordo de financiamento e que a Grécia seja parte integrante da zona euro, permanecendo na moeda única e no sistema monetário europeu. Na sequência dos ataques de Paris, desafio os Estados-Membros ao empenhamento de trabalho em conjunto e a cooperarem mais ativamente para combater o terrorismo. Entendo ainda que os esforços empreendidos nos últimos dias por vários líderes para assegurar a paz na Ucrânia assumem uma importância crucial estratégica. Contudo, julgo que, caso seja necessário, deveriam estar já em marcha ou pelo menos deveriam estar já otimizadas novas medidas que assegurem a paz como um dos pilares de sustentabilidade da União Europeia. Christine Revault D'Allonnes Bonnefoy (S&D),
par écrit.
– Les organisations terroristes cherchent à ébranler les fondations de notre démocratie et à attaquer nos valeurs fondamentales. Afin de faire face à cette menace, l'Union européenne et ses États-membres partagent la responsabilité d'assurer la protection des citoyens européens et de leur permettre de vivre en paix et en sécurité. Les sociaux-démocrates européens défendent une approche coordonnée pour répondre à ce défi global d'une ampleur inégalée. Une stratégie axée sur la prévention de la radicalisation, le contre-terrorisme et la poursuite en justice des responsables. Une réponse qui respecte l'équilibre essentiel entre la liberté et la sécurité. Nous attendons de la part du Conseil des mesures concrètes pour renforcer la coopération européenne contre le terrorisme. Il s'agit tant d'utiliser au mieux le potentiel des instruments existants que de réfléchir à des dispositifs qui pourraient avoir une réelle valeur ajoutée, comme le PNR européen, à condition qu'ils respectent pleinement nos droits fondamentaux. L'urgence est aussi à plus d'inclusion sociale et d'intégration, à la promotion du vivre-ensemble, de la solidarité et de la tolérance, en tout premier lieu à l'école. Notre détermination et notre unité doivent être sans failles pour réussir ensemble à surmonter cette épreuve. Notre Europe n'en ressortira que plus forte et déterminée. Alfred Sant (S&D),
in writing.
– The informal Council has really two items on its agenda – the situation in the Ukraine and Greece. The latter could be as dangerous as the former, unless it is treated with farsightedness. At the initial stages of negotiations with Greece, if any take place, brinkmanship could fast become the order of the day. If taken too far, this could lead to an unforgivable collapse. Governments which have lent billions of their citizens' monies cannot be expected to write off those amounts overnight. However the people of Greece cannot be expected to give up for too long the prospects of a decent life. They only have one to live. The bailout plan for Greece has not worked. It has imposed too many sufferings on the Greek people. Therefore it must be radically restructured. Perhaps too the eurozone has to be restructured over the medium term even if this will initially appear to be a weakening of the EU's immense soft power in Europe and elsewhere. If negotiations with Greece are to go beyond brinkmanship, the values that must be asserted need to go beyond technical considerations to tap the sources of a meaningful solidarity. Theodor Dumitru Stolojan (PPE),
in scris.
– În legătură cu negocierile dintre Comisia Europeană, Fondul Monetar Internațional și Grecia, doresc să precizez următoarele: 1) datoria enormă pe care Grecia o are este o responsabilitate atât a debitorului (Grecia), cât și a creditorilor ; 2) Grecia ca țară nu poate fi declarată în faliment; aceasta poate înceta plățile în contul datoriei; 3) în orice negociere între creditori și un debitor-țară se pleacă de la cerința stabilirii unui echilibru între capacitatea debitorului de a genera venituri și serviciul de achitare a datoriei în timp și sume; 4) în consecință, creditorii și Grecia trebuie să analizeze din ce cauze programul inițial de reformă și finanțare a datoriei Greciei nu a dat rezultatele așteptate și să ajusteze acest program la noua realitate. Marco Valli (EFDD),
per iscritto.
– Al centro del vertice informale dei capi di Stato c'è il senso di un'Unione sempre più incapace di esercitare una credibile azione comune contro le minacce interne ed esterne alla propria stabilità politica, sociale e economica. La lotta al terrorismo, il conflitto ucraino e l'evidente crisi della governance economica sono problemi cui evidentemente un'eurocrazia dominata dalla dimensione economica e asservita agli interessi finanziari non può dare una risposta adeguata. Queste grandi sfide richiedono invece una vera leadership politica europea e una visione lungimirante in grado di mettere al centro i bisogni e la dignità dei cittadini europei, la coesione sociale e la solidarietà tra Stati membri. Il vero banco di prova sarà la Grecia, che ha chiesto un chiaro cambiamento nel segno della solidarietà, ponendo l'UE di fronte al dilemma se continuare a preservare a tutti i costi gli interessi delle grandi creditori, oppure se cominciare finalmente a dare ascolto alle esigenze di una popolazione strangolata dalle politiche di austerità che ha espresso un netto rifiuto degli accordi imposti dalla Troika. In fondo, il futuro dell'Unione si gioca qui, perché ignorare la richiesta della Grecia significherebbe non solo calpestare il principio della democrazia, ma anche tradire tutti i valori su cui si fonda il progetto di integrazione. Marco Zanni (EFDD),
per iscritto.
– Noi oggi, qui al Parlamento europeo, dovremmo sedere come garanti della democrazia in Europa, espressione e rappresentanza dei cittadini che hanno voluto sceglierci e hanno riposto in noi la loro fiducia, e anche la loro speranza. È questo il motivo per cui non possiamo né dobbiamo fingere che quanto stia succedendo in Grecia non sia gravissimo e non riguardi da vicino tutti noi. Con la decisione della scorsa settimana, la BCE ha infatti voluto mettere la Grecia spalle al muro, dando uno schiaffo al popolo greco che con le recenti elezioni aveva dato un segnale forte di cambiamento. È una chiara dimostrazione che in questa Europa non contano i cittadini e le elezioni, ma siamo tutti schiavi di decisioni prese a Berlino o Francoforte. Questa azione della BCE rischia di minare alle basi il concetto stesso di democrazia. Non è ammissibile stare fermi di fronte a quanto sta succedendo, non possiamo accettare che questa sia la normalità. Noi siamo col popolo greco e le sue scelte, non bisogna piegarsi ai diktat di Merkel o Draghi. L'Europa non può e non deve essere tutto questo. PRESIDENZA DELL'ON. DAVID-MARIA SASSOLI Vicepresidente 9.   Hlasování Presidente. - L'ordine del giorno reca il turno di votazioni. William (The Earl of) Dartmouth (EFDD). - Mr President, I have a point of order which is this: may I congratulate the Parliament on the fact that yesterday there were no votes? In consequence, the peoples of the nation states of Europe had one whole day without yet more job-destroying regulation and rules from this place imposing austerity. (Applause) 9.1.   Ochranná opatření stanovená v dohodě s Islandem (A8-0031/2014 – Andrzej Duda) (hlasování) 9.2.   Antidumpingová a antisubvenční opatření (A8-0033/2014 – Andrzej Duda) (hlasování) 9.3.   Kombinovaný účinek antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními (A8-0032/2014 – Andrzej Duda) (hlasování) 9.4.   Společná pravidla dovozu (A8-0040/2014 – Andrzej Duda) (hlasování) 9.5.   Společná pravidla vývozu (A8-0035/2014 – Andrzej Duda) (hlasování) 9.6.   Přistoupení Gabonu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0007/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.7.   Přistoupení Andorry k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0004/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.8.   Přistoupení Seychel k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0006/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.9.   Přistoupení Ruské federace k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0008/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.10.   Přistoupení Albánie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0002/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.11.   Přistoupení Singapuru k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0003/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.12.   Přistoupení Maroka k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0005/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.13.   Přistoupení Arménie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0009/2015 – Heidi Hautala) (hlasování) 9.14.   Ověřování pověřovacích listin (A8-0013/2015 – Pavel Svoboda) (hlasování) 9.15.   Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (A8-0001/2015 – Inés Ayala Sender) (hlasování) — Prima della votazione: Inés Ayala Sender,
Ponente
. - Señor Presidente, perdonen por interrumpir un minuto. Solo quería que ustedes supiesen que con el voto de hoy vamos a adoptar un instrumento legal para salvar vidas humanas por el que, nos dicen los expertos del ETSC, se va evitar la muerte de entre 350 y 400 personas al año. Imagínense: el equivalente a un avión lleno de personas que no morirán en las carreteras europeas. Europa también es útil para esto. Desde aquí quiero dar las gracias y rendir homenaje a las asociaciones de víctimas y familiares de víctimas de accidentes viarios, así como a las autoridades de tráfico, que nos han acompañado en estos siete años intensos de trabajo. Va por ellos. 9.16.   Dohoda o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu mezi EU a Senegalskou republikou (A8-0010/2015 – Norica Nicolai) (hlasování) 9.17.   Zpráva Senátu USA o používání mučení ze strany CIA (B8-0098/2015, RC-B8-0123/2015, B8-0123/2015, B8-0133/2015) 9.18.   Protiteroristická opatření (B8-0100/2015, RC-B8-0122/2015, B8-0122/2015, B8-0124/2015, B8-0125/2015, B8-0126/2015, B8-0127/2015, B8-0132/2015) 9.19.   Prodloužení mandátu Fóra pro správu internetu (RC-B8-0099/2015, B8-0099/2015, B8-0121/2015, B8-0130/2015, B8-0131/2015) (hlasování) 9.20.   Označování země původu složek masa u zpracovaných potravin (B8-0097/2015) (hlasování) 9.21.   Činnost Smíšeného parlamentního shromáždění AKT–EU (A8-0012/2015 – Charles Goerens) (hlasování) Presidente. - Con questo si conclude il turno di votazioni. 10.   Vysvětlení hlasování 10.1.   Ochranná opatření stanovená v dohodě s Islandem (A8-0031/2014 – Andrzej Duda) Dichiarazioni di voto scritte Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo con Islandia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Louis Aliot (NI),
par écrit. — Ce point de l'ordre du jour se limite à une codification pure et simple des textes existants sur les mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande, règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972. Il n'y a en l'espèce aucune modification de substance des textes datant de 1972. Ne pouvant m'opposer à cette recodification, mais ne soutenant pas le principe d'obligation de transposition du texte en droit interne, il m'a semblé opportun de m'abstenir. Martina Anderson (GUE/NGL),
in writing
. - I voted in favour of this proposal as its implementation will provide for greater legal certainty and clarity. The proposal relates primarily to the codification of legal texts. This is important because if you do not codify texts, the several amended former versions of the texts remain. Codification is, in a nutshell, a simplification. Any proposal that provides greater legal clarity and transparency should be welcomed, as it is the complex nature of such texts that frequently leads to unnecessary legal challenges, often at the taxpayers' expense. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Bei dem Vorschlag handelt es sich um eine reine Kodifizierung ohne inhaltliche Änderung der zugrunde liegenden Rechtsakte. Dieser Kodifizierung müssen das Parlament und der Rat zustimmen, und aus diesem Grund habe ich für diesen Vorschlag gestimmt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — La codification proposée permet à un nouveau règlement de remplacer les actes précédents, par souci de clarté et de mise à jour. Mais le recours à la voie des actes d'exécution n'est pas nécessaire. Étant opposée par principe à de tels transferts de souveraineté, je me suis logiquement abstenue lors de ce vote. Les États membres sont compétents et davantage légitimes que la Commission pour évaluer la pertinence d'un cadre règlementaire existant, notamment lorsque celui-ci concerne des aides à l'exportation, élément relevant de la politique commerciale que je considère comme un outil essentiel de la politique économique souveraine des États membres. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — If these matters were coming before the European Parliament for the first time, we would be voting against because these matters should be within the competence of the Member States. Therefore to vote against is consistent with our position. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération. Ce nouveau règlement se substitue aux divers actes qui y sont incorporés. Il en préserve totalement la substance et se borne à les regrouper en y apportant les seules modifications formelles requises par l'opération même de codification. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą dėl apsaugos priemonių, numatytų susitarime su Islandija. Siūlymo tikslas – kodifikuoti esamus tekstus nekeičiant jų esmės. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Compte tenu des nombreuses modifications qui ont été apportées au règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil signé en 1972 et relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord avec l'Islande, la Commission souhaite procéder à la codification dudit règlement. Or, même s'il ne s'agit que „d'une codification pure et simple des textes existants“ dans un souci de clarté, je conteste à la Commission la légitimité de prendre des actes d'exécution ayant pour objet la codification de textes de droit international, prérogative naturellement dévolue aux États souverains. Voilà donc pourquoi je me suis abstenu. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — Un accord a été signé en 1972 entre la CEE et l'Islande. Concomitamment, des mesures de sauvegarde et conservatoires avaient été prévues dans un règlement. Celui-ci a été modifié à plusieurs reprises. La proposition vise, par souci de clarté et de transparence, à codifier le règlement de 1972 et ses modifications. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque cuenta con el informe positivo del grupo consultivo, que ha constatado que solo se trata de codificar el Reglamento (CEE) no 2843/72 del Consejo, de 19 de diciembre de 1972, relativo a las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y la República de Islandia, y que la propuesta no contiene modificaciones sustanciales. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – Ce rapport concernant les mesures de sauvegarde prévues à l'accord avec l'Islande fixe dans ce contexte les conditions uniformes d'exécution de ce régime, en conférant à la Commission des compétences d'exécution exercées en conformité avec le règlement (UE) no 182/2011 du Parlement européen et du Conseil (notamment dans le cas d'aides à l'exportation ayant une incidence directe et immédiate sur les échanges ou en cas de raisons d'urgence impérieuse). Je me suis abstenue sur ce texte car, même si je reconnais la légitimité de la Commission pour adopter des actes d'exécution immédiatement applicables, je pense que les États membres souverains sont les mieux à même de réagir efficacement dans ce cadre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La relazione Duda analizza le misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Islanda. Pur trattandosi di un testo di natura tecnica, non condivido le attuali politiche della Commissione europea in materia di accordi commerciali. Per questo motivo mi sono espressa con un'astensione. José Blanco López (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y la claridad del Derecho de la Unión, para que éste resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo a las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y la República de Islandia. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan sólo las modificaciones formales pertinentes. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Europos bendrijos ir Islandijos Respublikos susitarimo dėl apsaugos priemonių kodifikavimui. Dar 1987 m. balandžio 1 d. Komisija nusprendė, kad visi ES teisės aktai, kurie buvo iš dalies pakeisti ne daugiau nei dešimt kartų, turėtų būti kodifikuojami ir pabrėžė, kad šis reikalavimas yra minimalus ir kad Komisijos padaliniai turėtų stengtis parengti kodifikuotas tekstų, už kuriuos jie yra atsakingi, redakcijas per trumpesnį laikotarpį siekdami užtikrinti, jog jų nuostatos būtų aiškios ir lengvai suprantamos. Tokia praktika Europos teisėkūroje priimta tam, kad ji taptų suprantamesnė ir prieinamesnė piliečiams. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – Ce texte de codification fait suite à l'accord entre la CEE et l'Islande signé le 22 juillet 1972. Classiquement, des clauses de sauvegarde et des mesures conservatoires y sont prévues. La question de la légitimité de la Commission à adopter des actes d'exécution immédiatement applicables reste ouverte. Si l'accord, du point de vue du droit international public, a été signé par la CEE et l'Islande, les États membres seraient mieux à même de réagir efficacement, en particulier face à des cas d'aides à l'exportation ayant une incidence directe et immédiate sur les échanges. Je me suis donc abstenue sur ce texte. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted in favour because I regard the agreement with Iceland as very productive and working correctly. Steeve Briois (NI),
par écrit. — La Commission a décidé de procéder à la codification du règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande. Sur le fond, l'accord permet aux États membres de réagir plus efficacement en cas non-respect par l'Islande des règles de l'accord. Cependant, je conteste à la Commission la légitimité de prendre des actes d'exécution ayant pour objet la codification de textes de droit international, prérogative naturellement dévolue aux États souverains. C'est pourquoi je me suis abstenu sur le vote de ce texte. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Adoptarea unei măsuri de salvgardare are la bază regulile convenite pe plan multilateral, luându-se în considerare, totodată, aplicarea acestor reguli în relațiile bilaterale, așa cum rezultă din reglementările interne sau acordurile specifice, preferențiale, negociate pentru reglementarea acestor raporturi. Regulile generale referitoare la specificul bilateral au în vedere, în special, procedura de urmat în cazul recurgerii la măsurile de salvgardare. Principalul element care creează premisele recurgerii la măsurile de salvgardare îl constituie creșterea importurilor și efectele acesteia, și mai puțin prețul practicat. În acest context, protejarea pieței unice a UE este esențială. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — La proposta si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modifiche sostanziali. Nonostante la natura esclusivamente tecnica delle modifiche, ho espresso voto di astensione rispetto ad aspetti di natura commerciale che non condivido. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La codification des textes législatifs est une sorte de compilation de différentes réglementations européennes qui abordent la même thématique. L'objectif est de simplifier et de rendre plus accessible la législation européenne. J'ai voté en faveur de ce rapport portant sur la codification des mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la communauté économique européenne et la République d'Islande. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo alle misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Islanda. Considerando che il voto in questione si è limitato a una mera codificazione dei testi esistenti, senza nessun tipo di modificazione sostanziale, il Parlamento europeo ha adottato la sua posizione in prima lettura facendo propria la proposta della commissione giuridica. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of this proposal as its implementation will provide for greater legal certainty and clarity. The proposal relates primarily to the codification of legal texts. This is important because if you do not codify texts, the several amended former versions of the texts remain. Codification is, in a nutshell, a simplification. Any proposal that provides greater legal clarity and transparency should be welcomed, as it is the complex nature of such texts that frequently leads to unnecessary legal challenges, often at the taxpayers' expense. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Con la presente proposta di regolamento le misure di salvaguardia contenute nel regolamento (CEE) n. 2843/72 vengono semplicemente codificate senza apportare alcuna modifica al testo normativo, come stabilito dal gruppo consultivo composto dai servizi giuridici del Parlamento, Consiglio e Commissione. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai préféré m'abstenir sur ce texte pour des raisons de cohérence. Certes, l'accord, du point de vue du droit international, a été signé par la CEE en 1972, c'est-à-dire à une époque où la Communauté économique européenne était encore une association de partenariat stratégique entre des États souverains. Cependant, quelle est la légitimité de la Commission européenne pour adopter des actes d'exécution immédiatement applicables? Encore une fois, la volonté supra-étatiste de l'Union se heurte au pragmatisme: les États-nations membres sont certainement les plus à mêmes de gérer ces clauses, en particulier face à des cas d'aides à l'exportation ayant une incidence directe et immédiate sur les échanges. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — L'accordo interistituzionale del 1994 prevedeva un'accelerazione delle codificazioni ufficiali dei testi normativi. Nel corso dell'esame della proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio volto a codificare il regolamento (CEE) n. 2843/72 del Consiglio, del 19 dicembre 1972, relativo alle misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Islanda, il gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione ha concluso di comune accordo che la proposta si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Attribuisco grande importanza alla semplificazione e alla chiara formulazione della normativa dell'Unione, affinché diventi più comprensibile e accessibile ai cittadini, offrendo loro nuove possibilità di far valere i diritti che la normativa sancisce. Ho votato a favore delle misure di salvaguardia previste nell'accordo con l'Islanda perché, con questo metodo di lavoro accelerato ai fini della codificazione ufficiale dei testi legislativi, sostituiscono il regolamento (CEE) n. 2843/72 con un nuovo regolamento che preserva la corretta sostanza degli atti oggetto di codificazione e apporta unicamente le modifiche formali necessarie ai fini dell'opera di legislazione. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — This is in the best interests of both the European Economic Community and the Republic of Iceland. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio foto favorevole in merito alla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo alle misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Islanda. La codificazione dei testi normativi rappresenta un iter indispensabile al fine di semplificare e agevolare la comprensione dei cittadini europei, garantendo cosi i principi cardine dell'Unione europea, come chiarezza e trasparenza e contribuendo all'effettiva attuazione delle disposizioni legislative. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The purpose of the proposal is to undertake a codification of Regulation (EEC) No 2843/72 of the Council of 19 December 1972 on the safeguard measures provided for in the Agreement between the European Economic Community and the Republic of Iceland. The new Regulation will supersede the various acts incorporated in it; this proposal fully preserves the content of the acts being codified and hence does no more than bring them together with only such formal amendments as are required by the codification exercise itself, so I voted in favour. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Questa relazione riguarda una proposta relativa alla codificazione del diritto dell'UE. Si tratta di una procedura tecnica prevista dall'articolo 103 del regolamento volta a verificare che la proposta di codificazione si limiti effettivamente ad una mera codificazione, senza modifiche sostanziali. Ogni proposta di codificazione viene preventivamente vagliata dai servizi giuridici della Commissione, Consiglio e del Parlamento. Le conclusioni di tale valutazione sono inviate poi alla commissione giuridica per essere validate e infine votate in plenaria per l'approvazione finale del Parlamento. Ho votato favorevolmente. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo con Islandia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — This resolution deals with the Agreement between the European Economic Community and the Republic of Iceland signed in 1972. The purpose of this proposal is to now take action and undertake a codification of Regulation (EEC) No 2843/72 on the safeguard measures provided for in this agreement. The new Regulation preserves fully the content of the acts being codified and hence does no more than bring them together. Due to the clear procedural nature of this exercise I voted in favour of it. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose la codification au sein du droit de l'Union européenne du règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la république d'Islande, modifié de façon substantielle en 1990 et en 2014. Les mesures de sauvegarde sont un instrument de défense commerciale permettant de protéger, sur une période entre quatre et huit ans, un secteur européen importateur et de lui donner le temps de s'adapter à une hausse considérable des importations. Je soutiens ce texte qui consiste en un simple exercice de codification du droit positif, sans modification de substance. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Cette codification des mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande est la bienvenue. Le règlement en question ayant été modifié de nombreuses fois, il était nécessaire d'y apporter une plus grande clarté. Je suis ainsi favorable à ces procédures qui facilitent la compréhension de la législation européenne. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Si la codification proposée permet à un nouveau règlement de remplacer des actes précédents par souci de clarté et de mise à jour, l'utilisation de la voie des actes d'exécution n'est pas nécessaire. Opposée à de tels transferts de souveraineté, je me suis abstenue lors de ce vote. Il apparaît par ailleurs que les États membres sont compétents et davantage légitimes que la Commission pour évaluer la pertinence d'un cadre réglementaire existant, notamment lorsque celui-ci concerne des aides à l'exportation, élément relevant de la politique commerciale que je considère comme un outil essentiel de la politique économique d'un État souverain. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε την κωδικοποίηση του συνόλου των κειμένων, διότι δε μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων, όπερ συνεπάγεται ότι πρέπει να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — En el contexto de „La Europa de los ciudadanos“, se concede gran importancia a la simplificación y claridad del Derecho de la Unión, que de esta forma resulta más accesible y comprensible para el ciudadano. Este objetivo no podrá lograrse mientras siga existiendo una gran cantidad de disposiciones que hayan sufrido diversas modificaciones, a menudo esenciales, y que se encuentren dispersas entre el acto original y los actos de modificación posteriores. Por tanto, el objeto de la presente propuesta, el cual es proceder a la codificación del Reglamento (CEE) no 2843/72 del Consejo, de 19 de diciembre de 1972, relativo a las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y la República de Islandia, está en consonancia con la consideraciones citadas acerca de la claridad del Derecho de la Unión. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O objetivo da presente proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CEE) n.o 2843/72 do Conselho, de 19 de dezembro de 1972, relativo às medidas de proteção previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je me suis abstenu, car il ne saurait être question pour moi de donner une quelconque légitimité au processus de codification du droit européen. En effet, je conteste la supériorité du droit européen sur le droit national et ne voudrais par conséquent donner crédit, même dans le cas d'une procédure incidente, au fait de conférer au droit européen une référence qu'il n'a pas lieu d'avoir. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo deste relatório é a codificação do Regulamento (CEE) n.o 2843/72 do Conselho, de 19 de dezembro de 1972, relativo às medidas de proteção previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. Todos os atos devem ser codificados o mais tardar após 10 alterações, a fim de tornar a legislação da UE mais acessível e fácil de compreender pelo cidadão comum. Este objetivo não pode ser alcançado enquanto se verificar uma dispersão de numerosas disposições, alteradas em diversas ocasiões, muitas vezes de forma substancial, facto que obriga a uma leitura tanto do ato original como dos atos que o alteram. Por esta razão, e a fim de garantir a clareza e a transparência do direito, é necessária uma codificação das regras que tenham sido objeto de alterações frequentes. Por esta razão, esta é uma alteração eminentemente técnica. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados, introduzindo apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Non darò il mio avvallo al testo in quanto gli aspetti di natura commerciale dell'accordo ci vedono in antitesi rispetto alle politiche proposte dalla Commissione europea. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Η ψήφος μου είναι κατά των μέτρων διασφαλίσεων που προβλέπονται στη συμφωνία με την Ισλανδία, διότι η κωδικοποίηση του συνόλου των κειμένων δεν μας δίνει τη δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων και πρέπει, κατ' επέκταση, να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I am in favour of the proposal as it is a straightforward codification of existing texts, without any change in their substance. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Esprimo parere favorevole alla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio sulle misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica di Islanda. L'accordo interistituzionale del 1994 tra Parlamento europeo, Consiglio e Commissione, che spinge ad un'accelerazione del processo di codificazione del regolamento (CEE) n. 2843/72 del Consiglio, permette infatti di accedere ad un nuovo regolamento che sostituisce i diversi che incorpora, non modificandolo nella sostanza ma apportando solo modifiche formali al fine di una maggiore chiarezza e trasparenza della norma. La proposta di regolamento dell'accordo in questione permetterà pertanto, auspichiamo, di offrire certezza del diritto applicabile e maggiore tutela delle norme bilaterali di salvaguardia dell'accordo stesso. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the report on safeguard measures provided for in the agreement with Iceland, seeing that this concerns a purely technical measure aiming at the consolidation of legislation to react to recent developments, and the proposal fully preserves the content of the acts being codified. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — Je me suis abstenue sur cette proposition de règlement relative aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord avec l'Islande. Cette abstention ne tire pas sa source dans les mesures elles-mêmes, classiques dans ce type d'accord, mais parce qu'il est éminemment contestable que la Commission adopte des actes d'exécution relativement à ces mesures. À mon sens, ce sont les États membres qui sont les plus à même de réagir efficacement et rapidement, en particulier face à des aides à l'exportation ayant une incidence directe et immédiate sur les échanges. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted for this as it is consolidation of legislation in line with recent developments. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu uredbe Parlamenta i Vijeća o zaštitnim mjerama predviđenim u Sporazumu između Europske ekonomske zajednice i Republike Islanda zbog toga što prijedlog ne mijenja osnove postojećih tekstova, već se tiče samo njihove kodifikacije. Ovim putem pravni tekstovi Europske unije postaju pristupačniji građanima, odnosno jasniji i transparentniji. Prijedlog jamči izvjesnost prava, te smanjuje potrebu za istraživačkim radom pri traženju pravila koja su na snazi. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Si la codification proposée permet à un nouveau règlement de remplacer des actes précédents par souci de clarté et de mise à jour, l'utilisation de la voie des actes d'exécution n'est pas nécessaire. Opposé à de tels transferts de souveraineté, je me suis abstenu lors de ce vote. Il apparaît par ailleurs que les États membres sont compétents et davantage légitimes que la Commission pour évaluer la pertinence d'un cadre réglementaire existant, notamment lorsque celui-ci concerne des aides à l'exportation, élément relevant de la politique commerciale que je considère comme un outil essentiel de la politique économique d'un État souverain. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport, qui se limite à codifier le règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la république d'Islande. Cette codification du droit positif offrira plus de clarté et de transparence aux citoyens européens, qui doivent pouvoir accéder facilement aux dispositions législatives européennes. Eva Kaili (S&D),
in writing. — On the agenda item named „Safeguard measures provided for in the Agreement with Iceland“, we voted in favour because in our opinion the proposal is a straightforward codification of existing, valid legal texts, without any change in their substance, which help to improve economic relations between the EU and the Republic of Iceland. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Der Kodifizierungsvorschlag dient dem Ersatz der bereits am 19. Dezember 1972 durch den Europäischen Rat verabschiedeten Verordnung (EWG) Nr. 2843/72. Der Inhalt wird nur kodifiziert und nicht verändert. Aus diesem Grund ist dem Antrag zuzustimmen. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I supported the report as it is simply aiming at consolidation of legislation to react to recent developments. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione del collega Duda in quanto condivido lo scopo di questa proposta che intende avviare la codificazione del regolamento (CEE) n. 2843/72, relativo alle misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e l'Islanda. Condivido l'importanza e la necessità della semplificazione per giungere a sempre più chiare formulazioni della normativa comunitaria, affinché diventi più comprensibile e accessibile ai cittadini. Tale obiettivo non può essere realizzato fintanto che le innumerevoli disposizioni, modificate a più riprese e spesso in modo sostanziale, rimangono sparse, costringendo chi le voglia consultare a ricercarle sia nell'atto originario sia negli atti di modifica. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — La Commission veut codifier le règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 concernant les mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande. Sur le fond, cet accord permet aux États membres de réagir plus efficacement en cas non-respect par l'Islande des règles préalablement établies. Ceci étant, je récuse à la Commission la légitimité de prendre des actes d'exécution ayant pour objet la codification de textes de droit international, prérogative revenant aux États souverains. Je conteste cette position supranationale. Pour cette raison, je me suis abstenue sur ce texte. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo con Islandia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — El 22 de julio de 1972 se firmó un acuerdo entre la Comunidad Económica Europea e Islandia. En este sentido, las modalidades de aplicación de las cláusulas de salvaguardia y medidas cautelares son necesarias para garantizar la aplicación de este Acuerdo. El objetivo de esta propuesta es proceder a la codificación del Reglamento (CEE) no 2843/72 del Consejo sobre las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea e Islandia. El nuevo Reglamento propuesto respeta en su totalidad la sustancia y se limita a consolidar únicamente las modificaciones formales requeridas por la propia operación de codificación. Por todo ello, di mi voto favorable a esta propuesta. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Ovo izvješće o prijedlogu uredbe za cilj ima jasnoću i transparentnost koji su od ključne važnosti kako bi se ustalila kodifikacija zakonodavnih akata. U svrhu transparentnosti uredbi Europske unije, službena kodifikacija označava postupak kojim se ukidaju akti koji su predmet kodifikacije i zamjenjuje ih se jedinstvenim aktom. Svrha ovog izvješća o prijedlogu uredbe je kodificirati Uredbu Vijeća od 19. prosinca 1972. o zaštitnim mjerama predviđenim u Sporazumu između Europske ekonomske zajednice i Republike Islanda. Budući da se, prema mišljenju savjetodavne skupine pravnih službi Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije, ovaj prijedlog ograničava samo na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena i s obzirom da se savjetodavne skupine pozivaju na usvajanje stajališta u prvom čitanju, preuzimajući prijedlog Komisije, podržala sam ovaj prijedlog. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Duda σχετικά με την πρόταση κανονισμού του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου περί των μέτρων διασφαλίσεως που προβλέπονται στη συμφωνία μεταξύ της Ευρωπαϊκής Οικονομικής Κοινότητος και της Δημοκρατίας της Ισλανδίας, καθώς η γνωμοδότηση της Συμβουλευτικής Ομάδας των Νομικών Υπηρεσιών του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, του Συμβουλίου και της Επιτροπής διαπιστώνει ότι η πρόταση συνιστά απλώς και μόνο κωδικοποίηση των υπαρχόντων κειμένων, χωρίς τροποποίηση της ουσίας τους. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this proposal to codify the safeguard measures provided for in the EU/Iceland agreement as they are based on the recommendations of the Consultative Working Party of the legal services of the European Parliament, the Council and the Commission. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Favorevole alla relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento Europeo e del Consiglio relativa alle misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Islanda. La proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti senza modificazioni sostanziali. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — L'Unione europea attribuisce grande importanza alla semplificazione e alla chiara formulazione della normativa comunitaria. Tuttavia, tale aspirazione alla chiarezza non può essere pienamente realizzata nel momento in cui le disposizioni sottoposte a modifiche restano suddivise nella forma di atto originario e di atti di modifica. Tenuto conto delle precedenti considerazioni, ho sostenuto con voto favorevole la relazione Duda, poiché ritengo sia indispensabile codificare le disposizioni che hanno subito frequenti modifiche nel tempo, in nome della volontà di garantire la chiarezza e la trasparenza della normativa europea. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Der Vorschlag über die Schutzmaßnahmen im Abkommen mit Island erhielt meine positive Stimme, da es sich um eine reine Kodifizierung des Abkommens handelt. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — La codification consiste à regrouper des textes normatifs de natures diverses dans des recueils concernant une matière donnée dans un but de simplification, de clarté et de transparence. L'objet de la présente proposition est de procéder à la codification du règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la république d'Islande. Ce règlement établit dans quelles situations la Commission est autorisée à restreindre temporairement les importations d'un produit islandais. Je m'oppose à la mainmise de la Commission en cette matière. Ces procédures technocratiques non démocratiques empêchent l'Europe de pratiquer le protectionnisme solidaire, qui est l'urgence écologique et sociale de notre temps. Aussi, même si il ne s'agit que d'un rapport technique, je vote contre. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — O presente relatório trata apenas uma questão técnica, que consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CEE) n.o 2843/72 do Conselho, de 19 de dezembro de 1972, relativo às medidas de proteção previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report regarding the safeguard measures provided for in the Agreement with Iceland because the consultative working party of the legal services of Parliament, the Council and the Commission concluded that the proposed codification of the existing texts is straightforward and presents no change in their substance. It is crucial that agreements that have been amended on multiple occasions are codified in order to ensure that they are accessible and clear to citizens. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — A presente proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CEE) n.o 2843/72 do Conselho, de 19 de dezembro de 1972, relativo às medidas de proteção previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Felicito a Comissão Europeia pela simplificação adotada, com o intuito de clarificar o direito da União e torná-lo mais acessível e de fácil compreensão para o cidadão comum, facto que permitirá o acesso a novas oportunidades e a possibilidade de beneficiar dos direitos específicos que são atribuídos aos cidadãos. Sophie Montel (NI),
par écrit. – La Commission veut codifier le règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 concernant les mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande. Sur le fond, cet accord permet aux États membres de réagir plus efficacement en cas non-respect par l'Islande des règles préalablement établies. Ceci étant, je récuse à la Commission la légitimité de prendre des actes d'exécution ayant pour objet la codification de textes de droit international, prérogative revenant aux États souverains. Je conteste cette position supranationale. Pour cette raison, je me suis abstenue sur ce texte. Claude Moraes (S&D),
in writing. — In the Agreement between the EEC and Iceland, provision was made for safeguard measures, designed to mitigate the effects of excessive imports or the possibility of dumping. It is in line with Commission commitments to codification in order to ensure clarity of the law. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte, qui codifie le règlement (CEE) no 2843/72 relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande. Ce règlement a été modifié à plusieurs reprises et de façon substantielle, si bien que ses dispositions se retrouvent désormais d'une part dans l'acte originaire, d'autre part éparpillées dans les actes modificatifs qui ont suivi. Dans un souci de clarté et de simplification du droit, garant d'une plus grande sécurité juridique et d'une meilleure information des citoyens, il convenait donc de codifier ce règlement. Ce processus en préserve totalement la substance et se borne à regrouper de façon lisible les différentes modifications qui lui ont été apportées. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Accogliamo con favore questa proposta di regolamento sulle misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Islanda, considerato che nel corso del suo esame il gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione ha concluso che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare modificazioni sostanziali al contenuto della stessa. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport, car la proposition en question se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat pentru raportul referitor la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind măsurile de salvgardare prevăzute de Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica Islanda întrucât acesta reglementează măsurile prevăzute în baza acestui protocol. Liadh Ní Riada (GUE/NGL),
scríofa. — Chaith mise vóta i bhfabhar an togra seo toisc go gciallóidh cur i bhfeidhm a leithéid go mbeidh níos mó soiléireachta agus deimhneacht dhlíthiúil ann. Tá an togra seo bainteach le téacsanna dlíthiúla a chódú. Tá sé seo tábhachtach mar mura ndéantar códú ar an téacs, an rud a bhíonn agat ná an t-iar-théacs le an-chuid leaganacha leasaithe. Simpliú atá i gceist leis an gcódú. Ba chóir fáilte a chuir roimh aon togra a chuireann níos mó soiléireachta dlíthiúla agus follasacht i bhfeidhm toisc gurb as téacsanna de chineál casta dá leithéid seo a thagann agóidí dlíthiúla nach bhfuil riachtanach ar chor a bith, agus go minic a bhíonn ar chostas an cháiníocóra. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Letztlich habe ich für das Abkommen gestimmt, da es sich im Wesentlichen um rein formale Maßnahmen handelt, die eine Verbesserung gegenüber dem bisherigen Status quo darstellen. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõu, sest see käsitleb kehtivate õigusaktide kodifitseerimisest. Samas suures pildis oleks väga oodatud, et Island taastaks kõnelused ELiga liitumiseks. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Considerato che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Izvorni tekst Uredbe br. 2843/72/EEZ Vijeća od 19. prosinca 1972. godine o Zaštitnim mjerama predviđenima u Sporazumu s Islandom donesen je još davne 1972. godine. Uredba je kao takva još uvijek na snazi, ali je u međuvremenu doživjela određene izmjene i dopune. Ova kodifikacija odnosi se na dio Uredbe kojim je uređena provedba bilateralnih zaštitnih klauzula koje traže jedinstvene uvjete za usvajanje zaštitnih mjera. Te mjere donose se u skladu s Uredbom br 182/2011/EU Europskog parlamenta i Vijeća. Komisija pak donosi primjenjive provedbene akte u opravdanim slučajevima. Takvi slučajevi mogu biti određene situacije poput pomaganja izvoza jedne od strana te mogu imati izravan i neposredan učinak na trgovinu. Osobno sam se uvijek zalagala za transparentne zakonske tekstove, bez potrebe za konzultiranjem višestrukih izmjena i dopuna tekstova koje se, često nejasno, provlače kroz različite akte, a koje zainteresiranim stranama otežavaju snalaženje i čitanje, pa u konačnici i primjenu tih akata. Zbog potrebe ispravne primjene ove Uredbe kako među strankama sporazuma, tako i dionicima na koje ova Uredba ima pravni učinak, predloženu kodifikaciju držim neophodnom jer doprinosi većoj pravnoj sigurnosti primjene akta. Florian Philippot (NI),
par écrit. — La Commission veut codifier le règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 concernant les mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande. Sur le fond, cet accord permet aux États membres de réagir plus efficacement en cas non-respect par l'Islande des règles préalablement établies. Ceci étant, je récuse à la Commission la légitimité de prendre des actes d'exécution ayant pour objet la codification de textes de droit international, prérogative revenant aux États souverains. Je conteste cette position supranationale. Pour cette raison, je me suis abstenu sur ce texte. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće kolege Dude o prijedlogu uredbe kojim se kodificira Uredba Vijeća od 19. prosinca 1972. o zaštitnim mjerama predviđenima u Sporazumu između Europske ekonomske zajednice i Republike Islanda. Time se postojeći akti objedinjuju, bez da gube sadržaj ili suštinu, što omogućuje pojednostavljenje procesa o aktiviranju zaštitnih mjera predviđenih Sporazumom između Europske ekonomske zajednice i Republike Islanda i njegovu veću transparentnost. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće zastupnika Andrzeja Dude o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o zaštitnim mjerama predviđenim u Sporazumu između Europske ekonomske zajednice i Republike Islanda, iz razloga što je savjetodavna skupina pravnih službi Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije istaknula da se prijedlog ograničava na kodifikaciju postojećih tekstova i da ne sadržava suštinske promjene. Želeći učvrstiti i proširiti ekonomske odnose između Zajednice i Islanda uz poštivanje uvjeta tržišnog natjecanja i doprinijeti razvoju i izgradnji Europe, EEZ i Republika Island su sklopile sporazum koji se u više navrata zadnjih desetljeća mijenjao i nadopunjavao. Zbog bolje preglednosti i transparentnosti bilo je potrebno pokrenuti i provesti postupak kodifikacije Uredbe br. 2843/72 iz 1972. godine koja se odnosi na zaštitne mjere predviđenim u Sporazumu između EEZ-a i Islanda. Europski parlament ovim putem podržava simplifikaciju kojom će pravo Unije postati jasnije i dostupnije građanima EU-a. Pozdravljam daljnje napore stručnih službi Parlamenta, Vijeća i Komisije u postupcima kodifikacije. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Ho dato il mio voto favorevole alla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio concernente le misure di salvaguardia previste nell'accordo tra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Islanda perché, secondo il parere emesso il 17 settembre 2014 dal gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, della Commissione e Consiglio, la proposta di regolamento è semplicemente una mera codificazione dei testi esistenti, senza che vi siano delle modificazioni rilevanti. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par le biais de cette recommandation, il revient au Parlement européen de voter en faveur de la codification d'un texte dans l'ordre du droit de l'Union européenne. Dans la mesure où cela n'engrange aucune modification substantielle et permet une plus grande lisibilité de ce droit, je vote pour. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — Na reunião de 10 de julho de 2014, o Grupo Consultivo composto pelos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão procedeu ao exame da proposta de regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho, pela qual se procede à codificação do Regulamento (CEE) n.o 2843/72 do Conselho, de 19 de dezembro de 1972, relativo às medidas de salvaguarda previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. Concluiu, então, de comum acordo, que a proposta em apreço se cinge a uma codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Votei, por isso, favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Uma vez que o Grupo Consultivo dos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão emitiu parecer positivo e entende que a proposta em apreço se limita à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas dos textos, não há qualquer razão para o voto contra ou sequer para a abstenção. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y claridad del Derecho de la Unión, para que este resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y la República de Islandia. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan solo las modificaciones formales pertinentes. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — O objetivo da presente proposta diz respeito à codificação do regulamento (CEE) n.o 2843/72 do Conselho, de 19 de dezembro de 1972, relativo às medidas de proteção previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. Trata-se, no essencial, de reunir, com pequenas alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação, o regime relativo às medidas de salvaguarda constantes deste Acordo, o qual está sujeito às regras da codecisão. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados. Por tudo quanto precede, merece o meu voto favorável. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu ce texte car il s'inscrit dans un processus de facilitation du droit communautaire, initié par l'accord interinstitutionnel du 20 décembre 1994. Lorsque plusieurs textes portant les mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande font l'objet d'une révision, la Commission européenne s'est engagée à fondre les différents textes en un seul afin de rendre le droit communautaire plus clair et concis. Il est important que la législation de l'Union européenne demeure simple et claire. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho scelto di astenermi in quanto, al di là di una valutazione tecnica sul testo, sono fondamentalmente in disaccordo con le politiche della Commissione europea in ambito commerciale nel cui quadro rientra il provvedimento in oggetto. Anne Sander (PPE),
par écrit. — Je suis favorable à l'adoption de ce texte, qui se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo con Islandia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Podržavam i pozdravljam ovaj prijedlog uzevši u obzir kako je svrha prijedloga kodifikacija Uredbe (EEZ) br. 2843/72 Vijeća od 19. prosinca 1972. o zaštitnim mjerama propisanima u Sporazumu između Europske ekonomske zajednice i Republike Islanda. Nova Uredba će zamijeniti razne zakone koje je prijašnja Uredba sadržavala, na način da prijedlog predstavlja izravnu kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Istaknuo bih važnost kodifikacije pravila kako bi zakon bio jasan i transparentan. Pojednostavljenje i pojašnjenje zakona Europske unije čini ga dostupnijim građanima dajući im nove mogućnosti i priliku za iskorištavanje specifičnih prava koja proizlaze iz zakona, te ga stoga podržavam. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of this report because it supports cooperation between the EEC and Iceland, particularly regarding attempts to mitigate the effects of excessive imports and the possibility of dumping. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam prijedlog uredbe, jer ima za cilj jasnoću i transparentnost koji su od ključne važnosti kako bi se ustalila kodifikacija Uredbe Vijeća od 19. prosinca 1972. o zaštitnim mjerama predviđenim u Sporazumu između Europske ekonomske zajednice i Republike Islanda. Glavne odredbe koje su kodificirane odnose se na Sporazum između Europske ekonomske zajednice i Islanda koji je potpisan u Bruxellesu 22. srpnja 1972. Potrebna su zato detaljna pravila za provedbu zaštitne klauzule i mjera zaštite predviđenih u Ugovoru. Cilj nove uredbe tako je nadomještavanje raznih akata koji su u nju ugrađeni. Za donošenje zaštitnih mjera potrebni su jednaki uvjeti u provedbi bilateralnih zaštitnih klauzula Sporazuma. Komisija bi zato trebala donijeti provedbene akte koji se mogu primijeniti odmah kada to zahtijevaju krajnje hitni razlozi i odnose se na situacije iz prijedloga, osobito u slučaju izvoza pomagala koji imaju izravan i neposredan učinak na trgovinu. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η κωδικοποίηση των κειμένων πρέπει να αποτελεί ευκαιρία επαναξιολόγησης του περιεχομένου τους ως προς την ουσία και όχι μόνο κατά τύπο. Tibor Szanyi (S&D),
írásban. – Szavazatommal támogattam az Izlanddal kötött megállapodásban előírt védintézkedésekről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatot. A kodifikációs eljárást kiemelt fontosságúnak tartom az uniós joganyag átláthatóvá tétele végett. A Svájc, Norvégia és az EU–Izland és EGT Parlamenti Vegyes Bizottság tagjaként is fontosnak tartom, hogy a különböző megállapodások mindenki számára világosak, könnyen értelmezhetőek és hozzáférhetőek legyenek. Ezért fontos, hogy a sokszor módosított rendelkezések egy helyen, összeszedett formában legyenek elérhetőek. A jelentés hozzájárult ahhoz, hogy a fenti rendelkezés egyszerű, egységes szerkezetbe foglalása megtörténjen. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la République d'Islande. Nous rejoignons par là-même la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil codifiant le règlement (CEE) no 2843/72 du Conseil du 19 décembre 1972 relatif aux mesures de sauvegarde prévues à l'accord entre la Communauté économique européenne et la république d'Islande, le groupe consultatif a conclu à l'unanimité que la proposition en question se limitait à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Codificarea actelor legislative europene facilitează înțelegerea legislației Uniunii Europene. Această procedură legislativă are în vedere clarificarea actului legislativ, însă prin intermediul ei nu pot fi introduse nici un fel de modificări de substanță ale acestui act. Instituțiile europene au convenit în anul 1994 utilizarea unei proceduri accelerate, în vederea adoptării rapide a actelor codificate. Propunerea legislativă care a făcut obiectul raportului Parlamentului European se referă la codificarea Regulamentului (CEE) nr. 2843/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 privind măsurile de salvgardare prevăzute de Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica Islanda. Având în vedere că propunerea de codificare păstrează în totalitate conținutul actelor codificate și se limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de formă cerute de însăși operația de codificare și ținând cont că grupul de lucru consultativ al serviciilor juridice ale celor trei instituții europene recomandă susținerea acestei propuneri, Parlamentul European, prin votul unanim acordat astăzi, susține propunerea de codificare a regulamentului. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de este informe, uno de los quince informes provenientes de la comisión JURI que se vota en esta sesión. Se trata de una modificación técnica de actualización del texto legislativo, en aras de una mayor seguridad jurídica. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre las medidas de salvaguardia previstas en el Acuerdo con Islandia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Este relatório fala sobre codificação do regulamento relativo às medidas de proteção previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. Em 1987, a Comissão decidiu solicitar aos seus serviços que todos os atos fossem codificados o mais tardar após 10 alterações, a fim de tornar a legislação da UE mais acessível e fácil de compreender pelo cidadão comum, o que lhe permitirá novas oportunidades e a possibilidade de beneficiar dos direitos específicos que lhe são atribuídos. Este objetivo implica uma simplificação administrativa. Assim, é necessária uma codificação das regras que tenham sido objeto de alterações frequentes. O Parlamento Europeu, o Conselho e a Comissão acordaram, por acordo interinstitucional de 20 de dezembro de 1994, que um procedimento acelerado pode ser utilizado para a adoção rápida dos atos codificados. Sublinhe-se que o novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados e introduzindo apenas as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Der Vorschlag über die Schutzmaßnahmen im Abkommen mit Island erhielt meine positive Stimme, da es sich um eine reine Kodifizierung des Abkommens handelt. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo deste relatório é a codificação do Regulamento (CEE) n.o 2843/72 do Conselho, de 19 de dezembro de 1972, relativo às medidas de proteção previstas no Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a República da Islândia. O objetivo da codificação é tornar mais acessível e fácil de compreender a legislação da UE pelo cidadão comum, garantindo a clareza e a transparência do direito, codificando as regras que tenham sido objeto de alterações frequentes. Uma vez que o novo regulamento substituirá os diversos atos nela integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados introduzindo apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação, não nos opusemos a este relatório. 10.2.   Antidumpingová a antisubvenční opatření (A8-0033/2014 – Andrzej Duda) Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP's position is that the UK should be in charge of all issues relating to the application of state aid within the context of our sovereign membership of the WTO and other international agreements. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo a las medidas antidumping o antisubvención proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Louis Aliot (NI),
par écrit. — L'objet de la proposition est de procéder à la codification du règlement (CE) no 1515/2001 du Conseil du 23 juillet 2001 relatif aux mesures que la Communauté peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant des mesures antidumping ou antisubventions. Dans la mesure où le nouveau règlement préserve totalement la substance du texte initial et se borne donc à regrouper les divers actes qui y sont incorporés en y apportant les seules modifications formelles requises par l'opération même de codification, je m'y suis opposé en votant contre. En effet, les États membres doivent à mon sens bénéficier de plus grandes marges de manœuvre dans leurs relations commerciales avec des pays tiers et un tel règlement les en empêche. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Bei dem Vorschlag handelt es sich um eine reine Kodifizierung ohne inhaltliche Änderung der zugrunde liegenden Rechtsakte. Dieser Kodifizierung müssen das Parlament und der Rat zustimmen, und aus diesem Grund habe ich für diesen Vorschlag gestimmt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — L'organe de règlement des différends est un nouvel outil créé par l'Organisation mondiale du commerce afin de soumettre les législations des nations aux exigences de cette institution et des multinationales. L'Union européenne facilite ici l'ingérence d'organisations totalement étrangères aux intérêts des États-membres. Pour ces raisons, j'ai voté contre ce texte. J'estime en effet que le seul moyen de retrouver une politique économique réaliste et efficace est de mener des politiques nationales. Les États membres ont des intérêts si divergents qu'il est bien évidemment impossible de tous les accorder, tant et si bien que seule l'Allemagne, aujourd'hui, bénéficie des politiques d'une Union qui lui est assujettie. La liberté, pour chaque pays, de se protéger et de mettre en place un patriotisme économique constitue l'une des solutions alternatives à ce système économique qui périclite. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — If these matters were coming before the European Parliament for the first time, we would be voting against because these matters should be within the competence of the Member States. Therefore to vote against is consistent with our position. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération car elle se limite effectivement à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą dėl priemonių, susijusių su antidempingo ir apsaugos nuo subsidijavimo klausimais. Siūlymo tikslas – kodifikuoti esamus tekstus nekeičiant jų esmės. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce rapport emblématique de la perte de souveraineté des États européens encouragée par la Commission européenne: cette dernière accepte docilement de se conformer aux décisions de l'„organe de règlement des différends“ (ORD) de l'OMC. Or, en imposant aux États de modifier leurs lois et règlements pour les mettre en conformité avec les règles néolibérales qu'elle édicte, l'OMC ne profite qu'aux multinationales qui dominent le marché mondial. Le présent rapport propose de faire un pas de plus dans cette direction. La Commission se verrait ainsi conférer la compétence de modifier ou d'abroger des mesures incriminées par l'ORD, ainsi que d'adopter de nouvelles mesures ayant pour objectif de mettre en conformité le droit de l'Union avec les recommandations de l'ORD. Attaché à la priorité du droit national par rapport au droit de l'Union, surtout lorsque celui-ci s'avère contraire aux intérêts de nos peuples, je conteste avec vigueur la restriction de la marge de manœuvre des États membres dans la conduite de leurs relations commerciales. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — Il s'agit ici de la codification, sans modification de la substance, des mesures que l'Union peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant les mesures antidumping et antisubventions. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque cuenta con el informe positivo del grupo consultivo, que ha constatado que solo se trata de modificar el Reglamento (CE) no1515/2001, de 23 de julio de 2001, relativo a las medidas que podrá adoptar la Comunidad a partir del informe sobre medidas antidumping y antisubvención aprobado por el Órgano de Solución de Diferencias de la OCM, sin que la propuesta contenga reformas estructurales. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – Ce rapport vise à proposer un règlement afin d'établir des dispositions spécifiques dans le but de permettre à l'Union, lorsqu'elle le juge approprié, de rendre conforme une mesure prise dans le cadre du règlement (CE) no 1225/2009 (mesures antidumping) ou (CE) no 597/2009 (mesures antisubventions). Cela se traduit en pratique par l'abrogation ou la modification de la mesure incriminée ou l'adoption d'une autre mesure d'exécution. Il est anormal que les États ne puissent pas conserver une marge de manœuvre totale dans le cadre des relations extérieures, notamment commerciales, puisque les disparités et les demandes sont trop différentes d'un pays à l'autre de l'Union. De plus, nous sommes par ce règlement soumis à la Commission européenne, qui impose une mise en conformité voulue en fait par l'Organe de règlement des différends, qui est une émanation de l'OMC. J'ai donc voté contre ce rapport. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Poiché non condivido l'approccio della Commissione europea nei confronti delle posizioni prese dall'Organizzazione mondiale del commercio, mi sono espressa con voto di astensione sulla relazione oggetto di voto. José Blanco López (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y la claridad del Derecho de la Unión, para que éste resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo a las medidas que podrá adoptar la Unión a partir del informe sobre medidas antidumping y antisubvención aprobado por el Órgano de Solución de Diferencias de la OMC. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan sólo las modificaciones formales pertinentes. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria dėl reglamento priemonių, kurių gali imtis Sąjunga remdamasi PPO ginčų sprendimo tarybos patvirtinta ataskaita antidempingo ir apsaugos nuo subsidijavimo klausimais, kodifikavimui, nekeičiant paties reglamento esmės. Teisės aktų kodifikavimas reikalingas tam, kad jie taptų suprantamesni ir prieinamesni piliečiams. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Podržavam ovaj prijedlog budući da se, prema mišljenju savjetodavne skupine pravnih službi Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije, ograničava samo na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – Des règles communes de défense contre les importations qui font l'objet de subventions de la part de pays non membres de l'Union européenne ont été posées par un règlement du Conseil de 2009. Le texte dispose que „dans le cadre de l'accord de Marrakech instituant l'Organisation mondiale du commerce (OMC), un mémorandum d'accord sur les règles et procédures régissant le règlement des différends a été adopté. Conformément à ce mémorandum d'accord, un organe de règlement des différends (ORD) a été institué. [...] Il convient d'établir des dispositions spécifiques dans le but de permettre à l'Union, lorsqu'elle le juge approprié, de rendre une mesure prise [...] conforme aux recommandations et aux décisions contenues dans un rapport adopté par l'ORD“. J'ai voté contre ce texte car les États membres devraient garder une marge de manœuvre totale dans la conduite de leurs relations commerciales extérieures sans se soumettre à une mise en conformité par la Commission européenne d'une décision de l'ORD, simple émanation de l'OMC. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted in favour because I consider serious measures to avoid dumping and subsidy as fundamental to our European economy and to our single market. Steeve Briois (NI),
par écrit. — Le Parlement européen propose de faire sienne la proposition de règlement de la Commission qui lui permettrait d'abroger ou de modifier une mesure incriminée par un rapport de l'organe de règlement des différends (ORD). Par ailleurs, la Commission serait compétente pour adopter toute autre mesure d'exécution nécessaire pour mettre en conformité le droit de l'Union avec les recommandations de l'ORD. Parce que je conteste formellement la primauté du droit de l'Union sur le droit national, surtout quand sa mise en œuvre consiste à se conformer aux injonctions tout à fait contestables de l'OMC, je suis opposé à ce que la Commission européenne puisse modifier arbitrairement un droit qui touche particulièrement la pratique commerciale des États membres. Cette proposition de règlement s'inscrit dans une stratégie de renforcement des prérogatives de la Commission européenne en droit international. Attaché à la préservation des marges de manœuvre de la France sur la scène économique internationale, j'ai voté contre ce texte. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Acordul interinstituțional al Parlamentului European, Consiliului și Comisiei stabilește modul de organizare și coordonare a procesului legislativ european. M-am exprimat în favoarea acestei propuneri de regulament, deoarece consider că procedura de codificare confirmată de grupul de lucru consultativ este o procedura legală adecvată, iar propunerea de regulament nu necesită modificări de fond. Un sistem legislativ corelat înseamnă o coordonare eficientă mecanismelor de reglementare. Grupul de lucru consultativ al serviciilor juridice ce aparțin celor trei instituții a ajuns la un acord privind propunerea de regulament. Sunt de părere că Uniunea trebuie să aibă posibilitatea de a lua măsuri urgente ce urmăresc activitatea Organului de soluționare a litigiilor al OMC, în ceea ce privește măsurile antidumping sau antisubvenții și prin urmare a propus codificarea textelor. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Il provvedimento ha natura tecnica ma il mio voto è di astensione. Non condivido l'approccio della Commissione europea nei confronti del WTO. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La codification des textes législatifs est une sorte de compilation de différentes réglementations européennes qui traitent du même sujet. L'objectif de la codification est de simplifier la législation européenne et la rendre plus accessible. Dans ce cas précis, nous parlons de codification des textes législatifs relatifs aux mesures antidumping ou antisubventions. Il est primordial d'avoir une clarté et une précision maximales sur ces sujets. J'ai voté en faveur de ce rapport. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo ai provvedimenti che l'Unione può prendere facendo seguito a una relazione adottata dall'organo di conciliazione dell'OMC in materia di misure antidumping e anti sovvenzioni. Considerando che il voto in questione si è limitato a una mera codificazione dei testi esistenti, senza nessun tipo di modificazione sostanziale, il Parlamento europeo ha adottato la sua posizione in prima lettura facendo propria la proposta della commissione giuridica. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — La proposta di regolamento in oggetto mira a codificare le disposizioni del regolamento n. 1515/2001 senza apportare alcune modifiche, né formali né sostanziali, ai testi preesistenti. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce texte, représentatif de la tentative d'effacement de notre souveraineté par une structure supranationale. La capacité de conduire des négociations commerciales est un levier indispensable pour assurer la prospérité et la liberté de tout État-nation. L'Organe de règlement des différends, ersatz de l'OMC, se présente dès lors comme un mécanisme au service d'une gestion globale, voire globalisée, c'est-à-dire au détriment du dialogue entre États souverains. Par ailleurs, ce n'est pas à la Commission européenne de représenter les intérêts – différents, voire divergents, dans certains cas – de chaque État membre de l'Union. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — L'obiettivo del provvedimento adottato è quello di rendere più semplici e di codificare le normative che hanno subito modifiche legislative rendendole chiare e trasparenti. Nel 1987 la Commissione diede istruzione di codificare tutti gli atti che avessero ottenuto non oltre dieci modifiche e nel 1992 fu affermata l'importanza e il valore della codificazione degli atti. Considerate inoltre l'importanza che le codificazioni siano effettuate nel pieno rispetto dell'iter di adozione degli atti dell'Unione e l'esigenza dei cittadini dell'Unione di accedere con facilità agli atti legislativi europei, ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ritengo di grande importanza la codificazione del regolamento (CE) n. 1515/2001, che si propone di fronteggiare la concorrenza sleale rappresentata dalle importazioni oggetto di dumping. Pertanto ho votato a favore della risoluzione perché il nuovo regolamento sostituisce il regolamento, già sostanzialmente corretto, del 2001, apportando unicamente le modifiche formali necessarie ai fini dell'opera di codificazione, con l'obiettivo di adeguare il corpus normativo dell'UE. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo ai provvedimenti che l'Unione può prendere facendo seguito a una relazione adottata dall'organo di conciliazione dell'OMC (DSB) in materia di misure antidumping e antisovvenzioni. Infatti, tali misure servono a proteggere il mercato unico da un lato dai danni al sistema produttivo scaturenti dalle importazioni di beni offerti a prezzi inferiori a quelli dei medesimi beni venduti sul mercato d'origine e, dall'altro, dai danni al sistema produttivo causati dalle importazioni di beni prodotti da aziende di paesi terzi che sono stati titolari di aiuti di Stato. Posto che la proposta di regolamento è stata approvata dal gruppo consultivo composto dai servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione, in quanto si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho ritenuto di conformarmi alla posizione del gruppo consultivo. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The codification process represents the bringing together of existing texts thereby providing easier access to relevant EU legislation. The purpose of this proposal is to undertake a codification of the Council Regulation on measures that the Community may take in relation to the combined effect of anti-dumping or anti-subsidy measures with safeguard measures. The new Regulation will supersede the various acts incorporated in it, so this proposal fully preserves the content of the acts being codified and does no more than bring them together with only such formal amendments as are required by the codification exercise itself. Anti-dumping regulations protect European investors, thereby protecting employment in Europe. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente a tale relazione che riguarda una proposta relativa alla codificazione del diritto dell'UE. È una procedura tecnica prevista dall'articolo 103 del regolamento volta a verificare che la proposta di codificazione si limiti effettivamente a una mera codificazione, senza modifiche sostanziali. Tutte le proposte di codificazione vengono preventivamente vagliate dai servizi giuridici della Commissione, Consiglio e del Parlamento. Le conclusioni di queste valutazioni sono inviate poi alla commissione giuridica per essere validate e infine votate in plenaria per l'approvazione finale del Parlamento. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo a las medidas antidumping o antisubvención proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — The purpose of this proposal is to undertake a codification of Council Regulation (EC) No 1515/2001 on the measures that may be taken by the Community following a report adopted by the WTO Dispute Settlement Body concerning anti-dumping and anti-subsidy matters. „Dumping“ refers to exporting a product at a price lower than the price normally charged for it in one's home market, while „subsidy“ refers to a financial contribution made by a government or public body which is beneficial to the recipient. Due to the clear procedural nature of the codification exercise I voted in favour of it. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose la codification au sein du droit de l'Union européenne du règlement (CE) no 1515/2001 du Conseil relatif aux mesures que la Communauté peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'Organisation mondiale du commerce (OMC) concernant des mesures antidumping ou antisubventions, modifié de façon substantielle en 2014. Ce texte permet à l'Union, lorsqu'elle le juge approprié, de rendre des mesures de défense commerciales, à savoir des mesures antidumping ou des mesures antisubventions, conformément aux recommandations et aux décisions contenues dans un rapport adopté par l'organe de règlement des différends (ORD) de l'Organisation mondiale du commerce concernant ces dites mesures. Je soutiens ce texte qui consiste en un simple exercice de codification du droit positif sans modification de substance. Pour ces raisons, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Par ce vote, le Parlement européen illustre sa volonté d'encourager une meilleure transparence du droit européen. En effet, la codification du règlement relatif aux mesures que l'Union peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant des mesures antidumping ou antisubventions va dans le bon sens. Cela apporte de la clarté à un texte qui a subi de nombreuses modifications. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — La proposition vise à procéder à la codification du règlement (CE) no 1515/2001 du Conseil du 23 juillet 2001. Je soutiens cette proposition sur le fond et sur la forme. Sur le fond, parce que les mesures antidumping et les mesures antisubventions sont des instruments de défense commerciale qui permettent de lutter contre les pratiques commerciales déloyales dans les cas où les importations se font à des conditions susceptibles de donner lieu à une action au titre des règles du commerce international. Le règlement vise à permettre à l'Union de rendre une mesure prise dans le cadre du règlement sur les mesures antidumping ou de celui sur les mesures antisubventions conforme aux recommandations et aux décisions contenues dans un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant des mesures antidumping ou antisubventions. Sur la forme, parce que le règlement précité a été modifié à plusieurs reprises et que le nouveau règlement, en se substituant aux divers actes qui y sont incorporés, permet de rendre le droit de l'Union plus lisible et plus accessible. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — L'organe de règlement des différends est un nouvel outil créé par l'Organisation mondiale du commerce afin de soumettre les législations des nations aux exigences de cette institution et des multinationales. L'Union européenne facilite ici l'ingérence d'organisations totalement étrangères aux intérêts des États membres. Raisons pour lesquelles j'ai voté contre ce texte. J'estime en effet que le seul moyen de retrouver une politique économique réaliste et efficace est de mener des politiques nationales. Les États membres ont des intérêts si divergents qu'il est bien évidemment impossible de tous les accorder, tant et si bien que seule l'Allemagne, aujourd'hui, bénéficie des politiques d'une Union qui lui est assujettie. La liberté, pour chaque pays, de se protéger et de mettre en place un patriotisme économique constitue l'une des solutions alternatives à ce système économique qui périclite. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε την κωδικοποίηση του συνόλου των κειμένων, διότι δεν μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων, όπερ συνεπάγεται ότι πρέπει να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — El objeto de la presente propuesta es proceder a la codificación del Reglamento (CE) no 1515/2001 del Consejo, de 23 de julio de 2001, relativo a las medidas que podrá adoptar la Comunidad a partir del informe sobre medidas antidumping y antisubvención aprobado por el Órgano de Solución de Diferencias de la OMC. La propuesta respeta en su totalidad el contenido de los textos codificados y se limita, por tanto a reagruparlos, realizando en ellos únicamente las modificaciones formales que la propia operación de codificación requiere. Así pues, esta propuesta de codificación contribuye a dar claridad y transparencia al Derecho de la Unión, cuya normativa sufre frecuentes modificaciones. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O objetivo da presente proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 1515/2001 do Conselho, de 23 de julho de 2001, relativo às medidas que a Comunidade pode adotar na sequência de um relatório sobre medidas anti-dumping e anti-subvenções aprovado pelo Órgão de Resolução de Litígios da OMC. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je ne peux que voter contre ce texte. La politique étrangère, donc la politique commerciale extérieure, ne peut que relever la pleine souveraineté des États. Il est inadmissible que la Commission européenne – organe de technocrates „en apesanteur“ puisse avoir une quelconque incidence sur la politique commerciale extérieure de nos pays. D'autant plus lorsque la Commission se fait le vassal d'une institution (ORD) encore plus lointaine et abstraite pour nos concitoyens. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. As medidas anti-dumping ou anti-subvenções são interferências nas decisões internas de cada país. Quem perde são os países em vias de desenvolvimento e menos desenvolvidos. Cada Estado deve ter o direito a decidir do seu modelo de desenvolvimento económico e social. Este direito não pode ser vedado, é um direito soberano, que põe em causa o modelo de promoção das exportações e de comércio livre. Toda a sua lógica é de rivalidade por quotas de mercado em nome da concorrência. Não uma lógica de cooperação, onde o comércio tem um papel a desempenhar no desenvolvimento. O novo regulamento hoje votado substituirá os diversos atos nela integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados, introduzindo apenas as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Apesar de sermos frontalmente contra o conteúdo do Regulamento, consideramos que é importante que todas as alterações entretanto aprovadas sejam reunidas num único documento, facilitando a compreensão da legislação. Daí a nossa abstenção. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Le norme riguardano i provvedimenti a seguito delle relazioni dell'organo di conciliazione dell'Organizzazione mondiale del commercio in materia di misure antidumping e anti sovvenzioni. Non sosterrò con voto positivo l'accordo, in quanto non condivido l'approccio della Commissione europea nei confronti dell'OMC. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζω τα μέτρα αντιντάμπινγκ και αντεπιδοτήσεων, διότι δεν μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων και πρέπει, κατ' επέκταση, να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I am in favour of the proposal as it is a straightforward codification of existing texts, without any change in their substance. Neena Gill (S&D),
in writing. — I am aware the Duda report in itself concerns a merely technical matter, but I wanted to grasp this opportunity to raise an issue of great concern, which is the fact that Member States have not so far been able to agree on new EU powers to fight dumping. This means that up until this day we have dumping legislation that has not been revised since 1995 and does not take into account current-day social and environmental concerns. It also means we do not have new powers to fight unfair Chinese exports, which are pushing EU companies out of the market by literally dumping cheap products on our markets. It is an issue that is of great concern to my country, and in particular to my region of the West Midlands where ceramic companies are struggling because of dumped imports of ceramic table and kitchenware from China; and it is a bitter fact that the UK Government has not been standing behind these companies in the debate on this at EU level. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative aux possibilités pour l'Union de prendre des mesures antidumping ou antisubventions pour deux raisons: d'une part, la mise en place de ces mesures est subordonnée à l'adoption d'un rapport adopté par l'Organe de règlement des différends de l'OMC, ce qui induit déjà une perte de réactivité qui laisse le champ libre aux États pratiquant le dumping. D'autre part, l'expérience nous montre que la Commission européenne ne s'est jamais empressée de défendre les intérêts des européens face aux distorsions de concurrence imposés par des pays tiers. Face à ce constat d'échec, il est indispensable que ce soit de nouveau les États membres qui puissent réagir face à ces pratiques anticoncurrentielles, sans attendre une hypothétique action de l'Union européenne. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted for this as it is consolidation of legislation in line with recent developments. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu uredbe Parlamenta i Vijeća o mjerama koje Unija može poduzeti slijedom izvješća koje je donijelo Tijelo za rješavanje sporova WTO-a u pogledu antidampinških i antisubvencijskih pitanja, jer prijedlog vodi ka kodifikaciji akata u vidu transparentnijeg i dostupnijeg prava za sve europske građane. Kodifikacijom se pojednostavljuje pronalaženje uredbi koje se nalaze u različitim aktima i tekstovima. Slažem se stoga s činjenicom da se osoblju Komisije nalaže kodificiranje akata nakon najviše deset izmjena, koji se sadržajno ne izmjenjuju, kako bi pravo Europske unije bilo transparentno i jasno. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce texte et je vais vous en expliquer les raisons. L'Organe de règlement des différends est un nouvel outil créé par l'Organisation mondiale du commerce visant à mettre en conformité les législations nationales avec les préconisations de l'OMC. L'Union européenne, une fois de plus, facilite l'ingérence d'organisations totalement étrangères aux intérêts des États membres. La Commission aura pour mission de mettre au pas tous les États n'ayant pas encore appliqué la moindre de ses directives. Nous, députés du Front national, estimons au contraire que le seul moyen de retrouver une politique économique cohérente, fonctionnelle et efficace, est de revenir à des politiques nationales, débarrassées des institutions supranationales. Les États membres ont des intérêts si divergents qu'il est bien évidemment impossible de tous les accorder, tant et si bien que seule l'Allemagne, aujourd'hui, bénéficie des politiques d'une Union qui lui est assujettie. La liberté, pour chaque pays, de se protéger et de mettre en place un patriotisme économique constitue l'une des solutions alternatives à ce système économique qui périclite sous nos yeux. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport, qui codifie le règlement relatif aux mesures que l'Union peut prendre à la suite de l'adoption d'une décision de l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant des mesures antidumping ou antisubventions. Cet exercice de codification permet de présenter la législation européenne d'une manière plus claire et plus accessible aux citoyens européens. Eva Kaili (S&D),
in writing. — On the agenda item under the name „Measures concerning anti-dumping and anti-subsidy matters“, we voted in favour because in our opinion the proposal is a straightforward codification of existing, valid legal texts, without any change in their substance, which will help to improve import and export control and issues related to trade defence of the EU. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Eine Vereinfachung und Kodifizierung einzelner Rechtsbereiche nach mehrfachen Abänderungen ist eine wichtige Maßnahme, um der EU-Bevölkerung ein besseres Verständnis und damit einen einfacheren Zugang zur Wahrnehmung ihrer Rechte auf EU-Ebene zu ermöglichen. Der vorliegende Rechtsakt fasst die komplexe und wichtige Gesetzgebung zu den Maßnahmen, die die Union ergreifen könnte, in Bezug auf die Auswirkungen gemeinsamer Anti-Dumping- und Anti-Subventionsmaßnahmen, die mehrfach in ihrer Substanz geändert wurden, verständlich und klar zusammen. Ebenso wird mit dieser Maßnahme der Zerstreuung über verschiedene Akte ein Ende gesetzt. Inhalt und Substanz der aktuellen Rechtslage ändern sich nicht. Im Sinne eines besseren Zugangs zum EU-Recht für die Bürger der Union stimme ich dem vorgelegten Antrag zu. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione del collega Duda in quanto lo scopo della presente proposta è la codificazione del regolamento (CE) n. 1515/2001 del Consiglio, del 23 luglio 2001. Esso riguarda i provvedimenti che l'UE può adottare a seguito di una relazione prodotta dall'organo di conciliazione dell'OMC (DSB) in materia di misure antidumping e anti sovvenzioni, al fine di avere una normativa europea sempre più chiara e trasparente. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Le Parlement européen souhaite ici faire sienne la proposition de règlement de la Commission lui permettant d'abroger ou de modifier une mesure incriminée par un rapport de l'Organe de règlement des différends (ORD). La Commission serait en outre compétente pour adopter toute autre mesure d'exécution nécessaire pour mettre en conformité le droit de l'Union avec les recommandations de l'ORD. Parce que je récuse la primauté du droit de l'Union européenne sur le droit national, surtout quand sa mise en œuvre consiste à se plier devant les injonctions pour le moins contestables de l'OMC, je suis contre le fait que la Commission européenne puisse modifier arbitrairement un droit qui touche principalement la pratique commerciale des États membres. Cette proposition de règlement s'inscrit dans une stratégie de renforcement des prérogatives de la Commission européenne en droit international et va donc à l'encontre du principe même de souveraineté nationale. Ne voulant pas affaiblir encore les marges de manœuvre de la France sur la scène économique internationale, je me suis opposée à ce texte. Gilles Lebreton (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce texte car il réécrit un texte qui donnait déjà compétence à la Commission de Bruxelles pour appliquer les décisions de l'Organe de règlement des différends de l'Organisation mondiale du commerce (OMC). Or cette attribution de compétence est une des facettes de l'abandon, par les États membres du l'Union, de leur politique commerciale à la technocratie de Bruxelles. J'estime que les États doivent retrouver leur souveraineté dans ce domaine, pour qu'ils puissent mettre en œuvre un protectionnisme intelligent, aux antipodes du libre-échange mis en place sans précautions par l'OMC et par l'Union. Philippe Loiseau (NI),
par écrit. — Vote contre ce texte. La souveraineté de chaque État membre doit être respectée. Un État doit pouvoir garder la maîtrise de sa politique commerciale sans être obligé de se soumettre aux directives d'organisations supranationales. Il doit pouvoir prendre toutes les mesures qu'il estime nécessaire pour défendre son économie contre la concurrence déloyale. Une uniformisation imposée risque d'affaiblir ses possibilités d'action. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Para asegurar mayor claridad y transparencia del Derecho de la Unión, esta propuesta pretende proceder a la codificación del Reglamento (CE) no 1515/2001 del Consejo, sobre las medidas que podrá adoptar la Comunidad a partir del informe sobre medidas antidumping y antisubvención aprobado por el Órgano de Solución de Diferencias de la OMC. El nuevo Reglamento sustituirá a los diversos actos que se incorporan en ella; se respeta en su totalidad el contenido de los textos codificados, limitándose únicamente a incorporar aquellas modificaciones formales requeridas por la propia operación de codificación. Por tanto, considerando que, según el grupo consultivo de los Servicios Jurídicos del Parlamento Europeo, del Consejo y de la Comisión, esta propuesta en cuestión se limita a una codificación pura y simple de los actos existentes y sin modificaciones sustanciales, voto a favor. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Svrha ovog prijedloga je započeti postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 1515/2001 od 23. srpnja 2001. o mjerama koje Zajednica može poduzeti slijedom izvješća koje je donijelo Tijelo za rješavanje sporova WTO-a u pogledu antidampinških i antisubvencijskih pitanja. Nova Uredba objedinjava različite akte koji pritom nisu izgubili svoju suštinu i uvodi samo one formalne izmjene koje iziskuje postupak kodifikacije. Svi građani Europske unije imaju pravo na jasnu, pojednostavljenu i točnu informaciju o svojim zakonskim obavezama i pravima, a Europska unija obvezala se držati načela transparentnosti. Stoga sam podržala ovaj prijedlog kodifikacije Uredbe Vijeća u pogledu antidampinških i antisubvencijskih pitanja. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Duda σχετικά με την πρόταση κανονισμού του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου για τα μέτρα που μπορεί να λάβει η Ένωση μετά από έκθεση που εγκρίνει το Όργανο Επίλυσης Διαφορών του ΠΟΕ σχετικά με μέτρα αντιντάμπινγκ και αντεπιδοτήσεων, καθώς η γνωμοδότηση της Συμβουλευτικής Ομάδας των Νομικών Υπηρεσιών του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, του Συμβουλίου και της Επιτροπής διαπιστώνει ότι η πρόταση συνιστά απλώς και μόνο κωδικοποίηση των υπαρχόντων κειμένων, χωρίς τροποποίηση της ουσίας τους. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this proposal to codify measures concerning anti-dumping and anti-subsidy matters in light of the recommendation from the Consultative Working Party of the legal services of the European Parliament, the Council and the Commission. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — L'obiettivo del provvedimento adottato è quello di rendere più semplificative e codificative le normative che hanno subito modifiche legislative rendendole più chiare e trasparenti. Per tali ragioni ho espresso il mio voto a favore della relazione sulle misure in materia antidumping e antisovvenzioni. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Lo scopo della presente proposta riguarda la codificazione del regolamento (CE) n. 1515/2001 del Consiglio, del 23 luglio 2001, relativo ai provvedimenti che l'Unione europea può assumere in materia di misure antidumping e anti sovvenzioni. Poiché la proposta di regolamento elaborata da parte del relatore Duda, come confermato dal gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione, si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare agli stessi modifiche sostanziali, ho ritenuto giusto sostenerla con voto favorevole. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Positiv für diesen Vorschlag habe ich gestimmt, da schärfere Antidumping- und Antisubventionsmaßnahmen gegen gedumpte oder unzulässig subventionierte Wareneinfuhren in die EU gesetzt werden müssen, damit der europäische Binnenmarkt wettbewerbsfähig bleibt. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — La codification consiste à regrouper des textes normatifs de natures diverses dans des recueils concernant une matière donnée dans un but de simplification, de clarté et de transparence. L'objet de la présente proposition est de procéder à la codification du règlement (CE) no 1515/2001 relatif aux mesures que la Communauté peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'Organe de règlement des différends (ORD) de l'Organisation mondiale du commerce (OMC) concernant des mesures antidumping ou antisubventions. En effet, lorsque l'ORD adopte un rapport concernant une mesure prise par l'Union, la Commission peut demander un complément d'information sur la mesure incriminée, l'abroger ou la modifier de manière appropriée. Je vote contre la mainmise de l'OMC sur les économies européennes, même s'il ne s'agit ici que de codifier son application. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — O presente relatório trata apenas uma questão técnica, que consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 1515/2001 do Conselho, de 23 de julho de 2001, relativo às medidas que a Comunidade pode adotar na sequência de um relatório sobre medidas anti-dumping e anti-subvenções aprovado pelo Órgão de Resolução de Litígios da OMC. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report regarding the measures concerning anti-dumping and anti-subsidy matters because the consultative working party of the legal services of Parliament, the Council and the Commission concluded that the proposed codification of the existing texts is straightforward and presents no change in their substance. It is crucial that agreements that have been amended on multiple occasions are codified in order to ensure that they are accessible and clear to citizens. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — No âmbito do Acordo de Marraquexe que institui a Organização Mundial do Comércio (OMC), foi concluído um Memorando de Entendimento sobre as Regras e Processos que regulam a Resolução de Litígios (MERL), no quadro do qual foi estabelecido o Órgão de Resolução de Litígios (ORL). Concordo com o presente regulamento, visto que o mesmo salvaguarda as normas comuns estabelecidas contra as importações, objeto de dumping de países não membros da União Europeia, protegendo-se assim a condição social de milhares de pessoas em países desfavorecidos. Importa sublinhar que a aplicação do presente regulamento exige condições uniformes para a adoção de medidas na sequência de um relatório sobre medidas anti-dumping e anti-subvenções aprovado pelo ORL que constam no Regulamento (UE) n.o 182/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Le PE souhaite ici faire sienne la proposition de règlement de la Commission lui permettant d'abroger ou de modifier une mesure incriminée par un rapport de l'Organe de règlement des différends (ORD). La Commission serait en outre compétente pour adopter toute autre mesure d'exécution nécessaire pour mettre en conformité le droit de l'Union avec les recommandations de l'ORD. Parce que je récuse la primauté du droit de l'Union européenne sur le droit national, surtout quand sa mise en œuvre consiste à se plier devant les injonctions pour le moins contestables de l'OMC, je suis contre le fait que la Commission européenne puisse modifier arbitrairement un droit qui touche principalement la pratique commerciale des États membres. Cette proposition de règlement s'inscrit dans une stratégie de renforcement des prérogatives de la Commission européenne en droit international et va donc à l'encontre du principe même de souveraineté nationale. Ne voulant pas affaiblir encore les marges de manœuvre de la France sur la scène économique internationale, je me suis opposée à ce texte. Claude Moraes (S&D),
in writing. — The file brings together recent developments already in force. In particular, the Commission, pursuant to Regulation (EC) No 1225/2009 and Regulation (EC) No 597/2009 as well as this consolidating measure, may repeal/amend or adopt an implementing measure to bring the Union into conformity with any report produced by the WTO's Dispute Settlement Body. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui codifie le règlement (CE) no 1515/2001 relatif aux mesures que l'Union peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant des mesures antidumping ou antisubventions. Ce règlement a été modifié à plusieurs reprises et de façon substantielle, si bien que ses dispositions se retrouvent désormais d'une part dans l'acte originaire, d'autre part éparpillées dans les actes modificatifs qui ont suivi. Dans un souci de clarté et de simplification du droit, garant d'une plus grande sécurité juridique et d'une meilleure information des citoyens, il convenait donc de codifier ce règlement. Ce processus en préserve totalement la substance et se borne à regrouper de façon lisible les différentes modifications qui lui ont été apportées. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Accogliamo con favore questa proposta di regolamento sui provvedimenti che l'Unione può prendere facendo seguito a una relazione adottata dall'organo di conciliazione dell'OMC (DSB) in materia di misure antidumping e antisovvenzioni, considerato che nel corso del suo esame il gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione ha concluso che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare modificazioni sostanziali al contenuto della stessa. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car la proposition en question se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat pentru raportul referitor la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind măsurile pe care Uniunea le poate lua ca urmare a unui raport adoptat de Organul de soluționare a litigiilor al OMC privind măsurile antidumping sau antisubvenții. Această măsură permite Uniunii Europene să lupte eficient și în baza propunerilor Organizației Mondiale a Comerțului împotriva practicilor ilegale, antidumping și anticoncurențiale. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Wareneinfuhren aus dem Nicht-EU- Ausland stellen seit jeher ein sensibles Thema für die Funktionsfähigkeit unseres Binnenmarktes dar. Da die zur Abstimmung gestellten Maßnahmen tatsächlich einen Schritt in Richtung der Verhinderung von unzulässig subventionierten Importen darstellen, habe ich für den Vorschlag gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut meetmete kohta, mida EL võib võtta pärast WTO vaidluste lahendamise organi aruannet dumpingu- ja subsiidiumivastaste meetmete kohta. Ettepanek piirdub õigusaktide kodifitseerimisega ilma sisuliste muudatusteta. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Cari colleghi e care colleghe, considerato che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Pozdravljam pravilo koje je Komisija ustanovila 1987. godine, da se nakon desetak izmjena određenoga akta isti mora kodificirati što doprinosi većoj sigurnosti ispravne primjene akta, pogotovo kada se radi o ovako specifičnim pitanjima poput ovih. Antidampinška i antisubvencijska pitanja su uređena Uredbom Europskog parlamenta i Vijeća o mjerama koje Unija može poduzeti slijedom izvješća koje je donijelo Tijelo za rješavanje sporova WTO-a u pogledu antidampinških i antisubvencijskih pitanja. Svrha ovog prijedloga je objediniti posebne odredbe kojima se dopušta Uniji donošenje mjera koje se poduzimaju na temelju Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (anti-damping mjera) ili Uredbe (EZ) br. 597/2009 (mjere protiv subvencija). Te mjere moraju biti u skladu s preporukama i rješenjima sadržanim u izvješću koje je usvojilo nadležno tijelo za rješavanje sporova (DSB) Svjetske trgovinske organizacije (WTO) u vezi s antidampinškim i antisubvencijskim mjerama. Podržala sam ovaj prijedlog zato što se kodifikacijom ovaj tekst, koji je bio predmetom više različitih akata i njihovih izmjena, pročišćava i objedinjava (bez ikakve promjene u njihovom sadržaju) što će u konačnici doprinijeti većoj sigurnosti njegove ispravne primjene. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Le Parlement européen souhaite ici faire sienne la proposition de règlement de la Commission lui permettant d'abroger ou de modifier une mesure incriminée par un rapport de l'Organe de règlement des différends (ORD). La Commission serait en outre compétente pour adopter toute autre mesure d'exécution nécessaire pour mettre en conformité le droit de l'Union avec les recommandations de l'ORD. Parce que je récuse la primauté du droit de l'Union européenne sur le droit national, surtout quand sa mise en œuvre consiste à se plier devant les injonctions pour le moins contestables de l'OMC, je suis contre le fait que la Commission européenne puisse modifier arbitrairement un droit qui touche principalement la pratique commerciale des États membres. Cette proposition de règlement s'inscrit dans une stratégie de renforcement des prérogatives de la Commission européenne en droit international et va donc à l'encontre du principe même de souveraineté nationale. Ne voulant pas affaiblir encore les marges de manœuvre de la France sur la scène économique internationale, je me suis opposé à ce texte. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam ovo izvješće kolege Dude kojim se odobrava početak postupka kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 1515/2001 od 23. srpnja 2001. o mjerama koje Zajednica može poduzeti, slijedom izvješća koje je donijelo Tijelo za rješavanje sporova WTO-a u pogledu antidampinških i antisubvencijskih pitanja. Novom odredbom je predviđeno objedinjenje različitih akata, bez da isti pritom izgube suštinu ili promijene sadržaj. Pokretanjem ove formalne procedure povećat će se transparentnost procesa i olakšati informiranje zainteresiranih dionika o antidampinškim i antisubvencijskim pitanjima, zbog čega mu još jednom želim iskazati svoju podršku. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće zastupnika Andrzeja Dude o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o mjerama koje Unija može poduzeti slijedom izvješća koje je donijelo Tijelo za rješavanje sporova WTO-a u pogledu antidampinških i antisubvencijskih pitanja, iz razloga što je savjetodavna skupina pravnih službi Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije istaknula da se prijedlog ograničava na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Svrha prijedloga je postupak kodifikacije Uredbe br. 1515/2001 od 23. srpnja 2001. koja se nekoliko puta mijenjala. Nova uredba objedinjuje razne razasute akte što pridonosi preglednosti i transparentnosti. Europski parlament ovim putem podržava simplifikaciju kojom će pravo Unije postati jasnije i dostupnije građanima EU-a. Pozdravljam daljnje napore stručnih službi Parlamenta, Vijeća i Komisije u postupcima kodifikacije. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio concernente i provvedimenti che l'Unione può attuare, facendo seguito a una relazione adottata dall'organo di conciliazione dell'OMC (DSB) in materia di misure antidumping e anti sovvenzioni, poiché tale proposta riguarda una semplice codificazione dei testi esistenti e altresì trova fondamento nel parere del gruppo consultivo dei servizi giuridici del 17 settembre 2014. Stanislav Polčák (PPE),
písemně. — Antidumpingová a antisubvenční opatření mají vliv přibližně na 0,25 % veškerého dovozu do EU a jsou často jediným způsobem, jak může EU chránit svá výrobní odvětví před škodami způsobovanými nekalými dumpingovými praktikami společností ze států mimo EU. Je třeba upravit antidumpingové a antisubvenční nástroje tak, aby mohly obchod v EU lépe chránit, poskytnout stabilní zázemí podnikům a chránit výrobní odvětví. Kodifikace nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 ze dne 23. července 2001 o opatřeních, která může Unie přijmout na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení sporů o antidumpingových a antisubvenčních záležitostí, by dle mého názoru mohla být přínosná. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par cette recommandation, il revient au Parlement européen de voter en faveur de la codification d'un texte dans l'ordre du droit de l'Union européenne. Le but de ce texte est de mettre en conformité l'Union européenne ainsi que de lui permettre de prendre des mesures de rétorsion suite à un rapport adopté par l'organe des différends de l'OMC. Étant attaché au principe de réciprocité, j'approuve ce type de mécanisme. Ainsi, dans la mesure où cette codification n'apporte aucune modification substantielle et permet une plus grande lisibilité de ce droit, je vote pour. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — O Órgão de Resolução de Litígios (ORL) da Organização Mundial do Comércio (OMC), da qual a UE é membro, emite, entre outros, relatórios sobre as medidas anti-dumping e anti-subvenções. O Regulamento (CE) n.o 1515/2001 do Conselho, de 23 de julho de 2001, diz respeito às medidas que a UE pode adotar na sequência de um relatório sobre medidas anti-dumping e anti-subvenções aprovado pelo ORL. Este regulamento foi substancialmente alterado, pelo que, por motivos de clareza e racionalidade, deverá proceder-se à sua codificação. Na reunião de 10 de julho de 2014, o Grupo Consultivo composto pelos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão procedeu ao exame da proposta de regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho, pela qual se procede à codificação do referido Regulamento (CEE) n.o 1515/2001. Concluiu então, de comum acordo, que a proposta em apreço se cinge a uma codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Votei, por isso, favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Uma vez que o Grupo Consultivo dos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão emitiu parecer positivo e entende que a proposta em apreço se limita à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas dos textos, não há qualquer razão para o voto contra ou sequer para a abstenção. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y claridad del Derecho de la Unión, para que este resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo a las medidas que podrá adoptar la Unión a partir del informe sobre medidas antidumping y antisubvención aprobado por el Órgano de Solución de Diferencias de la OMC. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan solo las modificaciones formales pertinentes. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A União Europeia atribui um grande significado à simplificação e clarificação do direito europeu, a fim de torná-lo mais acessível e de fácil compreensão e apreensão pelo cidadão comum. Por esta razão, e a fim de garantir a clareza e a transparência do direito, é necessária uma codificação das regras que tenham sido objeto de alterações frequentes. A presente proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 1515/2001 do Conselho, de 23 de julho de 2001, relativo às medidas que a Comunidade pode adotar na sequência de um relatório sobre medidas anti-dumping e anti-subvenções aprovado pelo Órgão de Resolução de Litígios da OMC e não prevê uma alteração da substância dos atos dela objeto, como se pode ler no texto do parecer. Apesar de se tratar duma questão meramente técnica, que visa integrar num novo regulamento os diversos atos nele integrados, cai no domínio da codecisão, pelo que exige a análise e votação por parte do PE. Assim, submetida a proposta a aprovação, foi objeto da minha votação favorável. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte, qui s'inscrit dans le processus de facilitation du droit communautaire amorcé par l'accord interinstitutionnel du 20 décembre 1994; c'est une codification sans modification du texte. Il s'agit d'une résolution législative sur la proposition de règlement relatif aux mesures que l'Union peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'Organe de règlement des différends (ORD) de l'Organisation mondiale du commerce (OMC) concernant des mesures antidumping ou antisubventions. Le règlement permet ainsi à l'Union européenne, lorsqu'elle le juge approprié, de rendre une mesure prise dans le cadre de l'antidumping ou de l'antisubvention conforme aux recommandations et aux décisions d'un rapport adopté par l'ORD de l'OMC. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Mi sono astenuto in quanto non condivido l'approccio della Commissione europea nei confronti dell'Organizzazione mondiale del commercio. Anne Sander (PPE),
par écrit. — Je suis favorable à l'adoption de ce texte, qui se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo a las medidas antidumping o antisubvención proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Konsolidacija Tijela za rješavanje sporova čini jedno od najvećih postignuća WTO-a, jer omogućuje državama članicama WTO-a da bez obzira na njihovu političku ili gospodarsku moć podnesu pritužbe o navodnom kršenju pravila WTO-a, te da traže odštetu. Glasovao sam za kodifikaciju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1515/2001 jer se njome poboljšava sadašnji sustav trgovačke zaštite EU-a u korist svih dionika. Stavlja se naglasak na pronalaženje praktičnih rješenja stvarnih problema, a postiže se veća učinkovitost sustava i mjera. Važno je napomenuti kako se pritom ne mijenjaju temeljna načela i ravnoteža sustava, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of this report because I support the WTO in their aims to properly settle disputes regarding anti-dumping and anti-subsidy matters. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η κωδικοποίηση των κειμένων πρέπει να αποτελεί ευκαιρία επαναξιολόγησης του περιεχομένου τους ως προς την ουσία και όχι μόνο κατά τύπο. Tibor Szanyi (S&D),
írásban. – Szavazatommal támogattam a WTO Vitarendező Testülete által dömping- és szubvencióellenes ügyekkel kapcsolatban elfogadott jelentés után az Unió által hozható intézkedésekről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról szóló jelentést. Kiemelt fontosságú az uniós joganyag átláthatósága, hogy az mindenki számára világos, könnyen értelmezhető és hozzáférhető legyen. Ezért fontos, hogy a sokszor módosított rendelkezések egy helyen, összeszedett formában legyenek elérhetőek. A jelentés ehhez járult hozzá azzal, hogy elfogadta a fenti rendelkezés egyszerű, egységes szerkezetbe foglalását. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil relatif aux mesures que l'Union peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant des mesures antidumping ou antisubventions. Lors de l'examen de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil visant à codifier le règlement relatif aux mesures que l'Union peut prendre à la suite d'un rapport adopté par l'organe de règlement des différends de l'OMC concernant des mesures antidumping ou antisubventions, le groupe a, d'un commun accord, conclu que la proposition se limite effectivement à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Codificarea actelor legislative europene facilitează înțelegerea legislației Uniunii Europene. Această procedură legislativă are în vedere clarificarea actului legislativ, însă prin intermediul ei nu pot fi introduse nici un fel de modificări de substanță ale acestui act. Instituțiile europene au convenit în anul 1994 utilizarea unei proceduri accelerate, în vederea adoptării rapide a actelor codificate. Propunerea legislativă care a făcut obiectul raportului Parlamentului European se referă la codificarea Regulamentului (CE) nr. 151/2001 al Consiliului privind măsurile pe care Uniunea le poate lua ca urmare a unui raport adoptat de Organul de soluționare a litigiilor al OMC privind măsurile antidumping sau antisubvenții. Având în vedere că propunerea de codificare păstrează în totalitate conținutul actelor codificate și se limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de formă cerute de însăși operația de codificare și ținând cont că grupul de lucru consultativ al serviciilor juridice ale celor trei instituții europene recomandă susținerea acestei propuneri, Parlamentul European, prin votul unanim acordat astăzi, susține propunerea de codificare a regulamentului. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de este informe, uno de los quince informes provenientes de la comisión JURI que se vota en esta sesión. Se trata de una modificación técnica de actualización del texto legislativo, en aras de una mayor seguridad jurídica. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo a las medidas antidumping o antisubvención proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — O Regulamento 452/2003 foi alterado várias vezes. Aquando da discussão e votação deste regulamento, votámos contra, pois defende a liberalização do comércio internacional de forma desregrada. Toda a sua lógica é de rivalidade por quotas de mercado, em nome da concorrência, e não uma lógica de cooperação, onde o comércio tem um papel a desempenhar no desenvolvimento. Por outro lado, as medidas anti-dumping ou anti-subvenções representam potenciais interferências nas decisões internas de cada país e ameaças que podem ser impostas pela OMC. Quem perde são os países em vias de desenvolvimento e menos desenvolvidos. O novo regulamento preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, introduzindo apenas as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Somos frontalmente contra o conteúdo deste regulamento. Contudo, em nome da simplificação legislativa, abstemo-nos. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Für diesen Vorschlag stimmte ich positiv, da schärfere Antidumping- und Antisubventions-Maßnahmen gegen gedumpte oder unzulässig subventionierte Wareneinfuhren in die EU gesetzt werden sollen. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da presente proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 1515/2001 do Conselho, de 23 de julho de 2001, relativo às medidas que a Comunidade pode adotar na sequência de um relatório sobre medidas anti-dumping e anti-subvenções aprovado pelo Órgão de Resolução de Litígios da OMC. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Consideramos que as medidas anti-dumping ou anti-subvenções são interferências nas decisões internas de cada país, que levam a que os países em vias de desenvolvimento e menos desenvolvidos sejam os mais prejudicados. Cada Estado deve ter o direito a decidir do seu modelo de desenvolvimento económico e social. Apesar de sermos frontalmente contra o conteúdo do Regulamento, consideramos que é importante que todas as alterações entretanto aprovadas sejam reunidas num único documento, facilitando a compreensão da legislação, pelo que nos abstivemos. 10.3.   Kombinovaný účinek antidumpingových nebo antisubvenčních opatření s ochrannými opatřeními (A8-0032/2014 – Andrzej Duda) Dichiarazioni di voto scritte Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo, al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Louis Aliot (NI),
par écrit. — L'objectif des mesures antidumping et compensatoires est de remédier aux distorsions de marché créées par des pratiques commerciales déloyales, alors que l'objectif des mesures tarifaires de sauvegarde est de se protéger contre un fort accroissement des importations. Selon la Commission européenne, la combinaison des deux à l'encontre d'un seul et même produit peut avoir des effets plus importants que prévu au regard de la politique et des objectifs de défense commerciale de l'Union. Une telle combinaison pourrait, selon la Commission, imposer une charge injustifiée à certains producteurs-exportateurs cherchant à exporter vers l'Union, et leur interdire l'accès au marché de l'Union. La Commission avance qu'il n'est pas toujours possible de déterminer à l'avance à quel moment précis ce chevauchement se produira, c'est pourquoi elle saisit l'opportunité de pouvoir modifier, suspendre ou abroger à sa guise des mesures antidumping et/ou compensatoires ou de prévoir l'exonération totale ou partielle de droits antidumping ou compensateurs. Une décision qui parait aberrante, dans la mesure où cette règlementation permettra à la commission européenne de se priver du peu d'outils de protectionnisme dont elle dispose. Je me suis donc naturellement prononcé contre ce texte qui s'inscrit dans une logique qui va à l'encontre des attentes de mes concitoyens. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Bei dem Vorschlag handelt es sich um eine reine Kodifizierung ohne inhaltliche Änderung der zugrunde liegenden Rechtsakte. Dieser Kodifizierung müssen das Parlament und der Rat zustimmen, und aus diesem Grund habe ich für diesen Vorschlag gestimmt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce texte idéologique qui favorise le libre-échange au détriment de nos industries manufacturières. Notre force de production subit la concurrence de pays où le coût du travail et les coûts de production sont très bas et l'Union européenne empêche les États membres de se protéger au nom du principe de libre circulation des capitaux et des marchandises. Les timides mesures prises contre la concurrence déloyale se révèlent inefficaces face un système tout entier qui détruit notre appareil productif. Ces petits pas ont cependant été vite annulés par des forces politiques farouchement engagées à défendre la mondialisation et assumant leur refus d'accepter que des pays voulant exporter vers l'Union supportent des „des charges financières injustifiées“, balayant ainsi l'ébauche de protectionnisme européen. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — If these matters were coming before Parliament for the first time, we would be voting against because these matters should be within the competence of the Member States. Therefore to vote against is consistent with our position. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą dėl antidempingo ar subsidijų draudimo priemonių ir apsaugos priemonių bendrojo poveikio. Siūlymo tikslas – kodifikuoti esamus tekstus nekeičiant jų esmės. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Dans ce texte, le Parlement et le Conseil remettent en question ce qu'ils considèrent comme un danger de protectionnisme qui, concernant seulement certains biens importés, résulterait d'une application simultanée des mesures antidumping et compensatoires, d'une part, et des mesures tarifaires de sauvegarde, d'autre part. Le règlement proposé a pour but de permettre à la Commission – dans les cas où elle estimerait que les exportateurs cherchant à exporter vers l'Union sont trop pénalisés par des charges financières ou par des interdictions d'accès au marché de l'Union – de modifier, suspendre ou abroger les mesures antidumping et/ou compensatoires existantes, voire d'exonérer les importations de droits antidumping/compensatoires qui devraient, à défaut, être acquittés. Ce révoltant sacrifice de l'intérêt national des États membres au profit du dogme libre-échangiste qui se refuse à toute idée de protectionnisme, national ou continental, démontre une nouvelle fois l'absurdité de la politique économique et commerciale de l'Union. J'ai évidemment voté contre ce texte. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — Il s'agit ici de la codification des textes existants sans modification de leur substance. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor porque el grupo consultivo ha constatado que se trata de codificar el Reglamento (CE) no 452/2003 del Consejo, de 6 de marzo de 2003, sobre las medidas que podrá tomar la Comunidad en relación con el efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia, y no de una modificación sustancial. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – Ce rapport propose un règlement qui établit des dispositions spécifiques pour permettre à la Commission d'agir à sa discrétion, de manière à éviter qu'une combinaison de mesures antidumping ou compensatoires et de mesures tarifaires de sauvegarde à l'encontre d'un même produit n'impose une charge injustifiée à certains producteurs-exportateurs cherchant à exporter vers l'Union, et leur interdise par là même l'accès au marché de l'Union. Même si les règlements prévoient des clauses anti-dumping par des mesures d'actions collectives ou une clause de sauvegarde nationale (qui est fortement réduite désormais), le texte part du principe que l'Union doit permettre à des exportateurs cherchant à exporter vers l'Union de ne pas être pénalisés par des charges financières ou par des interdictions d'accès au marché de l'Union. La Commission ne déroge ainsi pas à la règle du sacro-saint dogme de la concurrence libre et non faussée et n'hésite réellement plus à brader les intérêts des États membres en interdisant tout protectionnisme alors même que le nombre d'entraves au commerce dans de nombreux pays du monde ne cesse de croître, touchant directement les industries et services basés en Europe. J'ai donc évidemment voté contre ce règlement. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La relazione Duda analizza le misure che l'Unione può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia. Pur trattandosi di una proposta che si limita a una mera codificazione di testi esistenti, non condividendo io l'approccio della Commissione UE in tali ambiti, mi sono espressa con un'astensione. José Blanco López (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y la claridad del Derecho de la Unión, para que éste resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo a las medidas que podrá tomar la Unión en relación con el efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan sólo las modificaciones formales pertinentes. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria dėl reglamento priemonių, kurių gali imtis Sąjunga remdamasi PPO ginčų sprendimo tarybos patvirtinta ataskaita antidempingo ir apsaugos nuo subsidijavimo klausimais, kodifikavimui, nekeičiant paties reglamento esmės. Teisės aktų kodifikavimas reikalingas tam, kad jie taptų suprantamesni ir prieinamesni piliečiams. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Podržavam ovaj prijedlog jer se prema mišljenju nadležnih tijela referira samo na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – Même lorsqu'elle relève de la compétence de l'Union, la politique commerciale n'est pas totalement commune. Les États membres ont la possibilité de prendre des mesures à l'encontre d'États tiers, et même d'États membres. Mais la liberté de prendre des mesures à l'intérieur de l'espace communautaire est de plus en plus réduite. L'ex-traité CE (art. 134) prévoyait une clause de sauvegarde nationale dont la portée est aujourd'hui sensiblement réduite. Des mesures de défense collectives sont également prévues, en particulier contre le dumping. Le texte porte sur les effets combinés de ces deux types de mesures. J'ai voté contre ce texte, en particulier sur l'adaptation des considérants 7 et 8, qui disposent „qu'il conviendrait, par conséquent, que les producteurs-exportateurs cherchant à exporter vers l'Union n'aient pas à supporter des charges financières injustifiées et puissent continuer à accéder au marché de l'Union.“ Il est donc souhaitable que les objectifs des mesures de sauvegarde et des mesures antidumping et/ou compensatoires puissent être atteints sans que les producteurs-exportateurs concernés se voient pour autant interdire l'accès au marché de l'Union. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because the anti-dumping and anti-subsidy measures should be combined with safeguard measures to be more effective. Steeve Briois (NI),
par écrit. — La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objet la codification du règlement no 452/2003 du Conseil du 6 mars 2003 portant sur les mesures que la Communauté européenne peut prendre concernant les mesures antidumping. Concrètement, ce nouveau règlement permettra à la Commission d'agir de manière discrétionnaire contre un État membre dans le domaine des législations antidumping. Si la Commission considère qu'une combinaison de mesures antidumping à l'encontre d'un produit importé crée une charge injustifiée pour certains exportateurs, elle sera en droit de modifier, suspendre ou abroger tout dispositif légal ou réglementaire, et même de prévoir l'exonération totale ou partielle de droits antidumping. L'octroi de cette compétence est purement scandaleux et doit être dénoncé avec vigueur. C'est aux États membres qu'il revient de décider souverainement si une mesure antidumping est proportionnelle au risque généré par l'importation d'un produit, et non à la Commission. C'est pourquoi j'ai voté contre ce texte. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea propunerii de regulament privind măsurile pe care le poate adopta Uniunea în ceea ce privește efectul combinat al măsurilor antidumping sau antisubvenții și al măsurilor de salvgardare, deoarece sunt de părere că metoda accelerată pentru codificarea oficială a propunerii legislative este cea mai oportună metodă de aplicare în vederea urgentării procesului legislativ comunitar. Subliniez faptul că prin procedura codificării simple se constituie o limitare legală care preîntâmpina orice modificare de fond efectuată de către Parlamentul European sau Consiliu, astfel încât ne asigurăm că măsurile de care dispune Uniunea în cazul efectului combinat al măsurilor menționate vor fi respectate și implementate ca atare. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Il provvedimento riguarda la mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali. Provvedimento meramente tecnico, dunque, ma il mio voto è stato di astensione. Non condivido la politica della Commissione nell'applicazione di dazi e misure di salvaguardia che sta a monte di questo atto. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La codification a pour objectif de simplifier et de rendre plus accessible la législation européenne. C'est une sorte de compilation de différentes réglementations européennes traitant de la même thématique. La codification sur l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde est très importante pour le bon fonctionnement du marché unique et du commerce international. J'ai voté en faveur de ce rapport. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — La proposta di regolamento in oggetto mira a codificare le disposizioni del regolamento n. 452/2003 senza apportare alcune modifiche, né formali né sostanziali, ai testi preesistenti. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — Une nouvelle fois, l'Union européenne se sert du levier commercial pour accroître et élargir ses compétences. Les États membres, d'après les traités, sont censés conserver la possibilité de prendre des mesures à l'encontre d'États tiers et même d'États membres. Pourtant, la Commission s'arroge de plus en plus toute prérogative commerciale, parfois au détriment des intérêts des États membres, comme on le voit dans les négociations sur le TTIP avec les États-Unis. C'est pourquoi, au nom de la défense des intérêts français, j'ai voté contre ce texte. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — L'accordo interistituzionale del 1994 prevedeva un'accelerazione delle codificazioni ufficiali dei testi normativi. Il gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione, riunitosi anche nel 2014 per esaminare la proposta in oggetto, ha determinato che il provvedimento si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, avendo analizzato anche il regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio volto a codificare il regolamento (CE) n. 452/2003 del Consiglio, del 6 marzo 2003, relativo alle misure che la Comunità può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Nel caso di imposizione di dazi antidumping è necessario evitare che il loro effetto, combinato con quello di eventuali misure di salvaguardia, possa comportare un onere eccessivo per determinati esportatori, con il conseguente risultato di tagliarli fuori dal mercato unico. Proprio a tal fine il Consiglio ha adottato nel 2003 il regolamento (CE) n. 452/2003 che consente di adottare misure di modifica, sospensione o abrogazione dei diritti antidumping o compensativi. Ho votato a favore di questa risoluzione, in quanto ero favorevole già al precedente accordo del 2003, e la risoluzione si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza sostanziali modifiche. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole relativamente alla relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo alle misure che l'Unione può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia. La proposta di regolamento, nel caso in cui venga accertata l'esistenza di un comportamento di dumping, prevede l'applicazione di dazi all'importazione, ossia di dazi che hanno lo scopo di livellare il prezzo finale del bene importato fino alla soglia dei prezzi vigenti nel mercato d'origine della merce, salvo che non sia possibile concludere con le aziende produttrici dei beni importati un accordo circa il prezzo minimo che garantisca il medesimo risultato. Considerando che la proposta di regolamento si limita a una mera codificazione dei testi esistenti senza modificazioni sostanziali, e considerato il reale beneficio che ne potrà trarre il mercato interno in termini di leale concorrenza, ho ritenuto di conformarmi alla posizione del gruppo consultivo. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The codification process represents the bringing together of existing texts, thereby providing easier access to relevant EU legislation. The purpose of this proposal is to undertake a codification of the Council Regulation on measures that the Community may take in relation to the combined effect of anti-dumping or anti-subsidy measures with safeguard measures. The new Regulation will supersede the various acts incorporated in it, so this proposal fully preserves the content of the acts being codified and does no more than bring them together with only such formal amendments as are required by the codification exercise itself. Anti-dumping regulations protect European investors, thereby protecting employment in Europe. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente a tale relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo alle misure che l'Unione può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia. Si tratta di una procedura meramente tecnica prevista dall'articolo 103 del regolamento volta a verificare che la proposta di codificazione si limiti effettivamente a una mera codificazione, senza modifiche sostanziali. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo, al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — The purpose of this proposal is to undertake a codification of Council Regulation (EC) No 452/2003 on measures that the Community may take in relation to the combined effect of anti-dumping or anti-subsidy measures with safeguard measures. The new Regulation will supersede the various acts incorporated in it; it fully preserves the content of the acts being codified and hence does no more than bring them together with only such formal amendments as are required by the codification exercise itself. Due to the clear procedural nature of this exercise I voted in favour of it. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose la codification au sein du droit de l'Union européenne du règlement (CE) no 452/2003 du Conseil sur les mesures que l'Union peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde, modifié de façon substantielle en 2014. Le règlement proposé établit des dispositions spécifiques pour permettre à la Commission d'agir à sa discrétion, de manière à éviter qu'une combinaison de mesures de défense commerciale, dites antidumping ou compensatoires, et de mesures tarifaires de sauvegarde à l'encontre d'un même produit n'impose une charge injustifiée à certains producteurs-exportateurs cherchant à exporter vers l'Union et leur interdise par là même l'accès au marché de l'Union. Je soutiens ce texte qui consiste en un simple exercice de codification du droit positif sans modification de substance. Pour ces raisons, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Un règlement, modifié plusieurs fois, perd de son intelligibilité. C'est pourquoi nous avons ici souhaité procéder à une codification du règlement relatif aux mesures que l'Union peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde, sans en changer la substance. J'ai soutenu cette mesure qui favorise la lisibilité de ce texte. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — La proposition vise à codifier le règlement (CE) no 452/2003 du Conseil du 6 mars 2003 sur les mesures que la Communauté peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde. Je soutiens cette proposition sur le fond et sur la forme. Sur le fond, parce que le règlement proposé établit des dispositions spécifiques pour permettre à la Commission d'agir de manière à éviter qu'une combinaison de mesures antidumping ou compensatoires et de mesures tarifaires de sauvegarde à l'encontre d'un même produit n'impose une charge injustifiée à certains producteurs-exportateurs cherchant à exporter vers l'Union, et leur interdise par là-même l'accès au marché de l'Union. Sur la forme, parce que le règlement précité a été modifié à plusieurs reprises et que le nouveau règlement, en se substituant aux divers actes qui y sont incorporés, permet de rendre le droit de l'Union plus lisible et plus accessible. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce texte qui, une fois encore, favorise le libre-échange au détriment de nos industries. En effet, notre force de production subit la concurrence des pays où le coût du travail et les coûts de production sont très bas et l'Union européenne empêche les États membres de se protéger au nom du principe de libre circulation des capitaux et des marchandises. Les timides mesures prises contre la concurrence déloyale se révèlent inefficaces face un système tout entier qui détruit notre appareil productif. Ces petits pas ont cependant été vite annulés par certaines forces politiques farouchement engagées à défendre la mondialisation et assumant leur refus d'accepter que des pays voulant exporter vers l'Union supportent „des charges financières injustifiées“, balayant ainsi l'ébauche de protectionnisme européen. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε την κωδικοποίηση του συνόλου των κειμένων, διότι δε μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων, όπερ συνεπάγεται ότι πρέπει να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — Con la presente propuesta se procede a la codificación del Reglamento (CE) no 452/2003 del Consejo, de 6 de marzo de 2003, sobre las medidas que podrá tomar la Comunidad en relación con el efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia. La aprobación de la propuesta tiene en cuenta que en el ámbito europeo es precisa una labor de investigación y comparación de numerosos actos con el fin de determinar las disposiciones en vigor, y la consideración del grupo consultivo de los Servicios Jurídicos del Parlamento Europeo, el Consejo y la Comisión, según la cual esta propuesta en cuestión contiene una codificación directa de los textos existentes sin ningún cambio en su contenido. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O objetivo da presente proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 452/2003 do Conselho, de 6 de março de 2003, sobre as medidas que a Comunidade pode adotar em relação ao efeito combinado de medidas anti-dumping ou anti-subvenções e de medidas de salvaguarda. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — O Regulamento n.o 452/2003 relativo às medidas que a UE pode tomar em relação ao efeito combinado de medidas anti-dumping ou anti-subvenções e de salvaguarda medidas foi alterado várias vezes. Aquando da discussão e votação deste regulamento, votámos contra, pois defende a liberalização do comércio e o princípio da reciprocidade e da imposição de medidas de retaliação. Toda a sua lógica é de rivalidade por quotas de mercado em nome da concorrência e não uma lógica de cooperação, onde o comércio tem um papel a desempenhar no desenvolvimento. Por outro lado, as medidas anti-dumping ou anti-subvenções são interferências nas decisões internas de cada país e ameaças que podem ser impostas pela OMC. Quem perde são os países em vias de desenvolvimento e menos desenvolvidos. O novo regulamento hoje votado substituirá os diversos atos nele integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados, introduzindo apenas as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Sendo esta uma alteração de carácter técnico, a discordância relativamente ao texto de base justificou a nossa abstenção. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Il provvedimento coinvolto è il regolamento (CE) n. 452/2003 sulle misure da adottare in seguito all'effetto combinato di dazi e misure di salvaguardia. Non sosterrò il regolamento dal momento che non condivido l'approccio attuale proposto dalla Commissione europea nell'applicazione di dazi e misure di salvaguardia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Είμαι κατά της κωδικοποίησης του συνόλου των κειμένων, διότι δεν μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων και πρέπει, κατ' επέκταση, να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I am in favour of the proposal as it is a straightforward codification of existing texts, without any change in their substance. Neena Gill (S&D),
in writing. — Mr President, I voted in favour of the report on the combined effect of anti-dumping or anti-subsidy measures with safeguard measures, seeing that this concerns a purely technical matter aiming at the consolidation of legislation to react to recent developments. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde. Si cette proposition de règlement ne fait que codifier des textes existants, sans modifier leur substance, elle n'en est pas moins inacceptable sur le fond. La liberté des États membres de prendre des mesures de sauvegarde est de plus en plus limitée. L'ancien traité CE, à l'article 34, prévoyait une clause de sauvegarde nationale dont la portée a été réduite sous l'action des institutions européennes. Je ne souhaite pas entériner cette dérive qui prive peu à peu les États de leurs moyens de réagir. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted for this as it is consolidation of legislation in line with recent developments. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu Parlamenta i Vijeća o mjerama koje Unija može poduzeti u vezi s kombiniranim učinkom antidampiških i antisubvencijskih mjera sa zaštitim mjerama, jer smatram da je jedna od važnijih uloga Europske unije da svim svojim građanima omogući jednostavan pristup aktima pravnog poretka koji ih se izravno tiču na način da potonji budu jasni i transparentni. Upravo je kodifikacija usmjerena na ovom pojednostavljenju koje ne mijenja suštinski sadržaj akata. Držim da se ovakvim procedurama dodatno omogućuje građanima Unije da ostvare svoja posebna prava. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Monsieur le Président, mes chers collègues, j'ai voté contre ce texte, qui, une fois encore, préfère faciliter le commerce qu'aider nos industries. En effet, notre force de production subit la concurrence des pays du tiers monde où la main d'œuvre est à la fois moins chère et plus servile, mais l'Union européenne empêche ses États membres de se protéger au nom du sacro-saint principe de libre circulation des capitaux et des marchandises. Alors l'Union essaye de se protéger elle-même, en adoptant de timides mesures visant à compenser cette concurrence déloyale. Malheureusement, alors que nous eussions pu saluer une telle prise de conscience, certains députés européens ont eu tôt fait de revenir sur ce début d'avancée. Ne voulant surtout pas entraver la mondialisation, elle qui nous appauvrit tant, ils ont cru bon de rajouter qu'il était hors de question que les pays voulant exporter vers l'Union supportent „des charges financières injustifiées“. Et c'est ainsi que la maigre tentative de protectionnisme européen a disparu. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu ce rapport qui permettra la codification du règlement (CE) no 452/2003 du Conseil du 6 mars 2003 sur les mesures que la Communauté peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde. Cet exercice de codification est louable dans la mesure où il permet une lecture plus claire d'un règlement modifié à de multiples reprises. Eva Kaili (S&D),
in writing. — On the agenda item under the name „Combined effect of anti-dumping and anti-subsidy measures with safeguard measures“ we voted in favour of that because we believe that the proposal is a straightforward codification of existing, valid legal texts, without any change in their substance. The combined effect of these measures will remedy market distortions on the one hand and will grant relief against greatly increased imports on the other. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Seit Inkrafttreten ist diese Verordnung mehrere Male in ihrer Kernsubstanz abgeändert worden, sodass es immer schwieriger wurde, (1) deren genaue Tragweite zu erfassen und (2) für die Betroffenen, ihre Rechte, die durch diese Verordnung festgeschrieben sind, wahrzunehmen, ohne sich auf das ursprüngliche Instrument und alle späteren, abgeänderten Instrumente beziehen zu müssen. Es erfordert einen unnötig großen Recherche-Aufwand, alle Abänderungen zu vergleichen, um Einklang zu finden mit dem aktuell geltenden Rechtsbestand, ein Faktum, das die Effizienz des EU-Rechts einschränkt. Im Sinne von Klarheit und Transparenz wird eine Kodifizierung dieser Bestimmungen durchgeführt, wenn es mehr als 10 Abänderungen dazu gegeben hat. Vor allem im internationalen Handel, wo die Rechtslage oft nicht wirklich eindeutig ist, sollten die Regelungen in der Herkunftsregion für Exporteure im Interesse der Rechts- und Planungssicherheit klar und nachvollziehbar sein. Eine solche Kodifizierung wird nun über diese Verordnung vorgenommen, sodass es keine Änderung in der Substanz der Absicht der Verordnung gibt. Sie wird die verschiedenen Rechtsakte in ein Kompendium einfrieden, deren Inhalt nicht geändert wird, und damit den Zugang zu EU-Recht bei WTO-DSB-Entscheidungen zu Anti-Dumping-Maßnahmen erleichtern. Die Vorschläge ändern nichts an den bestehenden Praktiken, vereinfachen aber Zugang und Verständnis; demzufolge stimme ich diesem Antrag zu. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I supported the report as it is simply aiming at consolidation of legislation to react to recent developments. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione del collega Duda in quanto lo scopo della presente proposta è quello di avviare la codificazione del regolamento (CE) n. 452/2003 del Consiglio, del 6 marzo 2003, relativo alle misure che l'UE può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia. Il regolamento prevede disposizioni specifiche per consentire alla Commissione di agire al fine di evitare che la combinazione di misure antidumping o antisovvenzione imponga un onere eccessivo per i produttori esportatori verso l'UE. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objet ici la codification du règlement no 452/2003 du Conseil du 6 mars 2003 portant sur les mesures que la Communauté européenne peut prendre concernant les mesures antidumping. Dans les faits, ce nouveau règlement permettra à la Commission d'agir à sa guise contre un État membre dans le domaine des législations antidumping. Si la Commission estime qu'une combinaison de mesures antidumping à l'encontre d'un produit importé créé une charge injustifiée pour certains exportateurs, elle sera en droit de modifier, de suspendre ou d'abroger tout dispositif légal ou réglementaire et même de prévoir l'exonération totale ou partielle de droits antidumping. L'attribution de cette compétence est véritablement scandaleuse et inacceptable. Il appartient aux États membres de décider souverainement si une mesure antidumping est proportionnelle au risque généré par l'importation d'un produit et non à la Commission. J'ai voté contre ce texte. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Esta propuesta de Reglamento establece disposiciones específicas que permitirán a la Comisión, siempre cuando sea oportuno, tomar medidas para evitar que, a un mismo producto, se le aplique una combinación de medidas antidumping o antisubvenciones que supongan una carga excesivamente onerosa a determinados productores exportadores que deseen exportar a la UE, limitando sus posibilidades de acceso al mercado de la UE. Tomando en consideración que el nuevo Reglamento no supone cambios sustanciales respecto de las reglas anteriormente utilizadas, voto a favor de esta propuesta. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Svrha ovog prijedloga je započeti postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 452/2003 od 6. ožujka 2003. o mjerama koje Zajednica može poduzeti u vezi s kombiniranim učinkom antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa sigurnosnim mjerama. Nova Uredba objedinjava različite akte koji pritom nisu izgubili svoju suštinu i uvodi samo one formalne izmjene koje iziskuje postupak kodifikacije. Svi građani Europske unije imaju pravo na jasnu, pojednostavljenu i točnu informaciju o svojim zakonskim obavezama i pravima, a Europska unija obvezala se držati načela transparentnosti. Stoga sam podržala ovaj prijedlog kodifikacije Uredbe Vijeća o kombiniranom učinku antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa sigurnosnim mjerama. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Duda σχετικά με την πρόταση κανονισμού του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου για τα μέτρα που μπορεί να θεσπίσει η Ένωση σε σχέση με τις συνδυασμένες επιπτώσεις των μέτρων αντιντάμπινγκ ή κατά των επιδοτήσεων και των μέτρων διασφάλισης, καθώς η γνωμοδότηση της Συμβουλευτικής Ομάδας των Νομικών Υπηρεσιών του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, του Συμβουλίου και της Επιτροπής διαπιστώνει ότι η πρόταση συνιστά απλώς και μόνο κωδικοποίηση των υπαρχόντων κειμένων, χωρίς τροποποίηση της ουσίας τους. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this proposal, which follows the recommendations of the Consultative Working Party of the legal services of the European Parliament, the Council and the Commission. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Favorevole alla relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo alle misure che l'Unione può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia. Considerata l'importanza che le codificazioni siano effettuate nel pieno rispetto dell'iter di adozione degli atti dell'Unione e considerata l'esigenza dei cittadini comunitari di accedere con facilità agli atti legislativi europei, ho ritenuto di esprime il mio voto favorevole. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Lo scopo della presente proposta è quello di avviare la codificazione del regolamento (CE) n. 452/2003 del Consiglio, del 6 marzo 2003, relativo alle misure che l'UE può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia. Il regolamento prevede disposizioni specifiche per consentire alla Commissione di agire, a propria discrezione, al fine di evitare che la combinazione di misure antidumping o antisovvenzione, con misure tariffarie di salvaguardia nei confronti di uno stesso prodotto, imponga un onere eccessivo ad alcuni produttori esportatori che desiderano esportare verso l'UE. Poiché la proposta del relatore Duda si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare agli stessi modifiche sostanziali, ho deciso di sostenere il documento con voto favorevole. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Für diesen Vorschlag habe ich positiv gestimmt, da durch die Anwendung von Antidumping- bzw. Antisubventionsmaßnahmen Marktverzerrungen aufgrund unfairer Handelspraktiken behoben werden sollen. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — La codification consiste à regrouper des textes normatifs de natures diverses dans des recueils concernant une matière donnée dans un but de simplification, de clarté et de transparence. Le but de ce rapport est la codification du règlement 452/2003 concernant les mesures que l'Union peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou antisubventions des mesures de sauvegarde. C'est ce règlement qui permet aux pays membres de l'UE de prendre des mesures de sauvegarde. Mais c'est également ce règlement qui donne tout pouvoir à la Commission de modifier, de suspendre ou d'abroger des mesures antidumping et/ou compensatoires, ou de prévoir l'exonération totale ou partielle de droits antidumping ou compensateurs. Ces procédures technocratiques non démocratiques empêchent l'Europe de pratiquer le protectionnisme solidaire qui est l'urgence écologique et sociale de notre temps. Étant opposé sur le fond à cette mainmise de la Commission, je vote contre ce rapport technique. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — O presente relatório trata apenas uma questão técnica, que consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 452/2003 do Conselho, de 6 de março de 2003, sobre as medidas que a Comunidade pode adotar em relação ao efeito combinado de medidas anti-dumping ou anti-subvenções e de medidas de salvaguarda. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report regarding the combined effect of anti-dumping and anti-subsidy measures because the consultative working party of the legal services of Parliament, the Council and the Commission concluded that the proposed codification of the existing texts is straightforward and presents no change in their substance. It is crucial that agreements that have been amended on multiple occasions are codified in order to ensure that they are accessible and clear to citizens. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Votei favoravelmente o presente regulamento por entender conveniente que os objetivos das medidas de salvaguarda e das medidas anti-dumping e/ou anti-subvenções possam ser alcançados, sem que tal impeça os produtores-exportadores de terem acesso ao mercado da União. No entanto, defendo ser oportuno que sejam previstas disposições específicas que permitam à Comissão adotar medidas com vista a garantir uma combinação de medidas anti-dumping ou anti-subvenções, bem como de medidas pautais de salvaguarda aplicáveis a um mesmo produto. Há desta forma a garantia de que são melhoradas as condições económicas e sociais dos trabalhadores. Entendo ainda que a Comissão pode considerar oportuno alterar, suspender ou revogar medidas anti-dumping e/ou anti-subvenções ou prever a isenção parcial ou total de direitos anti-dumping ou anti-subvenções que seriam adotados. Qualquer suspensão, alteração ou isenção das medidas anti-dumping ou anti-subvenções poderá ser apenas concedida por um período de tempo limitado, visto que o objetivo deverá ser o de uma atuação preventiva para evitar que isso suceda. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objet ici la codification du règlement no 452/2003 du Conseil du 6 mars 2003 portant sur les mesures que la Communauté européenne peut prendre concernant les mesures antidumping. Dans les faits, ce nouveau règlement permettra à la Commission d'agir à sa guise contre un État membre dans le domaine des législations antidumping. Si la Commission estime qu'une combinaison de mesures antidumping à l'encontre d'un produit importé, créé une charge injustifiée pour certains exportateurs, elle sera en droit de modifier, suspendre ou abroger tout dispositif légal ou réglementaire et même prévoir l'exonération totale ou partielle de droits antidumping. L'attribution de cette compétence est véritablement scandaleuse et inacceptable. Il appartient aux États membres de décider souverainement si une mesure antidumping est proportionnelle au risque généré par l'importation d'un produit et non à la Commission. J'ai évidemment voté contre ce texte. Claude Moraes (S&D),
in writing. — The file concerns measures which may be taken in relation to the combined effect of anti-dumping or anti-subsidy measures with safeguard measures. Again, it is a codification of existing amendments, solely designed to make the law easier to understand. The amendments brought together simply try to ensure that excessively onerous burdens are not placed on exporting producers from non-EU countries on products which may be subject to both anti-subsidy/anti-dumping measures in addition to safeguard measures/tariff measures. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui codifie le règlement (CE) no 452/2003 relatif aux mesures que l'Union peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde. Ce règlement a été modifié à plusieurs reprises et de façon substantielle, si bien que ses dispositions se retrouvent désormais d'une part dans l'acte original, d'autre part éparpillées dans les actes modificatifs qui ont suivi. Dans un souci de clarté et de simplification du droit, garant d'une plus grande sécurité juridique et d'une meilleure information des citoyens, il convenait donc de codifier ce règlement. Ce processus en préserve totalement la substance et se borne à regrouper de façon lisible les différentes modifications qui lui ont été apportées. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Accogliamo con favore questa proposta di regolamento sulle misure che l'Unione può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia, considerato che nel corso del suo esame il gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione ha concluso che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare modificazioni sostanziali al contenuto della stessa. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car la proposition en question se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat pentru raportul referitor la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind măsurile pe care Uniunea le poate adopta în ceea ce privește efectul combinat al măsurilor antidumping sau antisubvenții și al măsurilor de salvgardare. Această măsură permite Uniunii Europene să lupte eficient și în baza propunerilor Organizației Mondiale a Comerțului împotriva practicilor ilegale, antidumping și anticoncurențiale. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Ich habe für den Vorschlag gestimmt, da ich mir positive Effekte beim Kampf gegen unfaire Handelspraktiken erwarte. Ich halte die angesprochenen Maßnahmen also tatsächlich für sinnvoll, um Marktverzerrungen zu bekämpfen. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõud, sest see piirdub kehtivate õigusaktide kodifitseerimisega ilma sisuliste muudatusteta. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Considerato che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Uredba Vijeća br 452/2003/EU o mjerama koje Unija može poduzeti u vezi s kombiniranim učinkom antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa zaštitnim mjerama donesena je 2003. godine. Osnovni tekst u više je navrata znatnije mijenjan. Komisija je još 1987. godine ustanovila pravilo da se nakon desetak izmjena određenoga akta isti mora kodificirati čime se doprinosi većoj sigurnosti ispravne primjene akta. Tekst Uredbe i njezine naknade izmjene i dopune, a obuhvaćene ovom kodifikacijom, odnose se na donošenje posebne odredbe koja omogućuje Komisiji da poduzima mjere s ciljem izbjegavanja slučajeva u kojima bi kombinacija mjera protiv subvencija i dampinga sa zaštitnim tarifnim mjerama za jedan te isti proizvod postavila nepremostivu prepreku pojedinim proizvođačima koji žele izvoziti u EU-u. Navedeno bi se moglo tumačiti kao uskraćivanje pristupa tržištu Unije te bi moglo prouzročiti negativne posljedice za međunarodnu trgovinu EU-a s trećim zemljama. Radi se o aktu koji ima veliko značenje u reguliranju trgovinske razmjene EU-a (uključujući i Hrvatsku) i trećih zemalja. Zbog potrebe njegove ispravne primjene u odnosima EU-a i trećih zemalja na međunarodnom tržištu, podržala sam predloženu kodifikaciju jer doprinosi većoj pravnoj sigurnosti primjene ove Uredbe. Florian Philippot (NI),
par écrit. — La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objet la codification du règlement no 452/2003 du Conseil du 6 mars 2003 portant sur les mesures que la Communauté européenne peut prendre concernant les mesures antidumping. Dans les faits, ce nouveau règlement permettra à la Commission d'agir à sa guise contre un État membre dans le domaine des législations antidumping. Si la Commission estime qu'une combinaison de mesures antidumping à l'encontre d'un produit importé créé une charge injustifiée pour certains exportateurs, elle sera en droit de modifier, de suspendre ou d'abroger tout dispositif légal ou réglementaire, et même de prévoir l'exonération totale ou partielle de droits antidumping. L'attribution de cette compétence est véritablement scandaleuse et inacceptable. Il appartient aux États membres de décider souverainement si une mesure antidumping est proportionnelle au risque généré par l'importation d'un produit et non à la Commission. J'ai évidemment voté contre ce texte. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam ovo izvješće kojem je cilj započeti postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 452/2003 od 6. ožujka 2003. o mjerama koje Zajednica može poduzeti u vezi s kombiniranim učinkom antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa sigurnosnim mjerama. Novom uredbom predviđeno je objedinjenje različitih akata koji pritom ne gube suštinu ili mijenjaju sadržaj. Ovom formalnom procedurom se povećava transparentnost procesa i građanima se omogućuje da putem pojednostavljenih pravila budu potpuno informirani o svojim pravima i obvezama kada se radi o učinku antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa sigurnosnim mjerama. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće zastupnika Andrzeja Dude o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o mjerama koje Unija može poduzeti u vezi s kombiniranim učinkom antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa zaštitnim mjerama, iz razloga što je savjetodavna skupina pravnih službi Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije istaknula da se prijedlog ograničava na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Svrha prijedloga je postupak kodifikacije Uredbe br. 452/2003 od 6. ožujka 2003. koja se nekoliko puta mijenjala. Nova uredba objedinjuje razne razasute akte što pridonosi preglednosti i transparentnosti. Europski parlament ovim putem podržava simplifikaciju kojom će pravo Unije postati jasnije i dostupnije građanima EU-a. Pozdravljam daljnje napore stručnih službi Parlamenta, Vijeća i Komisije u postupcima kodifikacije. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Anche in questo caso ho votato favorevolmente alla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio concernente le misure che l'Unione può adottare in merito all'effetto combinato dei dazi antidumping/compensativi e delle misure di salvaguardia perché, in conformità al parere del 17 settembre 2014 del gruppo consultivo dei servizi giuridici, si tratta di una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni rilevanti. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par le biais de cette recommandation, il revient au Parlement européen de voter en faveur de la codification d'un texte dans l'ordre du droit de l'Union européenne. La structure du commerce international nécessite des instruments efficaces afin de garantir une concurrence sur un pied d'égalité et la protection des consommateurs. J'accueille donc très favorablement toute mesure permettant d'accroître la mise en œuvre de ce type d'instrument. Ainsi, dans la mesure où cette codification n'engrange aucune modification substantielle et permet une plus grande lisibilité de ce droit, je vote pour. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — Na reunião de 10 de julho de 2014, o Grupo Consultivo composto pelos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão procedeu ao exame da proposta de regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho, pela qual se procede à codificação do Regulamento (CEE) n.o 452/2003 do Conselho, de 6 de Março de 2003, sobre as medidas que a Comunidade pode adotar em relação ao efeito combinado de medidas anti-dumping e de medidas de salvaguarda. Concluiu então, de comum acordo, que a proposta em apreço se cinge a uma codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Votei, por isso, favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Uma vez que o Grupo Consultivo dos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão emitiu parecer positivo e entende que a proposta em apreço se limita à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas dos textos, não há qualquer razão para o voto contra ou sequer para a abstenção. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y claridad del Derecho de la Unión, para que este resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo a las medidas que podrá tomar la Unión en relación con el efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan solo las modificaciones formales pertinentes. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A União Europeia considera extremamente importante a simplificação e clarificação do direito europeu, tornando-o mais compreensível para o cidadão comum. Nesse sentido, a fim de garantir a clareza e a transparência do direito, é necessária uma codificação das regras que tenham sido objeto de alterações frequentes. O objetivo da presente proposta, que merece o meu voto favorável, consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 452/2003 do Conselho, de 6 de março de 2003, sobre as medidas que a Comunidade pode adotar em relação ao efeito combinado de medidas anti-dumping ou anti-subvenções e de medidas de salvaguarda, preservando, na integra, o conteúdo dos atos codificados. À semelhança do relatório A8-0033, trata-se duma questão meramente técnica, que visa integrar num novo regulamento os diversos atos nele integrados, mas que, como cai no domínio da codecisão, exige a análise e votação por parte do PE. Assim, submetida a proposta a aprovação, foi objeto da minha votação favorável. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui s'inscrit dans le processus de facilitation du droit communautaire initié par l'accord interinstitutionnel du 20 décembre 1994; il s'agit d'une codification sans modification du texte. Il s'agit d'une résolution législative sur la proposition de règlement relatif aux mesures que l'Union peut prendre concernant l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde. Le règlement permet d'établir des dispositions spécifiques pour permettre à la Commission d'agir à sa discrétion, de manière à éviter qu'une combinaison de mesures antidumping ou compensatoires et de mesures tarifaires de sauvegarde à l'encontre d'un même produit n'impose une charge injustifiée à certains producteurs-exportateurs cherchant à exporter vers l'Union et leur interdise par là même l'accès au marché de l'Union. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Mi sono astenuto perché non condivido l'approccio della Commissione europea nell'applicazione di dazi e misure di salvaguardia. Anne Sander (PPE),
par écrit. — Je suis favorable à l'adoption de ce texte, qui se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo, al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Prijedlog kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 452/2003 od 6. ožujka 2003. o mjerama koje Zajednica može poduzeti u vezi s kombiniranim učinkom antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa sigurnosnim mjerama podržavam iz razloga što će se na ovaj način razni akti koji su ugrađeni u uredbu objediniti u jedan akt bez suštinskih promjena. Kombinacija antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa zaštitnim tarifnim mjerama na istom proizvodu može predstavljati zahtjevno opterećenje za neke proizvođače koji nastoje izvoziti u Uniju te im se na taj način onemogućava pristup na tržište Unije. Ovom uredbom utvrđuju se posebne odredbe koje omogućuju poduzimanje aktivnosti koje bi osigurale dovoljnu predvidljivost i pravnu sigurnost za sve subjekte kojih se to tiče, te ga stoga podržavam. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support free access to the Union market so voted in favour of this report. I believe excessively onerous burdens should not be placed on exporting producers from countries outside of the EU on products which may be subject to anti-subsidy/anti-dumping measures in addition to safeguard measures/tariff measures. By consolidating the existing legislation, the Commission can continue to use their powers to ensure no such burden exists. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam ovu uredbu, jer joj je svrha kodifikacija regulacije mjera koje se mogu poduzeti u skladu s izvještajem WTO-a (Svjetska trgovinska organizacija) o antidampinškim i antisubvencijskim pitanjima. Ciljevi mjera koje se spominju su regulacija i popravljanje poremećaja nastalih na tržištu zbog nepoštenog trgovanja te osiguranje od povećanja pretjeranog rasta uvoza. Odbor za pravne poslove je usvojio izvještaj Andrzeja Dude za prijedlog regulacije između Europskog parlamenta i Vijeća nakon usvajanja izvještaja od WTO-ovog tijela za rješavanje sporova o antidampinškim i antisubvencijskim pitanjima. Preporučeno je da Europski parlament usvoji prijedlog na prvom saslušanju te da preuzme prijedlog Komisije prilagođen prema preporukama Savjetodavne radne skupine (Consultive Working Party). Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η κωδικοποίηση των κειμένων πρέπει να αποτελεί ευκαιρία επαναξιολόγησης του περιεχομένου τους ως προς την ουσία και όχι μόνο κατά τύπο. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil relatif aux mesures que l'Union peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde. Pour rappel, lors de l'examen de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil visant à codifier le règlement du Conseil sur les mesures que la Communauté peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde, le groupe a, d'un commun accord, conclu que la proposition se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Podržala sam izvješće o Kombiniranom učinku antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa zaštitnim mjerama budući da se njime samo kodificiraju postojeći tekstovi bez suštinskih promjena. Smatram da antidampinške mjere predstavljaju osnovni mehanizam trgovinske politike Europske unije, a izuzetno su važne zbog ostvarenja cilja zaštite tržišta Europske unije i domaćih proizvoda od dampinškog uvoza iz trećih zemalja. Budući da je područje antidampinških i kompenzacijskih mjera jedno od najdinamičnijih dijelova tarifnog zakonodavstva Europske unije, smatram da je ovim nacrtom regulirana zaštita protiv dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Codificarea actelor legislative europene facilitează înțelegerea legislației Uniunii Europene. Această procedură legislativă are în vedere clarificarea actului legislativ, însă prin intermediul ei nu pot fi introduse nici un fel de modificări de substanță ale acestui act. Instituțiile europene au convenit în anul 1994 utilizarea unei proceduri accelerate, în vederea adoptării rapide a actelor codificate. Propunerea legislativă care a făcut obiectul raportului Parlamentului European se referă la codificarea Regulamentului (CE) nr. 452/2003 al Consiliului din 6 martie 2003 privind măsurile pe care Comunitatea le poate adopta în ceea ce privește efectul combinat al măsurilor antidumping sau antisubvenții și al măsurilor de salvgardare. Având în vedere că propunerea de codificare păstrează în totalitate conținutul actelor codificate și se limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de formă cerute de însăși operația de codificare și ținând cont că grupul de lucru consultativ al serviciilor juridice ale celor trei instituții europene recomandă susținerea acestei propuneri, Parlamentul European, prin votul unanim acordat astăzi, susține propunerea de codificare a regulamentului. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de este informe, uno de los quince informes provenientes de la comisión JURI que se vota en esta sesión. Se trata de una modificación técnica de actualización del texto legislativo, en aras de una mayor seguridad jurídica. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al efecto combinado de las medidas antidumping o antisubvenciones y las medidas de salvaguardia proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo, al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — Het voorstel wenst de verordening van de Raad van 6 mei 2003 te veranderen aangaande het gecombineerd effect van antidumping- of antisubsidiemaatregelen en de vrijwaringsmaatregelen. Ik steun van harte dit voorstel omdat de voorgestelde verordening de Europese Commissie toelaat te handelen wanneer bovenstaande maatregelen een handelaar of producent verhinderen om te exporteren naar de Europese Unie. Na verscheidene malen te zijn aangepast, is deze laatste versie ook veel leesbaarder en toegankelijker, hetgeen ons Europees recht alleen maar ten goede komt. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Somos contra a liberalização do comércio internacional baseada numa suposta lei do mercado que apenas favorece o mais forte. Cada Estado deve ter o direito de decidir o seu modelo de desenvolvimento económico e social. Este direito não pode ser vedado, é um direito soberano, que não pode ser posto em causa por qualquer acordo de livre comércio. Apesar de sermos frontalmente contra o conteúdo do regulamento, consideramos que é importante que todas as alterações entretanto aprovadas sejam reunidas num único documento, facilitando a compreensão da legislação. Daí a nossa abstenção. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Ich habe für diesen Vorschlag gestimmt, da durch die Anwendung von Antidumping- bzw. Antisubventions-Maßnahmen einerseits Marktverzerrungen aufgrund unfairer Handelspraktiken behoben werden sollen. Andererseits besteht das Ziel der gleichzeitigen Anwendung von Schutzmaßnahmen darin, Schutz gegen erhöhte Einfuhren zu gewähren. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — Aquando da discussão e votação deste regulamento, votámos contra, uma vez que defende a liberalização do comércio e o princípio da reciprocidade e da imposição de medidas de retaliação, defendendo a lógica da rivalidade por quotas de mercado em nome da concorrência ao invés de uma lógica de cooperação em prol do desenvolvimento dos países. Por outro lado, as medidas anti-dumping ou anti-subvenções são interferências nas decisões internas de cada país e ameaças que podem ser impostas pela OMC. Quem perde são os países em vias de desenvolvimento e menos desenvolvidos. O novo regulamento hoje votado substituirá os diversos atos nela integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados, introduzindo apenas as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Apesar de sermos frontalmente contra o conteúdo deste Regulamento, consideramos que é importante que todas as alterações entretanto aprovadas sejam reunidas num único documento, facilitando a compreensão da legislação, pelo que nos abstivemos. 10.4.   Společná pravidla dovozu (A8-0040/2014 – Andrzej Duda) Dichiarazioni di voto scritte Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al régimen común aplicable a las importaciones proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Louis Aliot (NI),
par écrit. — L'objet de la proposition est de procéder à la codification du règlement (CE) no 260/2009 du Conseil du 26 février 2009 relatif au régime commun applicable aux importations. Ce régime institue une interdiction des restrictions quantitatives d'importations au sein de l'Union sur la base du principe de libre-échange. Cependant, dans la mesure où le texte prévoit des mesures de protections pour les productions des États membres, mais ne sachant pas dans quelles mesures elles seront applicables et/ou effectivement appliquées, j'ai préféré m'abstenir sur ce vote. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Bei dem Vorschlag handelt es sich um eine reine Kodifizierung ohne inhaltliche Änderung der bestehenden Rechtstexte. Dieser Kodifizierung müssen das Parlament und der Rat zustimmen, und aus diesem Grund habe ich für diesen Vorschlag gestimmt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Si ce texte comporte quelques points positifs, comme le protectionnisme raisonné ou les mesures de sauvegarde et de surveillance, il s'agit d'un premier pas timide sur la voie de la protection de nos industries et de nos productions. Tout frein à l'ultralibéralisme et au libre-échange aveugle est à encourager, puisque cela remet en cause un système dans lequel les États-nations n'ont plus de liberté. Néanmoins, ce texte présente certaines faiblesses. Il n'est jamais fait mention de l'échelon national ou au moins de la liberté nationale de favoriser les produits nationaux. Considérant que l'État-nation est le seul échelon capable de garantir le bon fonctionnement économique d'une société, les élus du Front National ne peuvent pas voter en faveur de ce texte. J'ai donc décidé de m'abstenir. Laisser la possibilité à l'Union de protéger les industries européennes n'est pas suffisant: il est primordial de redonner aux États membres la priorité sur ces sujets et les laisser libres de mener leurs politiques économiques nationales. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — If these matters were coming before Parliament for the first time, we would be voting against because these matters should be within the competence of the Member States. Therefore to vote against is consistent with our position. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération, car elle se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą dėl bendrų importo taisyklių. Siūlymo tikslas – kodifikuoti esamus tekstus nekeičiant jų esmės. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Bien que le texte contienne des mesures de sauvegarde et de surveillance louables car favorables à la protection du marché intérieur des États membres (pour peu qu'elles soient réellement appliquées), je m'oppose au principe libre-échangiste qui est au fondement de ce rapport. Par ailleurs, compte tenu de la législation actuelle, nous sommes loin de véritablement reprendre la main sur nos productions nationales et nos politiques économiques. Je me suis donc abstenu sur le vote de ce rapport. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — Il s'agit ici de la codification des textes existants sans modification de leur substance. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque el grupo consultivo ha constatado que se trata únicamente de una codificación de los actos existentes, sin que ello suponga una modificación sustancial. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Ce rapport sur le régime commun applicable aux importations propose un règlement qui instaure le principe de liberté d'importation des produits originaires des pays tiers (sauf exceptions), sous réserve des mesures de sauvegarde éventuelles. Ce texte institue donc une interdiction des restrictions quantitatives sur la base du principe de libre-échange de l'OMC, mais les mesures de sauvegarde et de surveillance peuvent permettre à l'Union de prendre des mesures de protection de notre marché intérieur et de nos productions locales (si cela est effectivement appliqué). Compte-tenu de ces éléments, je me suis abstenue sur ce rapport. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Nonostante la natura tecnica delle modifiche oggetto di voto, non trovo condivisibili le attuali politiche della Commissione UE sugli aspetti di natura commerciale, per cui mi sono espressa con un'astensione. José Blanco López (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y la claridad del Derecho de la Unión, para que éste resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo al régimen común aplicable a las importaciones. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan sólo las modificaciones formales pertinentes. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria reglamento dėl bendrų importo taisyklių iš trečiųjų šalių tekstilės gaminiams kodifikavimui. Dar 1987 m. balandžio 1 d. Komisija nusprendė, kad visi ES teisės aktai, kurie buvo iš dalies pakeisti ne daugiau nei dešimt kartų, turėtų būti kodifikuojami ir pabrėžė, kad šis reikalavimas yra minimalus ir kad Komisijos padaliniai turėtų stengtis parengti kodifikuotas tekstų, už kuriuos jie yra atsakingi, redakcijas per trumpesnį laikotarpį siekdami užtikrinti, jog jų nuostatos būtų aiškios ir lengvai suprantamos. Tokia praktika Europos teisėkūroje priimta tam, kad ji taptų suprantamesnė ir prieinamesnė piliečiams. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Glasat ću za ovaj prijedlog, jer je procjena da se odnosi samo na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit
. – Ce texte rappelle les principes du GATT, en particulier celui posant l'interdiction des restrictions quantitatives, et celui selon lequel le Tarif douanier commun devrait suffire. Il codifie, sans modification de substance du texte, le régime commun applicable aux importations, en particulier dans le cadre de l'Organisation mondiale du commerce (OMC). Si le principe de libre-échange que l'OMC promeut est condamnable et à rejeter, les mesures de sauvegarde et de surveillance contenues dans le texte peuvent permettre à l'Union de prendre les mesures indispensables à la protection du marché intérieur. On ne peut d'ailleurs que regretter que les contingentements quantitatifs et tarifaires, autorisés pour certains produits, par ces engagements internationaux, ne soient pas utilisés pour la défense de nos productions nationales. Je me suis donc abstenue. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted in favour since I strongly consider that a real Union should have common rules for imports. Steeve Briois (NI),
par écrit. — La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objectif de procéder à la codification du règlement (CE) no 260/2009 du Conseil du 19 octobre 2009 portant établissement d'un régime commun applicable aux importations. Si sur le principe, je m'oppose à ce type de texte qui facilite le libre-échange et désarme les États membres face à la mondialisation sauvage, je souligne néanmoins qu'il permet de prendre des mesures de surveillance et de sauvegarde dans l'intérêt des producteurs, lorsque certaines importations massives sont susceptibles de leur causer un dommage grave. Néanmoins, les États membres doivent se réapproprier la compétence de contingentement tarifaire et non tarifaire, lorsque des secteurs économiques et agricoles vitaux sont gravement menacés par une concurrence déloyale. L'état actuel de la législation ne donnant pas satisfaction, je me suis abstenu sur le vote de ce texte. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Acest regulament se aplică importurilor în Uniunea Europeană de produse originare din țări terțe, cu excepția produselor care sunt supuse unui regim de import propriu, precum și a produselor textile supuse unui regim special. M-am exprimat în favoarea acestor demersuri deoarece importanța textelor codificate întâmpină securitatea juridică în ceea ce privește dreptul aplicabil în legătură cu regimul care se referă la importurile UE și contribuie la o implementare mai rapidă și eficientă în acest sens. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho espresso voto di astensione. La proposta riguarda la mera codificazione dei testi esistenti, senza modifiche sostanziali. Non condivido tuttavia la sostanza politica a monte del provvedimento sul regime comune applicabile alle importazioni. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — L'un des objectifs des législateurs européens est de rendre la législation européenne plus simple et plus accessible afin qu'elle puisse être appliquée le mieux possible. La codification est élément permettant d'atteindre cet objectif. J'ai voté en faveur de ce rapport qui porte sur la codification du régime commun applicable aux importations. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — La presente proposta di regolamento codifica numerosi principi già contenuti nei regolamenti sulle merci oggetto d'importazione negli Stati membri dell'Unione. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai préféré m'abstenir sur ce texte qui symbolise une nouvelle fois la volonté portée par l'Union européenne de s'enliser dans un système méprisant l'intérêt des peuples qu'elle est censée représenter. En effet, ce rapport se fonde sur le principe d'interdiction des restrictions quantitatives, c'est-à-dire l'interdiction des restrictions à l'importation ou à la vente de produits originaires du territoire d'autres États membres: impossible donc, de défendre nos productions nationales. Cependant, le rapport contient d'intéressantes mesures de sauvegarde et de surveillance dans une perspective de protection du marché intérieur face à la concurrence des pays tiers. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — Occorre considerare l'accordo interistituzionale del 20 dicembre 1994 su un metodo di lavoro accelerato ai fini della codificazione ufficiale dei testi legislativi. Per quanto riguarda il regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio volto a codificare il regolamento (CE) n. 260/2009 del Consiglio, del 26 febbraio 2009, relativo al regime comune applicabile alle importazioni, il gruppo consultivo ha constatato di comune accordo che all'articolo 7, paragrafo 4, della proposta di testo codificato è opportuno reintrodurre il riferimento „all'articolo 235 e seguenti del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio“, quale figura attualmente all'articolo 8, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 260/2009, in sostituzione del riferimento „all'articolo 79 e seguenti del regolamento (CE) n. 450/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio“ presente nella proposta di codificazione. Visto che anche il gruppo consultivo ha concluso di comune accordo che la proposta si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — In riferimento al regolamento (CE) n. 260/2009 apprezzo particolarmente il principio di libertà d'importazione dei prodotti originari di paesi terzi, fatte salve eventuali misure di salvaguardia o eventuali prodotti soggetti a un regime specifico d'importazione. Siccome la risoluzione si limita a una mera codificazione del regolamento del 2009, senza apportare modifiche sostanziali, ho votato a favore del nuovo testo. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole relativamente alla relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo al regime comune applicabile alle importazioni. Tale regime è stato creato al fine di proteggere il mercato unico dai danni al sistema produttivo derivanti da sensibili alterazioni dei flussi commerciali quali, a titolo esemplificativo, improvvisi e consistenti flussi d'importazioni che non consentono ai produttori europei di riorganizzare la produzione per contrastarne l'impatto. Visto l'accordo interistituzionale del 20 dicembre 1994 su un „metodo di lavoro accelerato“ ai fini della codificazione ufficiale dei testi legislativi, il gruppo consultivo composto dai servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione si è riunito il 10 luglio 2014 per esaminare la proposta di regolamento in oggetto presentata dalla Commissione e ha provveduto ad approvarla verificando che quest'ultima si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali. Per tali ragioni ho ritenuto di conformarmi alla posizione del gruppo consultivo. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The common rules for imports were established by the Council Regulation of 22 December 1994, codified in 2009. They apply to imports of products originating in third countries, with the exception, on the one hand, of textiles subject to specific import arrangements, discussed under the heading of sectorial measures of the commercial policy, and, on the other, products originating from certain third countries, including Russia, North Korea and the People's Republic of China. The proposal is a codification of existing texts, without any change in their substance. A reference to „Article 235 et seq. of Council Regulation (EEC) No 2913/92“, such as that currently appearing in Article 8(4) of Regulation (EC) No 260/2009, should be re-introduced to the text, so I voted in favour. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente a questa relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo al regime comune applicabile alle importazioni. Ogni proposta di codificazione del genere viene preventivamente vagliata dai servizi giuridici della Commissione, Consiglio e del Parlamento. Le conclusioni di tale valutazione sono inviate poi alla commissione giuridica per essere validate e infine votate in plenaria per l'approvazione finale del Parlamento. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al régimen común aplicable a las importaciones proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — The purpose of this proposal is to undertake a codification of Council Regulation (EC) No 260/2009 on the common rules for imports. The new Regulation will supersede the various acts incorporated in it; it fully preserves the content of the acts being codified and hence does no more than bring them together with only such formal amendments as are required by the codification exercise itself. This Regulation applies to imports of products originating in third countries. Due to the clear procedural nature of this exercise I voted in favour of it. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose la codification au sein du droit de l'Union européenne du règlement (CE) no 260/2009 du Conseil relatif au régime commun applicable aux importations, modifié de façon substantielle en 2014. Ce texte propose d'instaurer le principe de liberté d'importation des produits originaires des pays tiers, sous réserve des mesures de sauvegarde éventuelles. Je soutiens ce texte qui consiste en un simple exercice de codification du droit positif sans modification de substance. Pour ces raisons, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Un règlement, modifié plusieurs fois, perd de son intelligibilité. C'est pourquoi, nous avons ici souhaité procéder à une codification du règlement relatif aux mesures que l'Union peut prendre au regard de l'effet combiné des mesures antidumping ou compensatoires et des mesures de sauvegarde, sans en changer la substance. J'ai soutenu cette mesure qui favorise la lisibilité de ce texte. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Si ce texte comporte quelques points positifs, comme le protectionnisme raisonné ou les mesures de sauvegarde et de surveillance, il s'agit d'un premier pas timide sur la voie de la protection de nos industries et de nos productions. Tout frein à l'ultralibéralisme et au libre-échange aveugle est à encourager puisque cela remet en cause un système dans lequel les États-nations n'ont plus de liberté. Néanmoins, ce texte présente certaines faiblesses. Il n'y est jamais fait mention de l'échelon national ou au moins de la liberté nationale de favoriser les produits nationaux. Considérant que l'État-nation est le seul échelon capable de garantir le bon fonctionnement économique d'une société, nous ne pouvons pas voter en faveur de ce texte. J'ai donc décidé de m'abstenir. Laisser la possibilité à l'Union de protéger les industries européennes n'est pas suffisant: il est primordial de redonner aux États-membres la priorité sur ces sujets et de les laisser libres de mener leurs politiques économiques nationales. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε την κωδικοποίηση του συνόλου των κειμένων, διότι δε μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων, όπερ σημαίνει ότι πρέπει να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — El objetivo de la presente propuesta es proceder a la codificación del Reglamento (CE) no 260/2009 del Consejo, de 26 de febrero de 2009, sobre el régimen común aplicable a las importaciones. El nuevo Reglamento sustituirá a los que son objeto de la operación decodificación. Esta propuesta, por tanto, se adhiere a las directrices de la Comisión en la cuales daba instrucciones a sus servicios para que procedieran a la codificación de todos los actos, como máximo tras su décima modificación, subrayando que, en aras de la claridad y de la fácil comprensión de las disposiciones, debían procurar codificar los textos con una periodicidad incluso mayor. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O objetivo da presente proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 260/2009 do Conselho, de 26 de fevereiro de 2009, relativo ao regime comum aplicável às importações. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A proposta em discussão cinge-se apenas à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Assim, o novo regulamento substituirá os diversos atos nela integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados, introduzindo apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. O regulamento objeto de codificação estabelece o princípio de liberdade de importação dos produtos originários dos países terceiros, sob reserva das eventuais medidas de salvaguarda. Este regulamento aplica-se às importações para a UE dos produtos originários de países não pertencentes à UE, com exceção dos produtos têxteis sujeitos a um regime específico de importação e de produtos originários de países não pertencentes à UE sujeitos ao regime específico comum de importações dos próprios países. Esta legislação está em linha com a atribuição de competências exclusivas à UE no domínio da política comercial, privando os Estados deste importante instrumento de soberania. A política comercial passa a ser definida não em função dos interesses e necessidades das economias mais débeis mas, pelo contrário, das principais potências da UE. Esta é uma alteração meramente técnica e que se justifica. Todavia, a nossa discordância face ao ato de base justificou a nossa abstenção. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Il regolamento (CE) n. 260/2009 tratta del regime comune applicabile alle importazioni. Non sosterrò il regolamento in quanto gli aspetti di natura commerciale proposti e adottati mi vedono in antitesi rispetto alle politiche della Commissione europea. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζω το κοινό καθεστώς εισαγωγών, διότι δεν μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων και πρέπει, κατ' επέκταση, να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I am in favour of the proposal as it is a straightforward codification of existing texts, without any change in their substance. Neena Gill (S&D),
in writing. — Mr President, I voted in favour of the report on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on common rules for imports, seeing that this concerns a purely technical matter aiming at the consolidation of legislation to react to recent developments. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — Je me suis abstenue sur cette proposition. Il s'agit de codifier, sans en modifier la substance, le régime commun applicable aux importations, en particulier dans le cadre de l'Organisation mondiale du commerce (OMC). Toutefois, on ne peut que regretter que les contingentements quantitatifs et tarifaires, autorisés pour certains produits, ne soient jamais utilisés pour la défense des producteurs français et européens. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted for this as it is consolidation of legislation in line with recent developments. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu uredbe Parlamenta i Vijeća o zajedničkim pravilima za uvoz jer držim da je potrebno provesti kodifikaciju pravila koja se često mijenjaju kako bi pravo bilo jasno i transparentno. U tom pogledu podržavam međuinstitucionalni sporazum kojim se omogućuje ubrzani postupak za brzo donošenje kodificiranih akata. Time se osigurava izvjesnost prava i pristupačnost istog svim građanima, koji se sadržajno ne mijenja. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — J'ai préféré m'abstenir sur ce texte. L'on ne peut ignorer les apports qu'il contient: protectionnisme raisonné, mesures de sauvegarde et de surveillance, etc. Il s'agit d'un premier pas timide sur la voie de la protection de nos industries et de nos productions, tout en favorisant les produits européens. Toute entrave à l'ultralibéralisme et au libre-échange aveugle aide, en soi, à encourager puisqu'elle remet en cause un système dans lequel les États-nations n'ont plus voix au chapitre. Néanmoins, nous ne pouvons ignorer les faiblesses de ce texte. En effet, il n'y est jamais fait mention de l'échelon national, ou au moins de la liberté nationale de favoriser ses produits au détriment des importations. Considérant que l'État-nation est le seul à même de garantir la cohérence et le bon fonctionnement économique de sa société, nous ne pouvons voter en faveur de ce texte. En effet, laisser la possibilité à l'Union de protéger son industrie n'est pas suffisant: il est primordial de redonner aux États membres la priorité sur ces sujets et de les laisser libres de leurs politiques économiques. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — Je soutiens ce rapport qui propose la codification du règlement (CE) no 260/2009 du Conseil relatif au régime commun applicable aux importations, modifié de façon substantielle en 2014. Sans en changer la substance, ce rapport offre une lecture plus claire de la législation européenne ainsi codifiée. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Common rules for imports“, because we believe that the proposal is a straightforward codification of existing, valid legal texts, without any change in their substance. These rules will help to protect the interests of the Union and especially the interests of Union producers, users and consumers. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Der vorliegende Antrag sieht eine Anpassung der bisherigen Regulierung unter einer einzigen Verordnung vor, anstatt die Regulierung – wie bisher – auf verschiedene Rechtsakte zu verteilen. In diesem Fall geht es um den Ratsbeschluss 260/2009, der schon mehrfach geändert wurde, sodass eine Kodifizierung im Hinblick auf eine bessere Rechts- und Planungssicherheit notwendig war. Dabei wurde der Rechtsakt als solcher nicht verändert, es wurden lediglich formale Änderungen vorgenommen. Eine effektive und nachhaltige Handelspolitik verlangt nach einheitlichen Standards, ein Verlangen, das in der jetzigen Fassung nicht mehr gegeben war. Ich stimme dem Antrag aus diesem Grund zu. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I supported the report, as it is simply aiming at consolidation of legislation to react to recent developments. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Approvo la presente relazione in quanto l'obiettivo della proposta in oggetto è quello di avviare la codificazione del regolamento (CE) n. 260/2009 del Consiglio, del 19 ottobre 2009, relativo all'instaurazione di un regime comune applicabile alle importazioni. Infatti, il regolamento introduce il principio di libertà di importazione dei prodotti originari di paesi terzi, fatte salve eventuali misure di salvaguardia. Esso si applica alle importazioni di prodotti originari di paesi terzi, ad eccezione dei prodotti tessili e dei prodotti originari di alcuni paesi terzi elencati nel regolamento (CE) n. 625/2009 del Consiglio. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objet ici la codification du règlement (CE) no 260/2009 du Conseil du 19 octobre 2009 portant établissement d'un régime commun applicable aux importations. Sur le fond, je suis hostile à ce type de texte qui facilite le libre-échange et livre les États membres et leurs économies à la merci la mondialisation sauvage. Sur la forme, je note qu'il permet de prendre certaines mesures de surveillance et de sauvegarde dans l'intérêt des producteurs, notamment dans le cas où des importations massives sont susceptibles de leur causer un dommage grave. Ceci étant, les États membres doivent pouvoir reprendre la main sur la compétence de contingentement tarifaire et non tarifaire, lorsque des secteurs économiques et agricoles vitaux sont directement menacés par une concurrence déloyale. L'état actuel de la législation restant plus que flou, j'ai voté contre. Philippe Loiseau (NI),
par écrit. — Le régime proposé par ce rapport s'inscrit dans le cadre du système économique du libre-échange. Il nous est impossible de mettre en place souverainement, ni des limitations quantitatives ni des barrières tarifaires pour certains produits. Nous sommes donc dans l'incapacité de protéger nos productions nationales ce qui nous permettrait de lutter contre la concurrence déloyale. Abstention sur ce rapport. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — El objeto de la presente propuesta es proceder a la codificación del Reglamento (CE) no 260/2009 del Consejo, de 26 de febrero de 2009, sobre el régimen común aplicable a las importaciones. La propuesta respeta en su totalidad el contenido de los textos codificados y se limita, por tanto, a reagruparlos realizando en ellos únicamente las modificaciones formales que la propia operación de codificación requiere. La propuesta de Reglamento establece el principio de libertad a los productos de importación procedentes de terceros países, con sujeción a posibles medidas de salvaguardia. Los principales elementos de la propuesta de Reglamento son: 1) procedimiento de información y consulta; 2) procedimiento de investigación de la Unión; 3) medidas de vigilancia y 4) salvaguardias. La Comisión debe adoptar las medidas de salvaguardia que exijan los intereses de la Unión. Considerando que, según el grupo consultivo de los Servicios Jurídicos del Parlamento Europeo, del Consejo y de la Comisión, la propuesta en cuestión se limita a una codificación pura y simple de los actos existentes, sin modificaciones sustanciales, he votado a favor de esta propuesta. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Svrha ovog prijedloga je započeti postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 260/200 od 26. veljače 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za uvoz. Nova Uredba objedinjava različite akte koji pritom nisu izgubili svoju suštinu i uvodi samo one formalne izmjene koje iziskuje postupak kodifikacije. Svi građani Europske unije imaju pravo na jasnu, pojednostavljenu i točnu informaciju o svojim zakonskim obavezama i pravima, a Europska unija obvezala se držati načela transparentnosti. Stoga sam podržala ovaj prijedlog kodifikacije Uredbe Vijeća u pogledu zajedničkih mjera za uvoz. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Duda σχετικά με την πρόταση κανονισμού του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου περί κοινού καθεστώτος εισαγωγών, διότι η γνωμοδότηση της Συμβουλευτικής Ομάδας των Νομικών Υπηρεσιών του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, του Συμβουλίου και της Επιτροπής διαπιστώνει ότι η πρόταση συνιστά απλή και μόνο κωδικοποίηση των υπαρχόντων κειμένων, χωρίς τροποποίηση της ουσίας τους. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this regulation on common rules for imports, which follow the recommendations of the Consultative Working Party of the legal services of the European Parliament, the Council and the Commission. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — A favore della relazione sulla proposta di regolamento relativa al regime comune applicabile alle importazioni. Sulla base dell'esame della proposta, il gruppo consultivo ha pertanto concluso di comune accordo che la proposta si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti senza modificazioni sostanziali. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Obiettivo della proposta in oggetto è quello di avviare la codificazione del regolamento (CE) n. 260/2009 del Consiglio, del 19 ottobre 2009, relativo all'instaurazione di un regime comune applicabile alle importazioni. Il regolamento introduce il principio di libertà di importazione dei prodotti originari provenienti da paesi terzi. Poiché la proposta di regolamento del relatore Duda, come confermato dal gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione, si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare agli stessi modifiche sostanziali, ho deciso di accoglierla con favore. La codificazione di disposizioni che hanno subito frequenti modifiche nel tempo è necessaria, se si desidera che la normativa europea risulti pienamente aderente ai principi della chiarezza e della trasparenza. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Für den Vorschlag einer gemeinsamen Einfuhrregelung stimmte ich positiv, da es von großer Bedeutung ist, dass die Mitgliedstaaten über jede Gefahr unterrichten, die sich aus der Entwicklung der Einfuhren ergibt. Die Einfuhrbedingungen, die Einfuhrentwicklung und die verschiedenen Aspekte der Wirtschafts- und Handelslage sowie die gegebenenfalls erforderlichen Maßnahmen sollen im Zuge einer gemeinsamen Einfuhrregelung geprüft werden. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — La codification consiste à regrouper des textes normatifs de natures diverses dans des recueils concernant une matière donnée dans un but de simplification, de clarté et de transparence. Il s'agit ici de codifier les textes relatifs au régime commun applicable aux importations. C'est notamment ce règlement qui prévoit que seule la Commission peut décider de la mise sous surveillance de certaines importations. Ces procédures technocratiques non démocratiques empêchent l'Europe de pratiquer le protectionnisme solidaire qui est l'urgence écologique et sociale de notre temps. Opposé à la mainmise de la Commission sur ces sujets, je vote contre ce rapport technique. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — O presente relatório trata apenas uma questão técnica, que consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 260/2009 do Conselho, de 26 de fevereiro de 2009, relativo ao regime comum aplicável às importações. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report regarding the common rules for imports because the consultative working party of the legal services of Parliament, the Council and the Commission concluded that the proposed codification of the existing texts is straightforward and presents no change in their substance. It is crucial that agreements that have been amended on multiple occasions are codified in order to ensure that they are accessible and clear to citizens. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — A Comunidade Europeia celebrou o acordo que institui a Organização Mundial do Comércio (OMC), devendo a política comercial da União Europeia assentar em princípios uniformes. Voto favoravelmente o presente regulamento que salvaguarda a troca de informação constante e pertinente entre os países exportadores da OMC para a União Europeia e as autoridades europeias no que diz respeito a perigos resultantes da evolução das importações que possam tornar necessário o estabelecimento de uma vigilância da União ou a aplicação de medidas de salvaguarda. Saliento ainda a importância de apenas poderem ser previstas medidas de salvaguarda em relação a países membros da OMC, se o produto em questão for importado para a União em quantidades, de tal forma elevadas e em termos ou condições tais, que causem ou ameacem causar um prejuízo grave aos produtores da União de produtos similares ou diretamente concorrentes. Gostaria ainda de salvaguardar que os produtos têxteis abrangidos pelo Regulamento (CE) n.o 517/94 do Conselho são sujeitos a um tratamento específico a nível da União e internacional e, por conseguinte, deverão ser excluídos do âmbito da aplicação do presente regulamento. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objet ici la codification du règlement (CE) no 260/2009 du Conseil du 19 octobre 2009 portant établissement d'un régime commun applicable aux importations. Sur le fond, je suis hostile à ce type de texte qui facilite le libre-échange et livre pieds et poings liés les États membres et leurs économies à la mondialisation sauvage. Sur la forme, je note qu'il permet de prendre certaines mesures de surveillance et de sauvegarde dans l'intérêt des producteurs, notamment dans le cas où des importations massives sont susceptibles de leur causer un dommage grave. Ceci étant, les États membres doivent pouvoir reprendre la main sur la compétence de contingentement tarifaire et non tarifaire, lorsque des secteurs économiques et agricoles vitaux sont directement menacés par une concurrence déloyale. L'état actuel de la législation restant plus que flou, j'ai voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — Re-drafting to consolidate a number of changes since 2009 to Regulation 260/2009, which it repeals. In particular, takes account of the other files in this group being voted on, especially of the use of safeguard measures, included in Chapter V. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui codifie le règlement (CE) no 260/2009 relatif au régime commun applicable aux importations. Ce règlement a été modifié à plusieurs reprises et de façon substantielle, si bien que ses dispositions se retrouvent désormais d'une part dans l'acte originaire, d'autre part éparpillées dans les actes modificatifs qui ont suivi. Dans un souci de clarté et de simplification du droit, garant d'une plus grande sécurité juridique et d'une meilleure information des citoyens, il convenait donc de codifier ce règlement. Ce processus en préserve totalement la substance et se borne à regrouper de façon lisible les différentes modifications qui lui ont été apportées. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Accogliamo con favore questa proposta di regolamento relativa al regime comune applicabile alle importazioni, considerato che nel corso del suo esame il gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione ha concluso che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare modificazioni sostanziali al contenuto della stessa. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car la proposition en question se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat pentru raportul referitor la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind regimul comun aplicabil importurilor. Raportul prezintă viziunea Parlamentului European privind regimul comun aplicabil importurilor și propune reglementări menite să asigure un sistem comun mai eficient. Norica Nicolai (ALDE),
în scris. — Am votat în favoarea acestui raport astăzi deoarece consider că propunerea Comisiei, adoptată într-o formă neschimbată de către Comisia pentru afaceri juridice prin prezentul raport, este una benefică pentru statele membre și pentru România, tocmai prin faptul că schimbările propuse de Comisie nu aduc modificări de fond documentului inițial, ci doar o serie de schimbări din punct de vedere al codificării. De asemenea, pentru mine este foarte important că în cadrul Grupului de lucru consultativ al serviciilor juridice ale celor trei instituții, acest document a primit aviz pozitiv. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Der Vorschlag hatte zum Inhalt, die Einfuhrbedingungen, die Entwicklung von Einfuhren wie auch einige Nebenaspekte der Wirtschafts- und Handelslage unter den Mitgliedstaaten zu koordinieren. Ich habe letztlich für den Vorschlag gestimmt, da ich eine solche Koordination für wichtig erachte, um sich im internationalen Wettbewerb zu behaupten. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõud, mis puudutab importi kolmandatest riikidest. Paremad teavitamis- ja uurimisreeglid võimaldavad komisjonil ka ajutisi meetmeid kohaldada, aidates seega paremini ELi huve kaitsta. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Considerato che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Uredba Vijeća (EU) br 260/2009 o zajedničkim pravilima za uvoz donesena 2009. godine u više je navrata znatnije izmijenjena. Komisija je još 1987. godine ustanovila pravilo da se nakon desetak izmjena određenoga akta isti mora kodificirati čime se doprinosi većoj sigurnosti ispravne primjene akta. Predmet osnovnog teksta Uredbe odnosi se na uvoz iz trećih zemalja na područje EU-a te mogućnost poduzimanja mjera koje EU može primijeniti ako se određeni proizvod uvozi u Uniju u znatno povećanim količinama i pod takvim uvjetima ili prilikama koje mogu uzrokovati ili prijete uzrokovanjem ozbiljne štete radniku (poput primjerice uvoza neprimjereno osiguranih proizvoda koji mogu nanijeti ozljede radnicima tijekom rukovanja tim proizvodima), kao i izravno konkurentnim proizvodima (prijetnja uništavanju domaće proizvodnje na razini EU-a). Podržala sam ovaj prijedlog jer se kodifikacijom predmetne Uredbe i njezinih kasnijih izmjena doprinosi većoj pravnoj sigurnosti primjene akta, kako državama članicama, tako i dionicima na koje Uredba ima pravni učinak. Florian Philippot (NI),
par écrit. — La proposition de règlement du Conseil et du Parlement européen a pour objet ici la codification du règlement (CE) no 260/2009 du Conseil du 19 octobre 2009 portant établissement d'un régime commun applicable aux importations. Sur le fond, je suis hostile à ce type de texte qui facilite le libre-échange et livre pieds et poings liés les États membres et leurs économies à la mondialisation sauvage. Sur la forme, je note qu'il permet de prendre certaines mesures de surveillance et de sauvegarde dans l'intérêt des producteurs, notamment dans le cas où des importations massives sont susceptibles de leur causer un dommage grave. Ceci étant, les États membres doivent pouvoir reprendre la main sur la compétence de contingentement tarifaire et non tarifaire, lorsque des secteurs économiques et agricoles vitaux sont directement menacés par une concurrence déloyale. L'état actuel de la législation restant plus que flou, j'ai voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Pozržavam ovo izvješće kojem je cilj započeti postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 1061/2009 od 19. listopada 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za izvoz. Novom uredbom je predviđeno objedinjenje različitih akata koji pritom ne gube suštinu ili mijenjaju sadržaj. Ovom formalnom procedurom se povećava transparentnost procesa i građanima se omogućuje da putem pojednostavljenih pravila budu potpuno informirani o svojim pravima i obvezama kada se radi o zajedničkim pravilima za uvoz. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Kodifikacija akata koji se često mijenjaju od ključne je važnosti kod pojednostavljenja i objašnjenja prava Europske unije kako bi ono bilo jasnije i pristupačnije građanima te kako bi se građanima dala mogućnost i prilika da ostvare svoja posebna prava koja su im njime dana. Svrha prijedloga je kodificirati Uredbu Vijeća (EZ) br. 260/2009 od 26. veljače 2009. o zajedničkim pravilima za uvoz te će se novom uredbom nadomjestiti razni akti koji su u nju ugrađeni što pridonosi transparetnosti i preglednosti. Stoga, podržavam izvješće kolege Dude o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o zajedničkim pravilima za uvoz budući da je savjetodavna skupina pravnih službi Europskog parlamenta, Vijeća i komisije suglasno zaključila da se prijedlog doista ograničava samo na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — A seguito del parere del gruppo consultivo dei servizi giuridici, del 17 settembre 2014, ho ritenuto di dare il mio voto favorevole alla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio concernente il regime comune applicabile alle importazioni, trattandosi di una semplice codificazione dei testi esistenti senza modificazioni sostanziali. Stanislav Polčák (PPE),
písemně. — Společná pravidla dovozu vnímám především jako ochranná opatření, jejichž účelem je zabránění možným kritickým situacím, například v případě, že dochází k dovozu určitých výrobků v tak zvýšených množstvích a za takových podmínek, že to způsobuje újmu unijnímu výrobnímu odvětví. Společná obchodní politika Evropské unie podpořená odpovídající právní úpravou je v tomto případě nezbytná. V zájmu jasnosti a transparentnosti práva Unie proto vítám provedení kodifikace nařízení Rady (ES) č. 260/2009 o společných pravidlech dovozu. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par le biais de cette recommandation, il revient au Parlement européen de voter en faveur de la codification d'un texte dans l'ordre du droit de l'Union européenne. Ainsi dans un souci de clarté et de transparence, il est nécessaire d'accroître la lisibilité de ce droit pour nos citoyens. Dans la mesure où cela n'engrange aucune modification substantielle, je vote pour. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — Na reunião de 10 de julho de 2014, o Grupo Consultivo composto pelos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão procedeu ao exame da proposta de regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho, pela qual se procede à codificação do Regulamento (CEE) n.o 260/2009 do Conselho, de 26 de fevereiro de 2009, relativo ao regime comum aplicável às importações. Concluiu então, de comum acordo, que a proposta em apreço se cinge a uma codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Votei, por isso, favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Uma vez que o Grupo Consultivo dos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão emitiu parecer positivo e entende que a proposta em apreço se limita à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas dos textos, não há qualquer razão para o voto contra ou sequer para a abstenção. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y claridad del Derecho de la Unión, para que este resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento relativo al régimen común aplicable a las importaciones. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan solo las modificaciones formales pertinentes. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — À semelhança de outros relatórios votados nesta sessão plenária, estamos perante mais uma codificação pura e simples de textos existentes que não comporta alterações de substância aos mesmos. Trata-se de um mecanismo frequentemente utilizado, que decorre de um Acordo Interinstitucional celebrado entre o Parlamento Europeu, o Conselho e a Comissão, em 20 de dezembro de 1994, sobre um método de trabalho acelerado com vista à adoção rápida dos atos codificados. Neste caso em concreto, estamos perante a necessidade de proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 260/2009 do Conselho, de 26 de fevereiro de 2009, relativo ao regime comum aplicável às importações. Nesse sentido dei o meu voto favorável a este relatório, já que o mesmo pretende garantir maior certeza e segurança jurídicas em matéria de legislação europeia. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui s'inscrit dans le processus de facilitation du droit communautaire initié par l'accord interinstitutionnel du 20 décembre 1994; il s'agit ici d'une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Il s'agit d'une résolution législative sur la proposition de règlement relatif au régime commun applicable aux importations. Le règlement proposé établit le principe de liberté d'importation des produits originaires des pays tiers, sous réserve des mesures de sauvegarde éventuelles. Il s'appliquerait aux importations des produits originaires des pays tiers, à l'exception de certains produits textiles et de produits originaires de certains États tiers. La proposition instaure également certains éléments de procédure concernant l'information, la consultation, la procédure d'enquête, la surveillance et les mesures de sauvegarde. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho scelto di astenermi in quanto le mie opinioni in ambito di commercio con i paesi terzi sono in antitesi rispetto alle attuali politiche della Commissione europea. Anne Sander (PPE),
par écrit. — Je suis favorable à l'adoption de ce texte, qui se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al régimen común aplicable a las importaciones por error; el sentido de mi voto sería abstención por las mismas razones que en la votación relativa al régimen común aplicable a las exportaciones. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Glasovao sam za prijedlog kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 260/2009 od 26. veljače 2009. o zajedničkim pravilima za uvoz jer ćemo na taj način postići jasna i transparentna prava te ih samim time učiniti pristupačnijima građanima. Zajednička pravila za uvoz stavljaju naglasak na interese proizvođača, korisnika i potrošača Unije. Svrha ovog prijedloga je kodificirati postojeću uredbu da bi se s novom nadomjestili razni akti koju su u nju ugrađeni, te će se svi dosadašnji akti objediniti u jedan uz samo one formalne izmjene koje su potrebne za kodifikaciju, te ga stoga podržavam. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support having common rules for imports across the Member States so strongly support this. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η κωδικοποίηση των κειμένων πρέπει να αποτελεί ευκαιρία επαναξιολόγησης του περιεχομένου τους ως προς την ουσία και όχι μόνο κατά τύπο. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil relatif au régime commun applicable aux importations. Je rejoins l'avis du groupe consultatif, qui conclut que la proposition se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Podržala sam izvješće o prijedlogu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o zajedničkim pravilima za uvoz budući da se ovdje radi o kodifikaciji postojećih tekstova bez suštinskih promjena s ciljem utvrđivanja zajedničkih pravila za uvoz u Europsku uniju na temelju načela slobode uvoza. Smatram da ovim pravilima Europska unija nadzire provođenje mjera potrebnih za zaštitu svojih interesa, te samim time djeluje u skladu s pravom, obvezama i zaštitom interesa država Europske unije na međunarodnoj razini. Isto tako, smatram da je osobito pozitivno istaknuti dužnost zemalja članica obavijestiti Komisiju u slučaju da se ukažu potrebe nadzora zajedničkim pravilima za uvoz, budući da će istim ukazati na važnost uvjeta uvoza te gospodarske i trgovinske situacije. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — Il est regrettable que ce régime proposé par ce rapport s'inscrive dans le principe du libre-échange imposé par l'Organisation mondiale du commerce. Les propositions de limitations quantitatives et la mise en place de barrières tarifaires pour certains produits ne sont hélas pas applicables pour nos productions nationales ce qui nous permettrait de les protéger de la concurrence déloyale. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Există situații frecvente în care un act legislativ european a fost modificat pe parcursul anilor de mai multe ori. Acest lucru îl pune în dificultate pe cetățeanul european care nu va reuși în final să înțeleagă care este esența actului legislativ și care din modificările existente este cea în vigoare. Comisia Europeană, având dreptul de a iniția și propune proiecte legislative, și-a asumat și a susținut întotdeauna necesitatea de a avea o legislație simplă și clară, astfel încât orice cetățean european să poată înțelege actul legislativ și să facă uz de drepturile specifice care îi sunt conferite prin intermediul acestuia. Clarificarea actelor legislative europene se face printr-o procedură legislativă denumită codificarea actelor legislative. În vederea adoptării rapide a actelor codificate, instituțiile europene au convenit în anul 1994 utilizarea unei proceduri accelerate. Propunerea legislativă care a făcut obiectul raportului Parlamentului European se referă la codificarea Regulamentului (CE) nr. 260/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind regimul comun aplicabil importurilor. Având în vedere că propunerea de codificare păstrează în totalitate conținutul actelor codificate și aduce numai modificări de formă, Parlamentul European, prin votul unanim acordat astăzi, susține propunerea de codificare a regulamentului. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de este informe, uno de los quince informes provenientes de la comisión JURI que se vota en esta sesión. Se trata de una modificación técnica de actualización del texto legislativo, en aras de una mayor seguridad jurídica. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al régimen común aplicable a las importaciones proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — O Regulamento 260/2009, objeto de codificação, estabelece o princípio da liberdade de importação dos produtos originários dos países terceiros, sob reserva das eventuais medidas de salvaguarda. Este regulamento aplica-se às importações para a UE dos produtos originários de países não pertencentes à UE, com exceção dos produtos têxteis sujeitos a um regime específico de importação e de produtos originários de países não pertencentes à UE sujeitos ao regime específico comum de importações dos próprios países. O objetivo deste relatório é a codificação do regulamento relativo ao regime comum aplicável às importações. O novo regulamento substituirá os diversos atos integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Zum Vorschlag einer gemeinsamen Einfuhrregelung stimmte ich dafür, da es von großer Bedeutung ist, dass die Mitgliedstaaten über jede Gefahr unterrichten, die sich aus der Entwicklung der Einfuhren ergibt. Die Einfuhrbedingungen, die Einfuhrentwicklung und die verschiedenen Aspekte der Wirtschafts- und Handelslage sowie die gegebenenfalls erforderlichen Maßnahmen sollen im Zuge einer gemeinsamen Einfuhrregelung geprüft werden. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo deste relatório é a codificação do regulamento relativo ao regime comum aplicável às importações. Em 1987, a Comissão decidiu solicitar aos seus serviços que todos os atos devem ser codificados, o mais tardar após 10 alterações, a fim de tornar a legislação da UE mais acessível e fácil de compreender pelo cidadão. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados. O regulamento n.o 260/2009, objeto de codificação, estabelece o princípio de liberdade de importação dos produtos originários dos países terceiros, sob reserva das eventuais medidas de salvaguarda. Este regulamento aplica-se às importações para a UE dos produtos originários de países não pertencentes à UE, com exceção dos produtos têxteis sujeitos a um regime específico de importação e de produtos originários de países não pertencentes à UE sujeitos ao regime específico comum de importações dos próprios países. Para poder recorrer às medidas de salvaguarda, é necessário que um produto seja importado para a UE em quantidades de tal forma elevadas e/ou em condições tais que causem ou ameacem causar um prejuízo grave aos produtores da UE. Não nos opusemos. 10.5.   Společná pravidla vývozu (A8-0035/2014 – Andrzej Duda) Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP's position is that the UK should be in charge of all issues relating to application of rules relating to imports. We are therefore voting against. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al régimen común aplicable a las exportaciones proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Louis Aliot (NI),
par écrit. — Sur la base du principe de réciprocité, la Commission soumet au vote la codification du règlement relatif au régime commun applicable aux exportations, après celui relatif au régime commun applicable aux importations, etc. Dans la même logique que sur le texte A8-0040/2014 issu du même rapporteur, je me suis abstenu. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Bei dem Vorschlag handelt es sich um eine reine Kodifizierung ohne inhaltliche Änderung der betreffenden Rechtsakte. Dieser Kodifizierung müssen das Parlament und der Rat zustimmen, und aus diesem Grund habe ich für diesen Vorschlag gestimmt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Je me suis abstenue sur ce vote, afin d'exprimer un désaccord profond sur une partie du texte. Si l'on peut louer une volonté d'atténuer les effets des écarts de compétitivité entre les États et donc d'amoindrir ceux de la concurrence déloyale en matière sociale, je ne peux que dénoncer la teneur politique de ce texte. Il est prévu de donner davantage de pouvoir aux institutions européennes et notamment à la Commission en ce qui concerne les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Cette compétence est, et doit demeurer, uniquement nationale et du ressort exclusif des États souverains. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — If these matters were coming before Parliament for the first time, we would be voting against because these matters should be within the competence of the Member States. Therefore to vote against is consistent with our position. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération car elle se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą dėl bendrų eksporto taisyklių. Siūlymo tikslas – kodifikuoti esamus tekstus nekeičiant jų esmės. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Le principe fondamental du règlement proposé stipule que les exportations de l'Union à destination des pays tiers ne sont pas soumises à des restrictions quantitatives. Ce principe implique que la „politique commerciale commune devrait être fondée sur des principes uniformes“, ce qui n'est pas sans remettre en question les subventions et les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Considérant qu'il n'est pas question de laisser la Commission ôter cette compétence aux États-membres au nom de „l'harmonisation“ de leurs politiques d'exportation pour toutes les marchandises, je me suis abstenu. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — Il s'agit ici de la codification des textes existants sans modification de leur substance. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque el grupo consultivo dijo que se trata únicamente de la codificación del Reglamento (CE) no 1061/2009 del Consejo, de 19 de octubre de 2009, por el que se establece un régimen común aplicable a las exportaciones, sin modificaciones sustanciales del mismo. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Le règlement proposé instaure le principe selon lequel les exportations à destination des pays tiers ne sont soumises à aucune restriction quantitative. Le but est d'harmoniser les actions des États à l'exportation pour toutes les marchandises. La problématique concerne principalement la question des subventions (qui doivent être harmonisées afin de ne pas fausser la concurrence) et les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Cette compétence devrait pourtant relever de chaque États membres plutôt que de l'Union et je me suis donc abstenue. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Nonostante la natura tecnica delle modifiche oggetto di voto sul regime comune applicabile alle importazioni, non trovo condivisibili le attuali politiche della Commissione UE, per cui mi sono espressa con un'astensione. José Blanco López (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y la claridad del Derecho de la Unión, para que éste resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento no 625/2009 relativo al régimen común aplicable a las exportaciones. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan sólo las modificaciones formales pertinentes. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria reglamento dėl bendrų eksporto taisyklių iš trečiųjų šalių kodifikavimui. Teisės aktų kodifikavimas reikalingas tam, kad jie taptų suprantamesni ir prieinamesni piliečiams. Šiuo reglamentu nustatoma, kad produktai iš Sąjungos į trečiąsias šalis eksportuojami nevaržomai, t. y. jiems nenustatyti jokie kiekybiniai apribojimai. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Prijedlog se ograničava samo na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena te ću ga zato podržati. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit
. – Le règlement, dans ses considérants 4 et 5, dispose que „Dans tous les États membres, les exportations sont libérées dans leur quasi-totalité. (...) retenir, au niveau de l'Union, le principe selon lequel les exportations à destination des pays tiers ne sont soumises à aucune restriction quantitative, sous réserve des dérogations prévues par le présent règlement et sans préjudice des mesures que les États membres peuvent prendre en conformité avec le traité. La Commission devrait être informée lorsque, par suite d'une évolution exceptionnelle du marché, un État membre estime que des mesures de sauvegarde pourraient être nécessaires.“ Ce texte s'inscrit donc dans l'harmonisation des actions des États à l'exportation pour toutes les marchandises. La problématique concerne principalement la question des subventions (qui doivent être harmonisées afin de ne pas fausser la concurrence) et les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Je me suis abstenue sur ce texte car il s'agit d'une compétence qui appartient à chaque État membre, et l'Union européenne ne doit pas interférer avec les politiques nationales. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because of the importance of common rules on imports if we want to complete the common market. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Obiectivul simplificării și clarității actelor legislative ale Uniunii Europene are ca scop creșterea gradului de coerență și un acces cât mai facil cetățenilor europeni, în același timp oferind posibilitatea de a face uz de anumite proceduri legislative. În acest context, politica comercială comună se bazează pe principii unitare care se aplică la instituirea unui regim comun aplicabil exporturilor UE. Mai mult, prezenta propunere de codificare a fost elaborată pe baza unei consolidări prealabile în 22 de limbi oficiale a textului și a actelor care l-au modificat, efectuată prin intermediul unui sistem informatic. Salut pe această cale recomandările Grupului de lucru consultativ al serviciilor juridice ale Parlamentului European, Consiliului și Comisiei cu privire la regimul comun practicat exporturilor. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Il riferimento è al regolamento (CE) n. 1061/2009 sul regime comune applicabile alle esportazioni. In questo caso il provvedimento prevede una mera codificazione dei testi esistenti ma la sostanza politica a monte non è condivisibile. Mi sono astenuto. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La codification permet de compiler certains textes de la législation européenne qui porte sur le même sujet dans le but de les simplifier et de les rendre plus accessibles. Ce rapport porte sur la codification du régime commun applicable aux exportations. J'ai voté en faveur de ce rapport. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — La proposta di regolamento in oggetto mira a codificare le disposizioni del regolamento (CE) n. 1061/2009 senza apportare alcune modifiche, né formali né sostanziali, ai testi preesistenti. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — Ce rapport marque une nouvelle fois la volonté de l'Union européenne d'aspirer une à une les compétences des États membres. Ainsi, la démarche consistant à harmoniser le régime des exportations – a priori cohérente – fait fi des besoins nationaux puisqu'elle implique notamment une remise en cause des subventions et des politiques nationales d'aides financières aux exportations. Ce sont pourtant ces dernières qui font les succès commerciaux des pays comme la Chine, les États-Unis ou les BRICS. Parce que je souhaite pour mon pays la possibilité de mener une politique industrielle et commerciale ambitieuse, je me suis abstenu sur ce texte. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — Considerando l'accordo interistituzionale del 20 dicembre 1994 su un metodo di lavoro accelerato ai fini della codificazione ufficiale dei testi legislativi ed esaminato il regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio volto a codificare il regolamento (CE) n. 1061/2009 del Consiglio del 19 ottobre 2009 relativo all'instaurazione di un regime comune applicabile alle esportazioni, il gruppo consultivo ha concluso di comune accordo che la proposta si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Condivido fortemente il principio di libertà di esportazione, secondo il quale le esportazioni dall'Unione europea verso i paesi terzi non sono soggette a restrizioni quantitative. Il regime comune ad esse applicabile è stato disciplinato dal regolamento (CE) n. 1061/2009 ed è un tema di enorme importanza per la valorizzazione della nostra produzione, in particolare per quanto riguarda il „made in Italy“. Pertanto ho votato a favore del regime comune delle esportazioni, visto che la risoluzione si limita a una mera codificazione del regolamento del 2009, senza apporre modifiche sostanziali. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio concernente un regime comune applicabile alle esportazioni. Infatti, gli interessi dell'UE potrebbero richiedere l'adozione di adeguate misure per prevenire una situazione critica dovuta a una scarsità di prodotti essenziali, per porvi rimedio o per adempiere agli impegni internazionali assunti dall'UE o dai suoi Stati membri, specie per quanto riguarda gli scambi di prodotti di base. Posto che il regolamento proposto non impedisce l'adozione o l'applicazione da parte dei paesi dell'UE di restrizioni quantitative alle esportazioni, purché giustificate da specifici motivi, e considerato che la stessa proposta di regolamento è stata approvata dal gruppo consultivo composto dai servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione, in quanto si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho ritenuto di conformarmi alla posizione del gruppo consultivo. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — Council Regulation (EC) No 1061/2009 of 19 October 2009 establishing common rules for exports lays down the principle of freedom of export, stating that exports from the European Union (EU) to non-EU countries are free from quantitative restrictions. The proposal is a codification of existing texts, without any change in their substance. I voted in favour. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente a questa relazione sulla proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio relativo a un regime comune applicabile alle esportazioni. Questo genere di relazioni riguardano proposte relative alla codificazione del diritto dell'UE. È una procedura tecnica prevista dall'articolo 103 del regolamento, volta a verificare che la proposta di codificazione si limiti effettivamente a una mera codificazione, senza modifiche sostanziali. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al régimen común aplicable a las exportaciones proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — The purpose of this proposal is to undertake a codification of Council Regulation (EC) No 1061/2009 establishing common rules for exports. The proposed Regulation establishes the basic principle according to which the exportation of products from the European Union to third countries shall be free, that is to say, they shall not be subject to any quantitative restriction, with the exception of those restrictions which are applied in conformity with the provisions of this Regulation. It should apply to all products, whether industrial or agricultural. Due to the clear procedural nature of this exercise, I voted in favour of it. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose la codification au sein du droit de l'Union européenne du règlement (CE) no 1061/2009 du Conseil portant établissement d'un régime commun applicable aux exportations, modifié de façon substantielle en 2014. Ce texte instaure le principe selon lequel les exportations à destination des pays tiers ne sont soumises à aucune restriction quantitative, sous réserve des dérogations prévues par le règlement et sans préjudice des mesures que les États membres peuvent prendre en conformité avec les traités européens. Je soutiens ce texte qui consiste en un simple exercice de codification du droit positif sans modification de substance. Pour ces raisons, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ce texte sur lequel le Parlement européen s'est prononcé ne soulève pas d'obstacles particuliers. La proposition de codification s'inscrit dans le contexte d'une amélioration bienvenue de la clarté et de la transparence du droit. Il n'altère en rien la substance et se limite à une simple codification des textes existants. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Je me suis abstenue sur ce vote, afin d'exprimer un désaccord profond sur une partie du texte. En effet, si l'on peut louer une volonté d'atténuer les effets des écarts de compétitivité entre les États et donc d'amoindrir ceux du dumping social, je ne peux que dénoncer la teneur politique de ce texte. Il est prévu de donner davantage de pouvoir aux institutions européennes et notamment à la Commission en ce qui concerne les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Cette compétence est, et doit demeurer, purement et uniquement nationale et du ressort exclusif des peuples souverains. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε την κωδικοποίηση του συνόλου των κειμένων, διότι δεν μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων και πρέπει, κατ' επέκταση, να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — La codificación proporciona una seguridad jurídica respecto del Derecho aplicable en un determinado ámbito y momento. Dicha codificación debe llevarse a cabo respetando íntegramente el procedimiento de adopción de los actos de la Unión. Esta propuesta, relativa a la codificación del Reglamento (CE) no 1061/2009 del Consejo, de 19 de octubre de 2009, por el que se establece un régimen común aplicable a las exportaciones, respeta la consideración de que ninguna modificación sustantiva puede ser introducida en los actos objeto de codificación, y se enmarca por tanto dentro de los métodos de codificación establecidos por la Comisión, los cuales tienen por objetivo determinar las disposiciones en vigor que resultan tras las numerosas modificaciones de la normativa europea. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O objetivo da proposta consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 1061/2009 do Conselho, de 19 de outubro de 2009, que estabelece um regime comum aplicável às exportações. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A proposta em discussão cinge-se apenas à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Assim, o novo regulamento substituirá os diversos atos nela integrados, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados, introduzindo apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. O Regulamento n.o 1061/2009 instaura o princípio da liberdade de exportação, segundo o qual as exportações da UE com destino a países não pertencentes à UE estão livres de restrições quantitativas. Esta legislação está em linha com a atribuição de competências exclusivas à UE no domínio da política comercial, privando os Estados deste importante instrumento de soberania. A política comercial passa a ser definida não em função dos interesses e necessidades das economias mais débeis mas, pelo contrário, das principais potências da UE. Esta é uma alteração meramente técnica e que se justifica. Todavia, a nossa discordância face ao ato de base justificou a nossa abstenção. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Il regolamento (CE) n. 1061/2009 tratta del regime comune applicabile alle esportazioni. Non sosterrò il regolamento in quanto gli aspetti di natura commerciale proposti e adottati mi vedono in antitesi rispetto alle politiche della Commissione europea. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζω το κοινό καθεστώς εισαγωγών, διότι δεν μας δίνεται η δυνατότητα να επέμβουμε στην ουσία των εν λόγω διατάξεων και πρέπει, κατ' επέκταση, να τις αποδεχθούμε ως έχουν. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I am in favour of the proposal as it is a straightforward codification of existing texts, without any change in their substance. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Report on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on common rules for exports, seeing that it is a purely technical measure aiming at consolidation of legislation to react to recent developments. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition car je pense que toute décision de restreindre quantitativement des exportations vers des pays tiers relève du droit souverain des États membres. La Commission européenne n'a pas à interférer dans cette décision. Pour prendre un exemple concret, la filière française du bois connaît de graves difficultés en raison de l'exportation massive des grumes vers des pays tiers. Les scieries et les différentes entreprises de transformation du bois font face à des difficultés d'approvisionnement en raison de ces exportations. La France devrait pouvoir limiter les exportations de ses grumes, sans souffrir d'aucune intervention de l'Union européenne. Cette dernière a largement prouvé qu'elle n'avait cure des difficultés économiques de tel ou tel secteur et qu'elle préfère s'en tenir à l'application des dogmes libéraux, en sacrifiant au besoin les acteurs concernés. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted for this as it is consolidation of legislation in line with recent developments. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu uredbe Parlamenta i Vijeća o zajedničkim pravilima za izvoz kojim se službeno kodificiraju pojedini zakonodavni tekstovi. Upravo procesom kodifikacije doprinosi se pojednostavljenju i objašnjenju prava Europske unije u kontekstu Europe građana, kako bi pravni tekstovi Unije bili što jasniji i transparentniji. Razasutost odredaba u raznim aktima dovodi do potrebe za brzim donošenjem kodificiranih akata kako bi odredbe bile lako razumljive. Podržavam također usvajanje stajališta u prvom čitanju temeljenom i na preporukama savjetodavne skupine pravnih službi Parlamenta. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Contrairement à ce qui est souvent cru ou dit, l'abstention n'est pas l'absence d'avis. En l'occurrence, je me suis abstenu sur ce vote, afin d'exprimer un désaccord profond sur une partie du texte. En effet, si l'on peut louer une volonté de réduire les écarts de concurrence entre les États, et donc d'amoindrir les effets du dumping social ou économique, il est de notre devoir, nous députés du Front national, de dénoncer la teneur politique de ce texte. Ainsi, il prévoit de donner encore plus de pouvoir aux institutions européennes et notamment à la Commission en ce qui concerne les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Cette compétence est, et doit demeurer, purement et uniquement nationale, et du ressort exclusif des peuples souverains. Nous savons que la souveraineté nationale est considérée comme un obstacle par l'Union européenne, mais nous ne résoudrons jamais à accepter cela. Et c'est pourquoi, une fois encore, le Front national ne soutiendra pas ce texte et défendra la souveraineté des Français en France. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu ce rapport qui se limite à codifier le règlement (CE) no 1061/2009 du Conseil portant établissement d'un régime commun applicable aux exportations. Se faisant, le droit de l'Union est plus clair et plus accessible aux citoyens européens Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Common rules for exports“ because we believe that the proposal is a straightforward codification of existing texts, without any change in their substance. Through these rules the Union will exercise surveillance over certain exports and the protective measures will be introduced as a safeguard against unforeseen practices. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Eine Vereinfachung und Kodifizierung einzelner Rechtsbereiche ist notwendig, um Bürokratie und Komplexität zu reduzieren und den Bürgern ein besseres Verständnis und einen besseren Zugang zur Wahrnehmung ihrer Rechte auf EU-Ebene zu ermöglichen. Der vorliegende Rechtsakt fasst die komplexe und wichtige Gesetzgebung zu den Bestimmungen der gemeinsamen Exportregulierungen verständlich und klar zusammen. Diese Bestimmungen wurden in der Vergangenheit schon sehr oft in ihrer Substanz geändert und waren teilweise schwer nachvollziehbar. Die vorliegende Vereinfachung setzt auch der Zerstreuung über verschiedene Akte ein Ende, wobei sich Inhalt oder Substanz der aktuellen Rechtslage nicht ändern. Im Sinne eines besseren Zugangs zum EU-Recht für die Bürger der Union und die exportorientierte Wirtschaft Europas stimme ich dem vorgelegten Antrag zu. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I supported the report as it is simply aiming at consolidation of legislation to react to recent developments. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la presente relazione , che ha lo scopo di avviare la codificazione del regolamento (CE) n. 1061/2009 del Consiglio, del 19 ottobre 2009, relativo all'instaurazione di un regime comune applicabile alle esportazioni. Il regolamento introduce il principio secondo cui le esportazioni destinate ai paesi terzi non sono soggette ad alcuna restrizione quantitativa, fatte salve le deroghe previste dal presente regolamento e le misure che gli Stati membri possono adottare conformemente al trattato. Come già sottolineato in occasioni degli altri voti giornalieri, ritengo indispensabile procedere alla semplificazione normativa e alla codificazione delle disposizioni che hanno subito frequenti modifiche, al fine di operare con una normativa chiara e trasparente. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Le règlement qui nous est proposé ici prévoit que les exportations à destination des pays tiers ne seront soumises à aucune restriction quantitative. La raison avancée est d'harmoniser les actions des États à l'exportation pour toutes les marchandises. On notera que le problème de fond subsiste et concerne premièrement la question des subventions (qui, elles aussi, doivent être harmonisées afin de ne pas créer une concurrence faussée et déloyale) et deuxièmement les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Ici encore l'Union européenne s'immisce dans les affaires des États et tend une nouvelle fois à restreindre la souveraineté nationale des États membres. Pour ces raisons, je me suis donc abstenue. Philippe Loiseau (NI),
par écrit. — Il y a refus aux États de pouvoir prendre des mesures de limitations quantitatives concernant les exportations qui sont soumises au principe du libre-échange. L'objectif de ce texte est d'harmoniser les pratiques des États, les obligeant à suivre les mêmes règles. Il n'y a aucune possibilité pour les États membres de prendre des mesures en toute souveraineté. Abstention donc pour ce texte qui ne permet pas aux États membres de décider des aides financières qu'ils veulent allouer à leurs exportations. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — La codificación del Reglamento (CE) no 1061/2009, de 19 de octubre de 2009, por el que se establece un régimen común aplicable a las exportaciones es una necesidad imperiosa. Tras haberle incorporado, a lo largo de los últimos años, una serie de enmiendas, su codificación va dirigida a garantizar la claridad y transparencia del Derecho de la UE. Nuevamente cabe recordar que el contenido de los textos codificados sigue siendo respetado, ya que las modificaciones incorporadas se limitan a las necesidades propias del proceso de codificación. Cabe destacar elementos importantes de este Reglamento como: 1) el procedimiento de información y consulta de la UE, por el cual los Estados que, a consecuencia de una evolución excepcional del mercado, consideren que las medidas de protección pueden ser necesarias, informarán a la Comisión, quien a su vez decidirá e informará sobre las medidas adoptadas a los demás Estados miembros y; 2) las medidas de salvaguardia, cuyo objetivo es limitar la exportación libre (pasa a ser bajo autorización de la Comisión) de productos de primera necesidad cuya escasez puntual puede suponer un problema para uno o más Estados de la UE. Por lo anteriormente expuesto, voto a favor de esta propuesta de Reglamento. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Svrha ovog prijedloga je započeti postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 1061/2009 od 19. listopada 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za izvoz. Nova Uredba objedinjava različite akte koji pritom nisu izgubili svoju suštinu i uvodi samo one formalne izmjene koje iziskuje postupak kodifikacije. Svi građani Europske unije imaju pravo na jasnu, pojednostavljenu i točnu informaciju o svojim zakonskim obavezama i pravima, a Europska unija obvezala se držati načela transparentnosti. Stoga sam podržala ovaj prijedlog kodifikacije Uredbe Vijeća u pogledu zajedničkih pravila za izvoz. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Duda σχετικά με την πρόταση κανονισμού του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου περί κοινού καθεστώτος εξαγωγών, διότι η γνωμοδότηση της Συμβουλευτικής Ομάδας των Νομικών Υπηρεσιών του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, του Συμβουλίου και της Επιτροπής διαπιστώνει ότι η πρόταση συνιστά απλή κωδικοποίηση των υπαρχόντων κειμένων, χωρίς τροποποίηση της ουσίας τους. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this regulation for common rules for exports, which take up the recommendations of the Consultative Working Party of the legal services of the European Parliament, the Council and the Commission. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La proposta in oggetto ha lo scopo di avviare la codificazione del regolamento (CE) n. 1061/2009 del Consiglio, del 19 ottobre 2009, relativo all'instaurazione di un regime comune applicabile alle esportazioni. Il regolamento introduce il principio secondo cui le esportazioni destinate ai paesi terzi non devono essere soggette ad alcuna restrizione quantitativa, salvo eccezioni. Poiché la proposta del relatore Duda si limita a una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare agli stessi modifiche sostanziali, ho ritenuto opportuno sostenerla con voto favorevole. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Der Vorschlag für eine gemeinsame Ausfuhrregelung erhielt meine positive Stimme, da es von wesentlicher Bedeutung ist, die Ausfuhrbedingungen, ihre Entwicklung und die verschiedenen Gesichtspunkte der Wirtschafts- und Handelslage sowie gegebenenfalls die erforderlichen Maßnahmen im Zuge einer gemeinsamen Ausfuhrregelung zu prüfen. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — La codification consiste à regrouper des textes normatifs de natures diverses dans des recueils concernant une matière donnée dans un but de simplification, de clarté et de transparence. Il s'agit ici de codifier les textes relatifs au régime commun applicable aux exportations. C'est notamment ce règlement qui permet à la Commission d'instaurer des restrictions à certaines exportations. Ces procédures technocratiques non démocratiques empêchent l'Europe de pratiquer le protectionnisme solidaire qui est l'urgence écologique et sociale de notre temps. Je m'oppose à la mainmise de la Commission en la matière et vote contre ce rapport technique. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — O presente relatório trata apenas uma questão técnica, que consiste em proceder a uma codificação do Regulamento (CE) n.o 1061/2009 do Conselho, de 19 de outubro de 2009, que estabelece um regime comum aplicável às exportações. O novo regulamento substituirá os diversos atos nele integrados. A presente proposta preserva integralmente o conteúdo dos atos codificados, limitando-se a reuni-los e apenas com as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report regarding the common rules for exports because the consultative working party of the legal services of Parliament, the Council and the Commission concluded that the proposed codification of the existing texts is straightforward and presents no change in their substance. It is crucial that agreements that have been amended on multiple occasions are codified in order to ensure that they are accessible and clear to citizens. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Tal como sucede nas importações, também nas exportações a União Europeia deve ter uma política comum de apoio e incentivo ao comércio internacional. É possível estabelecer, a nível da União, o princípio de que as exportações com destino a países terceiros não estão sujeitas a restrições quantitativas, devendo apenas ser tido em conta medidas suscetíveis de serem tomadas pelos Estados-Membros, em conformidade com o Tratado. Sou favorável ao presente regulamento que pretende analisar a nível europeu as condições em que se realizam as exportações dos Estados-Membros, a sua respetiva evolução, os diversos elementos da situação económica e comercial, bem como, se for caso disso, quais as medidas necessárias a aplicar. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Le règlement qui nous est proposé ici prévoit que les exportations à destination des pays tiers ne seront soumises à aucune restriction quantitative. La raison avancée est d'harmoniser les actions des États à l'exportation pour toutes les marchandises. On notera que le problème de fond subsiste et concerne premièrement la question des subventions (qui elles aussi doivent être harmonisées afin de ne pas créer une concurrence faussée et déloyale) et deuxièmement les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Ici encore l'Union européenne s'immisce dans les affaires des États et tend une nouvelle fois à restreindre la souveraineté nationale des États membres. Pour ces raisons, je me suis donc abstenue. Claude Moraes (S&D),
in writing. — The measures being consolidated include a possibility for the Commission to require an export authorisation in the case where export may result in a shortage of essential products, or to undertake other appropriate measures to address the problem. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui codifie le règlement (CE) no 1061/2009 portant établissement d'un régime commun applicable aux exportations. Ce règlement a été modifié à plusieurs reprises et de façon substantielle, si bien que ses dispositions se retrouvent désormais d'une part dans l'acte originaire, d'autre part éparpillées dans les actes modificatifs qui ont suivi. Dans un souci de clarté et de simplification du droit, garant d'une plus grande sécurité juridique et d'une meilleure information des citoyens, il convenait donc de codifier ce règlement. Ce processus en préserve totalement la substance et se borne à regrouper de façon lisible les différentes modifications qui lui ont été apportées. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Accogliamo con favore questa proposta di regolamento relativa a un regime comune applicabile alle esportazioni, considerato che nel corso del suo esame il gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, del Consiglio e della Commissione ha concluso che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza apportare modificazioni sostanziali al contenuto della stessa. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car la proposition en question se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat pentru raportul referitor la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind regimul comun aplicabil exporturilor. Raportul prezintă viziunea Parlamentului European privind regimul comun aplicabil exporturilor și propune reglementări menite să asigure un sistem comun mai eficient. Norica Nicolai (ALDE),
în scris. — Am susținut astăzi prin votul meu acest raport deoarece acesta, la rândul său, susține propunerea Comisiei privind regimul comun aplicabil exporturilor. Acest regim este unul benefic tuturor statelor membre, inclusiv României, iar faptul că documentul propus de Comisie nu aduce schimbări de fond, care să pericliteze stabilitatea economiilor, este un lucru bun; în schimb, aduce modificări din punct de vedere al codificării. De asemenea, pentru mine este foarte important că în cadrul Grupului de lucru consultativ al serviciilor juridice ale celor trei instituții, acest document a primit aviz pozitiv. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Ich habe für den Vorschlag gestimmt, da ich die Koordinierung der Ausfuhrregelungen für ein wichtiges Gegenstück zur Koordinierung der Einfuhrregelungen halte. Die gemeinsame Abstimmung von Importen und Exporten lässt erst den gemeinsamen europäischen Binnenmarkt zu globaler Schlagkraft erstarken. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõud, sest uus määrus kaotab kolmandatesse riikidesse ekspordil koguselised piirangud, edendades seeläbi kaubandust ja majandust. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Considerato che la proposta in questione si limita ad una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni sostanziali, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Uredba Vijeća (EU) br. 1061/2009 o zajedničkim pravilima za izvoz donesena je 2009. godine. Osnovni tekst u više je navrata znatnije mijenjan. Komisija još 1987. godine ustanovila pravilo da se nakon desetak izmjena određenoga akta isti mora kodificirati čime se doprinosi većoj sigurnosti ispravne primjene akta. Osnovna Uredba o zajedničkim pravilima za izvoz među ostalim uspostavlja temeljno načelo prema kojem izvoz proizvoda iz Europske unije trećim zemljama mora biti slobodan, što znači da ne smije podlijegati bilo kakvom kvantitativnom ograničenju, osim onih ograničenja koja se primjenjuju u skladu s odredbama te Uredbe. To se pravilo primjenjuje na sve proizvode kako industrijske tako i poljoprivredne. Radi se o aktu koji ima veliko značenje u reguliranju trgovinske razmjene EU-a (uključujući i Hrvatsku) i trećih zemalja. Zbog potrebe njegove ispravne primjene kako među državama tako i dionicima na koje ova Uredba ima pravni učinak, predloženu kodifikaciju držim neophodnom jer doprinosi većoj pravnoj sigurnosti primjene akta. Upravo sam zbog interesa hrvatskih poljoprivrednika podržala ovaj prijedlog. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Le règlement qui nous est proposé ici prévoit que les exportations à destination des pays tiers ne seront soumises à aucune restriction quantitative. La raison avancée est d'harmoniser les actions des États à l'exportation pour toutes les marchandises. On notera que le problème de fond subsiste et concerne premièrement la question des subventions (qui elles aussi doivent être harmonisées afin de ne pas créer une concurrence faussée et déloyale) et, deuxièmement, les politiques nationales d'aides financières aux exportations. Ici encore l'Union européenne s'immisce dans les affaires des États et tend une nouvelle fois à restreindre la souveraineté nationale des États membres. Pour ces raisons, je me suis donc abstenu. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam ovo izvješće kojem je cilj započeti postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 1061/2009 od 19. listopada 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za izvoz. Novom uredbom je predviđeno objedinjenje različitih akata koji pritom ne gube suštinu ili mijenjaju sadržaj. Ovom formalnom procedurom povećava se transparentnost procesa i građanima se omogućuje da putem pojednostavljenih pravila budu potpuno informirani o svojim pravima i obvezama kada su u pitanju zajednička pravila za izvoz. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Jedna od mjera transparentnosti rada Komisije i ostalih institucija Europske unije je pojednostavljenje i objašnjenje prava Europske unije kako bi ono bilo jasnije i pristupačnije građanima. Da bi se taj cilj ostvario, odnosno ako pravo mora biti jasno i transparentno, od ključne važnosti je postupak kodifikacije pravila koja se često mijenjaju. Svrha prijedloga je postupak kodifikacije Uredbe Vijeća (EZ) br. 1061/2009 od 19. listopada 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za izvoz. Novom uredbom nadomjestiti će se razni razasuti akti što svakako pridonosi transparentnosti i preglednosti. Stoga, podržavam izvješće zastupnika Andrzeja Dude o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o zajedničkim pravilima za izvoz budući da se, prema mišljenju savjetodavne skupine pravnih službi Europskog parlamenta i Vijeća, prijedlog doista ograničava samo na kodifikaciju postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Anche questa proposta di regolamento del Parlamento europeo e del Consiglio concernente il regime comune applicabile alle esportazioni è una mera codificazione dei testi esistenti, senza modificazioni rilevanti, e da questo, anche con riferimento al parere del 18 settembre 2014 del gruppo consultivo dei servizi giuridici del Parlamento europeo, della Commissione e del Consiglio, scaturisce il mio voto favorevole. Stanislav Polčák (PPE),
písemně. — Důležitou součástí koncepce společného trhu je i společná obchodní politika. Společná pravidla vývozu se standardně řídí zásadou volného vývozu, která říká, že na vývoz z Evropské unie (EU) do zemí mimo EU se nevztahují žádná množstevní omezení. Mohlo by se však stát, že v důsledku neobvyklého vývoje trhu bude muset EU přijmout ochranná opatření, aby se zabránilo případné kritické situaci, jež by nastala v důsledku nedostatku základních produktů, aby se umožnila náprava takové situace nebo plnění mezinárodních závazků přijatých EU nebo všemi zeměmi EU, zejména v oblasti obchodu se základními produkty. V takovém případě je nezbytné kodifikovat společná pravidla. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par le biais de cette recommandation, il revient au Parlement européen de voter en faveur de la codification d'un texte dans l'ordre du droit de l'Union européenne. Ainsi dans un souci de clarté et de transparence, il est nécessaire d'accroître la lisibilité de ce droit pour nos citoyens. Dans la mesure où cette codification n'engrange aucune modification substantielle, je vote pour Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — Na reunião de 10 de julho de 2014, o Grupo Consultivo composto pelos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão procedeu ao exame da proposta de regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho, pela qual se procede à codificação do Regulamento (CEE) n.o 1061/2009 do Conselho, de 19 de outubro de 2009, que estabelece um regime comum aplicável às exportações. Concluiu então, de comum acordo, que a proposta em apreço se cinge a uma codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Votei, por isso, favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Uma vez que o Grupo Consultivo dos Serviços Jurídicos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão emitiu parecer positivo e entende que a proposta em apreço se limita à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas dos textos, não há qualquer razão para o voto contra ou sequer para a abstenção. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — En aras de la simplificación y claridad del Derecho de la Unión, para que este resulte más accesible y comprensible para el ciudadano, he votado a favor de la codificación del Reglamento (CE) no 1061/2009 relativo al régimen común aplicable a las exportaciones. El Reglamento ha sido modificado de forma sustancial a través de distintos actos legislativos en los últimos años y, de cara a mejorar la claridad y la fácil comprensión del texto legislativo, conviene refundir todas estas disposiciones en un nuevo Reglamento, respetando el contenido de los textos codificados y realizando tan solo las modificaciones formales pertinentes. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A fim de garantir a clareza e a transparência do direito, torna-se necessário proceder a uma codificação das regras que tenham sido objeto de alterações frequentes. É esse o caso da presente proposta, que versa sobre a codificação do Regulamento (CE) n.o 1061/2009 do Conselho, de 19 de outubro de 2009, o qual estabelece um regime comum aplicável às exportações. À semelhança de outros relatórios votados nesta sessão plenária, trata-se de uma proposta que se cinge à codificação pura e simples dos textos existentes e que não comporta alterações significativas, razão pela qual dei o meu voto favorável à mesma. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui s'inscrit dans le processus de facilitation du droit communautaire initié par l'accord interinstitutionnel du 20 décembre 1994; il s'agit ici d'une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. La résolution se prononce sur un règlement qui instaure le principe selon lequel les exportations à destination des pays tiers ne sont soumises à aucune restriction quantitative, sous réserve des dérogations prévues par le règlement et sans préjudice des mesures que les États membres peuvent prendre en conformité avec le traité. Il établit également des mesures concernant la procédure d'information et de consultation de la Commission ainsi que les mesures de sauvegarde. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Mi sono astenuto perché non concordo con le politiche della Commissione europea in ambito commerciale. Anne Sander (PPE),
par écrit. — Je suis favorable à l'adoption de ce texte, qui se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — Me he abstenido en este informe relativo al régimen común aplicable a las exportaciones proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo, pues no estoy totalmente convencida de que la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, sea la mejor opción. En efecto, no estoy convencida de que el procedimiento no acabe afectando al contenido del texto en algún momento. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Svrha prijedloga je kodifikacija Uredbe Vijeća (EZ) br. 1061/2009 od 19. listopada 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za izvoz. Novom uredbom će se nadomjestit razni akti koji su u nju ugrađeni te se objediniti u jedan akt uz samo formalne izmjene potrebne za kodifikaciju. Zajednička trgovinska politika trebala bi se temeljiti na ujednačenim načelima. U interesu jasnoće i racionalnosti, ovu Uredbu je potrebno kodificirati te stoga podržavam ovaj prijedlog. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of these rules because I believe the Commission should ensure a proper authorisation of exports, or other appropriate measures, in cases where a shortage of essential products may occur. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam ovo izvješće jer je kodifikacija zajedničkih pravila za izvoz od ključne važnosti zbog lakšeg snalaženja među njima s obzirom da su razasuta u raznim odredbama i često mijenjana. S obzirom da se akti sadržajno ne mijenjaju, primjenom međuinstitucijskog sporazuma Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije iz 1994. može se primijeniti ubrzani postupak. Nastoji se postići jasnoća i racionalnost putem ujednačenih načela. Izvoz je u velikoj mjeri liberaliziran i rijetko kada se postavljaju količinska ograničenja. Država članica ipak može izvijestiti Komisiju ako zbog određenih promjena na tržištu smatra da su potrebne zaštitne mjere. U tom smislu je važno pratiti izvozne trendove, stanje gospodarstva i trgovine, a zaštitne mjere donositi pod jednakim uvjetima. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η κωδικοποίηση των κειμένων πρέπει να αποτελεί ευκαιρία επαναξιολόγησης του περιεχομένου τους ως προς την ουσία και όχι μόνο κατά τύπο. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil relatif au régime commun applicable aux exportations. Pour rappel, lors de l'examen de la proposition de règlement du Parlement européen et du Conseil visant à codifier le règlement du Conseil portant établissement d'un régime commun applicable aux exportations, le groupe a, d'un commun accord, conclu que la proposition se limite à une codification pure et simple des textes existants, sans modification de leur substance. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Podržala sam izvješće o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o zajedničkim pravilima za izvoz jer je riječ o kodifikaciji postojećih tekstova bez suštinskih promjena. Budući da smatram da bi se zajednička trgovinska politika trebala temeljiti na ujednačenim načelima, između ostalog i u pogledu izvoza, ovu kodifikaciju smatram iznimno korisnom. Držim da se važnost zajedničkih mjera izvoza ocrtava, između ostalog, u doprinosu odredbama i uvjetima izvoza, izvoznih kretanja, različitim aspektima stanja u gospodarstvu i trgovini te zaštiti industrijskog i trgovinskog vlasništva. Zbog toga smatram da će zajedničke mjere za izvoz pomoći uspostavljanju uspješnije međunarodne suradnje članica i smanjiti kršenje međunarodnog prava, kao i ostale aktivnosti koje mogu naštetiti državama članicama. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — Il y a refus de limiter quantitativement les exportations qui sont soumises au principe du libre échange. L'objectif de ce texte est d'harmoniser les pratiques des États. Il n'y a aucune possibilité pour les États membres, de prendre des mesures de limitations en toute souveraineté. Abstention donc pour ce texte qui ne permet pas aux États membres de décider des aides financières qu'ils veulent allouer à leurs exportations. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Există situații frecvente în care un act legislativ european a fost modificat pe parcursul anilor de mai multe ori. Acest lucru îl pune în dificultate pe cetățeanul european care nu va reuși în final să înțeleagă care este esența actului legislativ și care din modificările existente este cea în vigoare. Comisia Europeană, având dreptul de a iniția și propune proiecte legislative, și-a asumat și a susținut întotdeauna necesitatea de a avea o legislație simplă și clară, astfel încât orice cetățean european să poată înțelege actul legislativ și să facă uz de drepturile specifice care îi sunt conferite prin intermediul acestuia. Clarificarea actelor legislative europene se face printr-o procedură legislativă denumită codificarea actelor legislative. În vederea adoptării rapide a actelor codificate, instituțiile europene au convenit în anul 1994 utilizarea unei proceduri accelerate. Propunerea legislativă care a făcut obiectul raportului Parlamentului European se referă la codificarea Regulamentului (CE) nr. 1061/2009 al Consiliului din 19 octombrie 2009 privind instituirea unui regim comun aplicabil exporturilor. Având în vedere că propunerea de codificare păstrează în totalitate conținutul actelor codificate și aduce numai modificări de formă, Parlamentul European, prin votul unanim acordat astăzi, susține propunerea de codificare a regulamentului. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de este informe, uno de los quince informes provenientes de la comisión JURI que se vota en esta sesión. Se trata de una modificación técnica de actualización del texto legislativo, en aras de una mayor seguridad jurídica. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe relativo al régimen común aplicable a las exportaciones proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos del Parlamento Europeo al tratarse de un informe técnico que facilita su codificación. He apoyado pues la propuesta para que el Parlamento tome en este caso una decisión con un voto único, sin enmiendas ni debate, al tratarse de un procedimiento que no está vinculado al contenido del texto, sino a medidas formales para simplificar su tratamiento, dado que, si no se codifican estos textos, las diferentes versiones enmendadas del mismo permanecen, dificultando su acceso. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Segundo o Regulamento (CE) n.o 1061/2009, os países da UE podem adotar medidas de proteção se considerarem ser necessárias em resultado de uma evolução excecional do mercado. Para proteger os interesses da UE, poderá ser necessária a adoção de medidas adequadas, tais como restrições quantitativas à exportação, para evitar ou sanar uma situação crítica resultante da penúria de produtos essenciais e ainda para executar os compromissos internacionais assumidos pela UE ou por todos os países da UE, nomeadamente no que diz respeito ao comércio de produtos de base. A proposta em discussão cinge-se apenas à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas, preservando integralmente o conteúdo dos atos codificados e introduzindo apenas as alterações formais exigidas pelo próprio processo de codificação. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Der Vorschlag für eine gemeinsame Ausfuhrregelung erhielt meine positive Stimme, da es von wesentlicher Bedeutung ist, die Ausfuhrbedingungen, ihre Entwicklung und die verschiedenen Gesichtspunkte der Wirtschafts- und Handelslage sowie gegebenenfalls die erforderlichen Maßnahmen im Zuge einer gemeinsamen Ausfuhrregelung zu prüfen. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — A proposta em discussão, e que trata do regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho relativo ao regime comum aplicável às exportações, cinge-se apenas à codificação pura e simples dos textos existentes, sem alterações substantivas. Em 1987, a Comissão decidiu solicitar aos seus serviços que todos os atos devem ser codificadas, o mais tardar após 10 alterações, a fim de tornar a legislação da UE mais acessível e fácil de compreender pelo cidadão. O Regulamento CE n.o 1061/2009 em causa instaura o princípio da liberdade de exportação, segundo o qual as exportações da União Europeia com destino a países não pertencentes à UE estão livres de restrições quantitativas. Ao mesmo tempo, as medidas de proteção que possam ser necessárias são aprovadas pelo Conselho, deliberando por maioria qualificada, sob proposta da Comissão. Esta última pode também tomar esse tipo de medidas quando se impõe uma ação imediata. Tratou-se aqui apenas de sistematizar a legislação já existente. 10.6.   Přistoupení Gabonu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0007/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto orali Matt Carthy (GUE/NGL). - Mr President, we voted in favour of all these reports as they allow for the accession of a number of countries to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. These need to be welcomed as it will help extend the legal framework to countries that are not presently covered by the Hague Convention. In real terms this will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of the parents. Furthermore, the overarching principle of these reports provides that the welfare of the child should be the first and foremost consideration in childcare proceedings, which is something we all should ensure is paramount at all times. Daniel Hannan (ECR). - Mr President, one of the arguments that is often put in my country, as in others, about participation in the EU is that we need to be present at the top tables. But, as we see with international regulations of this kind, the top tables are no longer in Europe. We are talking here about conventions on child abduction, but the same is true about internet regulation, about food standards and so on. The top tables are international; they are global. And what happens as a result of EU membership is that the European Commission takes over representation from the Member States. So whereas Norway and Switzerland and New Zealand and other countries sit independently around those global tables we are represented by somebody else, along with 27 other member governments. In other words, we make a net loss of collective influence and the reason that we cannot see it is because we still fondly imagine that the whole world is focused in Europe. Well guys, take a look at what is happening in the world economy. This is not the centre anymore. Bruno Gollnisch (NI). - Monsieur le Président, j'adhère totalement à ce qu'a dit l'orateur précédent. Sur le fond, cette convention relative à l'enlèvement international d'enfants a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent quelquefois des séparations de couples. Sur le fond, elle est excellente, mais que vient faire là-dedans l'Union européenne? Cette convention est ouverte dans le dispositif de La Haye, c'est-à-dire ouverte à la ratification de tous les États du monde. Les États membres n'auraient-ils plus de service diplomatique? N'auraient-ils plus de ministère des affaires étrangères? Ne sont-ils pas capables de ratifier par eux-mêmes ces textes? Quel est le fondement juridique de l'intervention, aujourd'hui, de notre Parlement? C'est un avis de la Cour de justice, que je considère pour ma part comme parfaitement abusif et qui réalise une novation constitutionnelle extrêmement importante et grave à nos yeux. Dichiarazioni di voto scritte Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Gabón a dicho Convenio. Martina Anderson (GUE/NGL),
in writing
. - I voted in favour of the accession of Gabon to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Gerolf Annemans (NI),
schriftelijk. — De toetreding van een reeks landen tot het Verdrag van 's Gravenhage is toe te juichen. De ontvoering van één of meerdere kinderen naar het buitenland is een traumatisch en dramatisch gebeuren dat zo snel mogelijk moet aangepakt worden in het belang van de kinderen. De vraag is evenwel wat de handtekening of het woord van sommige toetredende landen waard zal zijn. Zo wijst een Belgische ex-minister op de manifeste onwil bij de Marokkaanse autoriteiten in zaken van parentale ontvoeringen. Problematisch is bovendien dat de EU zich nu exclusieve externe rechtsmacht toeëigent in deze materie. Dit betekent dat lidstaten het gevaar lopen op de vingers getikt te worden door de EU, als ze toch zelf bilateraal initiatief zouden nemen. Terwijl het uiteindelijke doel moet zijn, op welke manier ook: een snelle oplossing voor de kinderen vinden. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt Gabuns zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la Convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants. Cette approbation pour le Gabon ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants d'origine gabonaise séjournant sur le sol de l'Union européenne d'éventuels enlèvements illicites. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – Gabono prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Gabono prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union Européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion du Gabon à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de la Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion du Gabon à la convention et dès lors l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Gabón la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union Européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Gabon ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa Convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione del Gabon fra i nuovi paesi firmatari. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Gabón al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad gabonesa estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Gabono prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Gabono prisijungimas prie Konvencijos yra svarbus todėl, kad nemažai ES piliečių yra kilę iš Gabono. Taigi vaikai, turintys artimųjų Gabono piliečių bendruomenėje, bus apsaugoti nuo grobimo. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Lynn Boylan (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Gabon to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because it is fundamental to have Gabon's adhesion to this Convention in order to protect children in Africa. Steeve Briois (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du parlement européen, je conteste formellement la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants. C'est pourquoi j'ai voté contre ce texte. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Gabonului la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Statul Gabon a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980, la 6 decembrie 2010 iar Convenția a intrat în vigoare la 1 martie 2011. Convenția, care a fost ratificată până în prezent de 86 de țări, inclusiv de către toate statele membre ale UE reprezintă în dreptul internațional o măsură de cooperare. Convenția nu face altceva decât să ofere un raport de proporționalitate care în mod obligatoriu trebuie să existe între interesul persoanei și cel al societății pentru a impune respectarea dreptului de înapoiere imediată a copilului deplasat sau reținut în mod ilicit, în consens cu cel al respectării vieții de familie. Măsuri de asigurare a siguranței copiilor sunt salutare, cetățenii putând fi acum protejați în legătură cu pericolele reprezentate de abuzurile la care sunt supuși copiii. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye relative aux aspects civils de l'enlèvement international d'enfants a été instituée en 1980. Tous les États membres de l'Union européenne sont signataires de cette convention. Cet acte législatif de droit international privé impose une base juridique uniforme en cas d'enlèvement d'un enfant par un de ses parents lors d'une séparation de couple binational. Il arrive qu'un parent enlève son enfant et reçoive légalement le droit de garde dans son État d'origine. L'autre parent est alors tenu de se plier à cette décision à cause d'un manque d'homogénéité juridique entre les deux États desquelles les parents sont ressortissants. De telles situations ne doivent plus se produire. Nous devons faire en sorte que le droit des enfants soit appliqué identiquement partout dans le monde. J'ai voté en faveur de l'adhésion du Gabon à la Convention de La Haye. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Gabon to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'accessione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione del Gabon e, per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la Convenzione pone al centro del problema il minore stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione del Gabon alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità gabonese troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 perché si tratta di uno strumento di enorme importanza, già ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Poiché la Convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori, l'adesione del Gabon alla Convenzione è da accogliere con favore poiché molti cittadini dell'Unione europea ne sono originari. I minori aventi legami con la comunità gabonese troveranno così protezione contro le sottrazioni. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção, visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam, passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessário uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio, neste sentido, o relatório Hautala e felicito o Estado do Gabão pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione Europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione della Repubblica gabonese, poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità del Gabon possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States, especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States, that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ai sensi della Convenzione, attraverso il voto si decide se accettare l'adesione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori al momento è stata ratificata da 86 paesi, tra cui tutti gli Stati membri dell'UE. L'obiettivo della Convenzione è ripristinare lo status quo tramite l'immediato rientro dei minori illecitamente trasferiti o trattenuti attraverso un sistema di cooperazione tra le autorità designate dalle parti contraenti. Il voto favorevole rappresenta un obbligo per garantire i diritti di tutti i minori. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Gabón a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution which encourages EU Member States to accept the accession of Gabon to the Hague Convention on Child Abduction. This would allow the Convention to enter into force between Gabon and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction governs cooperation among the contracting states to settle international child abduction cases, including a system to ensure the immediate return of abducted children to their country of habitual residence, so as to allow the judicial authorities of that country to solve the case. All EU Member States have ratified the Convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion de la République gabonaise à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible et, ce, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine gabonaise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion du Gabon. L'extension du champ d'application territoriale de la convention au Gabon est un signe positif allant dans le sens d'une plus grande protection des enfants. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità gabonese troveranno maggior protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Gabon ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Габон към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка за трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Габон към Хагската конвенция от 1980 г. и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη και να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση μεριμνά για τη συνεργασία μεταξύ κρατών ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — La sustracción internacional de menores es un tema de extrema importancia. Son numerosos los niños que se ven inmersos en situaciones de estas características año tras año. La globalización ha conllevado un creciente incremento de los hijos con padres de distinta nacionalidad. Y esto ha conllevado un aumento de las sustracciones de menores. Debemos actuar con diligencia. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of Gabon, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno Stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aia. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi, non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli Stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão do Gabão à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade gabonesa e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa, sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car en devenant partie de la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfant, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe, car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. O Gabão depositou o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seichelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che il Gabon aderisca alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Gabonu k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené s gabonskou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που γίνονται θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για τη συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Gabon to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Gabonese origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Gabón ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità del Gabon possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro Stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo così ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Szanowni Państwo! Do konwencji haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa, w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Gabonu. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem, dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of Gabon to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure Gabon is in a position to fully implement the Convention. Michela Giuffrida (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione del Gabon, così come degli altri paesi, alla Convenzione dell'Aia sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori per allargare il più possibile la cooperazione tra Stati e garantire massime tutele a bambini che sono vittime dei contrasti tra i genitori. Troppo spesso al trauma della separazione si aggiunge quello della sottrazione e allontanamento da uno dei genitori. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion du Gabon à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of Gabon to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu odluke Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Gabona Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., jer je zaštita i promocija prava djece jedan od prioriteta Unije. To podrazumijeva preventivne mjere kako bi se spriječilo otimanje djece, te suradnju na međunarodnoj razini. Smatram da su potrebne koordinirane mjere kako bi se otetu djecu vratilo u državu prebivališta. Držim stoga da bi se takvi slučajevi trebali regulirati mjerodavnim pravom zemlje u kojoj djeca imaju prebivalište, te da je svakako potrebno osuditi i upozoriti na takve radnje. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Gabon ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This file suggested that Parliament approve the Council proposal to allow Gabon to access the UN Convention that regulates civil aspects on child abduction, mostly concerning cooperation of authorities in case of return of wrongfully-removed children and issues of conflict of laws. As the prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on Matrimonial Matters and Parental Responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the actor at international level to improve the application of the 1980 Convention and to encourage third states to accede to it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such contracting states as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether or not to accept the accession of a country. When affirmative, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU, because, as the Convention dates from 1980, it does not recognize international organisations such as the EU as an accessing party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening the application of the UN Convention on child abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion du Gabon à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Gabon to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“ because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of Gabon to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as many EU citizens are of Gabonese origin. Children with links to the Gabonese community will thus be safeguarded against abduction and protection will be afforded to the children in question. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertrags über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, Gabun ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in the European Parliament and as Conservative spokesman for Legal Affairs, I voted in favour of this report, as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect the rule of law or basic legal procedures in family law cases or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it is yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between Gabon and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie. Di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione del Gabon alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della Convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori gabonesi godano di protezione a livello europeo. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Hautala in quanto garantirà ai minori aventi legami con la comunità gabonese un'adeguata protezione contro le sottrazioni internazionali. La protezione dei diritti fondamentali dell'uomo, soprattutto quando parliamo di fasce vulnerabili della popolazione, come sono i bambini, è di primaria importanza e deve vedere concentrati i nostri sforzi politici. A tal proposito, la Convenzione dell'Aia sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori, del 25 ottobre 1980, rappresenta uno strumento di primaria importanza in materia di sottrazione internazionale. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale de États. Je rejette la capacité juridique de l'Union Européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Gabon ne doit relève nullement du champ européen. C'est la raison pour laquelle je me suis abstenue. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Gabón a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Considero que los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores contemplados en el Convenio de la Haya de 1980, ratificado por todos los Estados miembros de la UE, deben ser adoptados a escala internacional. Este Convenio ayuda a una cooperación entre los Estados frente a las diferentes dificultades que pueden aparecer en materia de sustracción internacional de menores. Dicha adhesión favorecerá la eliminación de posibles dificultades que se generan a causa de las diferencias entre los ordenamientos jurídicos de las naciones. Considero que la entrada en vigor del Convenio entre la UE y Gabón debe realizarse dada la importancia de la protección de los menores en este tipo de conflictos y el gran número de personas de origen gabonés en la UE. Por ello, voto a favor de la propuesta de adhesión de Gabón a dicho Convenio. Petr Mach (EFDD),
písemně. — Haagská úmluva řeší problém přeshraničního unášení dětí. Jedná se o případy, kdy jeden rodič ze smíšeného manželství unese dítě do zahraničí bez souhlasu druhého rodiče. Státy, které k této úmluvě přistoupily, se zavazují zohlednit prostředí, ve kterém dítě vyrůstalo a není pro ně cizí a spolupracovat na opětovném navrácení dítětě. Proto je v zájmu rodičů a dětí, aby k této úmluvě přistoupilo co nejvíce států a unášení dětí do zahraničí bylo možné vyřešit s nejvíce národnostmi. Jsem pro, aby se přidaly další státy, pokud s tím stávající státy souhlasí. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Gabona Konvenciji jer je to u interesu Europske unije, pridonijeti će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Pristúpenie Gabonu k Haagskému dohovoru dohovoru vítam. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené s gabonskou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης της Γκαμπόν στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και, ως εκ τούτου, αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — I welcome this report. The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. The accession of Gabon to the Convention means that children with links to the Gabonese community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Favorevole alla relazione sulla proposta di decisione del Consiglio relativa alla adesione del Gabon alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti della sottrazione internazionale di minori. L'intento della convenzione è quello di introdurre un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzioni ai casi di sottrazione internazionale di minori. La convenzione introduce infatti un sistema per assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — L'intento della Convenzione dell'Aia è quello di contribuire a dirimere situazioni complesse in materia di sottrazione internazionale di minori. Tenuto conto del fatto che una consistente percentuale di cittadini comunitari è originaria dal Gabon, accolgo con favore l'adesione alla Convenzione da parte di tale Stato. Essa contribuirà a garantire ai minori aventi legami con la comunità gabonese un'adeguata protezione in caso di sottrazioni internazionali. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Positiv zum Beitritt Gabuns stimmte ich, da durch dieses Übereinkommen ein System der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten eingeführt wird, um die Fälle internationaler Kindesentführungen zu lösen. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion du Gabon à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Mais je vote POUR au bénéfice de la protection des enfants au-delà des frontières. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão do Gabão à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades, que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim, as crianças de origem gabonesa residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving Gabon. Louis Michel (ALDE),
par écrit
. – Le Parlement Européen a voté aujourd'hui son approbation à la décision du Conseil d'accepter l'adhésion Gabon à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Face aux enlèvements parentaux transfrontaliers, cette convention permet aux États parties de surmonter les différences et incompatibilités entre leurs cadres juridiques afin de coopérer entre eux dans le meilleur intérêt de l'enfant. À ce sujet, je tiens à saluer le travail du médiateur du Parlement européen pour les enfants victimes d'enlèvement parental transfrontalier. Occupée aujourd'hui par l'eurodéputée irlandaise Mairead McGuinness, cette fonction a pour but d'aider les parents à trouver des solutions visant avant tout à préserver le bien-être de l'enfant. Au vu de l'augmentation de cas d'enlèvements parentaux transfrontaliers au sein de l'Union, le travail de Mairead McGuinness trouve toute son importance et témoigne de l'engagement du Parlement européen au service des citoyens. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças de 1980 foi ratificada por todos os Estados-Membros da União, contando na totalidade com 86 Estados signatários. Esta convenção pretende proteger a criança, no plano internacional, dos efeitos resultantes de uma mudança de domicílio ou de uma retenção ilícita e estabelecer as formas que garantam o regresso imediato da criança ao Estado da sua residência habitual, bem como assegurar a proteção do direito de visita. Na maior parte das vezes, o problema surge quando os pais separados com diferentes nacionalidades tentam garantir a custódia dos filhos, fazendo uso da falta de cooperação entre as autoridades competentes, neste caso dos tribunais. Geralmente, os tribunais de ambos os Estados reclamam que são a única autoridade competente para esclarecer estas situações. Esta Convenção, por seu lado, vai estabelecer que as autoridades competentes e as leis a aplicar são as do Estado onde a criança reside. Pela importância desta Convenção na proteção das crianças, voto a favor da adesão do Gabão à mesma. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Gabon ne doit relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion du Gabon à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimento ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri di accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione dell'Albania alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori aventi legami con la comunità gabonese possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car l'adhésion du Gabon à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine gabonaise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements. József Nagy (PPE),
írásban. – Ezek a jelentések bármennyire is technikai jellegűek, egy egyre aktuálisabb helyzetre hívják fel a figyelmet. Minden statisztika azt mutatja, hogy a házasságok világszerte egyre gyakrabban hullanak szét. Ennek pedig egyenes következménye a gyermekeken való marakodás. Természetesen üdvözlendő ezen országok csatlakozása a Hágai Egyezményhez, hiszen a legfontosabb az ilyen esetekben, hogy a gyermek mihamarabb stabilan békés, szeretetteljes környezetbe kerüljön. Európaiként, elkötelezve az alapvető értékeink, köztük a gyermekjogok mellett, a jelen csatlakozásokat tekinthetjük egy emlékeztetőnek is, hogy eljárásjogunkban és gyakorlatunkban mindenkor a gyermek érdekét tartsuk szem előtt. Éppen ezért sürgetem, hogy legalább az EU tagállamok egymás közti viszonyában lépjünk túl a nemzetközi egyezmény standardjain. Minimalizáljuk az eljárással kapcsolatos adminisztratív terheket, a nyelvi követelményeket ne lehessen időhúzásra kihasználni, valamint biztosítsuk a gyors és körültekintő eljárás lefolytatását. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Gabonului la Convenția de la Haga din 1980, referitoare la aspectele civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Liadh Ní Riada (GUE/NGL),
scríofa. — Chaith mise vóta i bhfabhar aontachas na Gabúine le Coinbhinsiún Apastaile na Háige mar go gcabhróidh an togra seo leis na húdaráis na páistí sin a tugadh chun siúil go héagórach a thabhairt ar ais. Cabhróidh an togra seo le gnéithe atá bainteach le coinbhleacht dlí chomh maith. Cuirfidh sé seo réiteach pragmatach ar fáil i gcásanna inar tógadh páistí ó thír amháin go tír eile gan cead faighte, ar a laghad, ó cheann amháin de na tuismitheoirí. Mar aon leis sin, is é an príomhphrionsabal den togra seo ná chun a chinntiú gurb é leas an pháiste an rud is tábhachtaí in aon imeacht dlíthiúil. Creidim gur chóir dó seo a bheith mar thosaíocht i gcónaí. Sin an fáth go raibh sé tábhachtach domsa mo thacaíocht a thabhairt don togra seo. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Kindesentführungen sind mit erheblichem emotionalen Leid für die Betroffenen verbunden. Eine wichtige Gegenmaßnahme sind hier internationale Schutzstandards und vertragliche Übereinkommen. Insofern habe ich den Vorschlag zum Beitritt Gabuns zum Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung von 1980 begrüßt und dafür gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Cari colleghi e care colleghe, la convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, e molti cittadini dell'Unione europea sono originari del Gabon e i minori aventi legami con la comunità gabonese troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Međunarodna otmica djece je sinonim za međunarodne roditeljske otmice, međutim zakonski, međunarodna otmica djece potječe iz međunarodnog privatnog prava, a odnosi se na ilegalno uklanjanje djece iz njihovog doma od strane poznanika ili člana obitelji u stranu zemlju. U tom kontekstu, „ilegalnost“ potječe iz „kršenja skrbničkih prava“, a „dom“ je definiran kao djetetovo redovno boravište. Kao što i implicira, „kršenje skrbničkih prava“ je fenomen međunarodne otmice djece koji u pravilu uključuje ilegalno otuđenje, koja stvara sukob nadležnosti zakona, više tijela i jurisdikcija. Oni mogu doći do naizgled razumnih, ali i suprotstavljenih odluka skrbništva s geografski ograničenom primjenom. Takav rezultat često negativno utječe na pristup i vezu djeteta s pola svoje obitelji i može uzrokovati gubitak njihovog bivšeg jezika, kulture, imena i nacionalnosti, što krši brojna prava djece, a može uzrokovati i ozbiljne psihičke i emocionalne traume djetetu i obitelji. Štetne posljedice takvog postupanja za djecu i obitelji su dokazane u nekoliko studija, te je međunarodna otmica djeteta obilježena kao oblik roditeljskog otuđenja i zlostavljanja djece. Pristupanjem Gabona Haškoj konvenciji iz 1980. godine omogućava se zaštita djece u slučaju nepovoljnih razvoja u osobnim odnosima njihovih roditelja. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale de États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Gabon ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Gabona Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine. Iako je Gabon ratificirao Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 tisuće djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica Europske unije, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha je Konvencije da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove Konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je i to problem što se pristup Gabona Haškoj konvenciji tako sporo odvija. Gabon je predao pristupnicu Konvenciji 6. prosinca 2010., te je ona stupila na snagu 1. ožujka 2011. U svrhu rješavanja slučajeva otete djece Gabona i Europske unije, podržavam ovo izvješće za prihvaćanje pristupanja Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 è uno strumento di massima importanza perché permette che gli Stati contraenti cooperino al fine di trovare una soluzione nei casi di sottrazione internazionale di minori. L'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in quest'ambito, ciò vuol dire che gli Stati membri non possono agire per proprio conto. Però la Convenzione non stabilisce l'azione autonoma di organizzazioni internazionali ed è per questa ragione che gli Stati membri dell'Unione devono accettare, ciascuno per il proprio territorio, che paesi terzi, in questo caso il Gabon, aderiscano alla Convenzione, affinché ci possa essere la piena vigenza della Convenzione nei casi fra l'UE e un paese terzo. Mi felicito pertanto che il Gabon entri a far parte della Convenzione perché, grazie a quest'adesione, i minori del popolo gabonese potranno trovare una maggiore protezione contro le sottrazioni di cui possono essere vittime. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion du Gabon à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec le Gabon. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade gabonesa, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão do Gabão. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão do Gabão à convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Gabón al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad gabonesa estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La Convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Bien souvent, cette situation se présente lorsqu'un couple se sépare. Pour le mari ou la femme originaire d'un autre pays, il peut être tentant de mettre à profit l'absence de coopération entre les États pour obtenir la garde des enfants. Le problème majeur demeure les différences entre les systèmes légaux des États membres. En pareil cas, il arrive souvent que les juridictions des deux États intéressés se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. La Convention en question a donc pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Je salue le fait que Libreville y adhère aujourd'hui. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Também no caso deste relatório estamos perante uma proposta que visa resolver os conflitos de competência territorial em matéria de rapto internacional de crianças, permitindo que os Estados-Membros aceitem a adesão do Gabão à Convenção de Haia de 1980. Sendo que os pressupostos são equivalentes àqueles já mencionados para outros Estados Contratantes, considero fundamental que os Estados-Membros aceitem a sua adesão, razão pela qual votei de forma favorável. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion du Gabon à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore in quanto trattasi di potenziare e ampliare un importante strumento di tutela dei diritti dei minori. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Con la relazione della collega Hautala abbiamo votato a favore di un testo molto importante per la protezione dei bambini, soggetti deboli della nostra società. È importante riuscire a garantire loro la migliore salvaguardia possibile e con l'adesione del Gabon alla Convenzione dell'Aia del 1980 ci stiamo muovendo verso questa direzione. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Gabón. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion du Gabon à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de Justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et gabonaises pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Gabón a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of Gabon to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of Gabon to the Convention is to be welcomed. Many EU citizens are of Gabonese origin. Children with links to the Gabonese community will thus be safeguarded against abduction. Branislav Škripek (ECR),
písomne
— Je veľmi dôležité, aby sa ustanovenia tohto dohovoru brániacemu a predchádzajúcemu medzinárodným únosom detí uplatňovali aj v ďalších krajinách, ktoré nim doteraz viazané neboli, prípadne iba k dohovoru pristúpili. Preto som hlasoval za. Je potrebné zdôrazniť, že aj v týchto veľmi zložitých rodinno-právnych situáciách, často s výrazným geopolitickým kontextom, keď majú národné súdy tendenciu rozhodovať neobjektívne, je vždy a za každú cenu nutné brať ohľad na práva, blahobyt a dôstojnosť detí. Dieťa nie je možné akokoľvek zneužívať a spôsobovať mu emocionálne, psychické alebo fyzické utrpenie. A to ani v situácii, keď sa dospelý snaží nárokovať si tzv. „právo na dieťa“. Dieťa nie je žiaden obchodný artikel, s ktorým je možné nakladať ako s predmetom, alebo nástroj na vydieranie druhého, ako sa bohužiaľ v týchto prípadoch často stáva. Najlepší záujem dieťaťa musí byť vždy a všade na prvom mieste. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Podržavam pristupanje Gabona Haškoj konvenciji iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece, jer se na taj način osigurava pravovremena i sveobuhvatna zaštita ugrožene djece. Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece predstavlja važan instrument koji je do danas ratificiralo 86 zemalja, uključujući i sve članice Europske unije. Problemi otmice često se javljaju prilikom rastave roditelja, posebice ako su majka i otac iz različitih država. Svrha Konvencije je rješavanje ovih slučajeva na međunarodnoj razini, uspostavljanjem nadležnih sudova i odgovarajućih zakona. Prijedlozi pristupanja trećih zemalja Konvenciji nemaju nikakvog učinka na budžet Europske unije, a sprječavanje otmice djece čini osnovni dio EU politike u promoviranju prava djece. U skladu s tim Europska unija aktivno potiče treće zemlje ka pristupanju Konvenciji, a ja podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support Gabon's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of Child Abduction. International co-operation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Prevencija otmice djece je bitan dio politike Europske unije za promicanje prava djeteta. Stoga je vrlo važna i aktivnost EU-a na međunarodnoj razini, kako bi se poboljšala primjena Haške konvencije o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25.listopada 1980.godine. Konvencija tako uvodi sustav suradnje između država koje pristupaju ugovoru, a čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece u slučaju razvoda roditelja iz različitih država. Problem se, pak, stvara u dijelu u kojem Konvencija ne predviđa autonomno djelovanje međunarodnih organizacija te je zbog toga potrebna odluka Vijeća koje poziva države članice da prihvate, svaka u odnosu na svoj teritorij, pristupanje Gabona Konvenciji, a time i učinkovito stupanje na snagu Konvencije u slučajevima koji uključuju EU i tu zemlju. Poželjno je da izvješće o prihvaćanju pristupanja Gabona stupi na snagu nakon formiranja Središnjeg tijela koje u ovom slučaju pomaže građanima EU-a. Smatram da je pristupanje Gabona Konvenciji uvelike dobrodošlo, jer su mnogi građani Europske unije gabonskog podrijetla, a na taj način će se djeca povezana s gabonskom zajednicom osigurati od otmice. Predlaže se zato usvajanje ovog prijedloga od strane Parlamenta bez amandmana, kako bi se osigurala sveobuhvatna zaštita Europske unije kada su u pitanju djeca. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to Gabon is to be welcomed. There remains a slight concern that Gabon will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στη Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – Gabon csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté la convention en question. Celle-ci a pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion du Gabon à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention dans les affaires impliquant l'Union européenne et ce pays. L'adhésion du Gabon à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter; je l'approuve pleinement, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine gabonaise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Il s'agit là d'une protection octroyée aux enfants et elle sera étendue à l'ensemble du territoire de l'Union. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion du Gabon à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Viktor Uspaskich (ALDE),
raštu. —1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų yra labai svarbus dokumentas. Ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Gabono prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena, ypač todėl, kad nemažai ES piliečių kilę iš Gabono. Taigi vaikai, turintys artimųjų Gabono piliečių bendruomenėje, bus apsaugoti nuo grobimo. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Gabón a dicho Convenio. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia, Andorra, Arménia, Gabão, Marrocos, Singapura, Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção de Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia. Daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Ich stimmte für einen Beitritt Gabuns, da durch dieses Übereinkommen ein System der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten eingeführt wird, um die Fälle internationaler Kindesentführungen zu lösen. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt Gabuns zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal de separa, e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. O Gabão depositou o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.7.   Přistoupení Andorry k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0004/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto orali Matt Carthy (GUE/NGL). - Mr President, I referred to this in my previous speech, and I will not speak on all these votes, but just to clarify for the benefit of Members who have indicated their opposition: nobody is suggesting that today's votes are going to solve all the problems in relation to child abduction. What we are saying – those of us who voted in favour of these resolutions – is that this is an important aspect in terms of international law. We have to ensure that what measures can be put in place, through international cooperation to ensure the safety of children, will be put in place. That is why we supported these resolutions. Daniel Hannan (ECR). - Mr President, I have made my point about all of these Hautala speeches, I do not need any more explanations of votes. It would have been nice to have done so without the interruption of a discourteous member of the French National Front. Presidente. - Grazie. Io purtroppo le devo dare la parola perché risulta che lei l'ha chiesta. Bruno Gollnisch (NI). - Monsieur le Président, je n'ai pas très bien compris ce qu'a dit M. Hannan. Souhaite-t-il me priver de la parole? Est-il gêné par le fait que j'abonde dans son sens? Je ne sais pas et je ne lui ferai pas l'amabilité de chercher davantage. En tout état de cause, cette affaire est absolument mirobolante. Le statut international des vallées d'Andorre est fixé depuis à peu près neuf siècles. C'est une coprincipauté entre l'évêque d'Urgell, du côté catalan, et le président de la République française, qui succède à nos rois de Navarre, eux-mêmes héritiers des comtes de Foix. Ils sont représentés par leur viguier. Jusqu'à présent, conformément à la coutume, c'est le coprince français qui assurait la représentation internationale de l'Andorre. Là encore, je pose la question: que vient faire ici l'Union européenne? En quoi était-elle nécessaire pour que le président français, François Hollande, négocie avec le coprince français, François Hollande, et décide que cette convention s'appliquerait, effectivement, au territoire de l'Andorre? Cela reste un mystère institutionnel. Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP voted against the report, as the EU now has exclusive external competence in this field, as confirmed by the Court of Justice in Opinion 1/13. The Member States therefore no longer act on their own account. We believe that the UK should be able to act in its own right. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Andorra a dicho Convenio. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt Andorras zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Principauté d'Andorre ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. Whilst I am confident that Andorra's legal system is sufficiently robust, there is no substitute for exercising due diligence. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants d'origine d'Andorre séjournant sur le sol de l'Union européenne, d'éventuels enlèvements illicites. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – Andoros prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Andoros prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion d'Andorre à la Convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union Européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de la Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion d'Andorre à la convention et dès lors l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Andorra la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Andorre ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa Convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione di Andorra fra i nuovi paesi firmatari. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Andorra al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad andorrana estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Andoros prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Andoros prisijungimas prie Konvencijos yra svarbus todėl, kad nemažai ES piliečių yra kilę iš Andoros. Taigi vaikai, turintys ryšių su Andoros bendruomene, bus apsaugoti nuo grobimo teisinėmis priemonėmis. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit
. – Le curieux instrument juridique qui nous est soumis aujourd'hui peut aboutir à d'étranges situations. Voyez le co-Prince d'Andorre, le président de la République française, qui selon la coutume assure la représentation internationale d'Andorre, dont les services interviendraient auprès du gouvernement français pour que cette convention s'applique dans leurs relations. Assez curieux ! Rien de tout cela n'est sérieux. Pas plus qu'une adhésion „dans l'intérêt de l'Union“ à la convention de La Haye de 1980, qui ne prévoit pas l'adhésion d'organisations régionales à cet instrument de droit international privé. Ce vote relève de la farce. J'ai donc voté contre. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because it is fundamental to have Andorra's adhesion to this Convention, in order to protect children in Europe. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Andorrei la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Andorra a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980 la 6 aprilie 2011 iar Convenția a intrat în vigoare la 1 iulie 2011. Prin votul dat astăzi, UE arată deschidere spre ratificarea tuturor statelor care doresc să ia parte la stoparea abuzurilor la care sunt supuse zi de zi aceste ființe fragile dar și părinții lor. Rolul UE este de a-și apăra proprii cetățeni, iar prin votul dat astăzi, UE confirmă încă o dată preocuparea față de una dintre cele mai stringente probleme ale dreptului internațional, și anume răpirea copiilor. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye relative aux aspects civils de l'enlèvement international d'enfants a été créée en 1980. Tous les États membres de l'Union européenne en sont signataires. Cette convention offre une base juridique homogène dans les cas d'enlèvement d'enfants par l'un de ses parents lors d'une séparation de couple binational. Il arrive trop souvent qu'un parent enlève son enfant et en reçoive la garde dans le pays duquel il est ressortissant. Ce manque de cohérence légale empêche l'autre parent de demander la garde de son enfant. Nous ne pouvons décemment pas laisser faire cela. Nous devons à tous prix protéger les enfants, premières victimes de ces désastreuses situations. J'ai voté en faveur de l'adhésion d'Andorre à la convention de La Haye. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Andorra to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'adesione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione di Andorra, e per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la Convenzione pone al centro del problema il minore, stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione di Andorra alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità andorrani troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione di Andorra alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980. Della Convenzione apprezzo in particolar modo la maggiore tutela per i minori, in quanto viene stabilito che le corti competenti e le leggi da applicare siano quelle degli Stati di residenza del minore. Tra le adesioni che abbiamo ratificato nel corso di questa seduta plenaria, quella di Andorra mi trova particolarmente d'accordo per l'ubicazione geografica del paese, circondato da Stati membri dell'UE, e dove è dunque particolarmente importante che la legislazione sia quanto più possibile omogenea. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980 sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam, passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessário uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio, neste sentido, o relatório Hautala e felicito Andorra pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione di Andorra alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione del Principato di Andorra, poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità andorrana possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States, especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States, that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — L'obiettivo della Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è quello di ripristinare lo status quo tramite l'immediato rientro dei minori illecitamente trasferiti o trattenuti attraverso un sistema di cooperazione tra le autorità designate dalle parti contraenti. La Convenzione, ratificata da 86 paesi, tra cui tutti gli Stati membri dell'UE, si propone di prevenire la sottrazione di minori. È un tassello importante della politica europea per promuovere i diritti dei minori. L'UE è molto attiva a livello internazionale per promuovere l'adesione ed estendere l'applicazione della Convenzione del 1980 al numero maggiore di Stati terzi possibile. Attraverso il voto di oggi l'UE decide se accettare l'adesione di Andorra. Voto favorevolmente. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Andorra a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution since it encourages EU Member States to accept the accession of Andorra to the Hague Convention on Child Abduction. This would allow the Convention to enter into force between Andorra and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction governs cooperation among the contracting states to settle international child abduction cases, including a system to ensure the immediate return of abducted children to their country of habitual residence, so as to allow the judicial authorities of that country to solve the case. All EU Member States have ratified the convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion de la Principauté d'Andorre à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible et, ce, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine andorrane. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion de la principauté d'Andorre. L'extension du champ d'application territoriale de la convention à Andorre est un signe fort allant dans le sens d'une plus grande protection des enfants. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione di Andorra alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità di Andorra troveranno maggiore protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Principauté d'Andorre ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Андора към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията, сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка към трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Андора към Хагската конвенция от 1980 и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη και να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση μεριμνά για την συνεργασία μεταξύ κρατών ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — El secuestro parental viola los derechos fundamentales de los niños privándoles del contacto con el otro progenitor, así como con sus familias. Un niño que es víctima de un acto de estas características puede sufrir graves secuelas y es nuestro deber poner todos los medios necesarios para evitar o, en su caso, resolver lo antes posible este tipo de situaciones. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of Andorra, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione di Andorra alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aia. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli Stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão de Andorra à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade andorrense e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car en devenant partie de la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfant, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. Andorra depositou o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che Andorra aderisca alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Andorry k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené s andorrskou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione dello Stato di Andorra alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που γίνονται θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για την συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Andorra to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Andorran origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Andorra ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. . Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione di Andorra alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità di Andorra possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo cosi ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. La misura è particolarmente importante perché regola la relazione con un paese con il quale molti Stati europei hanno legami e rapporti di grande vicinanza. Auspichiamo che da tali normative nascano nuovi e più forti diritti per i minori presenti nel territorio europeo. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Szanowni Państwo! Do konwencji Haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Andory. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of Andorra to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure Andorra is in a position to fully implement the Convention. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion d'Andorre à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États-membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of Andorra to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu odluke Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Andore Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., jer smatram da bi zaštita djece trebala biti jedan od prioriteta na svjetskoj razini. Samo takvom vrstom djelovanja može se temeljno i konkretno pristupiti ovom problemu globalnih razmjera koji ima različite razloge i konotacije. Podržavam pristupanje Andore ovoj Konvenciji jer sam siguran da će unutar pravnog okvira kojeg Konvencija pruža Andora dodatno ojačati aktivnosti usmjerene suzbijanju problema otmice djece. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Andorre ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This file suggests that Parliament approve the Council decision proposal to allow Andorra to accede to the UN Convention that regulates civil aspects of child abduction, mostly concerning cooperation of authorities in case of return of wrongfully removed children and issues of conflict of laws. As the prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on matrimonial matters and parental responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the actor at international level to improve the application of the 1980 Convention and to encourage third States to accede it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such Contracting States as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether to accept the accession of a country. If it does, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU, because as the Convention dates from 1980, it does not recognise international organisations such as the EU as an acceding Party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening of the application of the UN Convention on child abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion d'Andorre à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Andorra to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“ because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of Andorra to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as many EU citizens are of Andorran origin. Children with links to the Andorran community will thus be safeguarded against abduction and protection will be afforded to the children in question. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertrags über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, Andorra ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in the European Parliament and as Conservative spokesman for Legal Affairs, I voted in favour of this report, as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases, and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect the rule of law or basic legal procedures in family law cases or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it is yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between Andorra and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie. Di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione di Andorra alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della Convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori in questione godano di protezione a livello di Unione europea. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Hautala in quanto sono certo che contribuirà a garantire un'adeguata protezione contro le sottrazioni internazionali dei minori aventi legami con la comunità di Andorra. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 rappresenta uno strumento di fondamentale importanza poiché permette agli Stati firmatari di cooperare in materia di sottrazione internazionale di minori. L'intento della Convenzione è quello di dirimere situazioni di contrasto a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. La Convenzione introduce, inoltre, un sistema per assicurare il ritorno immediato del minore che è stato sottratto. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. Je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Andorre ne doit relève nullement du champ européen. C'est la raison pour laquelle je me suis abstenue. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Andorra a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — En relación con los argumentos anteriormente expuestos sobre la propuesta de Decisión del Consejo sobre la declaración de aceptación por parte de los Estados miembros, en interés de la Unión Europea, de la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, considero igualmente importante la adhesión de Andorra a dicho Convenio. Por ello, y dado además que muchas personas en la UE son de origen andorrano, voto esta propuesta considerando que se conseguirá una protección más efectiva de los menores. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Andore Konvenciji jer je to u interesu Europske unije, pridonijeti će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Pristúpenie Andorry k Haagskému dohovoru dohovoru vítam. V EÚ žije aj mnoho občanov andorrského pôvodu. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené s andorrskou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης της Ανδόρας στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και, ως εκ τούτου, αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — The accession of Andorra to the Convention is to be welcomed. I fully support this, especially as many EU citizens are of Andorran origin. Children with links to the Andorran community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della relazione relativa all'adesione di Andorra alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. La convenzione introduce un sistema per assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia, del 25 ottobre 1980, costituisce uno strumento di fondamentale importanza. Essa, infatti, permette agli Stati firmatari di cooperare efficacemente in materia di sottrazione internazionale di minori. L'intento della Convenzione è quello di dirimere situazioni di contrasto a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile sono quelli dello Stato di residenza del minore. La Convenzione, inoltre, introduce un sistema mirato ad assicurare un ritorno immediato del minore sottratto. Alla luce del fatto che un'alta percentuale di cittadini dell'Unione è originaria di Andorra, accolgo con favore l'adesione alla Convenzione da parte di tale Stato. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Der Vorschlag zum Beitritt Andorras zum Haager Übereinkommen erhielt meine positive Stimme, um gemeinsam auf internationaler Ebene Lösungen für die Fälle internationaler Kindesentführung zu finden. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion de l'Andorre à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union européenne, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Mais je vote pour, au bénéfice de la protection des enfants au-delà des frontières. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão de Andorra à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades, que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim, as crianças de origem andorrana residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving Andorra. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Esta proposta de relatório faz parte de um conjunto de oito relatórios que pretendem a validação da adesão de diferentes países à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças. Pela importância que esta Convenção tem para a proteção e bem-estar das crianças, no plano internacional, sou favorável à aprovação desta iniciativa, uma vez que estes países ficarão cobertos por normas internacionais claras quanto ao rapto de crianças. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Andorre ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion d'Andorre à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimenti ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri di accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione dell'Albania alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori aventi legami con la comunità andorrana possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car l'adhésion d'Andorre à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine andorrane. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements . Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Andorei la Convenția de la Haga din 1980, referitoare la aspectele civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Kindesentführungen sind mit erheblichem emotionalen Leid für die Betroffenen verbunden. Eine wichtige Gegenmaßnahme sind hier internationale Schutzstandards und vertragliche Übereinkommen. Insofern habe ich den Vorschlag zum Beitritt Andorras zum Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung von 1980 begrüßt und dafür gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi, sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale e i molti cittadini dell'Unione europea che sono originari di Andorra e i minori aventi legami con la comunità andorrana troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Ciljevi Haške Konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine su osigurati što hitniji povratak djece nezakonito odvedene ili zadržane u nekoj državi ugovornici te osigurati da se prava na brigu i viđenje s djetetom po zakonu jedne države ugovornice stvarno poštuju u drugoj državi ugovornici. Pristupanjem Andore Haškoj konvenciji iz 1980. godine omogućava se zaštita djece u slučaju nepovoljnih razvoja u osobnim odnosima njihovih roditelja. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Andorre ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Andore Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine, pogotovo jer se radi o europskoj zemlji okruženoj zemljama članicama EU-a. Iako je Andora ratificirala Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti, još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće kojem je za cilj usvojiti izjave o prihvaćanju, od strane država članica, pristupanje Andore Haškoj konvenciji iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece, u interesu Europske unije, a imajući na umu da je Andora predala pristupnicu Konvenciji 6. travnja 2011., te je ona stupila na snagu 1. srpnja 2011. Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 000 djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica Europske unije, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha je Konvencije da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove Konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je to problem što se pristup Andore Haškoj konvenciji tako sporo odvija. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Considerando che molti cittadini dell'Unione europea ne sono originari, sono veramente lieto che anche Andorra aderisca alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Tale adesione permetterà una maggiore tutela dei minori andorrani contro le sottrazioni di cui possono essere vittime. Jiří Pospíšil (PPE),
písemně. — Andorra je sice malý stát, ale po jejím vstupu na mezinárodní kolbiště považuji i rozšíření Úmluvy o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí za potřebné, a proto dnešní ratifikaci podporuji. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion d'Andorre à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec Andorre. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida, e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade andorrana, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão de Andorra. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão de Andorra à convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Andorra al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad andorrana estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Mais le problème majeur demeure les différences entre les systèmes légaux des États membres individuels. Dans ce cas, il arrive souvent que les juridictions des deux États intéressés se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. La convention de La Haye a donc pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Je salue le fait qu'Andorre y adhère désormais. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Estamos mais uma vez perante uma proposta que visa resolver os conflitos de competência territorial em matéria de rapto internacional de crianças, no caso em concreto, a adesão de Andorra à Convenção de Haia de 1980. Sendo que os pressupostos são equivalentes àqueles já mencionados para outros Estados Contratantes e sendo Andorra um principado localizado entre o norte de Espanha e o sul de França, votei favoravelmente este relatório. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion d'Andorre à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore in quanto ritengo fondamentale promuovere la tutela dei diritti dei minori. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Andorra. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion d'Andorre à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de Justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et andorranes pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Andorra a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of Andorra to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of Gabon to the Convention is to be welcomed. Many EU citizens are of Andorran origin. Children with links to the Andorran community will thus be safeguarded against abduction. Branislav Škripek (ECR),
písomne — Je veľmi dôležité, aby sa ustanovenia tohto dohovoru brániacemu a predchádzajúcemu medzinárodným únosom detí uplatňovali aj v ďalších krajinách, ktoré nim doteraz viazané neboli, prípadne iba k dohovoru pristúpili. Preto som hlasoval za. Je potrebné zdôrazniť, že aj v týchto veľmi zložitých rodinno-právnych situáciách, často s výrazným geopolitickým kontextom, keď majú národné súdy tendenciu rozhodovať neobjektívne, je vždy a za každú cenu nutné brať ohľad na práva, blahobyt a dôstojnosť detí. Dieťa nie je možné akokoľvek zneužívať a spôsobovať mu emocionálne, psychické alebo fyzické utrpenie. A to ani v situácii, keď sa dospelý snaží nárokovať si tzv. „právo na dieťa“. Dieťa nie je žiaden obchodný artikel, s ktorým je možné nakladať ako s predmetom, alebo nástroj na vydieranie druhého, ako sa bohužiaľ v týchto prípadoch často stáva. Najlepší záujem dieťaťa musí byť vždy a všade na prvom mieste. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Cilj Haške konvencije iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je osigurati brz povratak nezakonito odvedene ili zadržane djece kroz suradnju središnjih institucija ugovorenih strana. Ugovor o Europskoj uniji kao prioritet postavlja zaštitu i promicanje prava djece i samim time sprječavanje otmice djece čini bitan dio ove politike. Zato podržavam i pozdravljam pristupanje Andore Haškoj konvenciji iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice. Posebno pozdravljam činjenicu da je Andora već imenovala i odredila središnju instituciju koja će surađivati s Europskim građanima u slučajevima nezakonitog odvođenja djece u Andoru, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support Andorra's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. International co-operation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Haška konvencija o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25.listopada 1980. vrlo je važan instrument ratificiran od strane svih država članica Europske unije, a za svrhu ima rješavanje takvih slučajeva na međunarodnoj razini i uvođenje sustava koji osigurava neposredni povratak djece. Najveći je problem nacionalna pristranost pravnim sustavima pojedinih država te se nerijetko događa da se sudovi obje države prozivaju kompetentnima u rješavanju ovakvih slučajeva. Djelovanje Europske unije ovdje vrlo je važno i mora se odrediti hoće li se prihvatiti pristupanje Andore izjavom država članica, a o tome odlučuje Vijeće nakon savjetovanja s Parlamentom. Podržavam pristupanje Andore Konvenciji u ovom slučaju, jer će na taj način mnoga djeca povezana s andorskom zajednicom biti osigurana od otmice. Odbor zato preporučuje da Europski parlament odobri predloženu odluku Vijeća i prihvati pristupanje Andore. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to Andorra is to be welcomed. There remains a slight concern that Andorra will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – Andorra csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. J'ai voté en faveur de cette proposition. La convention en question a pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion d'Andorre à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention entre l'Union européenne et ce pays. L'adhésion d'Andorre à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine andorrane. (Explication de vote écourtée en application de l'article 170 du règlement) Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I voted in favour of this resolution, as I think that it is of great importance that Andorra enters into the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion d'Andorre à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Viktor Uspaskich (ALDE),
raštu. —1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų yra labai svarbus dokumentas. Ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Andoros prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena, ypač todėl, kad nemažai ES piliečių kilę iš Andoros. Taigi vaikai, turintys ryšių su Andoros bendruomene, bus apsaugoti nuo grobimo. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Andorra al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Andorra a dicho Convenio. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia; Andorra; Arménia; Gabão; Marrocos; Singapura; Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia, daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Der Vorschlag zum Beitritt Andorras zum Haager Übereinkommen erhielt meine positive Stimme, um gemeinsam auf internationaler Ebene Lösungen für die Fälle internationaler Kindesentführung zu finden. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt Andorras zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal de separa e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Andorra depositou o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.8.   Přistoupení Seychel k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0006/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto orali Bruno Gollnisch (NI). - Monsieur le Président, je poursuis dans cette ligne en démontrant que l'avis de la Cour de justice, sur l'autorité de laquelle on peut s'interroger – l'avis a-t-il exactement la même autorité qu'un arrêt – engendre une novation constitutionnelle considérable qui, en réalité, prive nos États de leur liberté en matière de politique étrangère. Que se serait-il passé en cas de contradiction, si la France avait déposé à La Haye, par exemple, les instruments de ratification et si le vote de notre Parlement aujourd'hui avait été négatif? Voilà une question extrêmement intéressante qui n'a pas, à mon avis, été abordée par les brillants juristes qui composent notre commission des affaires constitutionnelles, notre commission juridique, ni par le Conseil, ni par la Commission. Il y a là une contradiction qui pourrait se révéler très grave à l'occasion de l'adoption d'autres textes. Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP voted against the report, as the EU now has exclusive external competence in this field, as confirmed by the Court of Justice in Opinion 1/13. The Member States therefore no longer act on their own account. We believe that the UK should be able to act in its own right. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de las islas Seychelles al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de las islas Seychelles a dicho Convenio. Gerolf Annemans (NI),
schriftelijk. — De toetreding van een reeks landen tot het Verdrag van 's Gravenhage is toe te juichen. De ontvoering van één of meerdere kinderen naar het buitenland is een traumatisch en dramatisch gebeuren dat zo snel mogelijk moet aangepakt worden in het belang van de kinderen. De vraag is evenwel wat de handtekening of het woord van sommige toetredende landen waard zal zijn. Zo wijst een Belgische ex-minister op de manifeste onwil bij de Marokkaanse autoriteiten in zaken van parentale ontvoeringen. Problematisch is bovendien dat de EU zich nu exclusieve externe rechtsmacht toeëigent in deze materie. Dit betekent dat lidstaten het gevaar lopen op de vingers getikt te worden door de EU, als ze toch zelf bilateraal initiatief zouden nemen. Terwijl het uiteindelijke doel moet zijn, op welke manier ook: een snelle oplossing voor de kinderen vinden. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt der Seychellen zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants. Cette approbation pour les Seychelles ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants des Seychelles séjournant sur le sol de l'Union européenne, d'éventuels enlèvements illicites Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas- Seišelių prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Seišelių prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union Européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion des Seychelles à la Convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union Européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de la Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États Membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion des Seychelles à la convention et, dès lors, l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Seychelles la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour les Seychelles ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa Convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione delle Seychelles fra i nuovi paesi firmatari. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Seychelles al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Seychelles al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad seychellense estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Seišelių prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Seišelių prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena. Pranešėja visiškai remia šį prisijungimą, ypač todėl, kad nemažai ES piliečių kilę iš Seišelių. Taigi vaikai, turintys ryšių su Seišelių bendruomene, būtų apsaugoti nuo grobimo teisinėmis priemonėmis. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because I consider it fundamental that this Convention is applied in as many countries as possible, due to its importance. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Republicii Seychelles la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Prevenirea răpirii copiilor este o parte esențială a politicii UE de promovare a drepturilor copilului, Uniunea Europeană fiind activă la nivel internațional pentru a îmbunătăți punerea în aplicare a Convenției de la Haga din 1980 și încurajarea statelor terțe să adere la această Convenție. Având în vedere faptul că Republica Seychelles a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980, la 27 mai 2008 iar Convenția a intrat în vigoare în Seychelles în 1 august 2008, statele membre UE și-au îndeplinit acum obligația de a restabili practic un status-quo al sistemului de cooperare. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye a été mise en place en 1980. Cette convention porte sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Les États membres de l'Union européenne en sont tous signataires. Il était important de créer une telle institution. En effet, on entend beaucoup trop souvent des cas de parents qui enlèvent un enfant et en obtiennent la garde dans leurs pays d'origine sans consultation préalable du parent victime de l'abduction. Cette situation ne peut pas durer. Les systèmes légaux des pays doivent coopérer sur cette thématique si importante pour la protection des enfants. J'ai voté en faveur de l'adhésion des Seychelles à la convention de La Haye. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della relazione sul progetto di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. La Convenzione, a cui hanno aderito già più di 90 Stati, tra cui tutti i paesi dell'UE, prevede l'immediato rientro del minore nel caso in cui lo stesso sia illecitamente portato via dalla residenza abituale senza il consenso dell'altro genitore, violando il diritto di affidamento. Con il voto di oggi, il Parlamento ha deciso di chiedere agli Stati membri dell'UE di riconoscere formalmente l'adesione delle Seychelles alla Convenzione. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of the Seychelles to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'adesione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione delle Seychelles, e per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la Convenzione pone al centro del problema il minore stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione dello Stato delle Seychelles alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità delle Seychelles troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 1980 in quanto sono d'accordo con la creazione di un sistema permanente di cooperazione tra gli Stati contraenti in ordine alla sicurezza della custodia di minori. In particolar modo apprezzo la maggiore tutela per i minori, poiché la Convenzione stabilisce che le corti competenti e le leggi da applicare siano quelle degli Stati di residenza dei minori. A maggior ragione ho votato a favore della Convenzione perché introduce un sistema che assicura l'immediato rimpatrio del minore che è stato rapito. La mia votazione è coerente con la mia idea che il più ampio numero possibile di Stati debba aderire alla Convenzione per aumentarne l'efficacia. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980 sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam, passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessário uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio neste sentido o relatório Hautala e felicito as Seicheles pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione della Repubblica delle Seychelles poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità delle Seychelles possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States, especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States, that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Voto favorevolmente la relazione sulla proposta di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo della Convenzione è quello di offrire strumenti efficaci per risolvere questo tipo di controversie tra i paesi in via informale. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de las islas Seychelles al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de las islas Seychelles a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution that encourages EU member states to accept the accession of the Seychelles to the Hague Child Abduction Convention. This would allow the convention to enter into force between the Seychelles and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. All EU member states have ratified the convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion de la République des Seychelles à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion des Seychelles. L'extension du champ d'application territoriale de la convention aux îles et îlots constitutifs des Seychelles répond à un objectif fondamental de l'Union européenne de renforcer la protection des enfants au niveau international. J'ai donc soutenu ce texte. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità delle Seychelles troveranno maggior protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour les Seychelles ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Сейшелските острови към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка за трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Сейшелските острови към Хагската конвенция от 1980 г. и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη και να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που γίνονται θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση μεριμνά για την συνεργασία μεταξύ κρατών ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — No se pueden negar los problemas que plantea la sustracción internacional de menores. No se puede obviar el calvario que sufren las víctimas cuando los países que se ven afectados por un caso de este tipo tienen legislaciones diferentes. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of the Seychelles, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aia. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli Stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão das Seicheles à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade das Seicheles e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa, sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car, en devenant partie de la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfant, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. As Seicheles depositaram o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che le Seychelles aderiscano alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Seychelskej republiky k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené so seychelskou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για τη συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Seychelles to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Seychelles origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de la República de Seychelles al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. La República de las Seychelles ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità di Seychelles possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo così ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Szanowni Państwo! Do konwencji haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa, w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Republiki Seszeli. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in. Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem, dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of the Seychelles to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure the Seychelles are in a position to fully implement the Convention. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion des Seychelles à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of the Seychelles to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu odluke Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Sejšela Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., jer se time pruža efektivna pomoć Sejšelima da se suprotstavi nepravednom otimanju djece, te da se ojača međunarodna suradnja na tom području. Prava djece jesu jedan od prioriteta Europske unije, no međutim kako bi se osiguralo poštivanje nulte stope tolerancije, potrebni su dodatni napori kroz sinergično i odlučno djelovanje. Smatram da Konvencija predstavlja učinkovit instrument za premošćivanje problema pravnih sustava koji u tom kontekstu postoje u pojedinim državama članicama. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour les Seychelles ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This file suggested that Parliament approve the Council proposal to allow the Seychelles to access the UN Convention that regulates civil aspects on child abduction, mostly concerning the cooperation of the authorities in case of the return of wrongfully-removed children and issues of conflict of laws. As the prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on Matrimonial Matters and Parental Responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the actor at international level to improve the application of the 1980 Convention and to encourage third states to accede it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such contracting states as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether or not to accept the accession of a country. When affirmative, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU, because, as the Convention dates from 1980, it does not recognise international organisations such as the EU as an accessing Party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening the application of the UN Convention on child abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion des Seychelles à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Seychelles to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“ because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of Seychelles to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as many EU citizens are of Seychellois origin. Children with links to the Seychellois community will thus be safeguarded against abduction. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertraes über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, die Seychellen ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in the European Parliament and as Conservative spokesman for Legal Affairs, I voted in favour of this report, as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect the rule of law or basic legal procedures in family law cases or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it is yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between the Seychelles and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie, di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione delle Seychelles alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della Convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori in questione godano di protezione a livello di UE. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Hautala in quanto garantirà un'adeguata protezione contro le sottrazioni internazionali dei minori aventi legami con la comunità delle Seychelles. Come detto in occasione delle altre relazioni oggi approvate, la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 rappresenta uno strumento di fondamentale importanza in tema di tutela dei diritti dei minori e pertanto sono favorevole all'adesione di un nuovo Stato. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour les Seychelles ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de las islas Seychelles al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de las islas Seychelles a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — En relación con los argumentos anteriormente expuestos sobre la propuesta de Decisión del Consejo sobre la declaración de aceptación por parte de los Estados miembros, en interés de la Unión Europea, de la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, considero igualmente importante la adhesión de la República de Seychelles a dicho Convenio. Por ello, y teniendo en cuenta que muchas personas de la UE son de origen seychellense, voto a favor de esta propuesta, considerando que con dicha adhesión podemos garantizar una mayor protección a los menores. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Sejšela Konvenciji jer je to u interesu Europske unije, pridonijeti će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Pristúpenie Seychelskej republiky k Haagskému dohovoru dohovoru vítam. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené so seychelskou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης των Σεϋχελλών στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και, ως εκ τούτου, αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — The accession of the Seychelles to the Convention is to be welcomed. I fully support this, especially as many EU citizens are of Seychellois origin. Children with links to the Seychellois community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — A favore della relazione relativa all'adesione delle Seychelles alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. L'intento della convenzione è quello di stabilire che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 offre agli Stati contraenti la base giuridica per la risoluzione di questioni in materia di sottrazione internazionale di minori. Accolgo con favore l'adesione alla Convenzione da parte delle Seychelles, poiché ritengo che essa contribuirà a garantire un'adeguata protezione ai minori aventi legami con tale comunità in caso di sottrazione. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Der Beitritt der Seychellen zum Haager Übereinkommen ist deshalb zu begrüßen, da durch das Haager Übereinkommen Mitgliedstaaten nicht mehr in eigener Sache handeln und somit das Problem der nationalen Voreingenommenheit der Rechtssysteme einzelner Staaten verhindert wird. Durch die Zusammenarbeit der Vertragsstaaten können Fälle internationaler Kindesentführungen gelöst werden. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion des Seychelles à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union européenne, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Mais je vote pour, au bénéfice de la protection des enfants au-delà des frontières. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão das Seicheles à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim, as crianças originárias das Seicheles residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving Seychelles. Louis Michel (ALDE),
par écrit
. – En votant pour l'adhésion à la convention de La Haye de 1980, c'est la délicate et douloureuse problématique des rapts parentaux qui est notamment visée. Les enlèvements d'enfants sont vécus à juste titre comme des drames par le parent victime. Au sein de monde pluriel, plusieurs droits fort différents sont potentiellement applicables et sources dès lors d'insécurité juridique au mépris de l'intérêt des familles et surtout de l'enfant. Il est souvent difficile de garder le contact avec l'enfant à l'étranger, soit parce qu'il est trop jeune pour s'exprimer au téléphone, soit parce que le parent „kidnappeur“ empêche ce contact. Le phénomène d'aliénation parentale est une pratique courante. Le soutien psychologique n'est pas suffisant dans la plupart des cas, tant avant que pendant ou après l'enlèvement. L'absence parfois très longue de 5 voire 8 ans teinte la joie des retrouvailles d'un sentiment de panique face à l'ampleur de la tâche. Lorsque j'étais ministre des Affaires étrangères, j'ai eu à maintes reprises l'occasion de rencontrer les parents victimes d'enlèvement de leur enfant. J'ai ressenti la détresse des parents. J'espère vivement qu'avec l'adhésion à la convention de La Haye, parents et enfants pourront retrouver la part de bonheur qui leur revient. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Os inúmeros casos de rapto internacional de crianças tornam a ratificação desta Convenção um passo essencial para assegurar que nenhuma criança é retirada indevidamente ou levada de forma ilícita do local onde habita normalmente. Uma vez que a adesão de Seicheles à Convenção de Haia de 1980 vai reforçar a proteção das crianças, ao nível internacional, sou favorável a este relatório. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour les Seychelles ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion des Seychelles à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimenti ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri di accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione dell'Albania alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori provenienti dalle isole delle Seychelles possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car l'adhésion des Seychelles est une nouvelle dont il y a lieu de se réjouir, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine seychelloise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Seychelles la Convenția de la Haga din 1980, referitoare la aspectele civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Kindesentführungen sind mit erheblichem emotionalen Leid für die Betroffenen verbunden. Eine wichtige Gegenmaßnahme sind hier internationale Schutzstandards und vertragliche Übereinkommen. Insofern habe ich den Vorschlag zum Beitritt der Seychellen zum Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung von 1980 begrüßt und dafür gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Cari colleghi e care colleghe, la convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi, sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale e i molti cittadini dell'Unione europea che sono originari delle Seychelles e i minori aventi legami con la comunità di persone provenienti dalle Seychelles troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — U novije vrijeme, zbog međukulturalne otvorenosti i jednostavnijih načina premještanja, učestala je pojava te je i povećan broj miješanih brakova. U slučaju razvoda, bitno je postojanje te pravilno funkcioniranje pouzdanog mehanizma zaštite djece. Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.godine je trenutno najkorisnija obvezujuća legislativa za zaštitu djece kada je riječ o međunarodnoj otmici. Povećavajući broj supotpisnica Konvencije osnažujemo i njezine učinke, te tako proširujući njezin dohvat kroz čitav svijet štitimo jednu od najvažnijih karika društva, našu djecu. Pristupanjem Sejšela Haškoj konvenciji iz 1980.godine osiguravamo da djeca dobiju adekvatnu zaštitu u slučaju nepovoljnih razvoja odnosa u njihovoj obitelji. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour les Seychelles ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Sejšela Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine. Iako su Sejšeli ratificirali spomenutu Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti, još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 tisuće djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica Europske uniju, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što i izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha Konvencije je da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove Konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je i to problem što se pristup Sejšela Haškoj konvenciji tako sporo odvija. Sejšeli su predali pristupnicu Konvenciji 27. svibnja 2008., te je ona stupila na snagu 1. kolovoza 2008. U svrhu rješavanja slučajeva otete djece Sejšela i Europske unije, podržavam ovo izvješće za prihvaćanje pristupanja Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Sono naturalmente favorevole che le Seychelles aderiscano alla Convenzione dell'Aia e all'approvazione della proposta, in modo che i minori di questo paese possano godere di una protezione a livello europeo. Jiří Pospíšil (PPE),
písemně. — Jako bývalý ministr spravedlnosti jsem řešil bilaterální vztahy mezi ČR a Seychelami. Vítám proto i rozšíření oblasti platnosti a účinnosti této úmluvy na zmíněnou ostrovní zemi. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion des Seychelles à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec les Seychelles. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade seichelense, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão das Seicheles. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão das Seicheles à Convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Seychelles al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Seychelles al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad seychellense estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Mais le problème majeur demeure les différences entre les systèmes légaux des États membres. Dans ce cas, il arrive souvent que les juridictions des deux États intéressés se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. La convention de La Haye a donc pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Je salue le fait que les Seychelles y adhèrent aujourd'hui. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Votei favoravelmente este relatório por considerar que a Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um instrumento fundamental de cooperação entre os Estados Contratatantes no que ao rapto internacional de crianças diz respeito. Também as Seicheles são um país que possui relações estreitas com a União Europeia e esta recebe e acolhe no seu território muitos cidadãos de origem seichelense. Por essa razão, parece-me lógico que os Estados-Membros aceitem a adesão deste país à Convenção. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion des Seychelles à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union européenne ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della relazione sull'adesione delle Seychelles alla Convenzione dell'Aia del 1980 poiché sono convinto che la cooperazione internazionale in materia di sottrazione internazionale di minori sia una delle azioni che abbiamo il dovere di portare avanti per il bene dei più piccoli, che in un futuro non troppo lontano saranno la base della nostra società. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore in quanto ritengo fondamentale promuovere la tutela dei diritti dei minori. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Seychelles. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion des Seychelles à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et seychelloises pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de las islas Seychelles al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de las islas Seychelles a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of Seychelles to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of Seychelles to the Convention is to be welcomed. Many EU citizens are of Seychellois origin. Children with links to the Seychellois community will thus be safeguarded against abduction. Branislav Škripek (ECR),
písomne — Je veľmi dôležité, aby sa ustanovenia tohto dohovoru brániacemu a predchádzajúcemu medzinárodným únosom detí uplatňovali aj v ďalších krajinách, ktoré nim doteraz viazané neboli, prípadne iba k dohovoru pristúpili. Preto som hlasoval za. Je potrebné zdôrazniť, že aj v týchto veľmi zložitých rodinno-právnych situáciách, často s výrazným geopolitickým kontextom, keď majú národné súdy tendenciu rozhodovať neobjektívne, je vždy a za každú cenu nutné brať ohľad na práva, blahobyt a dôstojnosť detí. Dieťa nie je možné akokoľvek zneužívať a spôsobovať mu emocionálne, psychické alebo fyzické utrpenie. A to ani v situácii, keď sa dospelý snaží nárokovať si tzv. „právo na dieťa“. Dieťa nie je žiaden obchodný artikel, s ktorým je možné nakladať ako s predmetom, alebo nástroj na vydieranie druhého, ako sa bohužiaľ v týchto prípadoch často stáva. Najlepší záujem dieťaťa musí byť vždy a všade na prvom mieste. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece predstavlja važan instrument za zaštitu i promicanje prava djece. Koliko je važna govori i podatak da su do danas Konvenciju ratificirale 92 zemlje, uključujući i sve članice Europske unije. Svrha Konvencije je rješavanje slučajeva nezakonitog odvođenja djece od strane jednog od roditelja na međunarodnoj razini, uspostavljanjem nadležnih sudova i odgovarajućih zakona. Potrebno je naglasiti kako jedinstveni pravni okvir primjenjiv između država članica EU-a i trećih zemalja može ponuditi najbolje rješenje osjetljivih slučajeva međunarodne otmice djece. Radi se o zaštiti djece i njihovim pravima te stoga podržavam pristupanje Sejšela Haškoj Konvenciji iz 1980. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support Seychelles' accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. International cooperation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – A Seychelle-szigetek csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté pour la proposition. L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion des Seychelles à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention entre l'Union européenne et ce pays. L'adhésion des Seychelles est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine seychelloise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion des Seychelles à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam pristupanje Sejšela Haškoj konvenciji iz 1980. i smatram da to pitanje nosi važnost zaštite svih građana EU-a povezanih sa Sejšelima i djece koja moraju biti u svakom pogledu osigurana od otmice. Svrha Konvencije je rješavanje takvih slučajeva na međunarodnoj razini i utvrđujući činjenicu da su nadležni sudovi i zakoni primjenjivi u djetetovoj državi prebivališta. Konvencija također uvodi sustav koji osigurava neposredni povratak djece koja su oteta. EU ima isključivo vanjsku nadležnost u ovom području i problem se javlja kada Konvencija ne predviđa autonomno djelovanje međunarodnih organizacija. Države članice EU-a pozvane su prihvatiti pristupanje Sejšela Konvenciji u interesu Europske unije, a Europski parlament trebao bi odobriti predloženu odluku Vijeća i prihvatiti pristupanje Sejšela. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to the Seychelles is to be welcomed. There remains a slight concern that the Seychelles will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Viktor Uspaskich (ALDE),
raštu. —1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų yra labai svarbus dokumentas. Ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de las islas Seychelles al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de las islas Seychelles a dicho Convenio. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia; Andorra; Arménia; Gabão; Marrocos; Singapura; Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia, daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Der Beitritt der Seychellen zum Haager Übereinkommen ist deshalb zu begrüßen, da durch das Haager Übereinkommen Mitgliedstaaten nicht mehr in eigener Sache handeln und somit das Problem der nationalen Voreingenommenheit der Rechtssysteme einzelner Staaten verhindert wird. Durch die Zusammenarbeit der Vertragsstaaten können Fälle internationaler Kindesentführungen gelöst werden. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt der Seychellen zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal de separa e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. As Seicheles depositaram o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.9.   Přistoupení Ruské federace k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0008/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto orali Jiří Pospíšil (PPE). - Pane předsedající, já jsem podpořil tento návrh, tuto zprávu, stejně jako v ostatních sedmi případech, protože se domnívám, že je velmi dobré, že se rozšíří okruh signatářů Úmluvy o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980. Jako člen národní vlády České republiky jsem se sám touto otázkou zabýval a sami jsme tehdy jako Česká republika přistoupili a rozšířili okruh signatářských států. Z mé vlastní zkušenosti mohu říci, že toto je jedna z mála mezinárodních smluv, která perfektně funguje. A je to často jediný nástroj, jak řešit otázky mezinárodních únosů dětí v případě, kdy jeden z rodičů odveze dítě nezákonně do jiné země. Tedy já jsem přesvědčen, že tento nástroj v praxi bude fungovat a že dneškem jsme opět rozšířili území, kde bude možné pro občany EU řešit tuto svízelnou situaci, pokud jejich dítě bude odvezeno na území země, která dnes k této úmluvě přistupuje. Peter Jahr (PPE). - Herr Präsident! Auch ich freue mich natürlich über jedes Land, das dem Haager Übereinkommen beitritt, weil wir da ganz einfach Kindesentführungen und Kindesmissbrauch besser international behandeln können und das Übereinkommen im Interesse der Kinder und der Eltern besser effektiv durchführen können. Ich möchte in diesem Zusammenhang nur darauf verweisen, dass es auch darum geht, innerhalb der Europäischen Union dem Geist der Haager Konvention zum Durchbruch zu verhelfen. Da haben wir noch groteske Situationen. Ich nehme mal zwei Beispiele. Zum einen hat Dänemark einerseits die Haager Konvention unterschrieben, hat sich aber innerhalb der Europäischen Union ein Opt-out zusichern lassen. Das führt zu der grotesken Situation, dass Kinderrückführungen nach Kanada stattfinden, aber nach Österreich nicht stattfinden können. Hier haben wir noch Nachholbedarf. Zum Zweiten geht es auch darum, überhaupt die Adoptions-, Erziehungs- und Sorgerechte innerhalb der Europäischen Union zu harmonisieren. Beispielsweise können in Großbritannien im großen Stil Adoptionen ohne die Zustimmung der Eltern stattfinden. Hier haben wir noch Hausaufgaben zu machen. Aber was international klappt, sollte auch innerhalb der Europäischen Union funktionieren. Bruno Gollnisch (NI). - Monsieur le Président, je poursuis mon exposé. Par exemple, pour en revenir à mon pays, l'article 55 de la Constitution française prévoit que les conventions régulièrement ratifiées ou approuvées ont, dès leur publication, une autorité supérieure à celle des lois internes, même françaises. C'est ce qui fonde nos engagements internationaux. Encore une fois, que se passerait-il si, la France ayant fait jouer les dispositions de sa Constitution, comme c'est habituellement le cas dans la vie politique et dans la vie internationale, notre Parlement avait pris aujourd'hui une autre décision? Est-ce à dire que désormais tous les États membres sont sous la tutelle du Conseil, de la Commission ou du Parlement européen et ne peuvent ratifier des traités qui concernent manifestement leurs relations avec des États non membres de l'Union européenne sans l'autorisation de ces instances supranationales? Là encore, il s'agit d'une véritable capitis deminutio de notre souveraineté, qui est passée totalement inaperçue aux yeux de la plupart de nos collègues. Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP voted against the report, as the EU now has exclusive external competence in this field, as confirmed by the Court of Justice in Opinion 1/13. The Member States therefore no longer act on their own account. We believe that the UK should be able to act in its own right. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Rusia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Rusia a dicho Convenio. Gerolf Annemans (NI),
schriftelijk. — De toetreding van een reeks landen tot het Verdrag van 's Gravenhage is toe te juichen. De ontvoering van één of meerdere kinderen naar het buitenland is een traumatisch en dramatisch gebeuren dat zo snel mogelijk moet aangepakt worden in het belang van de kinderen. De vraag is evenwel wat de handtekening of het woord van sommige toetredende landen waard zal zijn. Zo wijst een Belgische ex-minister op de manifeste onwil bij de Marokkaanse autoriteiten in zaken van parentale ontvoeringen. Problematisch is bovendien dat de EU zich nu exclusieve externe rechtsmacht toeëigent in deze materie. Dit betekent dat lidstaten het gevaar lopen op de vingers getikt te worden door de EU, als ze toch zelf bilateraal initiatief zouden nemen. Terwijl het uiteindelijke doel moet zijn, op welke manier ook: een snelle oplossing voor de kinderen vinden. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt der Russischen Föderation zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Russie ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants russes séjournant sur le sol de l'Union européenne d'éventuels enlèvements illicites. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – Rusijos prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Rusijos prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union Européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion de la Russie à la Convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union Européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de la Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion de la Russie à la convention et dès lors l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Rusia la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Russie ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione ad essa da parte della Federazione russa. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de la Federación de Rusia al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de la Federación de Rusia al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad rusa estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Rusijos prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Rusijos prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena. Pranešėja visiškai remia šį prisijungimą, ypač todėl, kad nemažai ES piliečių kilę iš Rusijos. Taigi vaikai, turintys ryšių su Rusijos bendruomene, būtų apsaugoti nuo grobimo teisinėmis priemonėmis. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because it is fundamental to have Russia's adhesion to this Convention, in order to protect children in Russia. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Federației Ruse la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția nu face altceva decât să ofere un raport de proporționalitate care în mod obligatoriu trebuie să existe între interesul persoanei și cel al societății pentru a impune respectarea dreptului de înapoiere imediată a copilului deplasat sau reținut în mod ilicit, în consens cu cel al respectării vieții de familie. Federația Rusă a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980, la 28 iulie 2011 iar Convenția a intrat în vigoare la 1 octombrie 2011. Prin votul dat astăzi Convenția de la Haga oferă o serie de măsuri pentru a intermedia înapoierea imediată a minorilor mutați sau reținuți ilegal în Federația Rusă și prevede obligația autorităților administrative sau juridice de a acționa cu rapiditate în procesele de înapoiere a minorilor. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye a été créée en 1980 et porte sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Tous les États membres de l'Union l'ont ratifiée. La convention permet de régler les conflits de compétences lorsque deux juridictions se déclarent chacune compétente pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Chaque pays se doit de coopérer dans le cas d'enlèvement d'enfants. Il en va de la protection des enfants. J'ai voté en faveur de cette résolution qui approuve l'adhésion de la Russie à la Conventions de La Haye. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della relazione sul progetto di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione della Federazione russa alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. La Convenzione, a cui hanno aderito già più di 90 Stati, tra cui tutti i paesi dell'UE, prevede l'immediato rientro del minore, nel caso in cui lo stesso sia illecitamente portato via dalla residenza abituale senza il consenso dell'altro genitore, violando il diritto di affidamento. Con il voto di oggi, il Parlamento ha deciso di chiedere agli Stati membri dell'UE di riconoscere formalmente l'adesione della Federazione russa alla Convenzione. Mi auguro che il progressivo aumento di adesioni alla Convenzione possa contribuire a risolvere i casi di sottrazione di minori in modo più efficiente, anche attraverso il miglioramento del livello di coordinamento a livello internazionale sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Russia to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'adesione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Jean-Marie Cavada (ALDE),
par écrit. — À une époque où les familles internationalisées se multiplient, les enlèvements internationaux d'enfants sont de plus en plus fréquents. Ces situations sont complexes tant sur le plan humain que sur le plan juridique. J'ai donc voté en faveur de l'ensemble des rapports proposés par Madame HAUTALA, qui vont dans le sens d'un élargissement du champ d'application de la Convention de la Haye et garantissent davantage la sécurité de nos enfants. Cependant l'espace judiciaire européen compétent ne peut échapper aux critiques. Alors même que le règlement „Bruxelles II bis“ est censé garantir une protection renforcée des enfants sur le sol européen en consacrant la reconnaissance mutuelle des décisions judiciaires d'ordre matrimonial ou relatives à la responsabilité parentale, il apparaît que plusieurs juridictions d'États membres peuvent être aujourd'hui compétentes pour une même affaire sans être liées par la décision d'une autre juridiction. Ce problème de reconnaissance des décisions crée une insécurité juridique dont pâtissent directement les enfants et les parents concernés sur le territoire européen. Il serait donc souhaitable que dans le contexte de l'acceptation des rapports de Mme HAUTALA? La Commission s'engage à clarifier les modalités d'application du règlement „Bruxelles II bis“. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione della Federazione russa, e per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la Convenzione pone al centro del problema il minore stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione della Federazione Russa alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità della Federazione Russa troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — In riferimento all'adesione della Federazione russa all'importante Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 ho votato a favore. Si tratta di un tema importante e delicato e sono d'accordo con la creazione di un sistema permanente di cooperazione tra gli Stati contraenti in ordine alla sicurezza della custodia di minori. Accolgo con favore l'adesione della Federazione russa alla Convenzione poiché l'UE ha stretti legami economici con questo paese. I minori aventi legami con la comunità di persone provenienti dalla Federazione russa troveranno così protezione contro le sottrazioni. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam, passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessário uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio, neste sentido, o relatório Hautala e felicito o Estado russo pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione della Federazione Russa alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione della Russia, poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità russa possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States, especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States, that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — La presente relazione sul progetto di decisione del Consiglio è relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione della Federazione russa alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Quando un genitore porta il proprio figlio fuori dai confini nazionali, l'altro genitore si ritrova a affrontare una battaglia giudiziaria molto complessa e avvolte senza fine. Per assicurare l'immediato rientro di questi bambini, più di 90 Stati, tra cui tutti i paesi dell'UE, hanno aderito alla Convenzione dell'Aia del 1980. Oggi i deputati discutono l'adesione di nuovi otto paesi alla Convenzione. Il voto a questa relazione non può che essere favorevole. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Rusia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Rusia a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution that encourages EU Member States to accept the accession of Russia to the Hague Convention on Child Abduction. This would allow the Convention to enter into force between Russia and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. All EU Member States have ratified the Convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion de la Fédération de Russie à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible et, ce, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine russe. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion de la Fédération de Russie. Il est important d'étendre le champ d'application territoriale de la convention à notre voisin russe afin d'assurer une meilleure protection des enfants face à l'enlèvement international. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione della Federazione russa alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità della Federazione russa troveranno maggior protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Russie ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Руската федерация към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка за трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Русия към Хагската конвенция от 1980 г. и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη και να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση μεριμνά για την συνεργασία μεταξύ κρατών ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores sienta las bases para establecer una regulación clara en esta materia a nivel internacional. Pretende ofrecer una respuesta judicial ágil por medio de la cooperación de los Estados Partes. Pretende que no queden víctimas desamparadas y que exista una regulación claramente definida en cuanto a la jurisdicción a la que se debe someter cada caso. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of Russia, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione della federazione russa alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aia. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli Stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão da Rússia à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade russa e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car en devenant partie de la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. A Rússia depositou o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che la Federazione russa aderisca alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Ruskej federácie k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené s ruskou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione della Federazione russa alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στη Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για τη συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Russia to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Russian origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de Rusia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Rusia ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità armena possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo così ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Szanowni Państwo! Do konwencji haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa, w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Rosji. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem, dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of Russia to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure Russia is in a position to fully implement the Convention. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion de la Russie à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of Russia to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu odluke Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Ruske Federacije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., zbog toga što se Konvencijom uvodi međunarodni sistem suradnje s ciljem rješavanja globalnog problema otmice djece. Ovim se putem Ruskoj Federaciji otvara udružen pristup poštivanja i zaštite prava djece koji zasigurno doprinosi osnaživanju socijalne politike ruskog društva. Činjenica jest da Rusija zaostaje u razvoju zajedničkog pravnog okvira zaštite prava djece. Stoga, vjerujem da će rusko društvo i vlasti znatno profitirati od pristupanja ovoj Konvenciji. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Russie ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Navedena Konvencija uvodi sustav suradnje između država koje pristupaju ugovoru, a čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece u slučaju rastave roditelja iz različitih država koji često iskoriste nedostatak suradnje između tih država kako bi osigurali skrbništvo nad djetetom. EU ima isključivo vanjsku nadležnost u ovom području i zato je potrebna odluka Vijeća koje poziva države članice da prihvate pristupanje Ruske Federacije Konvenciji, a time i njezino učinkovito stupanje na snagu. Izrazito podržavam pristupanje Ruske Federacije Konvenciji, a djeca koja su u doticaju s ruskom zajednicom bit će osigurana od otmice. Poželjno je da izjava o prihvaćanju pristupanja Rusije stupi na snagu nakon imenovanja Središnjeg tijela od strane Rusije. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This file suggested that Parliament approve the Council decision proposal to allow Russia to access the UN Convention that regulates civil aspects on child abduction, mostly concerning the cooperation of the authorities in case of return of wrongfully-removed children and issues of conflict of laws. As the prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on Matrimonial Matters and Parental Responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the actor at international level to improve the application of the 1980 Convention and to encourage third states to accede to it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such contracting states as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether or not to accept the accession of a country. When affirmative, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU, because, as the Convention dates from 1980, it does not recognise international organisations such as the EU as an accessing party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening the application of the UN Convention on child abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion de la Russie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Russia to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“ because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of the Russian Federation to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as the EU has close economic ties with Russia. Children with links to the Russian community will thus be safeguarded against abduction and protection will be afforded to the children in question. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertrags über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, die Russische Föderation ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in the European Parliament and as Conservative spokesman for Legal Affairs, I voted in favour of this report, as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect the rule of law or basic legal procedures in family law cases or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it is yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between Russia and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Agnieszka Kozłowska-Rajewicz (PPE),
na piśmie. — Przystąpienie kolejnych państw do konwencji haskiej należy przyjąć z uznaniem, gdyż zwiększa to bezpieczeństwo emocjonalne dzieci i obojga rodziców. Konwencja haska reguluje kwestie tzw. porwań rodzicielskich, kiedy jedno z rodziców, bez zgody i wiedzy drugiego, wyjeżdża z dzieckiem do innego kraju. Konwencja przywraca sytuację do stanu sprzed uprowadzenia, chyba, że jest ona niezgodna z dobrem dziecka (dziecko zaadoptowało się do nowego środowiska). Konwencja ułatwia też ustalenie kontaktów obojga rodziców z dzieckiem, co jest niezwykle istotne ze względu na uniwersalne prawo dziecka do kontaktu i wychowania przez obojga rodziców. Przy okazji przystąpienia nowych państw do konwencji podnoszono kwestie rewizji przepisów UE, które regulują kwestie opieki i odpowiedzialności rodzicielskiej w przypadku rodziców pochodzących z różnych krajów UE. Ważne są też regulacje na poziomie prawa krajowego, rozpoznające kidnaping rodzicielski jako przestępstwo oraz zapewniające sprawiedliwe procesy dotyczące opieki nad dzieckiem, pozwalające na dogłębne zapoznanie się z sytuacją dziecka i rewizję decyzji podjętych w niższych instancjach. W tym kontekście warto podkreślać wagę instytucji mediacji oraz kampanii informacyjnych dla rodziców, aby byli świadomi symetrii swoich praw i obowiązków związanych z wychowaniem i opieką nad dzieckiem, w tym zakazu wyjeżdżania z dzieckiem do innego kraju bez zgody i porozumienia z drugim rodzicem. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie. Di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione della Federazione russa alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della Convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori in questione godano di protezione a livello di Unione europea. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Hautala in quanto, alla luce degli stretti legami economici tra l'UE e la Federazione russa, garantirà ai minori del territorio della Federazione russa una maggior protezione a livello di UE. Prevenire la sottrazione di minori è, infatti, uno degli obiettivi principali della politica dell'UE nel settore dei diritti dei minori. La Convenzione ha introdotto, inoltre, un sistema per assicurare il rimpatrio immediato del minore sottratto. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Russie ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Gilles Lebreton (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce projet de résolution car il tente de faire croire que l'Union européenne serait compétente pour piloter l'acceptation par les États membres de l'adhésion de huit pays, dont le Maroc et la Russie, à la convention de La Haye relative à la lutte contre l'enlèvement international d'enfants. Or cette convention réserve cette acceptation aux États. Je ne veux donc pas cautionner un texte qui cherche insidieusement à dépouiller les États d'une compétence qui leur est reconnue par le droit international public. Je précise au passage que je suis en revanche favorable à cette convention qui a le mérite de tenter de résoudre des problèmes humains très délicats, et que tous les États membres de l'Union européenne ont ratifiée. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Rusia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Rusia a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — En relación con los argumentos anteriormente expuestos sobre la propuesta de Decisión del Consejo sobre la declaración de aceptación por parte de los Estados miembros, en interés de la Unión Europea, de la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, considero igualmente importante la adhesión de Rusia a dicho Convenio. Este Convenio favorece la protección de los menores en la UE. Por ello, y dado además el gran número de relaciones económicas y movimiento de personas existente entre la UE y Rusia, voto a favor de esta propuesta. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području, što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Rusije Konvenciji, jer je to u interesu Europske unije, pridonijeti će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Pristúpenie Ruskej federácie k Haagskému dohovoru dohovoru vítam. V EÚ žije aj mnoho občanov ruského pôvodu. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené s ruskou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης της Ρωσικής Ομοσπονδίας στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και, ως εκ τούτου, αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — The accession of the Russian Federation to the Convention is to be welcomed. I fully support this, especially as the EU has close economic ties with Russia. Children with links to the Russian community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — A favore della relazione sulla proposta di decisione del Consiglio concernente l'adesione della Federazione russa alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. L'adesione della Federazione russa alla convenzione è da accogliere con favore soprattutto perché l'UE ha stretti legami economici con detto paese. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Prevenire la sottrazione di minori è uno degli obiettivi principali della politica dell'UE nel settore dei diritti del minore. Obiettivo primario della Convenzione è risolvere controversie giuridiche sulla questione, statuendo che il tribunale competente e la legge applicabile in materia sono quelli dello Stato di residenza del minore. La Convenzione ha introdotto anche un sistema per assicurare il rimpatrio immediato del minore sottratto. Tenuto conto di quanto esposto, e alla luce degli stretti legami economici tra l'UE e la Federazione russa, esprimo il mio voto a favore dell'adesione di tale Stato alla Convenzione, poiché essa garantirà che ai minori aventi legami con tale comunità una maggior protezione a livello di UE. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Mit meiner positiven Abstimmung zum Beitritt der Russischen Föderation zum Haager Übereinkommen möchte ich die Einführung eines Systems der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten fördern, um die Fälle internationaler Kindesentführung zu lösen. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion de la Russie à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union européenne, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Je vote pour, afin de reconnaître cette nouvelle adhésion au bénéfice de la protection des enfants au-delà des frontières. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão da Rússia à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades, que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim, as crianças de origem russa residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving the Russian Federation. Miroslav Mikolášik (PPE),
písomne — Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, ktorý ratifikovali všetky členské štáty EÚ, považujem za obzvlášť významný nástroj umožňujúci zmluvným štátom účinnejšie spolupracovať pri riešení prípadov medzinárodných únosov detí. Vítam preto pristúpenie Ruskej federácie k tomuto dôležitému dohovoru a verím, že spoločným úsilím tak prispejeme k dôraznejšej ochrane práv detí a k ich právnej istote v medzinárodnom kontexte. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Para que esta Convenção sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças tenha uma aplicação uniforme e coerente na União, uma vez que todos os Estados-Membros são signatários, e considerando que a União tem competência exclusiva em matéria de rapto internacional, a Comissão Europeia, no interesse da União, adotou, em dezembro de 2011, oito propostas respeitantes às declarações de aceitação pelos Estados-Membros da adesão de oitos Estados Terceiros à Convenção de Haia de 1980. Após emissão de parecer do Tribunal de Justiça da União, que afirmou a competência externa exclusiva, contra a opinião do Conselho, a Comissão apresentou ao Parlamento e ao Conselho estas propostas de adesão. Pela importância desta Convenção, considero de extrema importância o voto favorável à adesão da Rússia, que a obriga ao respeito do acordo, no plano internacional. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Russie ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion de la Russie à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimenti ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri di accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione dell'Albania alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori provenienti dalla Federazione russa possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car l'adhésion de la Fédération de Russie est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a des liens économiques étroits avec la Russie. Ainsi, les enfants liés à ce pays seront protégés contre les enlèvements. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Rusiei la Convenția de la Haga din 1980, referitoare la aspectele civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Erst durch internationale Verträge lässt sich Fällen von grenzüberschreitender Kindesentführung wirksam begegnen. Insofern habe ich den Vorschlag zum Beitritt der Russischen Föderation zum Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung von 1980 begrüßt und dafür gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi, sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale. L'UE ha stretti legami economici con il suddetto paese e i minori aventi legami con la comunità di persone provenienti dalla Federazione russa troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Primarni međunarodni instrument namijenjen za zaštitu djece od štetnih učinaka njihovog nezakonitog odvođenja ili zadržavanja preko granice je Haška Konvencija od 25. listopada 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece. Međunarodne otmice djece su ozbiljan problem, s obzirom da svake godine prijavljen broj međunarodno otete djece u svijetu iznosi 300 000. Ovaj multilateralni sporazum trenutno ima 93 države supotpisnice. Brojka otete djece mogla bi se još dodatno smanjiti ukoliko se poveća broj država supotpisnica. Stoga, pozdravljam pristupanje Ruske Federacije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.godine. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour la Russie ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Ruske Federacije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine, pogotovo u vremenima krize i zahlađenja odnosa s EU-om. Iako je Ruska Federacija ratificirala Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti, još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće koje ima za cilj usvojiti izjave o prihvaćanju, od strane država članica, pristupanja Rusije Haškoj konvenciji iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece, u interesu EU-a. Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 tisuće djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica EU-a, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što i izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha Konvencije je da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove Konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je to problem što se pristup Rusije Haškoj konvenciji tako sporo odvija – Rusija je predala pristupnicu Konvenciji 28. srpnja 2008., te je ona stupila na snagu 1. listopada 2008. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Considero estremamente positivo che la Federazione russa abbia deciso di aderire alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Come tutti sappiamo, l'UE ha stretti legami economici e sociali con la Federazione russa, e vi sono numerosi cittadini europei che hanno contratto matrimonio con cittadini russi. In caso di divorzio tra cittadini di diversi paesi, è prassi che i tribunali competenti degli Stati coinvolti assegnino l'affidamento dei figli della coppia al genitore cittadino dello Stato dove si trova il minore, favorendone così la sottrazione internazionale. L'adesione alla Convenzione dell'Aia, invece, scongiura tale pericolo, instaurando una cooperazione tra gli Stati d'origine dei coniugi divorzianti, al fine di stabilire giuridicamente l'affido dei figli della coppia. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion de la Russie à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec la Russie. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. De plus, au vu de la situation, je demande à ce que des situations familiales de ce type ne pâtissent pas de nos relations diplomatiques conflictuelles. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade russa, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão da Rússia. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão do Rússia à Convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de la Federación de Rusia al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de la Federación de Rusia al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad rusa estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La Convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Mais le problème majeur demeure les différences entre les systèmes légaux des États membres individuels. Dans ce cas, il arrive souvent que les juridictions des deux États intéressés se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. La Convention de La Haye a donc pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Je me félicite du fait que la Russie y adhère aujourd'hui. Bronis Ropė (Verts/ALE),
raštu. — Visų šalių, taip pat Europos kaimynių, prisijungimas prie Hagos konvencijos, kurios tikslas yra užtikrinti, kad neteisėtai į bet kurią Susitariančią Valstybę išvežti ar jose laikomi vaikai būtų greitai grąžinti, yra be galo reikšmingas. Vis dėlto noriu pastebėti, kad šiandien didžiulį nerimą kelia kai kurių šalių, pavyzdžiui, Norvegijos institucijų, veiksmai, apribojant ar atimant tėvystės teisę ten gyvenantiems kitų šalių piliečiams. Jau ne kartą pranešta, kad tėvai iš Rusijos, Lenkijos, Lietuvos, nematydami kitos išeities, yra priversti pažeisti įstatymus ir pagrobti savo vaikus iš globėjų namų. Noriu atkreipti Parlamento narių dėmesį į šią problemą ir pabrėžti, kad kultūriniai skirtumai, vaikų auklėjimo tradicijos, netgi menkos vietinės šalies kalbos žinios, pinigų trūkumas negali tapti pagrindu atiminėti vaikus iš teisėtų tėvų. Tuo tarpu Europos Parlamentas privalo imtis priemonių apsaugoti Europos Sąjungos piliečių vaikus ir šeimas. Norvegija jau yra paskelbusi ne vieno neteisėtai išvežto vaiko paiešką ir šiandien mes susiduriame su keblia padėtimi. Svarbu ir tai, kad Norvegijos teismai negali atiduoti vaiko globos jo seneliams ar artimiesiems, nes jie gyvena kitoje šalyje. Privalome užtikrinti, kad neteisėtiems vaikų grobimams būtų užkirstas kelias, tačiau, kita vertus, privalome ir apginti vaikų interesus, Europos Sąjungos piliečių interesus. Tai padarius, tėvams nebereikėtų imtis drastiškų žingsnių siekiant išsaugoti šeimas. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A adesão à Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis de Rapto Internacional de Crianças tem por objetivo minorar os conflitos de competência territorial nesta matéria e assegurar que, em situações de rapto, fica garantido, por esta via, o regresso imediato dos menores raptados ao Estado da sua residência. Por essa razão, considerei fundamental votar favoravelmente este relatório, para que a Rússia, sendo um país com o qual a União Europeia possui estreitos laços políticos e económicos, seja aceite na qualidade de parte contratante nesta Convenção. Refira-se ainda que, nesta sessão plenária, votámos 8 relatórios desta natureza. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion de la Russie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union européenne ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — L'adesione della Federazione russa alla Convenzione dell'Aia del 1980 è un fatto socialmente importante per noi europei. Sempre più nostri concittadini sono originari di questo paese, quindi ritengo molto importante aver votato in favore di questa relazione, perché il bene e la serenità dei nostri concittadini deve avere il primato su tutte le politiche che possiamo attuare. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore in quanto ritengo fondamentale promuovere la tutela dei diritti dei minori. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion de la Fédération de Russie à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et russes pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Rusia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Rusia a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of the Russian Federation to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of the Russian Federation to the Convention is to be welcomed. The EU has close economic ties with Russia. Children with links to the Russian community will thus be safeguarded against abduction. Branislav Škripek (ECR),
písomne — Je veľmi dôležité, aby sa ustanovenia tohto dohovoru brániacemu a predchádzajúcemu medzinárodným únosom detí uplatňovali aj v ďalších krajinách, ktoré nim doteraz viazané neboli, prípadne iba k dohovoru pristúpili. Preto som hlasoval za. Je potrebné zdôrazniť, že aj v týchto veľmi zložitých rodinno-právnych situáciách, často s výrazným geopolitickým kontextom, keď majú národné súdy tendenciu rozhodovať neobjektívne, je vždy a za každú cenu nutné brať ohľad na práva, blahobyt a dôstojnosť detí. Dieťa nie je možné akokoľvek zneužívať a spôsobovať mu emocionálne, psychické alebo fyzické utrpenie. A to ani v situácii, keď sa dospelý snaží nárokovať si tzv. „právo na dieťa“. Dieťa nie je žiaden obchodný artikel, s ktorým je možné nakladať ako s predmetom, alebo nástroj na vydieranie druhého, ako sa bohužiaľ v týchto prípadoch často stáva. Najlepší záujem dieťaťa musí byť vždy a všade na prvom mieste. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Budući da Konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece potpisane u Hagu 25. listopada 1980. godine želi zaštititi djecu na način da se osigura što hitniji povratak djece nezakonito odvedene ili zadržane u nekoj državi ugovornici, i da želi osigurati da se prava na brigu i viđenje s djetetom po zakonu jedne države ugovornice stvarno poštuju u drugoj državi ugovornici, pozdravljam ovu odluku o pristupanju Rusije Haškoj konvenciji. Smatram da je važna zadaća Konvencije da uvodi sustav suradnje između država ugovornica čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Smatram pozitivnim da će država ugovornica odrediti centralni organ koji će izvršavati obveze što ih Konvencija predviđa za takav organ, posebno zbog toga što će centralni izvršni organi međusobno surađivati i unaprjeđivati suradnju među nadležnim organima među zemljama ugovornicama kako bi se osiguralo što hitnije vraćanje djeteta, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support the Russian Federation's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. International cooperation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Navedena Konvencija uvodi sustav suradnje između država koje pristupaju ugovoru, a čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece u slučaju rastave roditelja iz različitih država, koji često iskoriste nedostatak suradnje između tih država, kako bi osigurali skrbništvo nad djetetom. EU ima isključivo vanjsku nadležnost u ovom području i zato je potrebna odluka Vijeća koje poziva države članice da prihvate pristupanje Ruske Federacije Konvenciji, a time i njezino učinkovito stupanje na snagu. Izrazito podržavam pristupanje Ruske Federacije Konvenciji, a djeca koja su u doticaju s ruskom zajednicom bit će osigurana od otmice. Poželjno je da izjava o prihvaćanju pristupanja Rusije stupi na snagu nakon imenovanja Središnjeg tijela od strane Rusije. Richard Sulík (ECR),
písomne — Návrh podporujem, keďže zvýši ochranu detí ruského pôvodu pred únosom. Najmä vzhľadom na to, že obyvatelia Ruska patria medzi najpočetnejšie skupiny imigrantov z tretích krajín, je schválenie tohto návrhu dôležité. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to Russia is to be welcomed. There remains a slight concern that Russia will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στη Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών, για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – Az Oroszországi Föderáció csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion de la Fédération de Russie à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention entre l'Union européenne et ce pays. L'adhésion de la Fédération de Russie est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter compte tenu, surtout, du fait que l'Union européenne a des liens économiques étroits avec la Russie. Ainsi, les enfants liés à ce pays seront protégés contre les enlèvements illicites. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I voted in favour of Russia's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction because, even if a very small one, it is a step forward towards international standards and protection of childhood. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion de la Russie à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Viktor Uspaskich (ALDE),
raštu. —1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų yra labai svarbus dokumentas. Ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Rusijos Federacijos prisijungimas prie šios konvencijos yra labai naudingas atsižvelgiant į Rusijos Federacijos piliečių ar rusiškų šaknų turinčių žmonių skaičių Europos Sąjungos šalyse. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Rusia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Rusia a dicho Convenio. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia; Andorra; Arménia; Gabão; Marrocos; Singapura; Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia, daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Mit meiner Zustimmung zum Beitritt der Russischen Föderation zum Haager Übereinkommen möchte ich die Einführung eines Systems der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten fördern, um die Fälle internationaler Kindesentführung zu lösen. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt der Russischen Föderation zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Zudem bin ich erfreut, dass die internationale Zusammenarbeit mit der Russischen Föderation trotz Sanktionen im Grundsatz offenbar immer noch möglich ist. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal de separa, e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. A Rússia depositou o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.10.   Přistoupení Albánie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0002/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto orali Bruno Gollnisch (NI). - Monsieur le Président, bis repetita placent. Quand j'étais à l'université on m'a appris que le grand art de la pédagogie était la répétition. Je crains cependant de lasser la plupart de mes collègues et préfère m'arrêter là et renoncer aux explications de vote sur les autres conventions mais pas, en revanche, sur le rapport de Mme Ayala Sender, relatif à la sécurité des automobilistes. Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP voted against the report, as the EU now has exclusive external competence in this field, as confirmed by the Court of Justice in Opinion 1/13. The Member States therefore no longer act on their own account. We believe that the UK should be able to act in its own right. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Albania a dicho Convenio. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt Albaniens zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants albanais séjournant sur le sol de l'Union européenne d'éventuels enlèvements illicites. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – Albanijos prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Albanijos prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union Européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la Convention de la Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion de l'Albanie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de la Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États Membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion de l'Albanie à la convention et dès lors l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Albania la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Albanie ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. De plus, quand nous connaissons que l'Albanie est une plaque tournante du trafic d'enfants au niveau européen, nous ne pouvons que désapprouver cette demande tant que ces problèmes internes ne seront pas résolus. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione dell'Albania fra i nuovi paesi firmatari. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Albania al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad albanesa estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Albanijos prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Rusijos prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena. Pranešėja visiškai remia šį prisijungimą, ypač todėl, kad nemažai ES piliečių kilę iš Albanijos. Taigi vaikai, turintys ryšių su Albanijos bendruomene, būtų apsaugoti nuo grobimo teisinėmis priemonėmis. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because it is fundamental to have Albania's adhesion to this Convention, in order to protect children in Albania. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Albaniei la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Uniunea Europeană a arătat de-a lungul timpului o preocupare extrem de mare față de prevenirea răpirilor de copii, îmbunătățind constant punerea în aplicare a Convenției. Tocmai de aceea, prin faptul că Albania a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980, la 4 mai 2007 iar Convenția a intrat în vigoare la 1 august 2007 statele membre UE și-au îndeplinit acum obligația de a restabili practic un status-quo al sistemului de cooperare. Convenția restabilește practic un sistem de cooperare între UE și Albania, prin care situații precum deplasările ilicite de copii în această țară să poată fi ușor identificabile dar și sancționabile. Astfel că, măsurile pentru asigurarea siguranței copiilor nu pot fi decât salutare. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye relative aux aspects civils liés à l'enlèvement international d'enfants a été instituée le 25 octobre 1980. Les États membres de l'Union européenne l'ont tous ratifiée. Bien trop souvent on entend des cas d'enlèvement d'enfant par un parent qui en obtient la garde dans son pays d'origine lors d'une séparation de couple binational. Une base juridique uniforme permettant de déterminer la juridiction compétente en la matière est indispensable. Nous devons veiller à la protection des enfants victimes d'abduction. J'ai voté en faveur de cette résolution approuvant l'adhésion de l'Albanie à la convention de La Haye. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Albania to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'adesione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione dell'Albania, e per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la Convenzione pone al centro del problema il minore stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione dello Stato dell'Albania alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità albanese troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione dell'Albania all'importante Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980. Vista la vicinanza geografica e i forti legami culturali dell'Albania con il mio paese, sono contento di questa adesione. Infatti, a partire dagli anni '90, sono tantissimi i cittadini albanesi che si sono stabiliti in Italia, e adesso i minori di questo Stato troveranno migliore protezione contro le sottrazioni. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam, passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessário uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio, neste sentido, o relatório Hautala e felicito o Estado albanês pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione dell'Albania alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione della Repubblica d'Albania poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità albanese possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States, especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States, that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — I deputati intendono chiedere agli Stati membri dell'UE di riconoscere formalmente l'adesione da parte dell'Albania alla Convenzione dell'Aia sulla sottrazione internazionale di minori. La Convenzione offre strumenti efficaci per risolvere questo tipo di controversie tra i paesi. Va aggiunto e rilevato che manca l'armonizzazione europea del diritto di famiglia. In tale modo gli Stati potrebbero risolvere questi casi di sottrazione di minori in modo più efficiente. Voto favorevolmente per l'adesione dell'Albania alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Albania a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution which encourages EU Member States to accept the accession of Albania to the Hague Convention on Child Abduction. This would allow the Convention to enter into force between Albania and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction governs cooperation among the contracting states to settle international child abduction cases, including a system to ensure the immediate return of abducted children to their country of habitual residence, so as to allow the judicial authorities of that country to solve the case. All EU Member States have ratified the Convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion de la République d'Albanie à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible et, ce, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine albanaise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion de la République d'Albanie. L'extension du champ d'application territoriale de la convention à l'Albanie va dans le bon sens pour garantir la meilleure protection possible de l'enfant dans des situations d'enlèvement international. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione dell'Albania alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità albanese troveranno maggiore protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Albanie ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Албания към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка за трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Албания към Хагската конвенция от 1980 г. и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη και να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση μεριμνά για τη συνεργασία μεταξύ κρατών ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — Tres países de la UE (Reino Unido, Alemania y España) están entre los cinco países del mundo en los que se dan más casos de sustracción internacional de menores. La prevención de la sustracción de menores debe ser una parte esencial de la política de la UE para fomentar los derechos del niño. Los derechos del niño deben ser una prioridad. Es necesario que prime el interés superior del menor sobre el de los progenitores. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of Albania, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione dell'Albania alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aja. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli Stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão da Albânia à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade albanesa e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa, sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car en devenant partie de la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfant, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. A Albânia depositou o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che l'Albania aderisca alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode, či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám, udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Albánska k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené s albánskou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione dell'Albania alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στη Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για τη συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Albania to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Albanian origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Albania ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione dell'Albania alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità albanese possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro Stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo così ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. La misura è particolarmente importante perché regola la relazione con un paese con il quale molti Stati europei hanno legami e rapporti di grande vicinanza. Auspichiamo che da tali normative nascano nuovi e più forti diritti per i minori presenti nel territorio europeo. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Do konwencji haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa, w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Albanii. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem, dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of Albania to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure Albania is in a position to fully implement the Convention. Michela Giuffrida (S&D),
per iscritto. — Appoggio pienamente l'adesione dell'Albania alla Convenzione dell'Aia sugli aspetti civili delle sottrazioni internazionali di minori, prima di tutto perché molti cittadini europei sono di origine albanese e hanno stretti legami con l'Albania e, in secondo luogo, perché è un altro importante settore di cooperazione con un paese che è sempre più vicino all'Europa. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion de l'Albanie à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of Albania to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije o prijedlogu odluke Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Albanije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., zato što smatram da je potrebno da se Albanija dodatno uključi u zaštitu prava djece. Vjerujem da će se Albanija u međunarodnopravnom kontekstu, kojega Konvencija pruža, moći snažnije i efikasnije suprotstaviti zlonamjernim otmicama djece. U tom kontekstu je važna međunarodna prevencija otmice djece i snažna suradnja zemalja potpisnica ove Konvencije. Podržavam da se slučajevi otmica djece rješavaju na kompetentnim sudovima i temeljem mjerodavnog prava zemalja u kojima djeca imaju prebivalište, te čvrsto osuđujem svako takvo nasilje. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Albanie ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This report suggested that Parliament approve the proposal for a Council decision to allow Albania to access the UN Convention that regulates civil aspects of child abduction, mostly concerning cooperation of authorities for the return of wrongfully removed children and issues of conflict of laws. As prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on matrimonial matters and parental responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the player at international level to improve application of the 1980 Convention and to encourage third States to accede it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such Contracting States as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether to accept the accession of a country. When it does so, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU; because as the Convention dates from 1980, it does not recognise international organisations such as the EU as an accessing Party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening of the application of the UN Convention on Child Abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion de l'Albanie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Albania to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“ because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of Albania to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as many EU citizens are of Albanian origin. Children with links to the Albanian community will thus be safeguarded against abduction and protection will be afforded to the children in question. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertrags über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, Albanien ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in Parliament and as Conservative spokesman for legal affairs, I voted in favour of this report as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the Convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect rule of law or basic legal procedures in family law cases, or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it has yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between Albania and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie. Di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione dell'Albania alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori albanesi godano di protezione a livello di Unione europea. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Hautala in quanto ritengo che contribuirà a garantire un'adeguata protezione dei minori contro le sottrazioni internazionali. Considerata l'alta percentuale di cittadini albanesi residenti nel territorio dell'Unione, guardo con favore all'adesione alla Convenzione dell'Aia da parte dell'Albania. La Convenzione dell'Aia del 1980 rappresenta uno strumento di primaria importanza poiché introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare in materia di sottrazione internazionale di minori e, quindi, di tutelarli in maniera più efficace. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. Je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants. Cette approbation pour l'Albanie ne doit relève nullement du champ européen. C'est la raison pour laquelle je me suis abstenue. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Albania a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Conforme a los argumentos anteriormente expuestos sobre la propuesta de Decisión del Consejo sobre la declaración de aceptación por parte de los Estados miembros, en interés de la Unión Europea, de la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, considero igualmente importante la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 1980. De esta forma, y considerando que muchos ciudadanos de la UE son de origen albanés, voto esta propuesta, ya que así conseguiremos una mejora en materia de protección de menores. Monica Macovei (PPE),
in writing. — I voted for Albania's accession to the Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction with respect to the EU's and Albania's commitment to protect children. We know child parental abduction can prove difficult once international borders are involved. The Hague Convention helps alleviate issues nations face when approaching international custody rights. As Albania becomes more integrated with EU society we must accept that these issues will surface from time to time. As the European Parliament, accepting Albania's accession will strengthen cooperation between EU and Albanian authorities. As Albania continues its progress towards EU ascension, we Member States must be open to humanitarian progress. I welcome Albania's accession to the Hague Convention as another nation willing to protect children. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Albanije Konvenciji jer je to u interesu Europske unije, pridonijet će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Pristúpenie Albanska k Haagskému dohovoru dohovoru vítam. V EÚ žije aj mnoho občanov albánskeho pôvodu. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené s albánskou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης της Αλβανίας στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και, ως εκ τούτου, αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — The accession of Albania to the Convention is to be welcomed. I fully support this, especially as many EU citizens are of Albanian origin. Children with links to the Albanian community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della relazione sulla proposta di decisione del Consiglio relativa alla adesione dell'Albania alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione. Il problema principale in questi casi è la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è quello di dirimere a tali situazioni a livello internazionale. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 ha introdotto un sistema che consente agli Stati contraenti di cooperare in materia di sottrazione internazionale di minori. Il suo intento essenziale è quello di dirimere controversie internazionali in questo specifico campo, attraverso disposizioni atte a stabilire il tribunale competente e la legge applicabile. Alla luce della futura adesione dell'Albania all'UE e tenuto conto del fatto che un'alta percentuale di cittadini dell'Unione è di origine albanese, accolgo con favore l'adesione alla Convenzione da parte di tale Stato. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Meine positive Abstimmung zum Beitritt Albaniens zum Haager Übereinkommen soll beitragen zur Lösungsfindung von Fällen internationaler Kindesentführung durch die Einführung eines Systems der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten auf internationaler Ebene. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion de l'Albanie à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union européenne, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Je vote pour, afin de saluer les efforts de l'Albanie vers les usages qu'elle pourrait suggérer aux occupants du Kosovo Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão da Albânia à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim, as crianças de origem Albanesa residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving Albania. Miroslav Mikolášik (PPE),
písomne — Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, ktorý ratifikovali všetky členské štáty EÚ, považujem za obzvlášť významný nástroj umožňujúci zmluvným štátom účinnejšie spolupracovať pri riešení prípadov medzinárodných únosov detí. Vítam preto pristúpenie Albánska a verím, že pristúpenie k dohovoru prispeje k dôraznejšej ochrane práv detí a k ich právnej istote v medzinárodnom kontexte. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Voto a favor da adesão da Albânia à Convenção de Haia de 1980, por considerar que, através das obrigações internacionais estabelecidas por esta Convenção, os Estados signatários terão um ambiente legal propício à salvaguarda dos interesses reais das crianças e das questões de custódia e de visita nos Estados contratantes. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Albanie ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion de l'Albanie à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimenti ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri di accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione dell'Albania alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori aventi legami con la comunità albanese possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car l'adhésion de l'Albanie est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine albanaise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Albaniei la Convenția de la Haga din 1980, referitoare la aspectele civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Eine wichtige Maßnahme zur Bekämpfung von internationalen Kindesentführungen sind staatenübergreifende Schutzstandards und entsprechende vertragliche Übereinkommen. Insofern habe ich den Vorschlag zum Beitritt Albaniens zum Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung von 1980 begrüßt und dafür gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi, sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale e i molti cittadini dell'Unione europea sono originari dell'Albania e i minori aventi legami con la comunità albanese troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Djeca trebaju oca i majku i od roditelja se jednostavno očekuje da budu roditelji, bez obzira na okolnosti koje se dogode tijekom njihovog zajedničkog života, a naposljetku rezultiraju razvodom. U slučaju takvog raspleta situacije, bitno je postojanje te pravilno funkcioniranje pouzdanog mehanizma zaštite djece. Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine je trenutno najkorisnija obvezujuća legislativa za zaštitu djece kada je riječ o međunarodnoj otmici, stoga pozdravljam pristupanje Albanije ovoj Konvenciji. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union Européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Albanie ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Albanije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine, pogotovo jer se radi o europskoj zemlji kandidatkinji za punopravno članstvo u EU-u Iako je Albanija ratificirala Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti, još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — U svrhu rješavanja slučajeva otete djece Albanije i Europske unije, podržavam ovo izvješće za prihvaćanje pristupanja Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 tisuće djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica EU-a, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što i izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha Konvencije je da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove Konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je i to problem što se pristup Albanije Haškoj konvenciji tako sporo odvija – Albanija je predala pristupnicu Konvenciji 4. svibnja 2007., te je ona stupila na snagu 1. kolovoza 2007. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Anche nel caso dell'Albania, viste le strette relazioni e la prossimità geografica con l'Unione europea, e l'Italia in particolare, sono lieto che sia accettata l'adesione di detto Stato alla Convenzione dell'Aia sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Con questa adesione, in caso di divorzio di una coppia, il tribunale competente e la legge applicabile sono quelli dello Stato di residenza del minore. Inoltre, nel caso che il minore non si trovi al momento nel territorio di residenza, la Convenzione introduce un sistema che assicura il rientro immediato del minore sottratto. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion de l'Albanie à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec l'Albanie. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade albanesa, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão da Albânia. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão da Albânia à convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Albania al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad albanesa estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Mais le problème majeur demeure les différences entre les systèmes légaux des États membres. Dans ce cas, il arrive souvent que les juridictions des deux États intéressés se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. La convention de La Haye a donc pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met enfin également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Je me réjouis du fait que l'Albanie y adhère désormais. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Por considerar que a Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um instrumento fundamental de cooperação entre os Estados Contratantes no que ao rapto internacional de crianças diz respeito, votei favoravelmente este relatório, com o objetivo de promover soluções concertadas e céleres para ajudar a resolver estes crimes a uma escala cada vez mais global. Sendo que a Albânia é um país vizinho da União Europeia, que possui muitos cidadãos a residir em países europeus e onde poderão surgir conflitos desta ordem, vislumbra-se fundamental que os Estados-Membros aceitem a adesão deste país à Convenção, como forma de proteger os menores contra situações de rapto, em todo o território da União Europeia. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion de l'Albanie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union européenne ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Plaudo alla relazione della collega Hautala perché cooperare con gli altri paesi, nel caso specifico con l'Albania, in materia di sottrazione di minori è un dovere nei confronti dei nostri cittadini. Ritengo le politiche in favore dei minori fondamentali per la nostra società e per tale motivo ho votato a favore della relazione. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore in quanto ritengo fondamentale promuovere la tutela dei diritti dei minori. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Albania. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion de l'Albanie à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et albanaises pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Albania a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of the Albania to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of Albania to the Convention is to be welcomed. Many EU citizens are of Albanian origin. Children with links to the Albanian community will thus be safeguarded against abduction. Branislav Škripek (ECR),
písomne — Je veľmi dôležité, aby sa ustanovenia tohto dohovoru brániacemu a predchádzajúcemu medzinárodným únosom detí uplatňovali aj v ďalších krajinách, ktoré nim doteraz viazané neboli, prípadne iba k dohovoru pristúpili. Preto som hlasoval za. Je potrebné zdôrazniť, že aj v týchto veľmi zložitých rodinno-právnych situáciach, často s výrazným geo-politickým kontextom, keď majú národné súdy tendenciu rozhodovať neobjektívne, je vždy a za každú cenu nutné brať ohľad na práva, blahobyt a dôstojnosť detí. Dieťa nie je možné akokoľvek zneužívať a spôsobovať mu emocionálne, psychické alebo fyzické utrpenie. A to ani v situácii, keď sa dospelý snaží nárokovať si tzv. „právo na dieťa“. Dieťa nie je žiaden obchodný artikel, s ktorým je možné nakladať ako s predmetom, alebo nástroj na vydieranie druhého, ako sa bohužiaľ v týchto prípadoch často stáva. Najlepší záujem dieťaťa musí byť vždy a všade na prvom mieste. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Budući da Konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece potpisane u Hagu 25. listopada 1980. godine želi zaštititi djecu na način da se osigura što hitiniji povratak djece nezakonito odvedene ili zadržane u nekoj državi ugovornici, i da želi osigurati da se prava na brigu i viđenje s djetetom po zakonu jedne države ugovornice stvarno poštuju u drugoj državi ugovornici, pozdravljam odluku o pristupanju Albanije Haškoj konvenciji. Smatram da je važna zadaća Konvencije da uvodi sustav suradnje između država ugovornica čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Smatram pozitivnim da će država ugovornica odrediti centralni organ koji će izvršavati obveze što ih Konvencija predviđa za takav organ, posebno zbog toga što će centralni izvršni organi međusobno surađivati i unaprjeđivati suradnju među nadležnim organima među zemljama ugovornicama kako bi se osiguralo što hitnije vraćanje djeteta, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support Albania's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. International cooperation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Smatram da je pristupanje Albanije Haškoj konvenciji prihvatljivo i podržavam ga zato što će na taj način djeca albanskog podrijetla biti sigurna po pitanju otmice nakon rastave roditelja, a i drugi građani EU koji imaju bliske veze s tom zemljom i njenom zajednicom. Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25.listopada 1980. vrlo je važan instrument ratificiran od strane svih država članica Europske unije i uvodi sustav suradnje između država koje pristupaju ugovoru. Glavni cilj je rješavanje problema otmice u slučaju kada se iskoristi nedostatak suradnje između dviju država. EU ima isključivo vanjsku nadležnost u ovom području i problem se javlja kada Konvencija ne predviđa autonomno djelovanje međunarodnih organizacija. Države članice bi svaka u odnosu na svoj teritorij trebale prihvatiti pristupanje Albanije Konvenciji, a time i učinkovito stupanje na snagu Konvencije u slučajevima koji uključuju EU i tu zemlju. Odluka Vijeća, usvojena jednoglasno nakon savjetovanja s Parlamentom trebala bi prihvatiti pristupanje Albanije Haškoj konvenciji. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to Albania is to be welcomed. There remains a slight concern that Albania will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στη Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – Albánia csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la proposition. L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion de l'Albanie à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention entre l'Union européenne et ce pays. L'adhésion de l'Albanie est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine albanaise. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. However, we need to monitor and to follow up how it is implemented. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion de l'Albanie à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Viktor Uspaskich (ALDE),
raštu. —1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų yra labai svarbus dokumentas. Ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Albanijos prisijungimas prie šios konvencijos, mano nuomone, yra vienas svarbiausių šio bloko susitarimų, atsižvelgiant į atvejų, susijusių su Albanijos piliečiais, skaičių. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Albania al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Albania a dicho Convenio. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia; Andorra; Arménia; Gabão; Marrocos; Singapura; Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia, daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Mein Ja zum Beitritt Albaniens zum Haager Übereinkommen soll beitragen zur Lösungsfindung in Fällen internationaler Kindesentführung durch die Einführung eines Systems der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten auf internationaler Ebene. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt Albaniens zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal de separa e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. A Albânia depositou o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.11.   Přistoupení Singapuru k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0003/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto orali Seán Kelly (PPE). - A Uachtaráin, bhí mé sásta vótáil ar son na tuarascála seo agus ar son na dtuarascálacha eile a bhaineann le Coinbhinsiún na Háige 1980. Mar a dúirt mo chomhghleacaí Éireannach Matt Carthy, aon rud a chabhraíonn le slándáil ár leanaí a chinntiú caithfimid a bheith ina fhabhar. An fáth go bhfuil mé ag labhairt faoi Shingeapór in ionad na dtíortha eile ná go bhfuilim i mo rapóirtéir ar an margadh saorthrádála idir an tAontas agus Singeapór. Chun aon mhargadh saorthrádála a shíniú, ba chóir go mbeadh gach rud i gceart agus dar ndóigh tá maidir le Singeapór agus táim sásta faoi sin. Is léir freisin go raibh an chuid is mó de na Feisirí ó gach taobh den Pharlaimint i bhfabhar na tuarascála seo. Sin mar ba chóir, agus sin rud eile a thaispeánann go bhfuilimid dáiríre faoin ábhar seo. Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP voted against the report as the EU now has exclusive external competence in this field as confirmed by the Court of Justice in Opinion 1/13. The Member States therefore no longer act on their own account. We believe that the UK should be able to act in its own right. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Singapur a dicho Convenio. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt Singapurs zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. Whilst I am confident that Singapore's legal system is sufficiently robust in this respect, there is no substitute for exercising due diligence. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants de Singapour séjournant sur le sol de l'Union européenne d'éventuels enlèvements illicites. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas- Singapūro prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Singapūro prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union Européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la convention de La Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion de Singapour à la Convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union Européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de la Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États Membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion de Singapour à la convention et dès lors l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Singapur la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Singapour ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa Convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione di Singapore fra i nuovi firmatari. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Singapur al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad singapurense estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Singapūro prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Singapūro prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena. Pranešėja visiškai remia šį prisijungimą, ypač todėl, kad ES ir Singapūras turi artimų ekonominių ryšių. Taigi vaikai, turintys ryšių su Singapūro bendruomene, būtų apsaugoti nuo grobimo teisinėmis priemonėmis. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because it is fundamental to have Singapore's adhesion to this Convention, in order to protect children in Singapore. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Republicii Singapore la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Aceste măsuri de asigurare a siguranței copiilor sunt salutare, cetățenii putând fi acum protejați în legătură cu pericolele reprezentate de abuzurile la care sunt supuși copiii. Convenția, care a fost ratificată până în prezent de 86 de țări, inclusiv de către toate statele membre ale UE reprezintă în dreptul internațional o măsură de cooperare. Având în vedere faptul că Republica Singapore a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980, la 28 decembrie 2010, iar Convenția a intrat în vigoare în 1 martie 2008, statele membre ale UE și-au îndeplinit acum obligația de a restabili practic un status-quo al sistemului de cooperare. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye a été créée le 25 octobre 1980. Elle porte sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Tous les États membres de l'Union ont ratifié la convention. Il y a trop souvent des cas d'enlèvement d'enfant par un parent qui en obtient la garde dans son pays d'origine lors d'une séparation de couple binational. Une base juridique uniforme permettant de déterminer la juridiction compétente en la matière est indispensable. Les droits des enfants doivent être appliqués identiquement partout dans le monde. J'ai voté en faveur de l'adhésion de Singapour à la convention de La Haye. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Singapore to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'adesione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione di Singapore, e per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la Convenzione pone al centro del problema il minore stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione dello Stato di Singapore alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità singaporiana troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980. La motivazione è facilmente intuibile osservando l'importanza e la delicatezza del tema trattato, ossia la tutela dei minori nei confronti della sottrazione internazionale. A maggior ragione ho votato a favore della Convenzione perché introduce un sistema che assicura l'immediato rimpatrio del minore che è stato rapito. La mia votazione è coerente con il principio secondo cui maggiore è il numero di Stati che aderisce, maggiore sarà l'efficacia della Convenzione stessa. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam, passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessário uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio, neste sentido, o relatório Hautala e felicito Singapura pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione della Repubblica di Singapore poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità singaporiana possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States, especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States, that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Gli interessi dei bambini spesso passano in secondo piano quando i genitori non sono più in buoni rapporti o non sono d'accordo su dove e con chi i bambini dovrebbero crescere. In questi casi dobbiamo tracciare chiare linee guida e sottolineare la forza del diritto. La relazione sul progetto di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è un atto da votare favorevolmente per la salvaguardia dell'infanzia. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Singapur a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution since it encourages EU Member States to accept the accession of Singapore to the Hague Child Abduction Convention. This would allow the Convention to enter into force between Singapore and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. All EU Member States have ratified the convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion de la République de Singapour à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion de Singapour. L'extension du champ d'application territoriale de la convention à ce pays constitue une protection supplémentaire pour les enfants au niveau international. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità singaporiana troveranno maggiore protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Singapour ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Сингапур към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка за трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Сингапур към Хагската конвенция от 1980 г. и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη και να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση μεριμνά για την συνεργασία μεταξύ κρατών ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — La UE debe seguir esforzándose a nivel internacional para mejorar la aplicación del Convenio de 1980 y animar a otros Estados a que se adhieran a este. Por ese motivo, recibimos de buen grado la noticia de que ocho nuevos Estados (Gabón, Andorra, Seychelles, Rusia, Albania, Singapur, Marruecos y Armenia) se sometan al marco jurídico común que emana de este Convenio. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of Singapore, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno Stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aia. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão de Singapura à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade singapurense e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa, sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car en devenant partie de la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfant, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. Singapura depositou o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che Singapore aderisca alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Singapuru k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené so singapurskou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στη Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για τη συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Singapore to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Singaporean origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Singapur ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità singaporiana possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro Stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo così ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Do konwencji haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa, w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Singapuru. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem, dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of Singapore to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure Singapore is in a position to fully implement the Convention. Michela Giuffrida (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione di Singapore alla Convenzione dell'Aia sulla sottrazione internazionale di minori perché è un fondamentale accordo di cooperazione per il rispetto dei diritti dei minori. Considerate le intense relazioni economiche che l'Europa ha stretto con Singapore, un quadro di tutela dei minori in caso di controversie è necessario. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion de Singapour à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of Singapore to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu odluke Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Singapura Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., jer držim da je potreban globalni pristup ovom problemu, uz sinergično i koordinirano djelovanje. Nužne su stoga preventivne mjere sprječavanja otmice djece te suradnja na međunarodnoj razini. Vjerujem da će pravni okvir Konvencije pružati jaku potporu Singapuru pri suzbijanju ovoga globalnog problema. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfant. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Singapour ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This file suggested that Parliament approve the proposal for a Council decision to allow Singapore to access the UN Convention that regulates civil aspects of child abduction, mostly concerning cooperation of authorities for the return of wrongfully removed children and issues of conflict of laws. As the prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on matrimonial matters and parental responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the player at international level to improve application of the 1980 Convention and to encourage third States to accede it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such Contracting States as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether to accept the accession of a country. When it does so, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU; because as the Convention dates from 1980, it does not recognise international organisations such as the EU as an accessing Party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening of the application of the UN Convention on Child Abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion de Singapour à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Singapore to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“ because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of Singapore to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as the EU has close economic ties with Singapore. Children with links to the Singaporean community will thus be safeguarded against abduction and protection will be afforded to the children in question. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertrags über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, Singapur ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in Parliament and as Conservative spokesman for legal affairs, I voted in favour of this report as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the Convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect rule of law or basic legal procedures in family law cases, or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it has yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between Singapore and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie. Di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione di Singapore alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della Convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori in questione godano di protezione a livello di UE. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Hautala in quanto, alla luce degli stretti legami economici tra l'UE e Singapore, garantirà ai minori una maggior protezione a livello di UE. Alla luce delle molteplici adesioni ratificate oggi, esprimo soddisfazione per il lavoro svolto fin qui e spero si possa continuare con nuove adesioni. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. Je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Singapour ne doit relève nullement du champ européen. C'est la raison pour laquelle je me suis abstenue. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Singapur a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Como ya he indicado en lo anteriormente expuesto acerca de la propuesta de Decisión del Consejo sobre la declaración de aceptación por parte de los Estados miembros, en interés de la Unión Europea, de la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, opino que la adhesión de Singapur a dicho Convenio debe producirse en la misma línea. Así, y considerando que muchos ciudadanos de la UE son de Singapur, doy mi voto favorable a esta propuesta, una vez que de esta manera conseguiremos una protección efectiva de los menores en la UE. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području, što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Singapura Konvenciji, jer je to u interesu Europske unije, pridonijeti će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Pristúpenie Singapuru k Haagskému dohovoru dohovoru vítam. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené so singapurskou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης της Σιγκαπούρης στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και, ως εκ τούτου, αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — The accession of Singapore to the Convention is to be welcomed. I fully support this, especially as the EU has close economic ties with Singapore. Children with links to the Singaporean community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Favorevole alla relazione sull'adesione di Singapore alla convenzione dell'Aia sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. L'adesione di Singapore alla convenzione è da accogliere con favore soprattutto perché l'UE ha stretti legami economici con detto paese. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La Convenzione sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori, firmata all'Aia il 25 ottobre 1980, ha introdotto un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare, con l'obiettivo di individuare soluzioni sostenibili in materia di sottrazione internazionale di minori. Alla luce degli stretti legami economici tra l'UE e Singapore, ho deciso di sostenere con favore l'adesione alla Convenzione da parte di tale stato. Essa garantirà ai minori aventi legami con la comunità di questo paese una maggior protezione. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Der Beitritt Singapurs zum Haager Übereinkommen ist zu begrüßen, da Lösungen für die Fälle internationaler Kindesentführung durch Zusammenarbeit der Vertragsstaaten gefunden werden müssen. Derzeit können sich die aus verschiedenen Ländern stammenden Eltern nämlich die oft mangelnde Zusammenarbeit der betroffenen Staaten zunutze machen, um das Sorgerecht für das Kind zu erhalten. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion de Singapour à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union européenne, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Je vote pour, afin de reconnaître cette nouvelle adhésion au bénéfice de la protection des enfants au-delà des frontières. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão de Singapura à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim as crianças originárias de Singapura residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving Singapore. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Tal como mostrei o meu voto favorável no processo de adesão à Convenção de Haia de 1980 ao Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Marrocos e Arménia, considero importante que Singapura seja mais um dos países contratantes, para que esta mesma Convenção tenha um número crescente de Países, parte que lhe dará mais força no panorama internacional. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Singapour ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion de Singapour à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimenti ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione di Singapore alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori aventi legami con la comunità singaporiana possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car l'adhésion de Singapour est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne et Singapour entretiennent d'étroites relations économiques. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Republicii Singapore la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Kindesentführungen sind mit erheblichem emotionalen Leid für die Betroffenen verbunden. Eine wichtige Gegenmaßnahme sind hier internationale Schutzstandards und vertragliche Übereinkommen. Insofern habe ich den Vorschlag zum Beitritt von Singapur zum Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung von 1980 begrüßt und dafür gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi, sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale e i molti cittadini dell'Unione europea che sono originari di Singapore e i minori aventi legami con la comunità singaporiana troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Razvodi brakova u kojima su bračni partneri različitog državljanstva nerijetko su razlogom zbog kojih se jedan od roditelja ne povinuje sudskoj odluci o povjeravanju djece na čuvanje i odgoj i nasilno odvodi djecu iz države njihova prebivališta. Roditelj koji otme ili potajno odvede dijete najčešće odlazi u zemlju svog podrijetla i u okviru drugog pravnog sustava nastoji ostvariti zaštitu svog interesa da zadrži dijete. Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine je trenutno najkorisnija obvezujuća legislativa za zaštitu djece kada je riječ o međunarodnoj otmici. Pristupanjem Singapura Haškoj konvenciji iz 1980. godine omogućava se zaštita djece u slučaju nepovoljnih razvoja u osobnim odnosima njihovih roditelja. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour Singapour ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Singapura Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine. Iako je Singapur ratificirao spomenutu Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti, još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — U svrhu rješavanja slučajeva otete djece Singapura i EU-a, podržavam ovo izvješće za prihvaćanje pristupanja Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., a imajući na umu da je Singapur predao pristupnicu Konvenciji 28. prosinca 2010., te je ona stupila na snagu 1. ožujka 2011. Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 tisuće djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica EU-a, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što i izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha Konvencije je da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je i to problem što se pristup Singapura Haškoj konvenciji tako sporo odvija. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Sono favorevole che Singapore aderisca alla Convenzione dell'Aia sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Finalmente anche i minori che hanno dei legami con la comunità singaporiana potranno avere una valida protezione contro le sottrazioni. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion de Singapour à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec Singapour. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade singapurense, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão de Singapura. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão de Singapura à Convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Singapur al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad singapurense estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants est un instrument de la plus haute importance. Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Mais le problème majeur demeure souvent les différences entre les systèmes légaux des États membres. La convention dont il est question a aussi pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Aujourd'hui, je me réjouis que Singapour y adhère. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Singapura é um dos países com os quais a União Europeia mantém laços políticos, diplomáticos e económicos. Por essa razão, considerei fundamental votar a favor deste relatório, para que os Estados-Membros, relativamente ao território de cada um - aceitem a adesão de Singapura à Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis de Rapto Internacional de Crianças, com o objetivo de minorar os conflitos de competência territorial nesta matéria e assegurar que, em situações de rapto, fica salvaguardado, por esta via, o regresso imediato dos menores raptados ao Estado da sua residência. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion de Singapour à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union européenne ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — La convezione dell'Aia del 1980 è un testo molto importante per la salvaguardia dei minori. Per tale motivo ritengo fondamentale che più paesi vi aderiscano e ho quindi votato a favore dell'adesione di Singapore a tale Convenzione. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore in quanto ritengo fondamentale promuovere la tutela dei diritti dei minori. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Singapur. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion de Singapour à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et singapouriennes pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Singapur a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of the Singapore to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of Singapore to the Convention is to be welcomed. The EU has close economic ties with Singapore. Children with links to the Singapore community will thus be safeguarded against abduction. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Budući da Konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece potpisane u Hagu 25. listopada 1980. godine želi zaštititi djecu na način da se osigura što hitniji povratak djece nezakonito odvedene ili zadržane u nekoj državi ugovornici, i da želi osigurati da se prava na brigu i viđenje s djetetom po zakonu jedne države ugovornice stvarno poštuju u drugoj državi ugovornici, pozdravljam ovu odluku o pristupanju Singapura Haškoj konvenciji. Smatram da je najvažnija zadaća Konvencije da uvodi sustav suradnje između država ugovornica čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Smatram pozitivnim da će država ugovornica odrediti centralni organ koji će izvršavati obveze što ih Konvencija predviđa za takav organ, posebno zbog toga što će centralni izvršni organi međusobno surađivati i unaprjeđivati suradnju među nadležnim organima među zemljama ugovornicama kako bi se osiguralo što hitnije vraćanje djeteta. Slažem se sa Singapurskim izvjestiteljem koji predlaže da Parlament odobri prijedlog bez amandmana, kako bi se osiguralo da se na razini Europske Unije zaštiti što više djece, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support Singapore's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. International cooperation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam pristupanje Singapura Haškoj konvenciji o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., s obzirom da je ovaj dokument iznimno važan za pitanje zaštite prava djece. Ovim putem se još više pridonosi sigurnosti djece, posebice rješavanju problema koji često nastaje kada su roditelji djeteta državljani različitih zemalja. EU sada ima isključivu nadležnost u ovoj problematici, što je potvrđeno Mišljenjem Suda pravde 1/13 čime je ostavljeno manje prostora za iskorištavanje putem loše suradnje među državama. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to Singapore is to be welcomed. There remains a slight concern that Singapore will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – Szingapúr csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion de Singapour à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention entre l'Union européenne et ce pays. L'adhésion de Singapour à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu, surtout, du fait que l'Union européenne et Singapour entretiennent d'étroites relations économiques. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. However, we need to monitor and to follow up how it is implemented. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion de Singapour à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Viktor Uspaskich (ALDE),
raštu. —1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų yra labai svarbus dokumentas. Ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Nors Europos Sąjungoje nėra daug Singapūro gyventojų, tačiau Singapūras, turėdamas atvirą imigracijos politiką, turi nemažai nuolatinių ar laikinų darbuotojų iš Europos Sąjungos, o tai daro jo prisijungimą prie konvencijos svarbų. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Singapur al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Singapur a dicho Convenio. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia; Andorra; Arménia; Gabão; Marrocos; Singapura; Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia, daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Der Beitritt Singapurs zum Haager Übereinkommen ist zu begrüßen, da Lösungen für die Fälle internationaler Kindesentführung durch Zusammenarbeit der Vertragsstaaten gefunden werden müssen. Derzeit können sich aus verschiedenen Ländern stammende Eltern nämlich die oft mangelnde Zusammenarbeit der betroffenen Staaten zunutze machen, um das Sorgerecht für das Kind zu erhalten. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt Singapurs zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal se separa e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Singapura depositou o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.12.   Přistoupení Maroka k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0005/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP voted against the report as the EU now has exclusive external competence in this field as confirmed by the Court of Justice in Opinion 1/13. The Member States therefore no longer act on their own account. We believe that the UK should be able to act in its own right. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Marruecos a dicho Convenio. Gerolf Annemans (NI),
schriftelijk. — De toetreding van een reeks landen tot het Verdrag van 's Gravenhage is toe te juichen. De ontvoering van één of meerdere kinderen naar het buitenland is een traumatisch en dramatisch gebeuren dat zo snel mogelijk moet aangepakt worden in het belang van de kinderen. De vraag is evenwel wat de handtekening of het woord van sommige toetredende landen waard zal zijn. Zo wijst een Belgische ex-minister op de manifeste onwil bij de Marokkaanse autoriteiten in zaken van parentale ontvoeringen. Problematisch is bovendien dat de EU zich nu exclusieve externe rechtsmacht toeëigent in deze materie. Dit betekent dat lidstaten het gevaar lopen op de vingers getikt te worden door de EU, als ze toch zelf bilateraal initiatief zouden nemen. Terwijl het uiteindelijke doel moet zijn, op welke manier ook: een snelle oplossing voor de kinderen vinden. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt Marokkos zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants marocains séjournant sur le sol de l'Union européenne d'éventuels enlèvements illicites. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – Maroko prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Maroko prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la convention de La Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion du Maroc à la Convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union Européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États Membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion du Maroc à la convention et dès lors l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Marruecos la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Maroc ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa Convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione del Marocco fra i nuovi firmatari. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Marruecos al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad marroquí estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Maroko prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Maroko prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena. Pranešėja visiškai remia šį prisijungimą, ypač todėl, kad nemažai ES piliečių kilę iš Maroko. Taigi vaikai, turintys ryšių su Maroko bendruomene, būtų apsaugoti nuo grobimo teisinėmis priemonėmis. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because I consider it fundamental that this Convention is applied in as many countries as possible, due to its importance. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Regatul Maroc a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980, la 9 martie 2010, iar Convenția a intrat în vigoare la 1 iunie 2010. Prin votul dat astăzi în PE, Convenția de la Haga oferă o serie de măsuri Regatului Maroc pentru a intermedia înapoierea imediată a minorilor mutați sau reținuți ilegal în această țară și prevede obligația autorităților administrative sau juridice de a acționa cu rapiditate în procesele de înapoiere a minorilor. Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Regatului Maroc la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Aceste măsuri de asigurare a siguranței copiilor sunt salutare, cetățenii putând fi acum protejați în legătură cu pericolele reprezentate de abuzurile la care sunt supuși copiii. Convenția, care a fost ratificată până în prezent de 86 de țări, inclusiv de către toate statele membre ale UE, reprezintă în dreptul internațional o măsură de cooperare. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye relative aux aspects civils de l'enlèvement international d'enfants a été créée en 1980. Tous les États membres de l'Union européenne ont signé cette convention qui offre une base juridique dans les cas d'enlèvement d'enfants par un parent. Les médias ont bien trop souvent relayé des faits d'enlèvement d'enfants par un parent qui en a obtenu la garde dans son pays lors d'une séparation de couple binational. L'autre parent victime de cette abduction se retrouve dans une situation où il ne peut pas revendiquer son droit de garde. Nous sommes confrontés là à une incohérence entre différents systèmes judiciaires nationaux et à un manque de collaboration entre États. J'ai voté en faveur de l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Morocco to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'adesione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de La Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione del Marocco, e per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la Convenzione pone al centro del problema il minore stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione dello Stato del Marocco alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità marocchina troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980. Vista l'importanza e la delicatezza del tema trattato, sono d'accordo con la creazione di un sistema permanente di cooperazione tra gli Stati contraenti in ordine alla sicurezza della custodia di minori. In particolar modo apprezzo la maggiore tutela per i minori, in quanto viene stabilito che le corti competenti e le leggi da applicare siano quelle degli Stati di residenza dei minori. A maggior ragione ho votato a favore della Convenzione perché introduce un sistema che assicura l'immediato rimpatrio del minore che è stato rapito. La mia votazione è coerente con il principio secondo cui è meglio che il più ampio numero di Stati possibile aderisca alla Convenzione per aumentarne l'efficacia. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980 sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam, passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessária uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio neste sentido o relatório Hautala e felicito o Reino de Marrocos pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione del Marocco, poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità marocchina possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Nel 1987 il Parlamento ha creato l'ufficio del Mediatore del Parlamento europeo per i casi di sottrazione internazionale di minori. Il suo ruolo consiste nel sorvegliare la situazione in evoluzione di rapimenti di bambini e garantire che i diritti dei bambini siano rispettati, mentre i genitori trovano un compromesso per i loro figli. Oggi la votazione della relazione sulla proposta di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rafforza la strada verso l'obiettivo di far aderire tutti i paesi del mondo. Voto favorevolmente all'adesione alla Convenzione da parte del Regno del Marocco. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Marruecos a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution which encourages EU Member States to accept the accession of Morocco to the Hague Convention on Child Abduction. This would allow the Convention to enter into force between Morocco and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. All EU Member States have ratified the Convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion du Royaume du Maroc à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible et, ce, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a, sur son sol, de nombreux citoyens d'origine marocaine. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion du Maroc, partenaire majeur de l'Union européenne dans la zone méditerranéenne. L'extension du champ d'application territoriale de la convention au Maroc est une mesure efficace afin de renforcer nos instruments internationaux face à l'enlèvement international d'enfants. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità marocchina troveranno maggiore protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Maroc ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Мароко към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка за трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Мароко към Хагската конвенция от 1980 г. и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κατακρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη, να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση μεριμνά για την συνεργασία μεταξύ κρατών ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — Mi posición, como no puede ser de otra forma, es favorable a que entre en vigor esta Decisión y a que, por lo tanto, se extienda el ámbito de aplicación de este Convenio. Espero que el proceso se cierre lo antes posible en el seno del Consejo, que no se dilate en el tiempo y que finalmente se adhieran los países solicitantes. Una ralentización de este proceso va en contra de los derechos de los niños, los deja desasistidos. Por eso debemos actuar con rapidez Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of Morocco, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aia. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980 estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão de Marrocos à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade marroquina e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car en devenant partie de la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. Marrocos depositou o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che il Marocco aderisca alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Maroka k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené s marockou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για την συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Morocco to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Moroccan origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Marruecos ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità marocchina possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro Stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo così ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. La misura è particolarmente importante perché regola la relazione con un paese con il quale molti Stati europei hanno legami e rapporti di grande vicinanza. Auspichiamo che da tali normative nascano nuovi e più forti diritti per i minori presenti nel territorio europeo. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Do konwencji haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Maroka. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of Morocco to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure Morocco is in a position to fully implement the Convention. Michela Giuffrida (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia sulla sottrazione internazionale di minori perché il Marocco è un partner importante per l'Europa e le comunità marocchine in Europa sono molto numerose. È per questo che è fondamentale rendere efficace anche la cooperazione per la tutela dei diritti dei tanti minori figli di cittadini europei e marocchini. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of Morocco to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije o prijedlogu Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Maroka Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., zbog toga što se ovim putem Maroku omogućuje da se na međunarodnoj razini, u okviru zajedničkih pravnih instrumenata, suprotstavi fenomenu otmice djece koji je prisutan u toj zemlji. Podržavam potporu koja se pruža afričkim zemljama u osnaživanju i unaprjeđenju zaštite ljudskih prava, te smatram da bi se slučajevi otmice djece trebali regulirati mjerodavnim pravom zemlje u kojoj djeca imaju prebivalište. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Maroc ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This file suggested that Parliament approve the proposal for a Council decision to allow Morocco to access the UN Convention that regulates civil aspects of child abduction, mostly concerning cooperation of authorities for the return of wrongfully removed children and issues of conflict of laws. As the prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on matrimonial matters and parental responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the player at international level to improve the application of the 1980 Convention and to encourage third States to accede it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such Contracting States as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether to accept the accession of a country. When it does so, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU; because as the Convention dates from 1980, it does not recognise international organisations such as the EU as an accessing Party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening of the application of the UN Convention on Child Abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Morocco to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“ because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of Morocco to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as many EU citizens are of Moroccan origin. Children with links to the Moroccan community will thus be safeguarded against abduction and protection will be afforded to the children in question. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertrags über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, Marokko ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in Parliament and as Conservative spokesman for legal affairs, I voted in favour of this report as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the Convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect rule of law or basic legal procedures in family law cases, or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it has yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between Morocco and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie. Di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione del Marocco alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori marocchini godano di protezione a livello di UE. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Signor Presidente, onorevoli colleghi, voto positivamente la relazione della collega Hautala. Tenuto conto delle relazioni tra l'UE e il Marocco, nell'ambito della politica di vicinato, e considerata l'alta percentuale di cittadini marocchini nel territorio dell'Unione, ritengo importante l'adesione alla Convenzione dell'Aia da parte del Marocco in un settore cosi decisivo. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale de États. Je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Maroc ne doit relève nullement du champ européen. C'est la raison pour laquelle je me suis abstenue. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Marruecos a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Por las mismas razones que he señalado acerca de la propuesta de Decisión del Consejo sobre la declaración de aceptación por parte de los Estados miembros, en interés de la Unión Europea, de la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, considero que Marruecos debe proceder igualmente a adherirse a dicho Convenio. De esta forma, habiendo muchos habitantes de la UE de origen marroquí, voto a favor de la propuesta, ya que con ella se alcanzará una mejor protección de los menores de edad. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području, što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Maroka Konvenciji, jer je to u interesu Europske unije, pridonijeti će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Vítam pristúpenie Maroka k Haagskému dohovoru. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené s marockou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης του Μαρόκου στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και ως εκ τούτου αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — The accession of Morocco to the Convention is to be welcomed. I fully support this, especially as many EU citizens are of Moroccan origin. Children with links to the Moroccan community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della proposta di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri all'adesione del Marocco alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. La convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Prevenire la sottrazione di minori rappresenta uno degli obiettivi principali della politica dell'UE nel settore dei diritti del minore. Non è un caso che l'Unione europea sia da sempre in prima linea, a livello internazionale, a sostegno di una migliore applicazione della Convenzione dell'Aia relativa aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. La Convenzione dell'Aia costituisce uno strumento centrale. Essa introduce, infatti, un sistema che consente agli Stati contraenti di cooperare, con l'obiettivo di individuare soluzioni in materia di sottrazione internazionale di minori. Alla luce delle relazioni esistenti tra l'UE e il Marocco, nell'ambito della politica di vicinato, e tenuto conto del fatto che un'alta percentuale di cittadini dell'Unione è di origine marocchina, accolgo con favore l'adesione alla Convenzione da parte di tale Stato. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Positiv zum Beitritt Marokkos stimmte ich, da durch das Haager Übereinkommen ein System der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten eingeführt wird, um die Fälle internationaler Kindesentführungen zu lösen. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion du Maroc à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union européenne, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Je vote pour, et salue l'action du Maroc dans ce domaine. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão de Marrocos à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim, as crianças de origem marroquina residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving Morocco. Louis Michel (ALDE),
par écrit
. – Je me félicite de l'adoption du rapport relatif à la demande d'adhésion du Maroc à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ce texte revêt une importance toute particulière pour la Belgique qui accueille sur son sol une large communauté d'origine marocaine. L'adhésion à cette convention est essentielle dans un monde globalisé où les mariages mixtes sont croissants. Cette convention détermine clairement la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle permet également le retour immédiat de l'enfant qui aurait été enlevé. L'enlèvement d'enfant en cas de divorce ou de séparation est un drame pour l'enfant et pour le parent privé de son droit de visite ou de garde pendant de longues années. C'est la négation du droit de l'enfant de pouvoir jouir de la présence de ses deux parents. Il appartiendra désormais à chaque État membre d'accepter, chacun pour son territoire, l'adhésion du Maroc à ladite convention. Miroslav Mikolášik (PPE),
písomne — Haagsky dohovor z 25. októbra 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, ktorý ratifikovali všetky členské štáty EÚ, považujem za obzvlášť významný nástroj umožňujúci zmluvným štátom účinnejšie spolupracovať pri riešení prípadov medzinárodných únosov detí. Vítam preto pristúpenie Maroka k tomuto dôležitému dohovoru obzvlášť preto, že na území EÚ žije významný počet občanov marockého pôvodu. Verím, že spoločným úsilím tak prispejeme k dôraznejšej ochrane práv detí a k ich právnej istote v medzinárodnom kontexte. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Voto a favor da adesão de Marrocos à Convenção de Haia de 1980, uma vez que a boa vontade do Reino de Marrocos mostra a importância desta temática no contexto multilateral. Acredito que só uma resposta global e comum poderá facilitar a resolução de litígios e, simultaneamente, ter em conta o bem-estar da criança. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Maroc ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimenti ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri di accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione dell'Albania alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori aventi legami con la comunità marocchina possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce texte car l'adhésion du Maroc à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine marocaine. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Regatului Maroc la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Ich habe für den Beitritt Marokkos zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung gestimmt, da ich das Abkommen als eine wichtige Maßnahme gegen grenzüberschreitende Kindesentführung betrachte und seine möglichst umfassende Ratifizierung ausdrücklich befürworte. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Cari colleghi e care colleghe, la convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi, sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale e i molti cittadini dell'Unione europea sono originari del Marocco e i minori aventi legami con la comunità marocchina troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Teško je decidirano reći koliko je čest slučaj razvoda i prestanka zajednice života među partnerima različitog državljanstva, no ipak nije rijetkost naići na tužne statistike o međunarodnim otmicama djece od strane takvih roditelja. Međunarodne otmice djece su ozbiljan problem, s obzirom da svake godine prijavljen broj međunarodno otete djece u svijetu iznosi 300 000. Ciljevi Haške Konvencije o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine su osigurati što hitniji povratak djece nezakonito odvedene ili zadržane u nekoj državi ugovornici te osigurati da se prava na brigu i viđenje s djetetom po zakonu jedne države ugovornice stvarno poštuju u drugoj državi ugovornici. Pristupanjem Maroka Haškoj konvenciji iz 1980. godine omogućava se zaštita djece u slučaju nepovoljnih razvoja u osobnim odnosima njihovih roditelja. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour le Maroc ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Maroka Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine. Iako je Maroko ratificirao spomenutu Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti, još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 tisuće djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica EU-a, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što i izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha Konvencije je da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove Konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je i to problem što se pristup Maroka Haškoj konvenciji tako sporo odvija. Maroko je predao pristupnicu Konvenciji 9. ožujka 2010., te je ona stupila na snagu 1. lipnja 2011. U svrhu rješavanja slučajeva otete djece Maroka i Europske unije, podržavam ovo izvješće za prihvaćanje pristupanja Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Considerati l'altissimo numero di cittadini dell'Unione europea originari del Marocco e l'alto numero di unioni fra cittadini europei e cittadini marocchini, accolgo con estremo favore l'adesione del Marocco alla Convenzione dell'Aia sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. Anche in questo caso, l'entrata in vigore effettiva della Convenzione aiuterà a dirimere le delicate situazioni dove bisogna decidere a livello internazionale dell'affidamento di un minore, proteggendo al meglio i diritti di quest'ultimo. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec le Maroc. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade marroquina, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão de Marrocos. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — J'ai soutenu notre prise de position sur l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye sur l'enlèvement international d'enfants. Je me réjouis également de l'adhésion à cette convention de sept autres pays à savoir le Gabon, Andorre, les Seychelles, la Fédération de Russie, l'Albanie, Singapour ainsi que l'Arménie. Ce texte de référence est un instrument juridique primordial en cas d'enlèvement international d'enfants lors, par exemple, d'une séparation entre parents originaires de différents pays. Ces affaires impliquent toujours des drames qui placent des enfants et des parents dans des situations complexes chargées d'éléments émotionnels forts. Le texte fournit aux États contractants un cadre juridique clair et un système de coopération assorti d'une procédure permettant le retour de l'enfant enlevé dans le pays de sa résidence. Alors que l'ensemble des États membres de l'Union européenne ont ratifié cette convention, l'adhésion des pays tiers est décisive afin de toujours garantir une meilleure protection aux enfants victimes d'enlèvement transfrontalier. En ce qui concerne mon pays, je pense en particulier à mes nombreux concitoyens d'origine marocaine. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão de Marrocos à Convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Marruecos al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad marroquí estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants est un instrument de la plus haute importance. Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Mais le problème majeur demeure souvent les différences entre les systèmes légaux des États membres. En pareil cas, il arrive souvent que les juridictions des deux États intéressés se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. La convention dont il est question a aussi pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Je me félicite que le Maroc y adhère aujourd'hui. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Estamos mais uma vez perante uma proposta que visa resolver os conflitos de competência territorial em matéria de rapto internacional de crianças, no caso em concreto a adesão de Marrocos à Convenção de Haia de 1980. Sendo que os pressupostos são equivalentes àqueles já mencionados para outros Estados Contratantes e sendo Marrocos um país parceiro da UE no âmbito da Politica Europeia de Vizinhança, com muitos cidadãos a residir e a trabalhar em países europeus, votei favoravelmente este relatório. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union européenne ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Considero il fatto che il Marocco abbia deciso di aderire alla Convenzione dell'Aia del 1980 un gesto molto importante per la protezione di tutti i minori. Per tale motivo ho votato a favore della relazione della collega Hautala. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore perché trattasi di tutelare i diritti dei minori. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Marruecos. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion du Maroc à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et marocaines pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Marruecos a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of Morocco to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of Morocco to the Convention is to be welcomed. Many EU citizens are of Moroccan origin. Children with links to the Moroccan community will thus be safeguarded against abduction. Branislav Škripek (ECR),
písomne — Je veľmi dôležité, aby sa ustanovenia tohto dohovoru brániacemu a predchádzajúcemu medzinárodným únosom detí uplatňovali aj v ďalších krajinách, ktoré nim doteraz viazané neboli, prípadne iba k dohovoru pristúpili. Preto som hlasoval za. Je potrebné zdôrazniť, že aj v týchto veľmi zložitých rodinno-právnych situáciách, často s výrazným geopolitickým kontextom, keď majú národné súdy tendenciu rozhodovať neobjektívne, je vždy a za každú cenu nutné brať ohľad na práva, blahobyt a dôstojnosť detí. Dieťa nie je možné akokoľvek zneužívať a spôsobovať mu emocionálne, psychické alebo fyzické utrpenie. A to ani v situácii, keď sa dospelý snaží nárokovať si tzv. „právo na dieťa“. Dieťa nie je žiaden obchodný artikel, s ktorým je možné nakladať ako s predmetom, alebo nástroj na vydieranie druhého, ako sa bohužiaľ v týchto prípadoch často stáva. Najlepší záujem dieťaťa musí byť vždy a všade na prvom mieste. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Budući da Konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece potpisane u Hagu 25. listopada 1980. godine želi zaštiti djecu na način da se osigura što hitniji povratak djece nezakonito odvedene ili zadržane u nekoj državi ugovornici, i da želi osigurati da se prava na brigu i viđenje s djetetom po zakonu jedne države ugovornice stvarno poštuju u drugoj državi ugovornici, pozdravljam ovu odluku o pristupanju Maroka Haškoj konvenciji. Smatram da je važna zadaća Konvencije da uvodi sustav suradnje između država ugovornica čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Pristupanje Maroka Konvenciji treba se pozdraviti jer će se mnoga djeca koja su povezana na marokanske zajednice osigurati od opasnosti otmica, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support Morocco's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. International cooperation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to Morocco is to be welcomed. There remains a slight concern that Morocco will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – Marokkó csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur du texte. L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion du Maroc à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention entre l'Union européenne et ce pays. L'adhésion du Maroc à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu, surtout, du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine marocaine. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. However, we need to monitor and to follow up on how it is implemented. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I voted in favour as this is an important step, particularly as it is in the interest of my constituency that Morocco accesses the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction and takes steps forward towards international standards in all fields. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion du Maroc à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Viktor Uspaskich (ALDE),
raštu. —1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų yra labai svarbus dokumentas. Ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti. Europos Sąjungoje gyvena didelis skaičius Maroko piliečių arba Maroko kilmės gyventojų, todėl šios konvencijos ratifikavimas tampa labai svarbus. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Marruecos al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Marruecos a dicho Convenio. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — In deze vergaderperiode stonden er verscheidene landen op de agenda die vroegen om toetreding tot het Verdrag van Den Haag van 1980 betreffende de burgerrechtelijke aspecten van de internationale ontvoering van kinderen. Het verheugt mij dat zoveel landen waaronder Rusland, Gabon, Andorra en de Seychellen, de noodzaak inzien van toetreding. Er is steeds meer sprake van gemengde huwelijken of samenlevingsvormen met kinderen uit ouders van verschillende nationaliteiten. Het verbeteren van dit juridisch kader komt de kinderen alleen maar ten goede. Ook Marokko verzoekt om toetreding tot dit verdrag. Dit is van groot belang voor ons land gezien de grootte van de Marokkaanse gemeenschap in België. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia; Andorra; Arménia; Gabão; Marrocos; Singapura; Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia, daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Ich habe dem Beitritt Marokkos zugestimmt, da durch das Haager Übereinkommen ein System der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten eingeführt wird, um die Fälle internationaler Kindesentführungen zu lösen. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt Marokkos zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal de separa e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Marrocos depositou o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.13.   Přistoupení Arménie k Úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 (A8-0009/2015 – Heidi Hautala) Dichiarazioni di voto scritte William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — UKIP voted against the report as the EU now has exclusive external competence in this field as confirmed by the Court of Justice in Opinion 1/13. The Member States therefore no longer act on their own account. We believe that the UK should be able to act in its own right. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Armenia a dicho Convenio. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Das Haager Übereinkommen vom 25. Oktober 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung ist ein bedeutendes Rechtsinstrument zum Schutz von Kindern. Ziel dieses Abkommens ist es, durch eine gesteigerte Zusammenarbeit der Vertragsstaaten internationale Kindesentführungen zu vermeiden. Es wurde von allen Mitgliedstaaten der EU ratifiziert. Der Beitritt Armeniens zu diesem Abkommen ist zu begrüßen. Dadurch wird dieser sinnvolle Rechtsrahmen auf weitere Länder erweitert. So ist dafür gesorgt, dass das Wohl des Kindes im Vordergrund steht. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I cannot vote in favour: this is a field in which the EU should not have exclusive competence. Under normal circumstances I would abstain. The assessment of these states' abilities to fully comply with provisions is important for child safety. These countries will be trusted by us to a great extent. The Commission has not undertaken this kind of assessment. The UK Government believes there are „serious risks in returning children to a third country that does not respect rule of law or basic legal procedures in family cases“. I therefore voted against as this measure has not been properly thought through. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution car elle protège les enfants des ressortissants arméniens séjournant sur le sol de l'Union européenne d'éventuels enlèvements illicites. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – Armėnijos prisijungimas prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijoje numatoma susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo sistema, skirta tarptautinio vaikų grobimo byloms nagrinėti, ją ratifikavo visos ES valstybės narės. Dažnai tokios problemos atsiranda skirtingų tautybių porai išsiskyrus. Siekiant užsitikrinti vaiko globą dažnai naudojamasi valstybių bendradarbiavimo trūkumu. Žiniasklaidoje pilna pranešimų apie tarptautinį vaikų grobimą išsituokus. Konvencijos tikslas – tarptautiniu lygiu spręsti šias problemas nustačius, kad kompetentingi teismai ir taikomi įstatymai yra tos valstybės, kurioje gyvena vaikas. Konvencijoje taip pat numatoma sistema, pagal kurią užtikrinama, kad pagrobtas vaikas būtų nedelsiant grąžintas. Armėnijos prisijungimas prie konvencijos yra teigiamas dalykas siekiant užtikrinti, kad minėtiesiems vaikams būtų suteikta apsauga. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — La convention de La Haye de 1980 relative à l'enlèvement international d'enfants, a pour but de gérer les conflits de juridictions et les conflits de lois qui naissent généralement des séparations de couples. Il s'agit évidemment de situations très délicates et l'on ne saurait trop encourager la collaboration des États dans ce domaine. Cela étant dit, j'ai voté contre ce texte qui présente un problème majeur: l'Union européenne n'étant pas un État, sa capacité juridique à devenir partie à la convention de la Haye est donc hautement contestable. Cette prérogative est réservée aux États par le droit international public, et je refuse de voter un texte qui la remet implicitement en question. D'ailleurs, le rapport explique dans l'exposé des motifs que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Ainsi, l'approbation de l'adhésion de l'Arménie à la Convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils ayant trait à l'enlèvement d'enfants ne saurait relever de la compétence de l'Union Européenne. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 est un instrument très important qui permet aux parties contractantes de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Elle met en place un système permettant d'accélérer le retour de l'enfant qui a été enlevé dans le pays où il réside habituellement. Via la décision du Conseil, les États membres acceptent, chacun pour son territoire, l'adhésion de l'Arménie à la convention et dès lors l'entrée en vigueur effective de la convention dans les dossiers impliquant l'Union européenne et ce pays. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta propuesta porque va a solventar los problemas que se sufren con frecuencia cuando parejas de distintos Estados se separan y se disputan la custodia de sus hijos, llegando incluso a la sustracción de estos. Este Convenio resolverá las situaciones a nivel internacional y, lo que es más importante, los menores estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Agradezco a Armenia la adhesión al Convenio de La Haya. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. Généralement, cette situation se présente lorsqu'un couple divorce ou se sépare. L'exposé des motifs du rapport nous indique ainsi que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. C'est pourquoi, comme mes collègues frontistes de la commission des affaires juridiques du parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Arménie ne doit pas relever du champ européen et j'ai donc voté contre. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale dei minori prevede la collaborazione fra gli Stati firmatari affinché il bambino o il ragazzo sotto i 16 anni che sia stato „sottratto“ arbitrariamente da un genitore faccia ritorno al luogo di residenza familiare in attesa di una pronuncia giudiziaria, salvo che il ritorno prefiguri un grave pericolo per la sua sicurezza. Ritengo di fondamentale importanza per la tutela dei nostri figli che questa Convenzione sia ratificata e rispettata da sempre più Stati. Ho inteso quindi sostenere col mio voto l'adesione del Marocco fra i nuovi firmatari. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los aspectos civiles de la sustracción internacional de menores, y por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Armenia al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad armenia estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria Armėnijos prisijungimui prie Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų. Armėnijos prisijungimas prie Konvencijos yra gera naujiena. Pranešėja visiškai remia šį prisijungimą, ypač todėl, kad nemažai ES piliečių kilę iš Armėnijos. Taigi vaikai, turintys ryšių su Armėnijos bendruomene, būtų apsaugoti nuo grobimo teisinėmis priemonėmis. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Ovaj dokument se odnosi na suradnju država u slučaju otmice djeteta međunarodnog karaktera. Naime, ukoliko roditelji dolaze iz različitih država, nerijetko se događa da u slučaju prekida veze ili razvoda nastoje iskoristiti zakonske rupe i izostanak jasno definirane suradnje među državama kako bi nezakonito prisvojili dijete. Haška konvencija zato teži uspostavljanju jasnih međunarodnih praksi u takvim slučajevima. U prvi plan se stavlja boljitak djeteta i zato podržavam izvješće. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because it is fundamental for Armenia to join this Convention, in order to protect children in the country. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Prevenirea răpirii copiilor este o parte esențială a politicii UE de promovare a drepturilor copilului, Uniunea Europeană fiind activă la nivel internațional în ceea ce privește îmbunătățirea și punerea în aplicare a Convenției din 1980. Totodată, UE a dus continuu o politică de încurajare a statelor terțe de a adera la această Convenție. Am votat în favoarea Raportului referitor la propunerea de decizie a Consiliului privind declarația de acceptare de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a aderării Armeniei la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Armenia a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980, la 1 martie 2007, iar Convenția a intrat în vigoare la 1 iunie 2007. Astăzi, practic, statele membre ale UE și-au îndeplinit obligația de a restabili un status-quo al sistemului de cooperare. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. La Convenzione dell'Aia è positiva e la tutela dei minori deve essere estesa il più possibile ad altri Stati che ne vorranno fare parte. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye relative aux aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale a été instituée en 1980. Les États membres de l'Union l'ont tous ratifiée. Les médias ont trop souvent relayé des faits d'enlèvement d'enfant par un parent qui en a obtenu la garde dans son pays lors d'une séparation d'un couple binational. L'autre parent victime de cette abduction se retrouve dans une situation où il est dans l'incapacité juridique de revendiquer son droit de garde. Nous sommes confrontés à une incohérence légale et à un manque de collaboration entre États. J'ai voté en faveur de l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the accession of Albania to the Hague Convention, as this proposal will assist authorities in returning wrongfully removed children, and will help to address issues of conflict of laws (competence of courts). In real terms, it will provide a pragmatic solution where a child has been abducted and taken to another country without the consent of one of the parents. Furthermore, the overarching principle of the proposal is that the welfare of the child – something that should always be paramount – should be the first and foremost consideration in child care proceedings. That is why it was necessary to support this proposal. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Alcuni Stati sfruttano la mancanza di cooperazione tra autorità nazionali per ottenere l'affidamento di minori qualora vi sia un procedimento pendente tra due coniugi provenienti da nazioni diverse. L'adesione alla Convenzione dell'Aia fissa la giurisdizione competente nello Stato in cui il minore ha residenza, limitando l'insorgere di controversie sulla competenza e determinando così una maggiore celerità del procedimento. Per questo motivo votiamo a favore. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai refusé de signer en faveur de ce rapport pour une raison simple: une convention internationale est une norme juridique qui doit être signée par des États souverains. L'Union européenne ne dispose pas de ce statut juridique et sa légitimité est, dès lors, contestable, en ce qui concerne sa capacité juridique à devenir partie à la convention de La Haye. Il est cependant évident que les enlèvements d'enfants sont un enjeu très grave et il s'agit, de ce fait, que les États continuent de collaborer activement pour prévenir ces drames et prendre en charge les aspects civils qu'ils revêtent. Caterina Chinnici (S&D),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia è uno strumento fondamentale per garantire il rientro di minori illecitamente trasferiti o trattenuti all'estero da un genitore e per assicurare il rispetto dei diritti di affidamento e visita in tutti gli Stati. Il mio paese, l'Italia, era stato l'unico a sostenere, già prima che intervenisse la Corte, la competenza esclusiva dell'Unione in materia, occorrendo un pieno coordinamento normativo e operativo tra Stati, in luogo di approcci rivolti a tutelare il genitore, proprio cittadino, anche a scapito dell'interesse del minore e dei diritti di cittadini di altri paesi. Ritengo che per la corretta applicazione della Convenzione gli Stati dovranno rispettare alcuni requisiti: efficienti autorità centrali in grado di porsi davvero come riferimento per la collaborazione amministrativa; norme che impediscano pratiche discriminatorie; garanzie di accesso alla giustizia e, in generale, un pieno allineamento ai principi dello Stato di diritto. Ciò premesso, valuto positivamente l'adesione dell'Armenia, e per questo, ho votato a favore. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza che è stato ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. Essa permette con efficacia agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Il problema si manifesta nelle coppie che si separano, dove i coniugi sono di nazionalità differenti, perché sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra Stati. Nei vari Stati vi sono sistemi giuridici che cercano tendenzialmente di praticare favoritismi in base alla nazionalità, lasciando il diritto di affidamento di dubbia interpretazione. Per dirimere tali situazioni a livello internazionale la convenzione pone al centro del problema il minore stabilendo che il tribunale di competenza è quello dove il minore risiede. Tutto ciò considerato, l'adesione dello Stato dell'Armenia alla Convenzione è da accogliere con favore visto anche il parere favorevole della relatrice che appoggia pienamente il provvedimento. I minori aventi legami con la comunità armena troveranno così protezione contro le sottrazioni a livello di UE. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980. Sono d'accordo con la creazione di un sistema permanente di cooperazione tra gli Stati contraenti in ordine alla sicurezza della custodia di minori. In particolar modo apprezzo la maggiore tutela per i minori, in quanto viene stabilito che le corti competenti e le leggi da applicare siano quelle degli Stati di residenza dei minori. Poiché l'Armenia è uno Stato membro di Euronest (della cui delegazione parlamentare faccio parte), sono a maggior ragione contento di vedere un ulteriore avvicinamento delle legislazioni. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The Hague Convention of 25 October 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is a vitally important instrument. It has been ratified by all the EU Member States. The Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In many instances, these problems arise when a couple has separated. If the mother and father are from different states, there is a temptation to exploit the lack of cooperation between those states in order to secure custody of the child. The biggest problem in such cases is the differences between the legal systems of individual states. It may often be that the courts in both of the states concerned declare themselves competent, with each of them awarding custody of the child to the parent who is a national of their state. The purpose of the Convention is to resolve such situations at an international level. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980 sobre os aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças é um instrumento fundamental no âmbito da cooperação judiciária entre os Estados contratantes na resolução dos casos de rapto internacional de crianças. Com esta Convenção visa-se harmonizar os sistemas jurídicos diferentes dos Estados que normalmente se declaram ambos competentes para julgar a ação e declaram a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam passando-se a adotar com a Convenção o critério do Estado de residência do menor. Em virtude de atualmente esta matéria ser da competência exclusiva externa da União, é necessário uma decisão do Conselho que apele à aceitação dos Estados-Membros da adesão de países terceiros à Convenção de Haia. Apoio, neste sentido, o relatório Hautala e felicito a Arménia pela adesão à Convenção, dando assim um passo na proteção dos seus menores contra o rapto. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla decisione del Consiglio concernente la dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri dell'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 relativa agli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. In uno scenario internazionale in cui aumenta sempre più la mobilità delle famiglie oltre i confini nazionali, assume particolare importanza, in occasione di crisi di coppie, il fenomeno della sottrazione di minori. Proteggere il minore da un trasferimento o mancato rientro illecito è un problema globale oltre che un elemento fondamentale del programma dell'UE. L'articolo 24 della Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea stabilisce che i minori hanno diritto alla protezione e l'interesse di questi „deve essere considerato preminente“. Sostengo dunque l'adesione della Repubblica d'Armenia poiché solo attraverso la cooperazione internazionale è possibile dirimere le questioni pertinenti la custodia di minori e assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. I minori che hanno legami con la comunità armena possono essere così maggiormente tutelati da eventuali pericoli di sottrazione. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — We often hear of child abductions taking place in Member States, especially when parents and family members originate from different countries. When this happens within Member States, that child is already protected by legislation, but it is important to protect children also when abducted to non-EU countries. The accession of more countries to the Hague Convention is welcomed as it extends the network of protection for children. The Hague Convention introduces a system of cooperation between the contracting states aimed at settling cases of international child abduction. In cases where a couple has separated and the parents are from different States, lack of cooperation between these States can create a situation which is not in the best interests of the child involved. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Cosa s'intende per sottrazione internazionale di minori? Il termine si riferisce alla situazione in cui un bambino è illecitamente portato via dalla residenza abituale o dai confini nazionali, senza il consenso dell'altro genitore, violando il diritto di affidamento. La relazione sulla proposta di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è un passo importante che assicura diritti certi ai bambini armeni e degli oltre 90 paesi che hanno firmato la Convenzione. Per questi motivi do il mio voto favorevole alla presente relazione. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Armenia a dicho Convenio. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution since it encourages EU Member States to accept the accession of Armenia to the Hague Convention on Child Abduction. This would allow the Convention to enter into force between Armenia and the EU and thus help to ensure the prompt return of abducted children. All EU Member States have ratified the convention. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose d'apporter le soutien du Parlement européen à l'adhésion de la République d'Arménie à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Cet accord international, ratifié par tous les États membres de l'Union européenne, vise à établir un système de coopération dans le cadre des enlèvements internationaux d'enfants, intervenant le plus souvent dans les cas de séparation ou de divorce de couples binationaux. En cas de saisine des juridictions des deux États intéressés, il arrive que celles-ci se déclarent compétentes et que chacune d'elles confie la garde de l'enfant à celui des parents qui a la nationalité de l'État dont elle relève. Cette convention précise donc la compétence des juridictions nationales et garantit un système permettant le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Il est nécessaire que ce régime international soit le plus large possible et, ce, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine arménienne. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pour cette raison, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Ratifiée par tous les États membres de l'Union européenne, la convention de La Haye du 25 octobre 1980 vise à protéger les enfants contre des situations d'enlèvement international en prévoyant une procédure permettant leur retour rapide. À travers le vote de ce texte, il s'agit d'inviter le Conseil de l'Union européenne à demander aux États membres d'accepter l'adhésion de l'Arménie. L'extension du champ d'application territoriale de la convention à ce pays est un signe positif allant dans le sens d'une plus grande protection des enfants victimes d'enlèvements ce dont je me félicite. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori perché in questo modo i minori aventi legami con la comunità armena troveranno maggiore protezione contro questo fenomeno. Tale Convenzione permette la cooperazione tra gli Stati contraenti al fine di trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Questo problema si presenta infatti quando coniugi provenienti da Stati diversi, a seguito della loro separazione, sfruttano la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli. L'obiettivo di questa Convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Arménie ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, Гласувах в полза на доклада на колегата Хаутала относно присъединяването на Армения към Хагската конвенция за гражданските аспекти на международното отвличане на деца от 1980 година, защото смятам, че статистиката относно увеличения брой на отвличанията сама по себе си говори за спешната нужда от сътрудничество. Според наличните към момента данни, през 2008 година броят на молбите за връщане на деца, подадени само в рамките на ЕС на база на Хагската конвенция от 1980 година, e 990. Това означава с 35% повече от тези през 2003 година. За съжаление висок е и ръстът на престъпленията срещу деца. Няма как да не отбележа, че именно отвличането е първата стъпка за трафика на хора и експлоатацията за престъпни цели. Приветствам присъединяването на Армения към Хагската конвенция от 1980 г. и призовавам всички страни – членки по този международен инструмент да вземат мерки за осигуряване на неговото практическо приложение. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η Σύμβαση της Χάγης έχει σκοπό να διασφαλίσει την άμεση επιστροφή των παιδιών που μετακινήθηκαν ή κατακρατήθηκαν παράνομα σε ένα από τα συμβαλλόμενα κράτη, να διασφαλίσει ότι τα δικαιώματα επιμέλειας και επικοινωνίας που υφίστανται κατά το δίκαιο ενός από τα συμβαλλόμενα κράτη θα είναι σεβαστά και στα άλλα συμβαλλόμενα κράτη. Η συγκεκριμένη Σύμβαση δημιουργεί τις υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ 92 κρατών για να αντιμετωπιστούν φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Υπερψηφίζουμε την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που γίνονται θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει τη συνεργασία μεταξύ κρατών για να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — Esta Decisión permite la adhesión de un nuevo país —en este caso, Armenia— al Convenio. Es necesario que los países de la UE acepten la adhesión de los solicitantes. El Tribunal de Justicia confirmó en su dictamen 1/13 que la UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión del país solicitante en cuestión al Convenio y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y ese país. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — The 1980 Hague Convention provides the private international law framework for recovery of abducted children. Its aim is to ensure that judicial and administrative cooperation is effectively applied to safeguard the prompt return of the child and the mutual enforcement of judgments regarding custody and access rights. The vote refers to the acceptance of Armenia, which has joined the Convention in recent years. This agreement will benefit children and families in Wales so I voted in favour. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Accolgo favorevolmente questa proposta del Consiglio di accettare l'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 1980. Il tema della difesa dei diritti dei minori è di centrale importanza e pare quindi molto positiva l'inclusione di un numero sempre maggiore di Stati, soprattutto considerando che sul suolo europeo sono moltissime le persone provenienti dai paesi che ora chiedono l'adesione, il che faciliterà la risoluzione di casi di sottrazione tra uno stato membro e questi paesi terzi. Tuttavia, nonostante sia positivo che tutti gli stati dell'Unione europea abbiano aderito alla Convenzione, non posso sottrarmi dal notare che il concetto di „bene del bambino“ sia spesso interpretato in modo strumentale. Mi riferisco per esempio al caso della Germania, il cui ufficio per i minori, lo Jugendamt, di fatto scambia il bene del bambino con il bene del bambino tedesco, privando il genitore non tedesco e il figlio stesso di numerosi diritti fondamentali ivi compresi alcuni tra quelli fondanti la Convenzione dell'Aia. Il problema, purtroppo, non si circoscrive alla sola Germania e l'Europa assiste impotente a questi soprusi non avendo il potere di intervenire nel diritto di famiglia dei singoli stati membri. Per questo motivo ritengo urgente un'armonizzazione della legislazione in materia. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa. Sendo os pais originários de Estados diferentes, existe a tentação de explorar a falta de cooperação entre esses mesmos Estados para obter a custódia dos menores. Nestes casos, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos países em questão se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção visa solucionar este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. Votei favoravelmente a aceitação da adesão da Arménia à Convenção de Haia em nome do superior interesse dos menores que possuem vínculos com a comunidade arménia e que estarão, deste modo, protegidos contra o rapto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia estabelece um sistema de cooperação entre as Estados contratantes que visa encontrar uma solução para casos de rapto internacional de crianças. Este tipo de situações ocorre com muita frequência quando um casal se separa, sendo que a Convenção soluciona este tipo de situações à escala internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Je vote contre ce texte car en devenant partie de la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants, l'Union européenne s'accorde aussi un espace d'interprétation de ce texte. Ne soyons pas dupe car sous les bonnes intentions de défense de l'intérêt des enfants rien n'est fait – par exemple – contre l'expansion de la pratique barbare de la gestation pour autrui au sein de l'Union. Par ailleurs, il revient aux États membres de déterminer souverainement qui peut adhérer ou non à la convention, je conteste, une fois de plus, ce transfert de compétence. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A situação de rapto de crianças ocorre com alguma frequência quando um casal, com membros originários de Estados diferentes, se separa. Não acompanhando algumas das considerações feitas durante este debate, relativa aos sistemas jurídicos de cada Estado, é um facto que é comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do Estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional. São seus objetivos assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. São objetivos justos e pertinentes. A Arménia depositou o instrumento de adesão à Convenção. A UE tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da UE. No entanto, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação de organizações internacionais, como a UE. Por essa razão, o Conselho teve que tomar uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seicheles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Votámos favoravelmente. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Mi rallegro che l'Armenia aderisca alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori ed è per questo motivo che ho votato a favore della relazione. La convenzione offre strumenti efficaci per dirimere le controversie nate da sottrazioni internazionali di minori a seguito di una separazione o di un divorzio, stabilendo che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Téma medzinárodných únosov detí sa vo veľkej miere týka manželov alebo párov, v ktorých jedinci pochádzajúci z rôznych štátov sveta sa po rozvode či rozchode rozhodnú zneužiť situáciu a neoprávnene si prisvojiť dieťa. Takéto situácie pomáha riešiť Haagsky dohovor o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí. Deti sa často stávajú prostriedkom vybavovania si účtov medzi manželmi alebo bývalými partnermi s rozdielnym občianstvom. Súdy jednotlivých štátov, často mimo Európskej únie, následne neraz vďaka istým národnostným tendenciám udelia opatrovnícke právo rodičovi, ktorý je občanom štátu, ku ktorému tento súd prislúcha. Dohovor rieši takéto situácie spôsobom, aby o pridelení dieťaťa rozhodoval súd v štáte, kde má ono trvalý pobyt, a to bez ohľadu na to, kam bolo jedným z rodičov zavlečené. EÚ má teraz výhradnú vonkajšiu právomoc v tejto oblasti, ako to potvrdil Súdny dvor. To znamená, že členské štáty už nekonajú podľa vlastného uváženia. Je preto potrebné prijať rozhodnutie Rady, ktorým sa od členských štátov vyžaduje, aby každý z nich na vlastnom území prijal pristúpenie Arménska k dohovoru, a tým i účinný vstup dohovoru medzi Európskou úniou a týmto štátom do platnosti. Prijatie predmetného dohovoru zabezpečí deťom, ktoré sú akýmkoľvek spôsobom spojené s arménskou komunitou, zvýšenú ochranu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Accolgo con favore l'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την ένταξη και άλλων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης, καθώς προστατεύει τα παιδιά που πέφτουν θύματα των διαφωνιών μεταξύ των γονέων τους. Η Σύμβαση φροντίζει για τη συνεργασία μεταξύ κρατών, ώστε να επιστρέφουν τα παιδιά στην κανονική τους κατοικία σε περίπτωση απαγωγής. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I strongly support the adoption of stronger cooperative measures to prevent cases of international child abduction. Greater coordination between states is necessary to avoid the temptation, by one of the parents, to secure custody of a child following a separation or a divorce. The Hague Convention of 25 October 1980 makes it possible to resolve, at an international level, those cases in which the courts of both of the states concerned declare themselves competent and award custody of the child to the parent who is a national of their state. Moreover the Convention introduces a system which ensures the immediate return of abducted children. I welcome the accession of Armenia to The Hague Convention. Considering the number of EU citizens of Armenian origin, this accession is vital to ensure EU-wide protection of the children in question. Kinga Gál (PPE),
írásban. – A nemzetközi jognak, így az uniós jogalkotásnak is alapja, hogy a társadalom legsebezhetőbb tagjai, a gyermekek, minden körülmény között a leghatékonyabb védelmet élvezhessék. Ennek egyik eszköze a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló 1980. október 25-i Hágai Egyezmény, amelyet az EU összes tagállama ratifikált. Az Egyezmény egy olyan nemzetközi együttműködési rendszert hoz létre a szerződött államok között, amely által megoldhatóak a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyek. Az esetek többségében a probléma forrása a különböző állampolgárságú szülők válása, akik a nemzetközi együttműködés hiányát kihasználva próbálják megszerezni a gyermekek felügyeletét. A legnagyobb problémát ezekben az esetekben a különböző államok különböző jogi keretei jelentik. Az Egyezmény célja, hogy az ilyen esetekre jogorvoslatot, megoldást nyújtson. Éppen ezért lényeges, hogy minél több állam csatlakozhasson ehhez az Egyezményhez. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Para las instituciones de la Unión Europea, el Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un instrumento de importancia crucial que ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, problemática a la que por desgracia tenemos que hacer frente muy a menudo y que conlleva un gran sufrimiento para las partes implicadas. El objetivo del Convenio es resolver esta problemática a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. Del mismo modo, el Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Por lo tanto, una vez analizada la Decisión, así como la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la UE, he decidido votar a favor con la voluntad de propiciar la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Armenia ha ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre dicho país y la Unión Europea es necesaria su „aceptación“ por parte de todos los Estados miembros de la UE. En la medida en que es una competencia exclusiva de la UE, el informe hace referencia a la Decisión del Consejo preguntando a los Estados miembros acerca de su aceptación, y por eso lo he apoyado. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio pieno appoggio all'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980, affinché anche i minori aventi legami con la comunità armena possano godere delle misure di protezione dell'UE in caso di separazione o disputa tra i propri genitori. La Convenzione è infatti uno strumento di garanzia per i più piccoli di straordinaria efficacia, in quanto interviene a riportare al centro dei conflitti di coppie in crisi di diversa nazionalità i diritti dei minori applicabili nel loro Stato di residenza, superando la tentazione di gestione preferenziale tra i singoli paesi di origine dei genitori e il drammatico rischio di sottrazione internazionale di minori. L'Europa, garante dei diritti umani, allarghi le maglie delle misure di tutela ai minori di tutti i paesi che ne fanno richiesta, impedendo così ingiusti favoritismi giuridici nazionali e scellerate gestioni genitoriali di fragilità minorili. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Do konwencji haskiej w sprawie cywilnych aspektów uprowadzania dzieci należą 93 państwa w tym wszystkie państwa unijne. Z zadowoleniem przyjęłam zatem dołączenie do niej Armenii. Głosowanie spotkało się z ponad 90% poparciem, co świadczy o wadze sytuacji bez względu na poglądy polityczne. Konwencja jest podstawowym instrumentem pozwalającym na zapewnienie poszanowania praw dziecka, które zostało porwane przez jednego z rodziców. Uprowadzanie dziecka to przestępstwo, złamanie praw człowieka, gwarantowanych m.in Kartą Praw Podstawowych. Każdego roku w Unii Europejskiej mamy do czynienia ze średnio 3000 uprowadzeniami dzieci pomiędzy krajami wspólnotowymi, porwaniami bez zgody drugiego rodzica. W Komisji Petycji, której jestem członkiem, dostajemy wiele zgłoszeń o uprowadzeniu dzieci. Te przypadki należą do najbardziej emocjonalnych. Pokazuje to jak znaczący i częsty jest to problem. Przystąpienie nowych krajów do konwencji to dobra nowina, która w przyszłości zaowocuje sprawniejszym dochodzeniom w sprawie porwań dzieci. Na koniec chciałam podziękować sprawozdawczyni za dobrze wykonaną pracę. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Hautala report because The Hague Convention of 1980 on the Civil Aspects of International Child Abduction is an essential instrument for protecting children belonging to parents from different states that exploit potential conflicts of competence between their national courts in order to secure custody of their child. I therefore call on all EU Member States to formally accept the accession of Armenia to the Convention, seeing that this is a crucial step to ensure effective implementation and enhanced international cooperation to protect children who fall victim to international abduction. I do urge the Commission to continuously monitor whether the necessary infrastructure is in place to ensure Armenia is in a position to fully implement the Convention. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition relative à l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye. Cette convention est certes très utile dans la gestion des conflits de juridiction en cas d'enlèvements d'enfants, le plus souvent suite à de divorces. Néanmoins, je conteste la légitimité de l'Union européenne à intervenir dans la ratification de cette convention entre les États membres et d'autres États. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe the accession of Armenia to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction (the Convention), which seeks to protect children from abduction across international boundaries, is to be welcomed. It is important that countries acceding to the Convention can participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Effective measures now need to be put into place to ensure the rights of the child and that cooperation is fully practicable. György Hölvényi (PPE),
írásban. – A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló Hágai Egyezmény rendkívül fontos jogi instrumentum. Az Európai Unió minden tagállama részese. Az egyezmény együttműködési rendszert biztosít a szerződő államoknak, hogy megoldást találjanak a gyermekek jogellenes külföldre vitelének ügyeiben. E problémák leggyakrabban a válófélben levő szülőknél fordulnak elő. A gyermekfelügyelet megszerzése érdekében a másik államból származó házastárs kihasználhatja az államok közötti együttműködés hiányát. Az ilyen esetekben a legnagyobb probléma az államok jogrendszerének nemzeti jellege. Gyakran mindkét érintett állam bírósága az ügyet saját hatáskörébe tartozónak tekinti és a gyermekfelügyeleti jogot a saját nemzetiségű szülőnek ítéli. Az egyezmény célja az ilyen helyzetek nemzetközi szintű megoldása annak meghatározása révén, hogy a gyermek tartózkodási helye szerinti állam jogszabálya érvényesül és az ügy ezen állam bíróságának hatáskörébe tartozik. Az egyezmény továbbá olyan rendszert hoz létre, amellyel biztosítható a jogellenesen külföldre vitt gyermek azonnali visszatérése. Éppen ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy minden olyan állam csatlakozzon az egyezményhez, amely eddig ezt nem tette meg. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. El Convenio tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o prijedlogu odluke Vijeća o izjavi kojom države članice u interesu Europske unije prihvaćaju pristupanje Armenije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980., jer snažno podržavam činjenicu da je zaštita prava djece jedan od ključnih prioriteta Europske unije. Podržavam također napore koji su učinjeni na međunarodnoj razini kako bi se osudila svaka vrsta nasilja nad djecom, te izašlo u susret najpotrebnijim zemljama. Smatram stoga da se upravo ovom Konvencijom mogu premostiti problemi pravnih sustava koji postoje u pojedinim državama članicama. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution en cas d'enlèvement international d'enfants. L'exposé des motifs du rapport nous indique que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Comme mes collègues du Front national membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je conteste la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Arménie ne doit pas relever du champ communautaire et j'ai donc voté contre. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing. — This report suggested that Parliament approve the proposal for a Council decision to allow Armenia to access the UN Convention that regulates civil aspects on child abduction, mostly concerning cooperation of authorities for the return of wrongfully removed children and issues of conflict of laws. As the prevention of child abduction is, since the Brussels Regulations on matrimonial matters and parental responsibility, an exclusive competence of the EU policy to promote the rights of the child, the EU is the player at international level to improve the application of the 1980 Convention and to encourage third States to accede it. Article 38(4) of the 1980 Convention stipulates that the Convention applies between the acceding country and such Contracting States as will have declared their acceptance of the accession. Therefore, the EU has to decide whether to accept the accession of a country. When it does so, Member States should make the declaration of acceptance concerning the accession in the interest of the EU; because as the Convention dates from 1980, it does not recognise international organisations such as the EU as an accessing Party. EH Bildu has voted in favour, as the primary matter is broadening of the application of the UN-Convention on child abduction. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la proposition de décision du Conseil concernant l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention, ratifiée par tous les États membres de l'Union, établit des mécanismes de coopération entre les États contractants afin de remédier aux conflits de compétence, notamment lorsque deux juridictions se déclarent compétentes pour la garde d'enfants dans le cadre de la séparation d'un couple binational. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Accession of Armenia to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction“. We voted for because the EU has exclusive external competence in this field, but the problem is that the Convention does not provide for autonomous action by international organisations. Therefore, the accession of Armenia to the Convention and the effective entry into force of the Convention in cases involving the EU and that country is necessary, especially as many EU citizens are of Armenian origin. Children with links to the Armenian community will thus be safeguarded against abduction and protection will be afforded to the children in question. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Es zählt zu den besonderen Prioritäten der Europäischen Union, Kinder zu beschützen und Kinderrechte zu stärken, so wie dies in Artikel 3 des Vertrags über die Europäische Union festgehalten wurde. Die Verhinderung von Kindesentführung halte ich hierbei für eine wichtige Maßnahme im Rahmen des Kinderschutzes. Das Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung vom 25. Oktober 1980 bildet als multilaterales Abkommen die Grundlage für eine umgehende Rückführung ins Ausland entführter Kinder oder im Ausland festgehaltener Kinder. Mittlerweile haben sich 86 Länder diesem Übereinkommen angeschlossen, die Rechtsgültigkeit erforderte jedoch von Seiten der EU eine offizielle Erlaubnis, selbst wenn einzelne Länder diese bereits umgesetzt haben. Aus diesem Grund unterstütze ich den Antrag, Armenien ins Haager Übereinkommen aufzunehmen. Sajjad Karim (ECR),
in writing. — On behalf of the Conservative MEPs in Parliament and as Conservative spokesman for legal affairs, I voted in favour of this report as the 1980 Hague Convention is an effective tool in the resolution of international child abduction cases and extending its application to more countries, as long as they fully comply with the obligations under the Convention, would enhance the legal certainty for those involved in such disputes. However, I strongly support the assessments which many Member States currently undertake in order to carefully assess any third country's ability to implement the Convention properly before accepting its accession. These assessments prevent any potential risks which may arise from returning children to a third country which does not respect rule of law or basic legal procedures in family law cases, or does not have a competent authority which could verify a child's well-being. I therefore support calls for the Commission to urgently produce such assessments for these countries, which it has yet to produce. Afzal Khan (S&D),
in writing. — In order for the Convention to apply between Armenia and the EU, the acceptance of all Member States is required. I supported giving the acceptance, as the Convention is an important international instrument, which seeks to protect children from the harmful effects of abduction and retention across international boundaries by providing a procedure to bring about their prompt return. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Le sottrazioni internazionali di minori a seguito di separazione o divorzio sono una realtà che purtroppo si presenta con una frequenza abituale. La Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri dell'Unione europea. La cooperazione internazionale è fondamentale per la risoluzione di queste controversie. Di qui il mio pieno sostegno a questa risoluzione. L'adesione dell'Armenia alla Convenzione e di conseguenza l'entrata in vigore effettiva della Convenzione nei casi riguardanti l'Unione europea e questo paese è da accogliere con favore. È un nostro dovere, morale e politico, garantire che i minori armeni godano di protezione a livello di UE. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Hautala in quanto ritengo che la tutela e la promozione dei diritti del minore siano questioni prioritarie per l'Unione europea specialmente sul tema relativo alla sottrazione dei minori. Accolgo quindi con favore l'adesione dell'Armenia. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. Je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Arménie ne doit relève nullement du champ européen. C'est la raison pour laquelle je me suis abstenue. Javi López (S&D),
por escrito. — El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores es un tratado multilateral que tiene como objetivo la protección de los niños frente a los efectos perjudiciales de la sustracción y la retención que traspasan las fronteras internacionales, proporcionando un procedimiento para conseguir su pronta restitución. Los siguientes ocho países han ratificado el Convenio, pero para su aplicación entre estos y la Unión Europea es necesaria su aceptación por parte de todos los Estados miembros de la UE. Los países son Singapur, Rusia, Albania, Andorra, Seychelles, Gabón, Armenia y Marruecos. En la medida en que esto supone un paso positivo en la protección internacional de la infancia, he votado a favor del informe. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Armenia a dicho Convenio. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Como ya he indicado en lo anteriormente expuesto acerca de la propuesta de Decisión del Consejo sobre la declaración de aceptación por parte de los Estados miembros, en interés de la Unión Europea, de la adhesión de Gabón al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, considero igualmente que Armenia debe adherirse al Convenio en materia de sustracción internacional de menores. Concluyo por tanto en votar a favor de esta propuesta debido a que, concretamente, en la UE muchos ciudadanos son de origen armenio; y a que, de esta forma, conseguiremos proteger mejor a los menores en nuestra sociedad. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Haška konvencija iz 1980. o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece je važan instrument koji je ratificiran od strane svih država članica Europske unije. Konvencija uvodi sustav suradnje između država čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Čest je slučaj da roditelji djeteta žive odvojeno i to u različitim državama, tako da je najveći problem nacionalna pristranost pravnih sustava pojedinih država. Moguće je da se sudovi u obje države izjašnjavaju kao nadležni, te se svakom od roditelja koji je njihov državljanin dodjeli skrbništvo nad djetetom. Svrha Konvencije je rješavanje takvih situacija na međunarodnoj razini, tako da utvrdi da su nadležni sudovi i primjenjivi zakoni samo od one države koja je mjesto boravka djeteta. Konvencija također provodi sustav koji osigurava automatski povratak djece koja su oteta. Europska unija sada ima isključivu nadležnost u ovom području, što je potvrđeno od strane Europskog suda pravde. Podržavam Odluku Vijeća koja poziva države članice da prihvate pristupanje Armenije Konvenciji, jer je to u interesu Europske unije, pridonijeti će koherentnosti i ujednačenosti primjene prava Unije. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Každú iniciatívu, ktorou sa podarí rozšíriť počet krajín pristupujúcich k Haagskému dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí, treba podporiť. Zvýši sa tak ochrana detí pri únosoch na teritóriu zmluvných štátov a môže sa tak napomôcť k rýchlejšiemu návratu dieťaťa do jeho prirodzeného prostredia. Preto je potrebné hľadať čo najefektívnejšie spôsoby riešenia medzinárodných únosov detí v záujme ich ochrany a posilnenia ich práv. Pristúpenie Arménska k Haagskému dohovoru dohovoru vítam. V EÚ žije aj mnoho občanov arménskeho pôvodu. Deti, ktoré sú nejakým spôsobom spojené s arménskou komunitou, budú takto chránené pred únosmi. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Hautala σχετικά με την πρόταση απόφασης του Συμβουλίου που αφορά τη δήλωση αποδοχής από τα κράτη μέλη, προς το συμφέρον της Ευρωπαϊκής Ένωσης, της προσχώρησης της Αρμενίας στη σύμβαση της Χάγης του 1980 για τα αστικά θέματα της διεθνούς απαγωγής παιδιών, διότι η Σύμβαση αυτή αντιμετωπίζει επαρκώς σε διεθνές επίπεδο το πρόβλημα απαγωγής παιδιών και ως εκ τούτου αποτελεί σημαντική νομική και πολιτική εξέλιξη. David Martin (S&D),
in writing. — The accession of Armenia to the Convention is to be welcomed. I fully support this, especially as many EU citizens are of Armenian origin. Children with links to the Armenian community will thus be safeguarded against abduction. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Favorevole alla proposta di decisione del Consiglio relativa alla dichiarazione di accettazione da parte degli Stati membri, nell'interesse dell'Unione europea, dell'adesione dell'Armenia alla convenzione dell'Aia del 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori. La convenzione introduce un sistema per assicurare il ritorno immediato del minore sottratto. Per tale motivo ho espresso il mio voto a favore. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La Convenzione dell'Aia, del 25 ottobre 1980, introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare con l'obiettivo di individuare soluzioni sostenibili in materia di sottrazione internazionale di minori. La tutela e la promozione dei diritti del minore costituiscono delle priorità per l'Unione europea, anche nel quadro delle proprie relazioni di vicinato. Ho offerto il mio consenso all'adesione dell'Armenia alla Convenzione poiché, grazie ad essa, i minori aventi legami con la comunità armena potranno godere di maggiore protezione in caso di sottrazione. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Mit meiner positiven Abstimmung zum Beitritt Armeniens zum Haager Übereinkommen möchte ich die Einführung eines Systems der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten fördern, um Lösungen für die Fälle internationaler Kindesentführung zu finden. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Je me félicite de l'adhésion de l'Arménie à la convention internationale sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Elle vise à réduire les conflits juridiques opposant différentes juridictions nationales dans les cas de séparations difficiles de couples binationaux. Lors de cette procédure juridique, la Commission a néanmoins sapé une fois de plus la souveraineté des États membres en cherchant à faire reconnaître ces adhésions au nom de l'Union européenne, alors même que la convention ne reconnaît pas les organisations internationales (comme l'Union) comme une partie signataire. Je vote pour, afin de reconnaître cette nouvelle adhésion au bénéfice de la protection des enfants au-delà des frontières. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com a adesão da Arménia à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, a UE dá mais um passo no sentido de atingir uma das suas prioridades que é a proteção e a promoção dos direitos da criança. Assim, as crianças de origem arménia residentes na UE ficam protegidas no que respeita aos raptos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction aids in establishing the relevant jurisdiction to award custody of the child in question. The EU now has exclusive external competence in facilitating cooperation between contracting states to settle cases of international child abduction but requires each state to accept the accession of new signatories in their own territory. Therefore, I support each Member State's acceptance of the extension to the Convention as it would ensure the protection of the child's best interests in cases involving Armenia. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — O pedido de adesão de um crescente número de países à Convenção de Haia de 1980 sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças demonstra a necessidade de se aplicarem regras comuns a nível internacional, que possam responder de forma justa e equitativa às diferenças dos sistemas legais existentes. Por outro lado, esta Convenção pretende por si reduzir e evitar violações ao direito de custódia e ao direito de visita que possam suceder. Pelas razões acima expostas, sou a favor do pedido de adesão da Arménia. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Arménie ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Claude Moraes (S&D),
in writing. — It is important to get as many countries on board as possible. The accession will allow those countries acceding to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction to participate in enhanced international cooperation with other signatories to the Convention. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui approuve l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils liés à l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale. Cette convention est un instrument majeur dans la lutte contre les rétentions et les déplacements illégaux d'enfants qui se produisent à la suite de conflits familiaux. Concrètement, elle prévoit des mécanismes de coopération pour trancher les conflits de compétences entre juridictions en cas de séparation d'un couple binational. Elle garantit en outre un système de retour en cas d'enlèvement. Plus le nombre d'États parties à cette convention sera important, plus les droits des enfants seront effectivement garantis au niveau international. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che la Convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori rappresenti uno strumento di massima importanza, ratificato da tutti gli Stati membri UE, in quanto introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. L'obiettivo perseguito è quello di evitare situazioni di incertezza o pericolose lacune giuridiche. Si stabilisce, infatti, che il tribunale competente e la legge applicabile siano quelli dello Stato di residenza del minore. Se da un lato, però, l'Unione europea ha competenza esterna esclusiva in questo settore (come confermato dalla Corte di giustizia nel parere 1/13), cioè i singoli Stati membri non hanno più la possibilità di agire singolarmente facendo riferimenti ai propri sistemi giuridici, dall'altro resta il problema che la Convenzione non prevede l'azione autonoma di organizzazioni internazionali. Per sopperire a questa difficoltà giuridica, il Consiglio ha deciso che spetterà ai singoli Stati membri di accettare, ognuno rispetto al proprio territorio, l'adesione di nuovi Stati alla Convenzione. Pertanto, accogliamo con favore l'adesione dell'Albania alla suddetta Convenzione, in modo da garantire che i minori aventi legami con la comunità armena possano trovare protezione contro le sottrazioni a livello UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car l'adhésion de l'Arménie à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu surtout du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine arménienne. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, alături de toate celelalte documente de pe ordinea de zi, aferente acceptării de către statele membre, în interesul UE, a aderării Armeniei la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii. Convenția instituie un sistem de cooperare între statele contractante având ca obiectiv soluționarea cazurilor de răpire internațională de copii. Raportul face referire la situațiile în care sunt puși copiii în urma divorțului sau a despărțirii părinților, condiții în care aceștia pot fi răpiți, și pune problema încredințării copilului unuia dintre părinți, dar și a stabilirii instanțelor competente să soluționeze cazul. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Eine wichtige Maßnahme gegen internationale Kindesentführungen sind internationale Schutzstandards und vertragliche Übereinkommen. Insofern habe ich den Vorschlag zum Beitritt Armeniens zum Haager Übereinkommen über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung von 1980 begrüßt und dafür gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest Haagi konventsioon, mis käsitleb lapseröövi, on ülioluline õigusakt. Iga uue riigi ühinemine seda küsimust käsitleva konventsiooniga aitab kaasa rahvusvahelistele lapseröövijuhtumite lahendamisele ning välistab erapooliku õigusemõistmise. Laste õiguste kaitsmine peab tõusma väga olulisele kohale rahvusvahelistes suhetes ja õiguses. Rolandas Paksas (EFDD),
raštu. — Visur ir visada pirmiausia turi būti atsižvelgiama į teisėtus vaiko interesus, kadangi vaikai, patekę į tėvų ambicijų karą, savaime yra aukos. Kuo daugiau valstybių prisijungs prie šios konvencijos, tuo bus lengviau spręsti tarptautinius vaikų grobimo konfliktus ir užtikrinti efektyvią vaiko interesų apsaugą tarptautiniu mastu. Tik glaudžiai tarpusavyje bedradarbiaujančios valstybės užtikrins visapusišką vaikų gerovę. Pažymėtina, kad sprendžiant bet kokius klausimus, susijusius su vaiku, juos būtina įvertinti vaiko interesų požiūriu ir užtikrinti, kad šie interesai nebūtų pažeisti. Vaikas neturi tapti ne tik tėvų ambicijų įkaitu, bet ir netobulų tarptautinės teisės normų bei jų taikymo praktikos auka. Todėl labai svarbu, kad skyrybų atvejais kovojant dėl to, su kuriuo iš tėvų liks gyventi vaikas, būtų apsaugoti vaiko interesai ir užtikrinta jo teisė bendrauti su abiem tėvais. Labai svarbu, kad visos valstybės veiktų kryptingai, siekiant užkirsti kelią tarptautiniam vaikų grobimui, ir kad būtų sukurta operatyviai veikianti teisminių ir administracinių institucijų sistema. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — La convenzione dell'Aia del 25 ottobre 1980 sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori è uno strumento di massima importanza. La convenzione introduce un sistema che permette agli Stati contraenti di cooperare per trovare soluzione ai casi di sottrazione internazionale di minori. Nel caso in cui i coniugi provengano da Stati diversi, sussiste la tentazione di sfruttare la mancanza di cooperazione tra gli Stati interessati per ottenere l'affidamento dei figli e si presenta spesso la tendenza dei sistemi giuridici dei singoli Stati a praticare favoritismi in base alla nazionalità. L'intento della convenzione è di dirimere tali situazioni a livello internazionale e i molti cittadini dell'Unione europea che sono originari dell'Armenia e i minori aventi legami con la comunità armena troveranno così protezione contro le sottrazioni. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Poremećeni odnosi među roditeljima kao i njihov razvod braka predstavljaju veliki rizik za zdravlje djece, a da ne govorimo o nasilnom odvođenju i zadržavanju djeteta od strane jednog od roditelja što predstavlja pojačani faktor stresa na psihu djeteta. U slučaju razvoda, bitno je postojanje te pravilno funkcioniranje pouzdanog mehanizma zaštite djece. Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine je trenutno najkorisnija obvezujuća legislativa za zaštitu djece kada je riječ o međunarodnoj otmici. Pristupanjem Armenije Haškoj konvenciji iz 1980. godine omogućava se zaštita djece u slučaju nepovoljnih razvoja u osobnim odnosima njihovih roditelja. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette convention propose un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfants. C'est le cas par exemple, lorsqu'un couple se sépare ou divorce. Ceci étant, l'exposé des motifs du rapport nous explique cyniquement que „Le problème majeur est constitué par la conception nationaliste qui sous-tend le système juridique des États“. Une attaque de plus dirigée contre la souveraineté nationale des États. C'est la raison pour laquelle et à l'instar de mes collègues frontistes membres de la commission des affaires juridiques du Parlement européen, je rejette la capacité juridique de l'Union européenne à devenir partie à la convention de la Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement des enfants. Cette approbation pour l'Arménie ne relève nullement du champ européen. J'ai donc voté contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće o pristupanju Armenije Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. godine, pogotovo jer se radi o zemlji Istočnoga partnerstva. Iako je Armenija ratificirala spomenutu Konvenciju, za njezinu primjenu spram zemalja članica EU-a potreban je pristanak svih zemalja članica. Smatram kako je u interesu svih nas da se problemi koje može uzrokovati neusklađenost pravnih sustava, ukoliko roditelji djeteta dolaze iz dviju različitih zemalja, adekvatno reguliraju. Prava djece moraju biti na prvom mjestu, a budući da su djeca snosila posljedice pravne nereguliranosti, još jednom želim izraziti punu podršku ovom izvješću i pozvati sve zemlje članice EU-a da što prije učine isto. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — U svrhu rješavanja slučajeva otete djece Armenije i Europske unije, podržavam ovo izvješće za prihvaćanje pristupanja Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. Svake godine u svijetu nestane osam milijuna djece, što bi značilo da svaki dan nestane skoro 22 tisuće djece. Svi naši napori bi trebali biti usmjereni prema osiguravanju bolje budućnosti za našu djecu, pa tako i ova Konvencija, potpisana od strane svih članica Europske unije, treba osigurati sigurnu budućnost i ostvarenja svih prava djece. Kao što i izvješće navodi, najčešći je problem dogovor o nadležnosti suda oko dodjele skrbi djeci čiji su roditelji iz različitih zemalja, kao i nedostatak komunikacije dviju zemalja. Svrha je Konvencije da se ovakvi slučajevi rješavaju na unaprijed određenim nadležnim sudovima i da se pritom koriste propisani zakoni. Zemlje koje joj pristupe ulaze u zajednički sustav rješavanja pitanja otmice djece. Ukoliko se pravni sustavi previše razlikuju i zemlja nema sredstva da se osnuje tijelo koje će provoditi zakone i prijedloge ove konvencije, zemlja istoj ni ne može pristupiti. Upravo je i to problem što se pristup Armenije Haškoj konvenciji tako sporo odvija. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Mi felicito che anche l'Armenia abbia deciso di aderire alla convenzione dell'Aia sugli aspetti civili della sottrazione internazionale di minori poiché, grazie a questa adesione, i minori che hanno legami con la comunità armena potranno trovare protezione contro le sottrazioni di cui potranno essere vittime. Jiří Pospíšil (PPE),
písemně. — Považuji za důležité a prospěšné, že se oblast, na kterou se Úmluva o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí vztahuje, rozšíří o další státy. Obzvláště vítám fakt, že se jedná také o Arménii, protože je to důležité pro nás ze střední a východní části Unie, kde jsou tradičně kontakty se zeměmi bývalého Sovětského svazu intenzivnější, což může vést i k většímu počtu případů v oblasti, kterou úmluva řeší. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par ce texte, le Parlement européen doit apprécier l'opportunité de la reconnaissance par le droit de l'Union européenne de l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants. Ainsi, l'Union européenne et ses 28 États membres font bloc et appliquent uniformément cette convention lorsqu'intervient un litige de ce type avec l'Arménie. Il est important de résoudre tels problèmes car ce sont des drames familiaux qui se vivent lorsque des parents se retrouvent confrontés à des systèmes judiciaires kafkaïens. Je suis donc favorable à tout ce qui peut permettre d'améliorer le dialogue et la résolution de problèmes familiaux entre systèmes judiciaires. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Convenção de Haia, de 25 de outubro de 1980, sobre os Aspetos Civis do Rapto Internacional de Crianças, ratificada por todos os Estados-Membros da UE, estabelece um sistema de cooperação entre os Estados contratantes que visa encontrar uma solução para os casos de rapto internacional de crianças, que ocorrem com muita frequência na sequência de divórcios e separações de pais oriundos de Estados diferentes. Mais concretamente, a Convenção, procurando contrariar a tendência nacionalista dos sistemas jurídicos de cada Estado, estabelece que estes casos devem ser julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do Estado de residência do menor e prevê igualmente um sistema que assegura o regresso imediato do menor raptado. Ora, pese embora atualmente esta seja uma questão da competência exclusiva externa da UE, a verdade é que a Convenção não prevê a intervenção independente das organizações internacionais. Nesta medida e por forma a assegurar a proteção dos menores que possuem vínculos com a comunidade arménia, é necessária a aceitação por parte dos Estados-Membros da adesão da Arménia. A presente proposta de decisão do Conselho apela justamente a tal aceitação. Votei favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A Convenção de Haia, datada de 25 de outubro de 1980, apresenta-se como um instrumento importante no que diz respeito aos aspetos civis do rapto internacional de crianças. O facto de se tratar de um sistema de cooperação entre os diferentes Estados facilita o encontrar de soluções para um problema que persiste nos nossos dias. O reforço dos sistemas legislativos deve ser um imperativo e a adesão da Arménia à Convenção de Haia deve ser encarada com muita satisfação. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores y, por lo tanto, la efectiva entrada en vigor del Convenio entre la Unión Europea y este país. Este Convenio establece un sistema que permite la cooperación de los Estados Partes para encontrar una solución a las situaciones de sustracción internacional de menores, y ha sido ratificado por todos los Estados miembros de la UE. El objetivo del Convenio es resolver estas situaciones a escala internacional, al disponer que los tribunales competentes y la legislación aplicable sean los del Estado de residencia del menor. El Convenio también instaura un sistema para garantizar el regreso inmediato del menor sustraído. Saludo la adhesión de Armenia al Convenio. Gracias al Convenio, los menores vinculados a la comunidad armenia estarán protegidos contra la sustracción ilegal. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Rusia, Andorra, Seychelles, Albania, Singapur, Marruecos, Armenia y Gabón. Nuestra posición es votar a favor. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — La convention de La Haye du 25 octobre 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement international d'enfants est un instrument de la plus haute importance. Cette convention établit un système permettant aux États contractants de coopérer pour trouver une solution dans les cas d'enlèvement international d'enfant. Mais le problème majeur demeure souvent les différences entre les systèmes légaux des États membres. La convention dont il est question a aussi pour objet de remédier à ce genre de situation au niveau international en établissant la compétence des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Elle met également en place un système visant à garantir le retour immédiat de l'enfant qui a été enlevé. Aujourd'hui, j'ai voté en faveur de l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Também no caso deste relatório relativo à Arménia estamos perante uma proposta que visa resolver os conflitos de competência territorial em matéria de rapto internacional de crianças, permitindo que os Estados-Membros aceitem a sua adesão à Convenção de Haia de 1980. Sendo que os pressupostos são equivalentes àqueles já mencionados para outros Estados Contratantes, considero fundamental que os Estados-Membros aceitem a sua adesão, razão pela qual votei de forma favorável. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui approuve l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye de 1980 sur les aspects civils de l'enlèvement d'enfants à l'échelle internationale et que tous les États membres de l'Union européenne ont ratifiée. Cette convention permet de renforcer la coopération entre États, remédie au problème de différences entre systèmes légaux qui se présente et établit ainsi les compétences des juridictions et de la loi de l'État où l'enfant réside. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della relazione sull'adesione dell'Armenia alla Convenzione dell'Aia del 1980 perché ritengo che una maggiore cooperazione internazionale in materia di sottrazione internazionale di minori sia fondamentale per tutti i nostri cittadini. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore perché trattasi di tutelare i diritti dei minori. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor del informe sobre la sustracción de menores. El Convenio de La Haya de 25 de octubre de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores ha sido ratificado por todos los Estados miembros. La UE dispone en la actualidad de competencia externa exclusiva en este ámbito. Por lo tanto, los Estados miembros ya no pueden actuar por su cuenta. El problema radica en que el Convenio no prevé la actuación autónoma de organizaciones internacionales. Este problema ha hecho necesaria la Decisión del Consejo por la que se pide a los Estados miembros que acepten, cada uno con respecto a su territorio, la adhesión de Armenia. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui permet l'adhésion de l'Arménie à la convention de La Haye sur les enlèvements internationaux d'enfants. Ce traité multilatéral protège les enfants enlevés en dehors de leur lieu de résidence habituelle. Depuis l'avis du 14 octobre 2014 de la Cour de justice, l'Union européenne a la compétence exclusive quant à l'acceptation d'un nouvel État à la convention. Ces enlèvements, de plus en plus fréquents lors des divorces de couples binationaux, donnent lieu à des situations dramatiques qui demandent une réponse rapide de la part des pouvoirs publics. L'adhésion à la convention facilitera la coopération entre les autorités judiciaires européennes et arméniennes pour organiser le retour rapide des enfants enlevés, afin que le juge local compétent puisse rendre une décision sur le responsable de la garde de l'enfant. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Armenia a dicho Convenio. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the accession of the Armenia to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. The accession of Armenia to the Convention is to be welcomed. Many EU citizens are of Armenian origin. Children with links to the Armenian community will thus be safeguarded against abduction. Branislav Škripek (ECR),
písomne — Je veľmi dôležité, aby sa ustanovenia tohto dohovoru brániacemu a predchádzajúcemu medzinárodným únosom detí uplatňovali aj v ďalších krajinách, ktoré nim doteraz viazané neboli, prípadne iba k dohovoru pristúpili. Preto som hlasoval za. Je potrebné zdôrazniť, že aj v týchto veľmi zložitých rodinno-právnych situáciách, často s výrazným geopolitickým kontextom, keď majú národné súdy tendenciu rozhodovať neobjektívne, je vždy a za každú cenu nutné brať ohľad na práva, blahobyt a dôstojnosť detí. Dieťa nie je možné akokoľvek zneužívať a spôsobovať mu emocionálne, psychické alebo fyzické utrpenie. A to ani v situácii, keď sa dospelý snaží nárokovať si tzv. „právo na dieťa“. Dieťa nie je žiaden obchodný artikel, s ktorým je možné nakladať ako s predmetom, alebo nástroj na vydieranie druhého, ako sa bohužiaľ v týchto prípadoch často stáva. Najlepší záujem dieťaťa musí byť vždy a všade na prvom mieste. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Budući da Konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece potpisane u Hagu 25. listopada 1980. godine želi zaštititi djecu na način da se osigura što hitniji povratak djece nezakonito odvedene ili zadržane u nekoj državi ugovornici, i da želi osigurati da se prava na brigu i viđenje s djetetom po zakonu jedne države ugovornice stvarno poštuju u drugoj državi ugovornici, pozdravljam ovu odluku o pristupanju Armenije Haškoj konvenciji. Smatram da je najvažnija zadaća Konvencije da uvodi sustav suradnje između država ugovornica čiji je cilj rješavanje slučajeva međunarodne otmice djece. Smatram pozitivnim da će država ugovornica odrediti centralni organ koji će izvršavati obveze što ih Konvencija predviđa za takav organ, posebno zbog toga što će centralni izvršni organi međusobno surađivati i unaprjeđivati suradnju među nadležnim organima među zemljama ugovornicama kako bi se osiguralo što hitnije vraćanje djeteta, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support Armenia's accession to the 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction. International cooperation is vital in ensuring the protection of the rights of children. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Haška konvencija o građansko-pravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980. je instrument od vitalne važnosti, što potvrđuje i činjenica da je ratificiran od strane svih država članica. Cilj Konvencije je stvoriti sistem dobre suradnje među svim potpisnicama kako bi se zajednički potrudile rješavati ovaj krucijalan problem. Zbog izbjegavanja konflikata među državama članicama, EU je na sebe prebacila cijelu nadležnost. Sve navedeno upućuje na zaključak potrebe širenja primjene navedene konvencije na globalnoj razini i zbog toga podržavam pristupanje Armenije s ciljem osiguravanja što veće zaštite djece od mogućeg otimanja. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The accession to the Hague Convention on Child Abduction in principle is acceptable, and the extension of these international rules to Armenia is to be welcomed. There remains a slight concern that Armenia will need further assessment in order to confirm their full compliance with their obligations; however, this has been raised by the Member States in the Council. As the European Parliament does not have a formal role in this process and is only being asked for consent and as the measure is positive in extending the reach of an international standard in difficult situations, I can support this vote. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η ένταξη όλο και περισσότερων κρατών στην Σύμβαση της Χάγης αναπτύσσει τις κατάλληλες υποδομές και τους διαύλους επικοινωνίας μεταξύ των εν λόγω κρατών για να αντιμετωπίζονται φαινόμενα απαγωγής παιδιών από τον ένα γονιό αλλά και για να μπορούν πιο εύκολα να τακτοποιούνται θέματα επιμέλειας στην περίπτωση που οι γονείς ζουν σε διαφορετικές χώρες. Προωθείται επίσης η συνεργασία μεταξύ περισσότερων κρατών για την επιστροφή των παιδιών στην κανονική τους κατοικία, σε περίπτωση απαγωγής. József Szájer (PPE),
írásban. – Örményország csatlakozása a Hágai Egyezményhez egy szükséges lépés annak érdekében, hogy az Egyezményben részes tagállamok minél szélesebb körben léphessenek fel a gyermekek jogellenes külföldre vitelével szemben. Támogatom ezt a javaslatot, hiszen a gyermekek védelme minden körülmények között kiemelt jelentőséggel bír, és minden lehetséges jogi eszközt igénybe kell venni. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — L'Union dispose désormais d'une compétence externe exclusive dans ce domaine en vertu de l'avis 1/13 de la Cour de justice. Les États membres n'agissent donc plus pour leur propre compte. Le problème est que la convention ne prévoit pas l'action autonome d'organisations internationales. Ce problème rend nécessaire la décision du Conseil demandant aux États membres d'accepter, chacun sur son propre territoire, l'adhésion de l'Arménie à la convention et, partant, l'entrée en vigueur effective de la convention entre l'Union européenne et ce pays. L'adhésion de l'Arménie à la convention est une nouvelle dont il y a lieu de se féliciter, compte tenu, surtout, du fait que l'Union européenne a sur son sol de nombreux citoyens d'origine arménienne. Ainsi, les enfants liés à cette communauté seront protégés contre les enlèvements illicites. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — The 1980 Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction is a crucial legal instrument to fight against child abduction. This is the reason why I voted in favour of this report. Protecting the rights and interests of children must be one of the priorities of the EU and by supporting the accession of this country to the Hague Convention we reinforce the legal framework to ensure these key principles. However, we need to monitor and to follow up on how it is implemented. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — L'Union européenne n'a pas la capacité juridique nécessaire pour imposer quoi que ce soit en la matière dans le cadre de la convention de La Haye de 1980. La justification de l'adhésion de l'Arménie à cette convention, censée se faire dans l'intérêt de l'Union européenne n'est donc pas valide. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de los ocho informes en los que se acepta la adhesión de Armenia, Marruecos, Singapur, Albania, Rusia, Seychelles, Andorra y Gabón al Convenio de La Haya de 1980. Este Convenio establece el marco del Derecho internacional privado para la recuperación de los niños y niñas secuestrados. Su objetivo es asegurar que la cooperación judicial y administrativa se aplica de manera efectiva para asegurar los derechos del niño o de la niña, y el respeto mutuo de las sentencias en relación con la custodia. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del informe sobre la adhesión de Armenia al Convenio de La Haya de 1980 sobre los Aspectos Civiles de la Sustracción Internacional de Menores, ya que apoyo el objetivo de este Convenio de evitar la oposición entre dos sistemas jurídicos nacionales que defiendan únicamente el interés de su propio nacional, y no el interés del niño o de la niña en caso de sustracción por parte de uno de sus progenitores cuando estos son nacionales de diferentes Estados. Es preciso evitar este conflicto entre sistemas jurídicos para así hacer prevalecer los derechos del niño o de la niña, entre ellos el de ser visitado por ambos progenitores. Por todo ello, he apoyado el informe proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos favorable a conceder la adhesión de Armenia a dicho Convenio. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Convenção visa essencialmente assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. Os seguintes países depositaram o instrumento de adesão à Convenção: Albânia; Andorra; Arménia; Gabão; Marrocos; Singapura; Seychelles, Rússia. A União Europeia tem agora competências no domínio da Convenção, de acordo com a decisão 1/13 do Tribunal de Justiça da União Europeia. No entanto, apesar de os Estados-Membros já não terem essa competência, a Convenção da Haia de 1980 não reconhece a participação em organizações internacionais como a União Europeia, daí que o Conselho tenha tomado uma decisão sucessiva, a fim de aprovar o pedido de adesão pelo Gabão, Andorra, Seychelles, Rússia, Albânia, Singapura, Marrocos e Arménia. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Mit meiner positiven Abstimmung zum Beitritt Armeniens zum Haager Übereinkommen möchte ich die Einführung eines Systems der Zusammenarbeit der Vertragsstaaten fördern, um Lösungen für die Fälle internationaler Kindesentführung zu finden. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Zustimmung des Parlaments zu dem Vorschlag für einen Beschluss des Rates zu der Einverständniserklärung der Mitgliedstaaten – im Interesse der Europäischen Union – zum Beitritt Armeniens zum Haager Übereinkommen von 1980 über die zivilrechtlichen Aspekte internationaler Kindesentführung (HKÜ). Das HKÜ ist eine nahezu vorbildliche völkerrechtliche Lösung und ein Beispiel für fruchtbare internationale Zusammenarbeit zum Schutz von Kindern. Nichts ist schlimmer für ein Kind als ein Auseinanderbrechen der Beziehung seiner Eltern. Zu allem Übel kommt es bisweilen dazu, dass die Eltern einen Streit um das Kind anfachen, der immer zu Lasten des Kindes geht. Zwar selten, aber leider immer noch viel zu häufig reagiert ein Elternteil mit Kindesentführung, um Fakten zu schaffen und aus egoistischen Gründen einem Sorgerechtsstreit zu entgehen. Das HKÜ bietet einen tragfähigen Rahmen, der grenzüberschreitenden Kindesentführungen vorbeugt und entgegenwirkt. Das kann zwar nicht grundsätzlich den Schaden verhindern, der dem Kind zugefügt wird, bietet aber wenigstens die Möglichkeit der Rückführung des Kindes in seine gewohnte Umgebung. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo da Convenção em causa é assegurar o regresso imediato das crianças ilicitamente transferidas para qualquer Estado Contratante ou nele retidas indevidamente e fazer respeitar de maneira efetiva nos outros Estados Contratantes os direitos de custódia e de visita existentes num Estado Contratante. A situação de rapto de crianças ocorre com muita frequência quando um casal de separa e quando os pais são originários de Estados diferentes. De acordo com o relator, o principal problema reside nas tendências nacionalistas dos sistemas jurídicos de cada Estado. É comum que os órgãos jurisdicionais dos respetivos países se declarem ambos competentes e que os tribunais concedam a custódia do menor ao progenitor nacional do estado que representam. A Convenção tem por objetivo solucionar este tipo de situações a nível internacional, ao estabelecer que os casos são julgados pelos tribunais competentes e de acordo com a legislação aplicável do estado de residência do menor. A Convenção estabelece igualmente um sistema que assegura o regresso imediato dos menores raptados. A Arménia depositou o instrumento de adesão e pronunciámo-nos favoravelmente, uma vez que este Acordo vai de encontro à defesa dos interesses dos menores. 10.14.   Ověřování pověřovacích listin (A8-0013/2015 – Pavel Svoboda) Dichiarazioni di voto scritte Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de este informe sobre la verificación de credenciales de las y los parlamentarios europeos proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos al tratarse de un procedimiento necesario tras cada elección al Parlamento Europeo. Tras los comicios, todos los Estados miembros son responsables de notificar los nombres de los parlamentarios, así como de comprobar que no existe incompatibilidad entre sus actividades y el mandato de diputado al Parlamento Europeo, sobre la base de lo establecido por el artículo 7 del Acta de 20 de septiembre de 1976. He decidido respaldar este informe desde el convencimiento de que corresponde a los Estados miembros realizar esta comprobación, así como notificar el nombre de los miembros del Parlamento Europeo declarados como válidos. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Zu Beginn jeder Legislaturperiode prüft das Europäische Parlament gemäß dem Abgeordnetenstatut und seiner Geschäftsordnung, ob die gewählten Abgeordneten die Bedingungen erfüllen, um ihr Mandat auszuüben. So wird u.a. kontrolliert, ob sie Aufgaben wahrnehmen, die mit der Mitgliedschaft im Europäischen Parlament unvereinbar sind, und ob sie eine Erklärung abgegeben haben, in der ihre beruflichen Tätigkeiten und alle anderen von ihnen gegen Entgelt ausgeübten Funktionen genau angegeben sind. Damit jedes neu eingesetzte Parlament schnellstmöglich funktionsfähig wird, ist eine solche Prüfung notwendig. Ich begrüße daher den vorliegenden Beschluss, der das Mandat meiner Kolleginnen und Kollegen für gültig erklärt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette proposition rappelle les règles d'éligibilité et d'exercice du mandat de député au Parlement européen dans un souci de transparence et de respect des règles qui tendent à supprimer les conflits d'intérêts. En son paragraphe 4, elle porte un jugement négatif sur le droit électoral et les règles d'éligibilité de certains États membres. L'exercice de la démocratie ne peut se réaliser que dans le cadre d'un État nation. Les règles régissant le droit de vote et l'éligibilité relèvent aussi des États et ne sauraient être contredites par le principe de libre circulation comme avancé dans la proposition. Je me suis donc abstenue lors de ce vote. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — As a UKIP MEP, it is consistent for me to vote against, as the rejection would have serious consequences for the functioning of the European Union! Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas –paskelbti galiojančiais Europos Parlamento narių, apie kurių išrinkimą pranešė kompetentingos valstybių narių valdžios institucijos, įgaliojimus. Šis siūlymas susijęs su tiesioginių EP rinkimų, kurie buvo rengiami 2014 m. gegužės 22–25 d., rezultatais. Pritariu išdėstytiems siūlymams kompetentingoms valstybių narių valdžios institucijoms nedelsiant pateikti galinčių EP narius pakeisti asmenų, išvardytų eilės tvarka pagal gautų balsų skaičių, pavardes. Taip pat būtina nedelsiant užbaigti joms pateiktų ginčų nagrinėjimą ir pranešti Parlamentui apie rezultatus. Pritariu raginimams valstybėms narėms užtikrinti, kad būtų supaprastinti registracijos formalumai, susiję su kitų valstybių narių piliečių dalyvavimu EP rinkimuose, nesvarbu, ar tai būtų rinkėjai ar kandidatai, ypač panaikinant nereikalingas administracines kliūtis. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Ce rapport propose de déclarer valide le mandat des députés au Parlement européen dont l'élection a été communiquée par les autorités nationales compétentes. Cependant, d'autres propositions qui y sont formulées ne me semblent pas acceptables, à savoir : —
l'invitation pour les États membres à veiller à la simplification des formalités d'enregistrement relatives à la participation de citoyens d'autres États membres aux élections européennes, en tant qu'électeurs ou candidats; —
la non-application de la déchéance du droit de vote aux élections européennes pour les citoyens européens ayant vécu dans un autre pays. Ces principes sous-entendant implicitement une citoyenneté européenne m'ont empêché de voter en faveur de ce texte et je me suis abstenu. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Ce rapport propose de déclarer valide par le Parlement européen le mandat des députés au Parlement européen dont l'élection a été communiquée par les États membres. Nous retrouvons en annexe la liste des députés mais il est demande dans cette proposition aussi de veiller à la simplification du vote pour les citoyens ressortissants d'autres États membres de l'Union européenne pour les élections européennes, sous-entendant implicitement une citoyenneté européenne. De plus, il est exigé que la déchéance du droit de vote ne doive pas s'appliquer aux élections européennes si des citoyens européens ont vécu dans un autre pays. Je me suis donc abstenue par principe sur ce texte. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Ho inteso sostenere col mio voto la relazione Svoboda poiché condivido le posizioni in essa espresse. José Blanco López (S&D),
por escrito. — Tras los análisis pertinentes, el Parlamento ha declarado válido, sin perjuicio de las posibles decisiones adoptadas por las autoridades competentes de los Estados miembros en los que se hubiera impugnado un resultado electoral, el mandato de los diputados al Parlamento Europeo que figuran en la decisión votada conforme a la normativa vigente. Asimismo, insta a las autoridades competentes de los Estados miembros a que concluyan lo antes posible el examen de las impugnaciones presentadas y a que informen al Parlamento de su resultado. Además, reclama a los Estados miembros que garanticen que se han simplificado las formalidades de registro relacionadas con la participación de nacionales de otros Estados miembros en las elecciones europeas. Por todo ello, he votado a favor. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas užbaigia 2014 m. gegužės 22 d. valstybėse narėse išrinktų Europos Parlamento narių įgaliojimų tikrinimą ir paskelbia šiuo metu galiojantį Europos Parlamento narių sąrašą. Tai yra reikalinga dėl to, kad kurį laiką po rinkimų valstybėse narėse vis dar tęsiasi ginčai dėl galutinio tose šalyse išrinktų Europos Parlamento narių sąrašo. Ginčai kyla dėl įvairių priežasčių, pavyzdžiui, dėl nacionaliniais įstatymais apibrėžtos teisės kandidatuoti rinkimuose (problemiška situacija susidaro Kipre, Danijoje, Airijoje, Maltoje ir Jungtinėje Karalystėje), tiek ir dėl interesų konfliktų, nesuderinamų su Europos Parlamento nario pareigomis. Patvirtintas Europos Parlamento narių sąrašas pridedamas šio pranešimo priede. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Europski parlament je provjerio valjanost izbora svakog zastupnika u 8. sazivu. Smatram da se time jača legitimnost svih zastupnika. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because I recognise the legitimate election of me and my colleagues. Steeve Briois (NI),
par écrit
. – Ce rapport propose de déclarer conforme le mandat des députés au Parlement européen dont l'élection a été communiquée par les États membres. Nous retrouvons en annexe la liste des députés mais il est également exigé dans cette proposition, de veiller à la simplification du vote pour les citoyens ressortissants d'autres États membres de l'Union européenne pour les élections européennes, sous-entendant clairement l'existence d'une citoyenneté européenne. De plus, il est exigé que la déchéance du droit de vote ne s'applique pas aux élections européennes si des „citoyens européens“ ont vécu dans un autre pays. C'est pourquoi je me suis abstenu sur ce texte. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — La relazione invita gli Stati membri a semplificare le operazioni di voto e ratifica degli eletti al Parlamento europeo, concludendo in modo celere le numerosi contestazioni. Ho espresso voto favorevole. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito. — El informe sobre la verificación de credenciales se realiza al comienzo de cada legislatura, con el objetivo de validar los mandatos de los miembros del Parlamento Europeo, con base en las notificaciones realizadas por las autoridades nacionales correspondientes tras las elecciones, y de verificar que las declaraciones requeridas han sido hechas conforme al artículo 7, apartados 1 y 2, del Acta de 20 de septiembre de 1976 y al Anexo I del Reglamento del Parlamento. El anexo del informe sobre la verificación de credenciales incluye la lista de todos los miembros del Parlamento Europeo. En el informe inicial, el apartado 5 decía lo siguiente: „Pide a la Comisión que verifique si la legislación nacional que prevea un juramento de fidelidad a la Constitución nacional u otro requisito similar —como sucede, por ejemplo, con el artículo 224, apartado 2, de la Ley Orgánica del Régimen Electoral General de España— es plenamente acorde con el Acta de 20 de septiembre de 1976 y el Estatuto de los diputados al Parlamento Europeo“. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — À chaque nouvelle législature, la validité des mandats des députés est vérifiée à l'aide des données apportées par les députés. Il est nécessaire que le Parlement européen fasse preuve de la plus grande transparence aux yeux des citoyens. Il est du devoir des députes de démontrer la compatibilité de leur mandat avec leurs autres activités. J'ai voté en faveur de ce rapport. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della relazione sulla verifica dei poteri. La relazione, presentata dalla commissione giuridica del Parlamento europeo, competente per la verifica dei poteri dei deputati, si riferisce ai risultati dell'elezione diretta del Parlamento europeo svoltasi dal 22 al 25 maggio 2014 e si basa sulla comunicazione ufficiale, da parte di ciascuno Stato membro, dell'insieme dei risultati elettorali. La comunicazione ha altresì riguardato la precisazione del nome dei candidati eletti e dei loro eventuali sostituti nonché la graduatoria, così come risulta dal voto. Il voto di oggi ha dunque riguardato la convalida, da parte del Parlamento europeo, dei mandati dei deputati eletti alle scorse elezioni che abbiano rilasciato le dichiarazioni scritte previste. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — La commissione giuridica del Parlamento ha preso atto dei risultati delle elezioni europee come comunicati dagli uffici elettorali dei diversi Stati membri, dichiarando valida l'elezione dei membri del Parlamento europeo. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — Une position d'équilibre était nécessaire pour ce texte et c'est pourquoi j'ai choisi l'abstention. D'une part, en effet, il est crucial que les élus des institutions européennes – lesquelles ont déjà une légitimité plus qu'entachée, notamment avec les suspicions pesant sur M. Juncker qui aurait facilité l'exil fiscal – que les élus du peuple présents au Parlement européen soient irréprochables. Cependant, une nouvelle fois l'Union européenne outrepasse ses compétences et cherche à empiéter sur celles des États membres. Ainsi lorsque le Parlement „estime que la déchéance du droit de vote équivaut à punir les ressortissants qui ont exercé leur droit de libre circulation dans l'Union européenne“ et „qu'en aucun cas, la déchéance du droit de vote ne peut s'appliquer aux élections européennes et demande à la Commission de veiller à ce qu'aucun État membre ne prévoie cette possibilité“. Ce genre d'assertion est une nouvelle atteinte à la souveraineté des États membres et, en tant que patriote, je ne pouvais donc voter en faveur de ce texte. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — L'articolo 7 dell'Atto del 1976 precisa le cariche che sono incompatibili con quella di membro del Parlamento europeo. Inoltre, in conformità dell'articolo 11 e dell'allegato I del regolamento, i deputati sono tenuti a dichiarare con precisione le attività professionali retribuite, mentre ai sensi dell'articolo 12 dell'Atto del 1976, il Parlamento europeo decide sulle contestazioni sollevate in merito alla validità del mandato dei suoi membri unicamente nel caso di violazione delle disposizioni del predetto Atto e non nel caso di violazione delle disposizioni elettorali nazionali. Ai sensi dell'articolo 12 dell'Atto del 1976, il Parlamento deve prendere atto dei risultati delle elezioni. La commissione elettorale del Regno Unito ha riferito che alcuni cittadini di altri Stati membri che risiedono nel Regno Unito non hanno potuto esercitare il loro diritto di voto. La privazione del diritto di voto equivale a punire i cittadini che hanno esercitato il diritto alla libera circolazione all'interno dell'UE, a negare loro il diritto di voto (articolo 20 TFUE) e a violare il principio del suffragio universale diretto (articolo 14, paragrafo 3, TUE e articolo 1 dell'Atto del 1976). Il Parlamento europeo ritiene che in nessun caso la privazione possa essere applicata alle elezioni europee e invita gli Stati membri a conformarsi al diritto europeo. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della verifica dei poteri dei deputati, poiché credo nella trasparenza delle istituzioni elettive nello Stato di diritto. Come deputato sono tenuto a dichiarare con precisione le mie attività professionali e qualsiasi altra funzione o attività retribuita. Mi sembra anche corretto che il Parlamento debba prendere atto dei risultati delle elezioni proclamati ufficialmente dalle autorità competenti degli Stati membri senza alcun potere discrezionale al riguardo. Tuttavia, tale disposizione non impedisce al Parlamento di riferire, se del caso, eventuali casi di incompatibilità tra la legislazione elettorale nazionale, su cui si basano i risultati, e il diritto dell'UE. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — I voted in favour. On the basis of a report prepared by the Legal Affairs Committee, Parliament verifies the credentials without delay and rules on the validity of the mandate of each of its newly elected Members and also on any dispute referred to it, except those based on national electoral laws. The committee's report is based on the official notification by each Member State of the full results of the election specifying the names of the candidates elected and those of any substitutes together with their ranking in accordance with the results of the vote. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla relazione sulla verifica dei poteri dei deputati neoeletti al Parlamento europeo. Tale materia è regolata dall'Atto del 20 settembre 1976, come modificato dalla decisione del Consiglio 2002/772/CE, Euratom del 25 giugno e del 23 settembre 2002, e dal regolamento del Parlamento europeo. Ciascun deputato è tenuto a firmare due dichiarazioni scritte: la prima relativa all'assenza di cariche incompatibili e la seconda afferente ai propri interessi finanziari. La mancata presentazione delle dichiarazioni di cui sopra determina l'impossibilità di convalidare il mandato. Considerando che la commissione JURI, competente in materia, ha ritenuto sussistere i requisiti per l'approvazione della relazione in parola, ho ritenuto di conformarmi alla sua posizione non avendo riscontrato alcun elemento ostativo. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The procedure whereby Parliament takes note of the verification of credentials of those elected as Members of Parliament serves to provide European citizens with a procedure that takes note of their votes but also provides a system whereby Members are required to provide written declarations that include holding of offices and financial interests. This procedure provides European citizens with a transparent procedure. The report also considers issues which are fundamental to a fair electoral process such as disenfranchisement and exercise of electoral rights and seeks to safeguard the right of all EU citizens to vote in elections for the Members of the European Parliament. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — In conformità del regolamento interno, il Parlamento europeo è chiamato a verificare le credenziali dei nuovi membri del Parlamento europeo per dichiararne valido il mandato. In sostanza, vengono verificate le dichiarazioni scritte rese dai deputati per quanto riguarda le loro attività professionali e qualsiasi altra funzione o attività retribuita. Il relatore propone che il Parlamento dichiari valido, con riserva di eventuali decisioni delle autorità competenti degli Stati membri in cui i risultati elettorali siano stati contestati. Inoltre, le autorità degli Stati membri sono invitate a completare l'esame delle controversie pendenti circa l'elezione dei membri del Parlamento e a informare il Parlamento dei risultati. In attesa della fine delle controversie sorte nei vari Stati membri, do il mio voto favorevole a questa relazione. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de este informe sobre la verificación de credenciales de las y los parlamentarios europeos proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos al tratarse de un procedimiento necesario tras cada elección al Parlamento Europeo. Tras los comicios, todos los Estados miembros son responsables de notificar los nombres de los parlamentarios, así como de comprobar que no existe incompatibilidad entre sus actividades y el mandato de diputado al Parlamento Europeo, sobre la base de lo establecido por el artículo 7 del Acta de 20 de septiembre de 1976. He decidido respaldar este informe desde el convencimiento de que corresponde a los Estados miembros realizar esta comprobación, así como notificar el nombre de los miembros del Parlamento Europeo declarados como válidos. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour this resolution which states that the Parliament declares valid, the mandate of Malta's six MEPs (including myself) and all other elected MEPs, whose election has been notified by the competent national authorities and who have made the written declarations as regards their professional activities and any other remunerated functions or activities. This resolution also calls for Member States to ensure that the registration formalities relating to the participation of nationals of other Member States in the European elections are simplified. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport vise à déclarer valide, en application du statut des députés européens et sous réserve d'éventuelles décisions des autorités compétentes des États membres dans lesquels les résultats électoraux auraient été contestés, le mandat des députés élus au Parlement européen lors des élections de mai dernier. Alors qu'aucune contestation et aucune incompatibilité n'ont été constatées à ce jour, j'ai voté en faveur de ce rapport. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — La proposition soumise aux votes rappelle les règles d'éligibilité et d'exercice du mandat de député au Parlement européen dans un souci de transparence et de respect des règles qui tendent à supprimer les conflits d'intérêts. Toutefois, cette proposition, en son paragraphe 4, porte un jugement négatif sur le droit électoral et les règles d'éligibilité de certains États membres. L'exercice de la démocratie véritable et la plus efficace ne peut se réaliser que dans le cadre d'un État nation. Les règles régissant le droit de vote et l'éligibilité relèvent aussi de cet État souverain et ne sauraient être contredites par le principe de libre circulation comme avancé dans la proposition. Pour ces différentes raisons, je me suis abstenue lors de ce vote. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Εντός της ΕΕ πρέπει να υπάρχει καθεστώς πολιτικών ελευθεριών και προστασία του δικαιώματος του εκλέγειν και εκλέγεσθαι. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — En algunos Estados miembros, las objeciones a la elección de algunos diputados al Parlamento Europeo están siendo consideradas de conformidad con la legislación nacional y estos procedimientos podrían dar lugar a la anulación de la elección de los miembros interesados. La Comisión de Asuntos Jurídicos es competente para la verificación de las credenciales de los diputados. El informe en el que se basa la propuesta, relativo a los resultados de las elecciones por sufragio directo al Parlamento Europeo que se celebraron entre el 22 y el 25 de mayo de 2014, se basa en las comunicaciones oficiales de todos los Estados miembros sobre el conjunto de los resultados electorales. Tiene en cuenta que, con el fin de verificar las credenciales de sus miembros de conformidad con el artículo 12 del Acta de 1976, el Parlamento debe tomar nota de los resultados de la elección declarada oficialmente por las autoridades competentes de los Estados miembros, sin posibilidad de discreción en el asunto. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — Todos os Estados-Membros têm que indicar os nomes dos candidatos eleitos para o Parlamento Europeu bem como proceder ao exame das reclamações sobre a validade da eleição de alguns deputados. Ora, nesta altura ainda há atrasos ou a não comunicação dos nomes dos candidatos eleitos, bem como processos não resolvidos. Para um bom funcionamento das instituições europeias, nomeadamente do Parlamento, e para que os Estados-Membros comuniquem rapidamente ao Parlamento Europeu não só os nomes de todos os candidatos eleitos, como também a lista dos eventuais substitutos e concluam sem demora o exame dos litígios que lhes sejam apresentados e informem o Parlamento dos resultados. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A Comissão dos Assuntos Jurídicos tem competência em matéria de verificação dos poderes dos deputados. O presente relatório, que inclui a lista dos deputados eleitos, informa sobre os resultados das eleições diretas para o Parlamento Europeu que tiveram lugar de 22 a 25 de maio de 2014, baseando-se nas comunicações oficiais de todos os Estados-Membros sobre os resultados finais dessas eleições. O relator realça vários aspetos importantes, como o facto de alguns nacionais de determinados Estados-Membros que tenham residido noutro país durante um certo período de tempo poderem ter sido privados do direito de voto no seu Estado-Membro de origem, o que, nalguns casos, poderá igualmente implicar a privação do direito de elegibilidade. O relator considera, e bem, que a privação do direito de voto e de elegibilidade no Estado-Membro de residência aos cidadãos que exerceram o direito de livre circulação no interior da UE equivale a uma punição e viola o princípio do sufrágio universal direto. Exorta a Comissão a assegurar que nenhum dos Estados-Membros preveja tal possibilidade. Insta ainda os Estados-Membros a simplificarem as formalidades de registo relativas à participação de nacionais de outros Estados-Membros nas eleições europeias, quer como eleitores, quer como candidatos, em especial eliminando barreiras administrativas desnecessárias. Votámos favoravelmente. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Na začiatku každého volebného obdobia je nevyhnutné, aby bola dokončená správa o overení poverovacích listín pre poslancov Európskeho parlamentu, podľa toho, ako to bolo oznámené príslušnými vnútroštátnymi orgánmi po voľbách. Bohužiaľ však v niektorých členských štátoch sa stále uplatňujú určité formality, ktoré mimoriadne sťažujú účasť kandidátom na voľbách. Registračné formality by mali byť zjednodušené a účinnejšie, aby všetci občania mali rovnakú šancu kandidovať a uchádzať sa o hlasy voličov vo voľbách. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Appoggio con voto favorevole la relazione che invita gli Stati membri a semplificare le operazioni di voto e di ratifica degli eletti al Parlamento europeo, concludendo in modo celere le numerose contestazioni. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Εντός της ΕΕ πρέπει να υπάρχει καθεστώς πολιτικών ελευθεριών και να κατοχυρώνεται το δικαίωμα στο εκλέγειν και εκλέγεσθαι. Η ψήφος μου είναι υπέρ του ελέγχου της εντολής. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of this report, which concerns a largely technical measure to validate the mandate of the Members of the European Parliament at the beginning of the legislature. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za prijedlog odluke Europskog parlamenta o provjeri valjanosti mandata jer držim da se istom osnažuju demokratska načela Europske unije i osnažuje princip transparentnosti. Podržavam aktivnosti nadležnih nacionalnih tijela, ali i Europskog parlamenta, usmjerene razjašnjavanju sporova koji se tiču zastupnika. Slažem se također sa zabranom oduzimanja glasačkog prava te s pojednostavljenjem administrativnih prepreka koje nastaju u okviru izbornih ciklusa. Zastupnici u Europskom parlamentu obnašaju vrlo važnu dužnost koja zasigurno mora biti predmet provjera valjanosti i usklađenosti. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — La proposition soumise aux votes rappelle les règles d'éligibilité et d'exercice du mandat de député au Parlement européen dans un souci de transparence et de respect des règles qui tendent à supprimer les conflits d'intérêts. Toutefois, cette proposition, en son paragraphe 4, porte un jugement négatif sur le droit électoral et les règles d'éligibilité de certains États membres. L'exercice de la démocratie véritable et la plus efficace ne peut se réaliser que dans le cadre d'un État nation. Les règles régissant le droit de vote et l'éligibilité relèvent aussi de cet État souverain et ne sauraient être contredites par le principe de libre circulation comme avancé dans la proposition. Pour ces différentes raisons, je me suis abstenue lors de ce vote. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport portant sur la vérification des pouvoirs et la validité du mandat de chacun des membres du Parlement européen. Aucune incompatibilité n'ayant été constatée, ce rapport confirme la validité de l'élection de l'ensemble des députés. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Verification of credentials“ because we agree in principle. Jarosław Kalinowski (PPE),
na piśmie. — Weryfikacja mandatów poselskich, którą zgodnie z Regulaminem Parlamentu zobowiązana jest przeprowadzić Komisja Prawna, to z jednej strony formalność, zwykła procedura administracyjna naszej Izby, a z drugiej strony to okazja, aby szczegółowo przyjrzeć się wyborom do Parlamentu Europejskiego i, zwracając uwagę na najbardziej istotne problemy, wysunąć propozycje, które mogłyby przyczynić się do uskutecznienia metod ich przeprowadzania. Wśród komunikatów opublikowanych przez państwa członkowskie po wyborach przeprowadzonych w maju 2014 roku znalazły się adnotacje dotyczące przypadków pozbawienia niektórych obywateli prawa wyborczego. Dotyczy to mieszkających poza granicami swoich krajów Irlandczyków, Duńczyków, Cypryjczyków, Maltańczyków i Brytyjczyków. Jest to jasny przykład łamania praw obywateli UE (prawa do swobodnego przepływu osób oraz prawa do głosowania), jest to także zupełnie niezrozumiałe, jeśli weźmiemy pod uwagę możliwości technologiczne dostępne dla niemal każdego Europejczyka. Podpisuję się pod apelem sprawozdawcy do Komisji, aby w przyszłości wyeliminować takie przypadki i zobowiązać państwa członkowskie do opracowania skutecznych systemów głosowania dla swych obywateli przebywających za granicą. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Der vorliegende Bericht überprüft Funktionen, Nebeneinkünfte und sonstige Tätigkeiten von Europaabgeordneten, die nach Artikel 7 (1) und (2) vom 20. September 1976 als vereinbar gelten mit dem Amt als europäischer Parlamentsabgeordneter. Die Heimatstaaten mussten dem Parlament aus diesem Grund alle Namen der gewählten Kandidaten zur Prüfung der Rechtmäßigkeit des Wahlausgangs und zur Überprüfung der Kapazität zur Zulassung zu diesem Amt übermitteln. Sollte sich gegenüber den im Akt von 1976 festgelegten Grundbedingungen zeigen, dass die Nebentätigkeiten und Funktionen des Kandidaten mit der Ausübung des Mandats im Parlament nicht zu vereinbaren sind oder es zu Unregelmäßigkeiten beim Ablauf der Wahl kam (wie zum Beispiel der Aberkennung des EU-Wahlrechts von Bürgern, die ihre Niederlassungsfreiheit innerhalb der EU wahrgenommen haben), kann das Mandat für ungültig erklärt werden. Im Sinne einer aktiven Wahrung des Wahlrechts von EU-Bürgern sowie der Glaubwürdigkeit des Parlaments und seiner Abgeordneten stimme ich den Vorschlägen zur Sicherung des Wahlrechts und den hier vorgelegten Ergebnissen zur Überprüfung der Aktivitäten von Abgeordneten in Bezug auf die Kompatibilität mit ihrem Mandat vollumfänglich zu. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Signor Presidente, onorevoli colleghi, voto positivamente la relazione del collega Svoboda in qualità di presidente della commissione giuridica del Parlamento europeo. La relazione oggi approvata si fa portavoce della conformità delle scorse elezioni europee del 22-25 maggio 2014 e si basa sulla comunicazione ufficiale, da parte di ciascuno Stato membro, dell'insieme dei risultati elettorali. La verifica dei poteri dei deputati neoeletti al Parlamento europeo è disciplinata dall'Atto del 20 settembre 1976 relativo all'elezione dei membri del Parlamento europeo a suffragio universale diretto (quale modificato dalla decisione del Consiglio 2002/772/CE, Euratom del 25 giugno e del 23 settembre 2002) e dal regolamento del Parlamento europeo. A norma dell'allegato VI, sezione XVI, punto 10, del regolamento, la commissione giuridica è competente per la verifica dei poteri dei deputati. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Ce rapport propose de faire valider par le Parlement européen le mandat des députés au Parlement européen dont l'élection a été communiquée par les États membres. En annexe, se trouve la liste des députés. Cependant, on notera qu'il est aussi précisé dans ce texte qu'une simplification du vote pour les citoyens ressortissants d'autres États membres de l'Union européenne pour les élections européennes, doit être encouragée, sous-entendant implicitement la notion de „citoyenneté européenne“. De plus, il est exigé que la déchéance du droit de vote ne soit pas appliquée aux élections européennes dans le cas où des citoyens européens ont vécu dans un autre pays. Par principe, j'ai décidé de m'abstenir sur ce texte. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de este informe sobre la verificación de credenciales de las y los parlamentarios europeos proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos al tratarse de un procedimiento necesario tras cada elección al Parlamento Europeo. Tras los comicios, todos los Estados miembros son responsables de notificar los nombres de los parlamentarios, así como de comprobar que no existe incompatibilidad entre sus actividades y el mandato de diputado al Parlamento Europeo, sobre la base de lo establecido por el artículo 7 del Acta de 20 de septiembre de 1976. He decidido respaldar este informe desde el convencimiento de que corresponde a los Estados miembros realizar esta comprobación, así como notificar el nombre de los miembros del Parlamento Europeo declarados como válidos. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — Con este voto declaro valido, sin perjuicio de las posibles decisiones adoptadas por las autoridades competentes de los Estados miembros en los que se hubiera impugnado un resultado electoral, el mandato de los diputados al Parlamento Europeo que figuran en el anexo de la Decisión objeto de votación. Animo a que las autoridades competentes de los Estado miembros concluyan con la mayor celeridad el examen de las impugnaciones presentadas contra la elegibilidad de algunos miembros. Por último, recuerdo que el derecho a sufragio activo y pasivo en las elecciones europeas es un derecho inalienable y, por ende, insto a que los Estados miembros faciliten el proceso de votación a los nacionales de otros Estados de la UE en su territorio y a que la Comisión vele con más ahínco en que no se den casos de denegación, activa y pasiva, del derecho al voto. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Svoboda σχετικά με τον έλεγχο της εντολής των βουλευτών του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου που αναφέρονται στο Παράρτημα Ι της οικείας απόφασης, διότι όλοι οι εκλεγέντες υποψήφιοι κατά τις Ευρωεκλογές που έλαβαν χώρα από τις 22 έως τις 25 Μαΐου 2014 στα 28 κράτη μέλη της ΕΕ, όπως προκύπτει από τον έλεγχο της αρμόδιας Επιτροπής του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, εκλέχθηκαν σύννομα, καθώς τηρήθηκαν αφενός μεν οι σχετικές εκλογικές διατάξεις των εθνικών νομοθεσιών και αφετέρου οι διατάξεις της Πράξης της 20ής Σεπτεμβρίου 1976 περί εκλογής των αντιπροσώπων στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο με άμεση καθολική ψηφοφορία (όπως τροποποιήθηκε με την απόφαση του Συμβουλίου 2002/772/EΚ, Ευρατόμ της 25ης Ιουνίου και 23ης Σεπτεμβρίου 2002) και του Κανονισμού του Κοινοβουλίου. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this report which repeats Parliament's request to the competent national authorities not only to notify it promptly of all the names of the elected candidates but also to forward the names of any substitutes, together with their ranking in accordance with the results of the vote. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La presente relazione si riferisce ai risultati relativi alle elezioni dirette del Parlamento europeo, avvenute tra il 22 e il 25 maggio 2014. Essa si basa su una comunicazione ufficiale, giunta da parte di ciascuno Stato membro, in merito ai risultati elettorali. La verifica dei poteri degli eurodeputati neoeletti è disciplinata dall'Atto del 20 settembre 1976 relativo all'elezione dei membri del Parlamento europeo a suffragio universale diretto (quale modificato dalla decisione del Consiglio 2002/772/CE, Euratom del 25 giugno e del 23 settembre 2002) e dal regolamento del Parlamento europeo. A norma dell'allegato VI, sezione XVI, punto 10, del regolamento, la commissione giuridica è competente per la verifica dei poteri dei deputati. Esprimo il mio consenso nei confronti della relazione del collega Svoboda, poiché essa si fa portavoce, in maniera esaustiva, della conformità delle scorse elezioni europee con quanto previsto dalle disposizioni in materia. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Die Abstimmung über die Prüfung der Mandate erhielt meine Zustimmung, da alle angegebenen Daten der Mitgliedstaaten fristgerecht eingebracht wurden und bei der Überprüfung dieser keine Ungereimtheiten festgestellt werden konnten. Laut der überprüfenden Instanz erfüllen alle Mandate die Rechtsvorschriften und können deshalb für gültig erklärt werden. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Conformément à l'article 12 de l'Acte de 1976, le Parlement européen vérifie les pouvoirs de ses membres. À cet effet, il prend acte des résultats proclamés officiellement par les États membres et statue sur les contestations qui pourraient être éventuellement soulevées. Le présent rapport, n'ayant constaté aucune irrégularité, déclare valide la liste des députés de la 8e législature. Je vote pour. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Com este ato formal, são validados os nomes de todos os deputados europeus eleitos nos 28 Estados-Membros nas eleições de 22 a 25 de maio de 2014, ficando assim concluído este processo. A todos os deputados desejo as maiores felicidades no cumprimento dos seus mandatos. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report because of the need for Member States to notify Parliament accurately of all the names of the elected candidates and the names of any substitutes, together with their ranking in accordance with the results of the vote. This is essential to guarantee Parliament's legitimacy as a democratic institution. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Em 20 de setembro de 1976 foi publicado o Ato Europeu relativo à eleição dos representantes ao Parlamento Europeu por sufrágio universal direto. Em 1976, definiram-se os cargos que são incompatíveis com o cargo de deputado ao Parlamento Europeu e identificaram-se quais as atividades profissionais que possuem, bem como quaisquer outras funções ou atividades remuneradas. Sou favorável ao presente relatório que censura o facto de alguns indivíduos de determinados Estados-Membros que tenham residido noutro país durante um certo período de tempo terem sido privados do direito de voto e de elegibilidade no seu Estado-Membro de origem, conforme aconteceu no Reino Unido. Entendo ainda que todos os Estados-Membros devem enviar de forma célere a lista de deputados eleitos ao Parlamento Europeu bem como a identificação de todos os substitutos, em caso de necessidade de se proceder a uma substituição dos eleitos. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Ce rapport propose de faire valider par le Parlement européen le mandat des députés au Parlement européen dont l'élection a été communiquée par les États membres. En annexe, se trouve la liste des députés. Cependant, on notera qu'il est aussi précisé dans ce texte qu'une simplification du vote pour les citoyens ressortissants d'autres États membres de l'Union européenne pour les élections européennes, doit être encouragée, sous-entendant implicitement la notion de „citoyenneté européenne“. De plus, il est exigé que la déchéance du droit de vote ne soit pas appliquée aux élections européennes dans le cas où des citoyens européens ont vécu dans un autre pays. Par principe, j'ai décidé de m'abstenir sur ce texte. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui vérifie la validité du mandat de chacun des 751 députés européens (absence d'incompatibilité de fonctions, absence de recours). Ce rapport a conclu à la validité du mandat de l'ensemble des membres du Parlement européen. Il invite les États membres à simplifier les procédures d'enregistrement sur les listes électorales pour permettre à tous les citoyens européens de faire usage de manière effective de leur droit de vote aux élections européennes, quel que soit leur État membre de résidence. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car la commission des affaires juridiques est compétente pour la vérification des pouvoirs des députés et que le présent rapport traite des résultats de l'élection directe au Parlement européen qui s'est tenue du 22 au 25 mai 2014 et repose sur les communications officielles par tous les États membres des résultats complets de l'élection. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport deoarece el vine să consolideze încă o dată normele referitoare la participarea la alegerile europene atât în calitate de candidat, dar și de alegător, a cetățenilor Uniunii Europene. De asemenea, raportul face referire și la întreaga procedură de comunicare a numelor candidaților aleși în cadrul alegerilor europarlamentare, la cadrul juridic care reglementează verificarea prerogativelor acestora, la modul de realizare a declarațiilor pe care aceștia trebuie să le facă la intrarea în mandat, la rezolvarea litigiilor care pot apărea ca urmare a nerespectării unor principii aferente sistemului de vot din fiecare stat membru (de exemplu nerespectarea cotelor, acolo unde se impun – alternanța femeie - bărbat, pe liste, etc.), dar și la privarea de la dreptul de vot și exercitarea drepturilor electorale, care în unele state precum Cipru, Danemarca, Malta, Irlanda și Regatul Unit sunt diferite față de majoritatea Statelor Membre. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Ich habe für die Prüfung der Mandate gestimmt, da sämtliche formellen Vorschriften eingehalten worden sind und die Mandate laut der überprüfenden Instanz auch materiell den gestellten Anforderungen entsprachen. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõud, sest see võimaldab kõrvaldada tarbetuid haldustõkkeid ja lihtsustada registreerimisnõudeid, mis on seotud teiste ELi liikmesriikide kodanike osalemisega Euroopa Parlamendi valimistel kas valija või kandidaadina. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — L'articolo 7, paragrafi 1 e 2, dell'atto del 20 settembre 1976 precisa le cariche che sono incompatibili con quella di membro del Parlamento europeo. I deputati sono tenuti a dichiarare con precisione le attività professionali da loro svolte e qualsiasi altra funzione o attività retribuita. In alcuni casi, gli Stati membri hanno proceduto a una notifica parziale dei candidati eletti e in alcuni di essi è in corso l'esame delle contestazioni presentate in merito all'elezione di alcuni deputati e tali procedure potrebbero portare ad un annullamento dell'elezione dei deputati in questione. Al fine di verificare i poteri dei suoi membri, il Parlamento è autorizzato a riferire eventuali casi di incompatibilità tra la legislazione elettorale nazionale, su cui si basano i risultati, e il diritto dell'Unione europea. I cittadini di taluni Stati membri che hanno vissuto in un altro paese per un determinato periodo di tempo possono essere privati del diritto di voto nel loro Stato membro di origine. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Ce rapport propose de faire valider par le Parlement européen le mandat des députés au Parlement européen dont l'élection a été communiquée par les États membres. En annexe, se trouve la liste des députés. Cependant, on notera qu'il est aussi précisé dans ce texte qu'une simplification du vote pour les citoyens ressortissants d'autres États membres de l'Union européenne pour les élections européennes doit être encouragée, sous-entendant implicitement la notion de „citoyenneté européenne“. De plus, il est exigé que la déchéance du droit de vote ne soit pas appliquée aux élections européennes dans le cas où des citoyens européens ont vécu dans un autre pays. Par principe, j'ai décidé de m'abstenir sur ce texte. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam izvješće kolege Pavela i odredbu prema kojoj se vrši provjera valjanosti izbora i mandata svih zastupnika. Smatram da se na taj način potvrđuje i osnažuje legitimitet zastupnika u Europskom parlamentu da, na osnovu glasova putem kojih su izabrani, predstavljaju građane i štite njihove interese. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće kolege zastupnika Pavela Svobode o provjeri valjanosti mandata zastupnika u Europskom parlamentu. Nakon provedenih zadnjih europskih izbora u svibnju 2014. godine, nadležne službe EP-u u suradnji s državama članicama pokrenule su i provele postupak utvrđivanja valjanosti mandata zastupnika, te utvrdile popis zastupnika u Europskom parlamentu čiji je mandat proglašen valjanim. Izbori za Europski parlament uređeni su i nacionalnim zakonodavstvima s posebnim nacionalnim odredbama koje su drugačije u svakoj državi te europskim zakonodavstvom kojim se utvrđuju zajednička pravila svim državama članicama. Zajedničkim pravilima utvrđeno je načelo nespojivosti dužnosti s mandatom zastupnika u Europskom parlamentu. Europski parlament je jedino izravno birano tijelo koje predstavlja 500 milijuna stanovnika EU-a. Zastupnici u EP-u utječu na brojne segmente svakodnevnog života europske javnosti, te je postupak provjere valjanosti mandata jedan od elemenata kojim se jamči da će zastupnici svoju dužnost obnašati neovisno. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Mi sembra assolutamente corretto, nei confronti degli elettori dell'Unione europea, che vi sia una verifica, ad opera dalla commissione giuridica, dei poteri dei membri del Parlamento eletto. Naturalmente il Parlamento europeo dovrà fare riferimento e prendere atto delle risultanze ufficiali delle elezioni provenienti dalla relativa autorità competente dello Stato membro, e in questo il Parlamento europeo non ha alcun potere discrezionale, ma è giusto che il Parlamento europeo vigili affinché non vi siano casi d'incompatibilità tra la legislazione elettorale nazionale e il diritto dell'UE. È importante che i deputati, affinché il sistema sia il più trasparente possibile, firmino all'inizio del loro mandato la dichiarazione di assenza di cariche incompatibili e la dichiarazione d'interessi finanziari. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Les dernières élections européennes ont présenté deux types d'irrégularité. D'une part certains États membres ont manqué à leur obligation de signaler les suppléants d'élus européens et d'autre part certains citoyens n'ont pu, ou du moins, ont connu des difficultés dans leur droit de vote à ces élections en raison de leur nationalité. Étant, bien entendu, attaché aux valeurs démocratiques ainsi qu'à l'exercice du droit de vote et d'éligibilité à ce type d'élection en fonction de son lieu de résidence et non pas en fonction de sa nationalité, j'ai voté pour. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A presente decisão diz respeito à verificação dos poderes dos eurodeputados eleitos de 22 a 25 de maio de 2014. Nos termos do artigo 12.o do Ato de 20 de setembro de 1976, bem como dos n.os 3 e 4 do artigo 3.o do Regimento, o Parlamento Europeu deve verificar os poderes dos seus membros, registando para o efeito os resultados proclamados oficialmente pelos Estados-Membros e deliberando sobre as eventuais reclamações apresentadas com base no Ato, com exceção das que se baseiem em leis eleitorais nacionais. Ora, sendo certo que todos os deputados apresentaram a declaração sobre o não exercício de funções incompatíveis e a declaração relativa aos seus interesses financeiros e que, até ao presente, não foram apresentadas quaisquer reclamações ao abrigo do Ato de 1976, a Comissão dos Assuntos Jurídicos, competente em razão da matéria, propõe que, sob reserva de eventuais decisões das autoridades competentes dos Estados-Membros em que tenham sido impugnados os resultados eleitorais, sejam declarados válidos os mandatos dos deputados elencados em anexo. Votei favoravelmente, associando-me igualmente às preocupações manifestadas em matéria de privação do direito de voto e de simplificação das formalidades de registo relativas à participação dos nacionais de outros Estados-Membros nas eleições europeias. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — O esforço de transparência deve ser inerente ao Parlamento Europeu e à função do eurodeputado. A proposta apresentada vai precisamente no sentido de um escrutínio constante que permita detetar aspetos que devem ser corrigidos, ou simplificados, o mais rapidamente possível, como sucede com os aspetos relacionados com a privação do direito de voto e o exercício dos direitos eleitorais de cidadãos no seu Estado-Membro de residência depois de terem exercido o seu direito de livre circulação no interior da UE. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — Tras los análisis pertinentes, el Parlamento ha declarado válido, sin perjuicio de las posibles decisiones adoptadas por las autoridades competentes de los Estados miembros en los que se hubiera impugnado un resultado electoral, el mandato de los diputados al Parlamento Europeo que figuran en la decisión votada conforme a la normativa vigente. Asimismo, insta a las autoridades competentes de los Estados miembros a que concluyan lo antes posible el examen de las impugnaciones presentadas y a que informen al Parlamento de su resultado. Además, reclama a los Estados miembros que garanticen que se han simplificado las formalidades de registro relacionadas con la participación de nacionales de otros Estados miembros en las elecciones europeas. Por todo ello, he votado a favor. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Subscrevo, de forma favorável, este relatório da Comissão dos Assuntos Jurídicos sobre a verificação de poderes dos eleitos para o Parlamento Europeu entre os passados dias 22 a 25 de maio, na medida em que o mesmo decorre do enquadramento jurídico inerente à eleição dos deputados ao Parlamento Europeu. Fica assim concluído o último passo previsto neste enquadramento legislativo, que se iniciou com apresentação formal das candidaturas e culmina nesta verificação de poderes pelo próprio Parlamento Europeu. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — En tant qu'institution démocratique et émanant directement des citoyens européens, le Parlement européen a le devoir de s'assurer de la conformité des élections européennes. J'ai soutenu ce rapport qui rappelle qu'aucune contestation ni incompatibilité n'ont été constatées à ce jour, concluant ainsi à la validation des élections européennes du 25 mai dernier. Ce texte rappelle notamment l'importance de la transparence et du respect des règles électorales. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore perché la relazione invita gli Stati membri a semplificare le operazioni di voto e di ratifica degli eletti al Parlamento europeo. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de este informe sobre la verificación de credenciales de las y los parlamentarios europeos proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos al tratarse de un procedimiento necesario tras cada elección al Parlamento Europeo. Tras los comicios, todos los Estados miembros son responsables de notificar los nombres de los parlamentarios, así como de comprobar que no existe incompatibilidad entre sus actividades y el mandato de diputado al Parlamento Europeo, sobre la base de lo establecido por el artículo 7 del Acta de 20 de septiembre de 1976. He decidido respaldar este informe desde el convencimiento de que corresponde a los Estados miembros realizar esta comprobación, así como notificar el nombre de los miembros del Parlamento Europeo declarados como válidos. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted for the verification of Members' credentials, confirming the results from the Member States of the full elections held in May 2014. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Podržao sam izvješće o provjeri valjanosti mandata članovima Europskog parlamenta čiji je izbor obaviješten od strane nadležnih državnih tijela i koji su napravili pisane izjave vezane uz svoju profesionalnu aktivnost. S obzirom da se člankom 7. stavcima 1. i 2. Akta od 20. rujna 1976. jasno definiraju dužnosti nespojive s dužnošću zastupnika u Europskom parlamentu, te da se od zastupnika traži detaljna izjava o njihovim profesionalnim aktivnostima i svim drugim plaćenim dužnostima ili aktivnostima, važno ih je utvrditi i provjeriti je li sve u skladu sa pravilima poslovnika. Važno je napomenuti kako se ovim izvješćem želi riješiti i problem oduzimanja glasačkog prava. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of this report which verifies the credentials of the Members who were elected in the 2014 European elections. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam prijedlog odluke Europskog parlamenta o provjeri valjanosti mandata, u skladu s člankom 3. Poslovnika Europskog parlamenta koji nalaže nadležnim tijelima država članica da bez odlaganja obavijeste Parlament o imenima izabranih zastupnika, kako bi mandati svih zastupnika mogli započeti u isto vrijeme te da izjave da ne obnašaju dužnosti nespojive s navedenom. Budući da je u pojedinim državama članicama moguće uskratiti pravo glasovanja ukoliko njihovi državljani borave određeno vrijeme u drugoj zemlji, smatra se da je riječ o nepravednim sankcijama čije je postojanje kontradiktorno osnovnom pravu na slobodu kretanja unutar EU-a. Richard Sulík (ECR),
písomne — Návrh podporujem, pretože povedie k jasnejším pravidlám, a medzi iným tiež k odstráneniu niektorých prípadov diskriminácie voličov a kandidátov vo voľbách do Európskeho parlamentu, ktorí sa nachádzajú v inej ako domovskej krajine. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Εντός της ΕΕ πρέπει να υπάρχει καθεστώς πολιτικών ελευθεριών και να κατοχυρώνεται το δικαίωμα στο εκλέγειν και εκλέγεσθαι. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la proposition. Nous réitérons la demande qu'il a adressée aux autorités des États membres, non seulement de lui communiquer les noms des candidats élus, mais également de lui indiquer ceux des remplaçants éventuels avec leur ordre de classement tel qu'il résulte du vote. Nous demandons également aux autorités compétentes des États membres de terminer sans tarder l'examen des contestations qui leur sont présentées et de communiquer les résultats au Parlement. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de este informe procedimental de la Comisión JURI sobre la verificación de credenciales. Dicho informe declara válido —aunque sujeto a las decisiones de las autoridades competentes de los Estados miembros en los que se hubiera impugnado la correspondiente elección— el mandato de los miembros del Parlamento Europeo que figuran en la Decisión cuya elección haya sido notificada por las autoridades nacionales competentes y que han formulado las declaraciones por escrito previstas sobre la base del artículo 7, apartados 1 y 2, del Acta de 20 de septiembre de 1976 y el anexo I del Reglamento del Parlamento. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de este informe sobre la verificación de credenciales de las y los parlamentarios europeos proveniente de la Comisión de Asuntos Jurídicos al tratarse de un procedimiento necesario tras cada elección al Parlamento Europeo. Tras los comicios, todos los Estados miembros son responsables de notificar los nombres de los parlamentarios, así como de comprobar que no existe incompatibilidad entre sus actividades y el mandato de diputado al Parlamento Europeo, sobre la base de lo establecido por el artículo 7 del Acta de 20 de septiembre de 1976. He decidido respaldar este informe desde el convencimiento de que corresponde a los Estados miembros realizar esta comprobación, así como notificar el nombre de los miembros del Parlamento Europeo declarados como válidos. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — O relatório insta os Estados-Membros a simplificarem as formalidades de registo relativas à participação de nacionais de outros Estados-Membros nas eleições europeias, quer como eleitores quer como candidatos, em especial eliminando barreiras administrativas desnecessárias, e solicita à Comissão que assegure que as práticas dos Estados-Membros sejam consentâneas com a legislação da UE. Neste sentido, declara válido, sob reserva de eventuais decisões adotadas pelas autoridades competentes dos Estados-Membros em que tenham sido impugnados resultados eleitorais, o mandato dos deputados do Parlamento Europeu cuja eleição tenha sido notificada pelas autoridades nacionais competentes. Nada temos a opor ou comentar. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Die Abstimmung über die Prüfung der Mandate hat meine Zustimmung erfahren, da alle angegebenen Daten der Mitgliedstaaten fristgerecht eingebracht wurden und bei der Überprüfung dieser keine Ungereimtheiten festgestellt werden konnten. Alle Mandate erfüllen laut der überprüfenden Instanz die Rechtsvorschriften und können deshalb für gültig erklärt werden. Jadwiga Wiśniewska (ECR),
na piśmie. — Sprawozdanie dotyczy nieprawidłowości podczas głosowań w wyborach europejskich w niektórych państwach UE. Sprawozdanie postuluje, aby w wyborach europejskich nie można było stosować pozbawiania prawa wyborczego obywateli, którzy w momencie wyborów nie przebywają na terenie swojego kraju zamieszkania. Wzywa w tej sprawie Komisję do zapewnienia, aby żadne państwo członkowskie nie dopuszczało takiej możliwości. Sprawozdanie wzywa państwa członkowskie, aby zapewniły uproszczenie formalności rejestracyjnych związanych z uczestnictwem w wyborach europejskich obywateli innych państw członkowskich, zarówno w charakterze wyborców, jak i kandydatów, w szczególności poprzez zniesienie niepotrzebnych barier administracyjnych. Głosowałam za przyjęciem sprawozdania. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — Nos termos do ponto 10 da secção XVI do Anexo VI do Regimento, a Comissão dos Assuntos Jurídicos tem competência em matéria de verificação dos poderes dos deputados. O presente relatório, que inclui a lista dos deputados eleitos, informa sobre os resultados das eleições diretas para o Parlamento Europeu que tiveram lugar de 22 a 25 de maio de 2014, baseando-se nas comunicações oficiais de todos os Estados-Membros sobre os resultados finais dessas eleições. Votámos favoravelmente este relatório que inclui informações precisas sobre alguns incumprimentos preocupantes no processo eleitoral, que urge resolver num futuro próximo: os nacionais de determinados Estados-Membros que tenham residido noutro país durante um certo período de tempo podem ter sido privados do direito de voto no seu Estado-Membro de origem; vários nacionais de outros Estados-Membros que residiam no Reino Unido não puderam exercer o seu direito de voto nas últimas eleições europeias. O relator defende a simplificação das formalidades de registo relativas à participação de nacionais de outros Estados-Membros nas eleições europeias, quer como eleitores, quer como candidatos, em especial eliminando barreiras administrativas desnecessárias, o que poderá obviar o problema. 10.15.   Přeshraniční výměna informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu (A8-0001/2015 – Inés Ayala Sender) Dichiarazioni di voto orali Brian Hayes (PPE). - Mr President, I would like briefly to welcome the resolution that was carried today in respect of the cross-border exchange of information. It is crucially important that we act collectively on this issue because we know that when foreign drivers of foreign cars are driving in any of our Member States the propensity for offences to occur is much greater. That goes back to evidence in 2007, when a Commission report showed that unless you have proper means of enforcement it becomes very easy for people to break the law. So, it is a good day's work that we have managed to put this resolution through. Bad and dangerous driving behaviour can be affected only if people feel they are going to be caught. And there is a responsibility on all Member States to ensure a proper, adequate flow of information from one country to the next in order to make sure that happens. Lastly I would say this: in my own country, in Ireland, I have been arguing for a very long time that we need to have a joint approach, North and South, to penalty points. We have been trying, on a cross-party basis and with the British Government, to achieve that. I think it makes sense, especially where there is a shared border between two jurisdictions, to have a common approach to penalty points. If today's resolution on the exchange of information leads to that in countries which are close to one another, it makes absolute sense from a European perspective. Michela Giuffrida (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, ho votato a favore perché ritengo giusto che lo scambio di informazioni sui reati stradali sia questione più di sicurezza stradale che di cooperazione di polizia. Sono troppi i casi in cui le autorità non sono in grado di punire i colpevoli di infrazioni perché queste vengono commesse da veicoli stranieri. Non si riesce a rintracciare i responsabili perché se ne ignora il domicilio. Per la sicurezza di tutti, alla libera circolazione delle persone e dei loro mezzi, in questo caso di trasporto, deve coincidere la libera e veloce circolazione delle informazioni. In caso di infrazioni che mettono in grave pericolo la sicurezza stradale, quale l'eccesso di velocità o la guida sotto l'effetto di sostanze stupefacenti, gli autori devono essere assolutamente rintracciati. Se le vittime possono essere ovunque, i colpevoli devono essere rintracciati ovunque. Jørn Dohrmann (ECR). - Hr. formand! I Dansk Folkeparti siger vi ja til mere trafiksikkerhed på landevejene. Derfor er det også vigtigt, at dem, der kommer til Danmark eller andre lande og overtræder trafikreglerne, også bliver straffet for deres gerninger. Ved at man udveksler oplysninger om færdselsovertrædelser, tror vi også på, at nogle af de typer af personer, som måske kunne tænke sig at lave overtrædelser, måske tænker sig om, inden de kommer til landet. Vi ønsker ikke, at folk kører for stærkt. Vi ønsker heller ikke, at de kan køre i narkopåvirket tilstand, og vi synes jo heller ikke, at de skal køre over for fuldt stop. Derfor er det godt, at vi samarbejder om, at folk skal lære at køre ordentligt og dermed også kan blive straffet for deres forseelser. Derfor siger vi ja. Derfor har jeg sagt ja. Peter Jahr (PPE). - Herr Präsident! Wenn man so will, geht ja der Bericht heute auf einen fruchtbaren Dialog mit dem Europäischen Gerichtshof zurück. Es gab auch schon eine entsprechende Richtlinie, wo festgestellt worden ist, dass wir die falschen gesetzlichen Grundlagen genommen haben. Das ist mittlerweile mit diesem Bericht angepasst worden. Ich denke, das ist eine gute Nachricht für alle. Es ist für mich auch ein Beitrag zur Gerechtigkeit: Egal wo man ist, man hat sich an die Bestimmungen zu halten. Mit dieser Gerechtigkeit, wenn jeder sich an die Verkehrsregeln hält, ist auch eine höhere Sicherheit verbunden. Das ist an sich die gute Geschichte. Das kann dazu beitragen, dass die Sicherheit im Verkehrsraum insgesamt erhöht wird. Es gibt natürlich auch eine Verpflichtung an uns selber: Das Parlament muss dann bis zum 6. Mai 2015 aus diesem Bericht eine neue Richtlinie machen. Aber ich denke, auch über diese Richtlinie werden wir in derselben Geschlossenheit abstimmen können wie über diesen Bericht. Matt Carthy (GUE/NGL). - Mr President, I voted in favour of this regulation which is aimed at facilitating the cross-border exchange of information relating to traffic offences. The implementation of this is crucial as it should mean that people who have committed a road traffic offence in a country that they are not resident in can still face the penalties for their actions. This is a particular issue, as has already been said, in Ireland, where unfortunately we have a land border and a minority of drivers have used that border as a mechanism to basically show disregard for road safety laws when travelling on the opposite side. We know also that drivers from other EU countries have been basically immune when they are driving on Irish roads. So, hopefully we can now reach the point where penalty points can be shared across jurisdictions, because the priority has to be to ensure the safety of all road users. Daniel Hannan (ECR). - Mr President, I voted against this motion, which I am delighted to say the UK Government also opposes. I think the arguments we have heard in favour of it are fundamentally flawed: they boil down to the idea that since cars cross borders we must therefore have a common EU policy, which is the same logic we hear over and over again. This might – I am not sure – be construed as an argument for global government. But it certainly is not an argument for a narrow harmonisation of policies under this particular institutional structure with 28 of the 196 independent states and territories represented at the UN. The myth is that if you do not have Commission involvement you do not get cooperation. It is not true. We have had decades of judicial cooperation: the Hague Convention, extradition treaties recognising time spent in another country's prison as part of a sentence, etc. It is perfectly possible for two countries if there is a pragmatic case for it, as we just heard suggested by Comrade Carthy a second ago. There is a perfectly good mechanism whereby two sovereign governments come together and reach a bilateral deal. It does not follow that we have to hand the whole thing to an unelected bureaucracy in Brussels. Bruno Gollnisch (NI). - Monsieur le Président, avec le tout répressif contre les automobilistes, commettre un excès de vitesse sera désormais plus sévèrement puni que de brûler la voiture d'autrui, comme cela se pratique assez fréquemment, par exemple, dans cette ville de Strasbourg à l'occasion du nouvel an. Ce qu'il y a de paradoxal dans ce rapport Ayala Sender, c'est ce que la rapporteure désigne comme causes de l'augmentation du nombre des victimes. Je cite: „Ce nombre semble néanmoins repartir à la hausse, phénomène qui s'explique par divers facteurs“. Quels sont ces facteurs? Le vieillissement du parc automobile, des coupes drastiques dans les dépenses d'entretien des infrastructures et le manque de financement d'infrastructures et d'innovations susceptibles d'améliorer la sécurité routière. Autrement dit, il n'est à aucun moment fait mention, parmi les causes de l'augmentation du nombre des victimes, de l'excès de vitesse, dont on voit bien qu'il est, en réalité, à la base du texte et du dispositif qui nous est proposé. On peut réduire la vitesse à 30 km/h, comme ici à la sortie du Parlement. Mais pourquoi pas à 20 km/h, à 10 km/h, à 5 km/h? Ce sera toujours encore plus sûr, et il y aura toujours moins de victimes. C'est la logique stupide dans laquelle nous donnons aujourd'hui. Richard Corbett (S&D). - Mr President, I was surprised that UKIP and some Conservatives have opposed this particular piece of legislation. It can only mean one thing: that in their own country they are in favour of foreign-registered cars, be they driven by citizens of other countries or British expats returning home, having immunity from prosecution when they commit an offence such as drunken driving or gross speeding. This is incomprehensible. Why should ordinary resident citizens have to pay fines and those who by one means or another are driving a car registered in another country not be punished and not have to face the consequences of their offences? It is not, as Mr Hannan was claiming, an attempt to have common EU policies and regulations on all aspects of driving safety. It is about allowing each country to enforce the rules that exist in each country when they are broken by those resident in other countries. It is a good example, a sensible example, of how we can work together at European level to benefit our citizens. Seán Kelly (PPE). - A Uachtaráin, bhí áthas orm vótáil ar son an cheithre vóta a bhain leis an tuarascáil seo de réir threoir mo ghrúpa an EPP. Dar ndóigh bhí an tuairim chéanna ag an gcuid is mó de na Feisirí. Bhí tromlach mór ina fabhar agus ní nach ionadh é sin mar tá sé go léir ráite ag an rapóirtéir, Feisire Sender, nuair a labhair sí roimh an vóta. Sábhálfaidh an tuarascáil seo saolta amach anseo. Maraítear na mílte duine ar bhóithre na hEorpa gach uile bhliain agus is fiú rud éigin a dhéanamh faoi. Táimid ag déanamh sin anois agus taispeánfaidh sé sin gur féidir leis an Aontas oibriú ar son ár saoránach, rud go bhfuil géarghá dúinn a thaispeáint sna laethanta seo agus a lán daoine ag cáineadh. Freisin is léir go raibh na saineolaithe go léir i bhfabhar na tuarascála seo agus is fiú agus is ceart i gcónaí éisteacht leis na saineolaithe agus rinneamar é seo inniu. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н Председател, уважаеми колеги, подкрепих резолюцията за трансграничен обмен на информация при пътнотранспортни произшествия, защото смятам, че политиката за намаляване на жертвите при транспортните произшествия трябва да бъде подкрепяна и трябва да бъде следвана последователно. Глобата при нарушение на правилата за движение има и превантивен характер. Затова е разумно да се направи такъв обмен. Да, определено защитата на личните данни е важно гражданско право, което също трябва да бъде защитавано строго, но не по-малко важно е запазването на живота на нашите сънародници и съграждани. Ето защо смятам, че всички нарушения на пътнотранспортните правила, направени и от чуждестранни лица, задължително трябва да се преследват с цялата строгост на закона и затова тези данни могат да бъдат предавани. Осъзнавам, че транспонирането на тази информация в националните законодателства ще изисква време и огромен обем работа. Затова смятам, че предоставянето на Кралство Дания, Ирландия и Обединеното Кралство на две години преходен период е достатъчен, нормален и реален срок. В заключение искам да подчертая, че подкрепям политиката за превенция при пътнотранспортни произшествия. Dichiarazioni di voto scritte Clara Eugenia Aguilera García (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He apoyado este informe sobre la propuesta de Directiva por la que se facilita el intercambio transfronterizo de información sobre infracciones de tráfico en materia de seguridad vial —partiendo del principio de que este proceso debe producirse a través de mecanismos que garanticen la protección de datos personales— por compartir el objetivo del informe, que es poner fin al anonimato de los conductores no residentes en el Estado en el que cometen la infracción y lograr que no queden sin sanción. Estoy convencida de que, cuando entre en vigor, esta Directiva desincentivará comportamientos temerarios y conductas peligrosas en carretera, lo cual salvará numerosas vidas; de ahí mi respaldo al texto. Martina Anderson (GUE/NGL),
in writing
. - I voted in favour of this regulation, which aims to facilitate the cross-border exchange of information related to traffic offences. The implementation of this regulation is crucial, as it should mean that people who commit a road traffic offence in a jurisdiction where they are not resident can face the penalties for their actions. This is a particular issue in Ireland, as a minority of drivers have used the border as a means of showing disregard for road safety laws on one side of it or the other. We also know that drivers from other EU countries have been basically immune to Irish traffic laws. Hopefully these problems can now be addressed. The priority must be to ensure the safety of all road users. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Die Verkehrssicherheit ist eine der Hauptprioritäten der europäischen Verkehrspolitik. Ein wichtiger Bestandteil dieser Politik ist die Durchsetzung von Sanktionen für Straßenverkehrsdelikte nicht gebietsansässiger Fahrer. Rasen, Überfahren einer roten Ampel oder Fahren unter Alkoholeinfluss würden somit grenzüberschreitend innerhalb der EU geahndet werden können. Dies setzt wiederum einen grenzüberschreitenden Austausch von Informationen zwischen nationalen Verwaltungsbehörden voraus: Der Mitgliedstaat, in dem ein Verkehrsdelikt begangen wird, erhält Zugang zu den Fahrzeugzulassungsdaten des Mitgliedstaats, in dem das Fahrzeug zugelassen ist. Basierend auf ihrer vom EuGH für nichtig erklärten Richtlinie aus dem Jahre 2011 hat die Kommission im Juni 2014 einen neuen Richtlinienvorschlag vorgelegt. Ich begrüße die im Einklang mit den Verträgen angepasste Rechtsgrundlage (Verkehrsbereich), die die bislang ausgenommenen Mitgliedstaaten (Vereinigtes Königreich, Irland und Dänemark) dazu verpflichtet, die Richtlinie umzusetzen. Somit ist gewährleistet, dass jeder in der EU gleich behandelt wird, egal wo sein Fahrzeug zugelassen ist. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — La directive initiale du 25 octobre 2011 a été annulée le 6 mai 2014 par la Cour de justice de l'Union européenne pour défaut de base juridique. Cette proposition la reprend quasiment à l'identique mais sur de nouvelles bases juridiques. Il s'agit d'obliger les États membres à transmettre toutes les infractions routières commises sur leur territoire à l'État membre du conducteur. J'estime préférable de rester dans la coopération interétatique en ce qui concerne la sécurité routière et ne pas soumettre les États membres à des obligations supplémentaires et je souhaiterais limiter l'application de la directive aux infractions les plus graves, la pénalisation excessive des infractions les plus légères s'apparentant plus à une persécution des automobilistes. Pour ces raisons, j'ai voté contre ce texte. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — This report relates to speeding offences; the idea is to be able to transfer licence points across Member States. Not all Member States are the same; this could lead to unfair cases of people being banned from driving. Block vote 1-2 is difficult: we are uncertain about Amendment 1 because of data protection issues. But we are in favour of Amendment 2 which offers a delay for the UK, Denmark and Ireland. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération car c'est une étape essentielle dans la lutte contre les plus graves des délits routiers et les décès liés à la circulation, où qu'ils se produisent sur le sol de l'Union européenne. Petras Auštrevičius (ALDE),
in writing. — I voted in favour of this proposal of broadening the initial Directive 2011/82/EU because it provides the legal basis for improving security of European roads. To begin with, it allows the sharing of information relating to road safety violations between traffic enforcement agencies of Member States at Union level. I think this will help to stop impunity of traffic violators who committed a violation in a state other than their home state because it will be much easier to find, notify and if necessary punish those breaching traffic rules accordingly. In addition, the proposal has broadened the initial scope of the directive by including such offences as driving a vehicle without a helmet, driving while using mobile devices or being under the influence of drugs as well as incorporating such countries the United Kingdom, Ireland and Denmark into the agreement. In my opinion it is likely that more extensive scope of resolution will contribute to the lowering of the overall number of fatalities in the EU. Overall, I believe that this resolution, like its predecessor, will ensure greater traffic safety throughout Europe and will work as a deterrent regarding reckless driving. Inés Ayala Sender (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kuris leis ES valstybėms narėms keistis informacija apie kelių eismo saugumo taisyklių pažeidimus ir nedrausmingus vairuotojus. Daugumą pažeidimų, ypač greičio viršijimo, įvykdo užsieniečiai, o ne šalių, kuriose jie buvo įvykdyti, gyventojai. Viena iš pagrindinių priežasčių yra tai, kad valdžios institucijos, nežinančios transporto priemonės savininko gyvenamosios vietos, negali jam pranešti apie baudą. Pasiūlyme numatyta, jog už kelių saugumą atsakingos valstybių narių institucijos galėtų reikalauti duomenų apie užsienyje registruotos transporto priemonės savininką, jei jis įvykdė pažeidimą, kad galėtų atitinkamos šalies kalba pranešti jam apie įvykdytą pažeidimą. Direktyva prisidedama prie ES tikslo iki 2020 m. perpus sumažinti kelių eismo įvykių aukų skaičių ir 40 proc. sumažinti sužeistųjų skaičių. Pritariu siūlymams sustiprinti šią sistemą taip, kad apie pažeidimus būtų galima ne tik pranešti, bet ir už juos praktiškai taikyti nuobaudas. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Ce rapport vise à faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière, lorsque lesdites infractions ont été commises dans un État membre autre que celui où le véhicule en cause a été immatriculé. Les États membres se verraient donc obligés de transmettre les infractions routières commises sur leur territoire à l'État membre dont est originaire le conducteur. L'intention déclarée est d'appliquer des „sanctions pour les infractions routières commises dans l'Union qui menacent gravement la sécurité routière“. Or cette mesure risque de se traduire par une persécution inutile des conducteurs qui commettent des infractions légères, sans véritablement lutter contre les cas les plus graves de la violence routière. Je pense notamment à des criminels qui utilisent des voitures volées ou des trafiquants de drogue qui emploient la technique du „go-fast“, qui ne possèdent souvent ni permis de conduire ni papiers d'identité. Si je soutiens en principe les sanctions contre les conducteurs qui profitent du système actuel pour commettre des infractions, je suis plus que réservé quant à l'efficacité des mesures ici proposées: j'ai donc voté contre. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La directive 2011/82/UE facilitant l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière est entrée en vigueur le 11 novembre 2013. Elle permet l'échange d'informations entre les États parties en ce qui concerne les infractions routières commises par les non-résidents qui mettent en péril la sécurité du conducteur et des autres usagers de la route comme les excès de vitesse, la conduite sous l'emprise de stupéfiants, le défaut de port du casque pour les motocyclistes, l'usage d'un téléphone portable et la circulation sur une voie illicite. La directive a toutefois été annulée par la Cour de justice le 6 mai 2014 parce qu'elle a été approuvée sur une base juridique erronée à savoir la coopération policière (au lieu de la sécurité des transports). La Cour a toutefois laissé un délai d'un an pour permettre l'adoption d'un nouveau texte. Il y avait donc urgence à approuver ce texte qui permettra de contribuer activement à l'objectif européen de réduction de moitié du nombre de victimes sur la route et de 40% du nombre de blessés à l'horizon 2020. La modification de la base juridique permettra également l'inclusion du Royaume Uni, du Danemark et de l'Irlande dans le champ d'application. Ivo Belet (PPE),
schriftelijk. — Met de stemming van vandaag bevestigt het Parlement het in december 2014 bereikte akkoord, waarmee de huidige samenwerking tussen de politiediensten van de EU-landen om informatie uit te wisselen over verkeersovertredingen kan worden voortgezet. De samenwerking wordt bovendien uitgebreid naar alle 28 lidstaten (inclusief Denemarken, VK en Ierland). Dit is een belangrijke maatregel om het aantal verkeersslachtoffers te doen dalen. De EU heeft zich voorgenomen om het aantal dodelijke verkeersongevallen met de helft te reduceren tegen 2020. Het is hierbij van belang dat buitenlandse snelheidsduivels of chauffeurs die onder invloed rijden, niet ongestraft blijven. Een goede informatie-uitwisseling over verkeersovertredingen tussen de EU landen is dan ook onontbeerlijk. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Ce rapport et la proposition de résolution est identique à la directive 2011/82/UE qui avait été annulée par la Cour de justice et est représentée ici en modifiant la base juridique. La proposition de directive vise à faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière commises dans un autre État membre que celui où le véhicule en cause a été immatriculé. Trois pays pourtant auront une autorisation pour retarder la mise en oeuvre de cette proposition: le Royaume Uni, le Danemark et l'Irlande. Sur le principe, s'il est nécessaire que les conducteurs étrangers qui profitent du système actuel sans échanges de données pour commettre des infractions soit encadré, il faut se poser la question de la protection des données au niveau européen mais aussi de la politique en matière routière. En effet, la Commission ne s'oriente que vers la répression systématique des automobilistes (il est vrai que les radars et autres amendes apportent des recettes non négligeables pour les États), mais rien n'est fait en matière d'infrastructures routières ou de développement des transports en commun notamment en milieu rural afin d'apporter une alternative aux automobilistes. J'ai donc voté contre ce rapport. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La relazione Sender è equilibrata e condivisibile. Sono convinta che una maggiore sicurezza sulle nostre strade passi anche da un migliore e più efficace scambio di informazioni fra Stati membri anche sulle infrazioni commesse dagli utenti della rete stradale Per questi motivi ho inteso sostenere col mio voto questo testo. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritarė visų ES šalių policijos bendradarbiavimui kelių eismo saugumo taisyklių pažeidimų atvejais. Nuo šiol vairuotojai, kitoje ES šalyje pažeidę kelių eismo saugumo taisykles, baudas gaus į savo nuolatinės gyvenamosios vietos šalį. ES nusprendė priimti teisės aktą, leisiantį policijai keistis duomenimis apie pažeidėjus tarp šalių narių, nes buvo nustatyta, kad daugumą pažeidimų, ypač greičio viršijimo, įvykdė užsieniečiai, o ne šalių, kuriose jie buvo įvykdyti, gyventojai. Taigi, šia direktyva sudarytos sąlygos už eismą ir kelių saugumą atsakingoms valstybių narių institucijoms reikalauti duomenų apie užsienyje registruotos transporto priemonės savininką, jei jis įvykdė pažeidimą, sukėlusį didelį pavojų kelių eismo saugumui, kad galėtų atitinkamos šalies kalba pranešti jam apie įvykdytą pažeidimą. Sutarta, kad baudos bus taikomos visoje ES už pagrindinius pažeidimus: greičio viršijimą, važiavimą neprisisegus saugos diržu, už važiavimą per raudoną šviesoforo signalą, už vairavimą apsvaigus, už važiavimą draudžiama kelio juosta ir už naudojimąsi mobiliuoju telefonu vairuojant. Franc Bogovič (PPE),
pisno. — Predlagano poročilo sem podprl, ker po mojem mnenju predstavlja pomemben korak k izboljšanju varnosti na evropskih cestah in zmanjšanju števila smrtnih žrtev. Nikoli ni prijetno, ko nas v nabiralniku pričaka sporočilo policije o storjenem prometnem prekršku, za katerega se morda niti nismo zavedali, da smo ga naredili. To nas opomni, da smo v prihodnje bolj pazljivi. S tem namreč poskrbimo za varnost sebe in drugih. A v tujini se obnašamo drugače, saj je verjetnost za prejetje obvestila o prekršku manjša kot v domači državi. Z namenom zvišanja stopnje varnosti v cestnem prometu po vsej Evropi je zato ključna popolna izmenjava informacij med državami članicami EU o prometnih prekrških. Posamezni državi se omogoča, da bodo pravila, ki veljajo za njene državljane, veljala tudi za tuje državljane. Vsak voznik se bo zavedal, da ga v primeru kršitve prometne zakonodaje čaka kazen. Prekršek je prekršek ne glede na to, kje je storjen. Poudariti pa želim, da morajo države tako pri predpisovanju kazni kot pri njihovi izterjavi delovati sorazmerno, v skladu s težo prekrška. Obenem morajo skrbeti tudi za ustrezno prometno infrastrukturo, ki dokazano povečuje stopnjo varnosti v prometu. Upam, da se bo tega zavedala tudi Slovenija, od koder prihajam. Simona Bonafè (S&D),
per iscritto. — Sostengo con convinzione la relazione sulla proposta di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni stradali. La velocità e la collaborazione mostrate dalle istituzioni europee su questo tema è un segno positivo e incoraggiante, e in questo senso auspichiamo che si continui a lavorare rapidamente affinché la proposta entri in vigore entro maggio 2015 in modo che non ci siano vuoti giuridici. Dopo l'annullamento della direttiva 2011/82/UE da parte della Corte di giustizia dell'Unione europea, se ne ripropone il contenuto adattando il testo precedente alla rinnovata base giuridica. S'intende così confermare la volontà di non permettere l'impunità delle infrazioni stradali conservando un codice di condotta europeo secondo il quale l'anonimato dei conducenti non residenti non sia possibile. Accolgo con particolare favore l'impegno di un rafforzato scambio di informazioni tra autorità dei diversi Stati in materia di sicurezza, collaborazione che agevolerà l'armonizzazione tra le diverse pratiche nazionali. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Podržavam ovo izvješće o prekograničnoj razmjeni informacija o sigurnosti na cestama jer zadovoljava potrebe svih sudionika u ovom procesu. S obzirom da je u ovom izvješću postignuta pojačana zaštita podataka, kao i bolja suradnja između država članica i Komisije s ciljem pravodobnog i cjelovitog izvještaja o sigurnosti na cestama, smatram ga korakom naprijed u odnosu na prošlo izvješće. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit
. – J'ai voté contre cette proposition d'échange transfrontalier d'informations en matière de sécurité routière, pour deux raisons principales: d'une part, cette proposition, dès l'origine, a pour principal but de faciliter la répression des excès de vitesse, relevés par des équipements automatiques de contrôle radar. Ce n'est donc pas tant la sécurité des automobilistes qu'un esprit de lucre qui anime les auteurs de la proposition; d'autre part, ce dispositif impose techniquement de révéler des données personnelles à des États étrangers. Ces échanges de données, entre États, organisations internationales, voire entreprises privées, ont tendance à se multiplier. Justifiés lorsqu'il s'agit de combattre le terrorisme ou les trafics illicites, ces dispositifs deviennent dangereux lorsqu'ils finissent par concerner l'ensemble des citoyens. Pour ma part, je ne cautionnerai pas cette dérive orwellienne de l'Union européenne. Lynn Boylan (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of this regulation, which aims to facilitate the cross-border exchange of information related to traffic offences. The implementation of this regulation is crucial, as it should mean that people who commit a road traffic offence in a jurisdiction where they are not resident can face the penalties for their actions. This is a particular issue in Ireland, as a minority of drivers have used the border as a means of showing disregard for road safety laws on one side of it or the other. We also know that drivers from other EU countries have been basically immune to Irish traffic laws. Hopefully these problems can now be addressed. The priority must be to ensure the safety of all road users. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted in favour because I consider the exchange of information regarding road safety inside the Union in order to protect our citizens to be very important. Steeve Briois (NI),
par écrit
. – Ce rapport et la proposition de résolution est identique à la directive 2011/82/UE qui avait été annulée par la Cour de justice et est représenté avec une simple modification de sa base juridique. La proposition de directive vise donc à faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière commises dans un autre État membre que celui où le véhicule en cause a été immatriculé. Trois pays bénéficient pourtant d'une autorisation pour retarder la mise en œuvre de cette proposition: le Royaume Uni, le Danemark et l'Irlande. S'il est nécessaire que des conducteurs étrangers qui profitent du système actuel pour commettre des infractions, il faut se poser la question de la protection des données au niveau européen ainsi que de la politique en matière de sécurité routière. En effet, la Commission ne semble défendre que la répression systématique des automobilistes, sans rien proposer pour le renforcement des infrastructures routières. J'ai donc voté contre ce rapport. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Numărul ridicat de accidente în care sunt implicați șoferi nerezidenți indică faptul că schimbul transfrontalier de informații în materie de circulație rutieră trebuie să devină o necesitate. O piață internă comună implică drepturi și obligații asumate de către toți cetățenii Uniunii. Astfel, conducătorii auto de alte naționalități trebuie să aibă parte de un tratament egal, indiferent de locul în care se află. Accesul la o baza centrală, care nu ar trebui să cuprindă numai abaterile de la regulile de circulație sau staționare, este esențială. Există numeroase cazuri în care, în urma accidentelor săvârșite pe teritoriul altui stat, autoritățile se confruntă cu problema identificării domiciliului părților implicate. Consider că ar trebui luată în calcul și consolidarea sistemului comun de verificare a validității polițelor de asigurare. M-am exprimat în favoarea propunerii de directivă deoarece sunt convins că schimbul de date în materie de abateri de la normele de circulație va contribui la reducerea numărului de contravenții și va întări siguranța pe șoselele publice. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Alla base del provvedimento vi è la necessità di migliorare la sicurezza stradale anche attraverso un migliore scambio d'informazione tra gli Stati membri. Ho espresso voto favorevole. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito
. - He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — Le Parlement européen a voté en faveur d'une législation mettant fin à l'impunité des infractions routières perpétrées par des automobilistes européens. Grâce à cette nouvelle directive, les États membres pourront échanger les fichiers d'immatriculation permettant de localiser le propriétaire du véhicule. J'ai voté en faveur de cette directive qui fera converger nos systèmes judiciaires et policiers afin de créer un marché unique cohérent. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della relazione sulla proposta di direttiva intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale. Con questo voto, il Parlamento europeo aveva la responsabilità di adottare la nuova direttiva al fine di evitare di creare un limbo giuridico in materia con conseguenze negative sulla sicurezza stradale dei cittadini europei in seguito alla sentenza emessa il 6 maggio 2014 dal Tribunale dell'UE. Il Tribunale aveva infatti dichiarato nulla la direttiva in quanto adottata su una base giuridica errata (sistema di scambio di informazioni tra le autorità competenti degli Stati membri), ma ne aveva prolungato gli effetti per dodici mesi per consentire al legislatore di correggerne i difetti e adottare un nuovo testo in conformità della base giuridica relativa alla sicurezza dei trasporti. Mi compiaccio del fatto che il Parlamento sia riuscito ad adottare in tempi rapidi la nuova versione della direttiva in quanto la stessa aveva già mostrato il suo potenziale: dalla sua entrata in vigore nel novembre 2013, il numero di infrazioni da parte dei conducenti stranieri, consapevoli del fatto che qualsiasi infrazione commessa all'estero sarebbe stata loro notificata grazie a questo nuovo meccanismo, è infatti diminuito. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of this regulation, which aims to facilitate the cross-border exchange of information related to traffic offences. The implementation of this regulation is crucial, as it should mean that people who commit a road traffic offence in a jurisdiction where they are not resident can face the penalties for their actions. This is a particular issue in Ireland, as a minority of drivers have used the border as a means of showing disregard for road safety laws on one side of it or the other. We also know that drivers from other EU countries have been basically immune to Irish traffic laws. Hopefully these problems can now be addressed. The priority must be to ensure the safety of all road users. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Votiamo a favore della presente direttiva. Lo scambio d'informazioni nell'ambito della sicurezza stradale costituisce una tappa fondamentale nel processo d'integrazione europea e nella riduzione del numero di vittime d'incidenti. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — Avec ce rapport, le Parlement européen désire que tous les automobilistes soient persécutés de la même façon. Si, à première vue, le principe d'égalité qui a présidé à la rédaction de ce texte peut être jugé louable, ce qui se cache en filigrane derrière le texte de la Commission c'est la possibilité pour l'Union européenne de sanctionner tous les automobilistes, en lieu et place des États membre. Le rapport explique ainsi, dans l'exposé des motifs: „le Parlement a proposé de renforcer le dispositif en rendant possible non seulement la notification des infractions, mais encore l'application de sanctions, comme c'est le cas lorsqu'un conducteur résident commet une infraction dans son propre pays“. Comprendre: l'Union européenne souhaite centraliser les moyens d'imposer, voire de poursuivre les automobilistes des États membres, au détriment des particularités et législations nationales. De ce fait, je ne pouvais voter contre ce rapport. Nessa Childers (S&D),
in writing. — It is important that every citizen is treated equally in the EU, no matter which Member State roads they are driving on. However, what is also vitally important is data protection in relation to traffic offences. Information such as national vehicle registration data will be shared across borders in order to track down drivers liable of safety-related offences such as speeding and drink-driving. Ireland will soon be integrated in the cross-border exchange information on road safety related offences. The previous directive has proved to be effective in mainland Europe and my colleagues and I are positive that the new directive, which will also be extended to Ireland and the UK, will reduce the number of road deaths even further. Salvatore Cicu (PPE),
per iscritto. — Il provvedimento in esame contiene lo stesso testo della direttiva 2011/82/UE intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale, approvata a larghissima maggioranza nel 2011 dal Parlamento, con due modifiche apportate. Le modifiche sono in linea con la sentenza emessa il 6 maggio 2014 dal Tribunale dell'UE, il quale ha ritenuto che la direttiva 2011/82/UE fosse stata adottata su una base giuridica errata concernente la cooperazione di polizia in materia penale (articolo 87, paragrafo 2, del trattato sul funzionamento dell'Unione europea). Ha stabilito inoltre che la base giuridica è quella concernente la sicurezza dei trasporti. Pur dichiarando nulla la direttiva, il Tribunale ne ha riconosciuto la pertinenza e ha stabilito che, per evitare un vuoto legislativo, gli effetti della direttiva annullata verranno mantenuti per dodici mesi e che nel frattempo il legislatore adotta un nuovo testo in conformità alla sicurezza dei trasporti. La Commissione, pur avendo interposto il ricorso per l'annullamento dell'errato provvedimento, ha presentato al Parlamento il nuovo testo, formulato rapidamente, prevedendo la modifica soltanto degli aspetti riguardanti la base giuridica e l'ambito territoriale di applicazione. Per tali ragioni ho espresso il mio voto favorevole. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dello scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale. Il motivo è rappresentato dal fatto che la proposta in esame apporta due modifiche qualitativamente significative al testo della direttiva 2011/82/UE intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale, approvata nel 2011 dal Parlamento a larghissima maggioranza e in seno al Consiglio all'unanimità: da un lato, la modifica della base giuridica e le relative modifiche tecniche e, dall'altro lato, e in conseguenza della nuova base giuridica concernente i trasporti, l'estensione del campo di applicazione ai tre Stati membri che erano rimasti esclusi dalla direttiva precedente. Si tratta di un mero aggiustamento tecnico che lascia inalterato il corretto impianto giuridico precedente. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — For many years, drivers could act with impunity whilst driving in other European countries relatively safe in the knowledge that they would not be prosecuted. That is all to change with the introduction of this directive. I welcome it. This directive, is above all else, about safety! I welcome the cross-party support that it has received in its journey through Parliament. I want to commend the rapporteur on this directive, Inés Ayala Sender, and our own EPP shadow George Bach for the important work they have done on it. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — Com o relatório da colega Ayala Sender estamos a facilitar a aplicação transfronteiriça da legislação em matéria de segurança rodoviária. É crucial agilizar a troca de informações relativas às infrações e assegurar um elevado nível de proteção dos condutores da UE. Estou convicto de que esta legislação contribuirá para a redução do número de infrações praticadas por condutores de outros Estados-Membros e introduz um forte elemento dissuasor para estes condutores, uma vez que uma infração cometida noutro Estado-Membro pode ser imputada ao condutor no Estado- Membro de residência. Retoma-se, assim, a Diretiva 2011/82/CE relativa ao intercâmbio transfronteiriço de informações sobre infrações de regras de trânsito, aprovada a 25 de outubro de 2011, que tinha sido declarada nula pelo Tribunal da UE com base em razões jurídicas. O novo texto respeita o acórdão do Tribunal, introduzindo uma nova base jurídica, a da segurança dos transportes, e acrescenta o âmbito territorial de aplicação à Dinamarca, ao Reino Unido e à Irlanda. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Sono pienamente a favore della nuova proposta di direttiva volta ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia stradale, già approvata a larghissima maggioranza dal Parlamento europeo nel 2011 e recepita attualmente da 20 Stati membri. Mi sembra opportuno che ogni cittadino venga trattato allo stesso modo e che in caso di violazione al Codice della strada venga notificata al trasgressore, qualunque sia il suo Stato di residenza, l'infrazione commessa, ovviamente nel pieno rispetto della protezione dei dati personali. Altresì è opportuno che vengano inclusi nel campo di applicazione della direttiva anche nuovi casi di infrazioni che mettono in pericolo non solo la sicurezza del conducente ma di tutti gli altri utenti della strada: guida sotto l'effetto di sostanze stupefacenti, mancato uso del casco per i motociclisti, utilizzo del telefono cellulare quando si guida e circolazione su una corsia vietata. È significativa anche la volontà da parte di Danimarca, Regno Unito e Irlanda di aderire e recepire, senza riserve, tale direttiva, poiché dimostra un forte impegno nel voler contribuire alla riduzione radicale delle vittime sulla strada. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — Improving road safety is a prime objective of the transport policy in the EU. The proposed directive ensures a high level of protection for all road users in the Union by facilitating the cross-border exchange of information on road safety related traffic offences. The lack of consistent enforcement of sanctions for road traffic offences considerably jeopardises road safety. The enforcement of sanctions, where those offences are committed with a vehicle registered in a Member State other than the Member State where the offence took place, needs to be facilitated, the EU needs to ensure equal treatment of drivers as between resident and non-resident offenders, and to grant the Member State of the offence access to vehicle registration data of the Member State of registration. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Il miglioramento della sicurezza stradale è un obiettivo primario della politica dei trasporti dell'Unione con l'obiettivo di ridurre il numero delle vittime, dei feriti e dei danni materiali. Importante è l'applicazione coerente delle sanzioni per le infrazioni commesse nell'Unione che mettono in grave pericolo la sicurezza stradale. Spesso le sanzioni pecuniarie previste per determinati tipi di infrazioni stradali non sono applicate se le infrazioni sono commesse con un veicolo immatricolato in uno Stato membro diverso dallo Stato membro in cui l'infrazione è stata commessa. Questa direttiva mira ad assicurare che anche in tali casi sia garantita l'efficacia delle indagini relative alle infrazioni in materia di sicurezza stradale. La proposta in esame contiene lo stesso testo della direttiva 2011/82/UE intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale, approvata nel 2011 dal Parlamento a larghissima maggioranza, ma vi apporta due modifiche qualitativamente significative: da un lato, la modifica della base giuridica e le relative modifiche tecniche e, dall'altro lato, e in conseguenza della nuova base giuridica concernente i trasporti, l'estensione del campo di applicazione ai tre Stati membri che erano rimasti esclusi dalla direttiva precedente. Per tali ragioni non ho potuto che votare favorevolmente. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He apoyado este informe sobre la propuesta de Directiva por la que se facilita el intercambio transfronterizo de información sobre infracciones de tráfico en materia de seguridad vial —partiendo del principio de que este proceso debe producirse a través de mecanismos que garanticen la protección de datos personales— por compartir el objetivo del informe, que es poner fin al anonimato de los conductores no residentes en el Estado en el que cometen la infracción y lograr que no queden sin sanción. Estoy convencido de que, cuando entre en vigor, esta Directiva desincentivará comportamientos temerarios y conductas peligrosas en carretera, lo cual salvará numerosas vidas; de ahí mi respaldo al texto. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution which will continue to allow Member States access to each other's national vehicle registration data in order to track people who commit certain safety-related offences. The European Court of Justice annulled the previous directive because of an incorrect legal basis (police co-operation) and the legislators have agreed on a new text within the one-year deadline set by the Court. The directive has already proved to be a very effective first step in countering impunity on EU roads. It will serve as a deterrent for foreign drivers who will now be aware that it is possible for them to be notified of any offence they commit whilst abroad. Viorica Dăncilă (S&D),
în scris. — Susțin poziția raportoarei, potrivit căreia Parlamentul trebuie să adopte o nouă directivă privind sancțiunile rutiere transfrontaliere în termen util, cu scopul de a evita un vid juridic, dar și pentru a garanta nivelul maxim posibil de siguranță rutieră în statele membre. Pe de altă parte, chiar cetățenii, care în general sunt nemulțumiți când primesc o notificare privind o încălcare a normelor de circulație, consideră, de asemenea, un lucru pozitiv faptul că toți cetățenii din UE vor fi tratați în mod egal, indiferent de locul de înmatriculare a vehiculului. Nu trebuie să uităm totodată faptul că această directivă are ca scop atingerea obiectivului de reducere cu 50 % a numărului de decese cauzate de accidentele rutiere până în 2020. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport vise à assurer un niveau élevé de protection de tous les usagers de la route dans l'Union tout en facilitant l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière. Il met fin à un système aux lacunes évidentes, puisqu'il tolérait l'impunité des citoyens européens commettant des infractions routières lors de leur passage dans d'autres États membres. En effet, à l'heure actuelle, environ 21% des infractions routières constatées en France par les radars „vitesse“ et „franchissement de feu rouge“ sont commises par des conducteurs de véhicules immatriculés à l'étranger, soit environ 4 millions des messages d'infractions transmis par les radars chaque année. Considérant qu'il est nécessaire pour des raisons de sécurité routière et de traitement égal des usagers de la route de sanctionner les conducteurs de véhicules immatriculés à l'étranger au même titre que les conducteurs nationaux, j'ai voté en faveur de ce texte. Rachida Dati (PPE),
par écrit
. – Adoptée en 2011, la directive relative à l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière avait été par la suite invalidée par la Cour de justice de l'Union européenne. Je suis satisfaite de voir que les modifications résultant de l'arrêt de la Cour ont été rapidement prises en compte par la Commission européenne pour que cette directive puisse continuer à s'appliquer de manière pérenne. Concrètement, cette directive permettra de sanctionner un conducteur pour une infraction commise lorsqu'il circule dans un autre État membre. Le caractère dissuasif des contrôles à l'œuvre est ainsi renforcé. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore della suddetta direttiva perché la ritengo un passo in avanti verso il completamento del processo d'integrazione europea. La proposta, che riprende la direttiva 2011/82 annullata dalla Corte di giustizia dell'Unione europea, agevolerà lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale (come ad esempio l'eccesso di velocità o la guida in stato di ebbrezza) e porrà fine all'anonimato dei conducenti non residenti. Garantirà inoltre che le infrazioni stradali non restino impunite e dimostrerà che tutti i guidatori dell'Unione europea hanno gli stessi diritti e gli stessi doveri. La sicurezza stradale si può ottenere solo con regole certe, comuni e rispettate da tutti. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — Réduire le nombre des victimes d'accidents de la route est un objectif qui devrait être commun à tous les États membres. La sécurité routière n'est pas qu'une affaire de subsidiarité. Elle nécessite en effet une prise de conscience collective pour assurer la même protection à l'ensemble des conducteurs européens à travers l'Union européenne. C'est dans ce sens que le Parlement européen vient d'arrêter sa position sur la directive relative à l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière. Désormais les conducteurs commettant une infraction de la route (excès de vitesse, franchissement d'un feu rouge, conduite sous l'effet de l'alcool ou de drogues, conduite sans ceinture de sécurité, utilisation du téléphone mobile au volant, utilisation de voies interdites, absence de casque) dans un autre pays que le leur ne resteront pas impunis. Aujourd'hui en France, 21% des infractions routières constatées par les radars „vitesse“ et „franchissement de feu rouge“ sont commises par des conducteurs de véhicules immatriculés à l'étranger, soit environ 4 millions des messages d'infractions transmis par les radars. Andor Deli (PPE),
írásban. – A mai világban azok a biztonsági kihívások, amelyekkel a tagállamok hatóságai szembetalálják magukat, szükségessé teszik a belügyi szervek szorosabb együttműködését. Bizonyára vannak sokkal jelentősebb és súlyosabb biztonságpolitikai témák, melyekben fontos volna az együttműködési formákat átgondolni és hatékonyabbá tenni. De úgy vélem, hogy ez a mai vita, a mostani témánk is, a közlekedésbiztonságot veszélyeztető jogsértésekre vonatkozó információcsere is, egy kis lépés a jó irányba, ami megkönnyíti, segíti a tagállamok hatóságainak munkáját, növeli hatékonyságukat. Egyszer már ez a Ház támogatta ezt a jogszabályt, most ezt ismét meg kell tennünk. Hiszen a cél természetesen nem a polgárok büntetése, hanem a bűnelkövetők elleni egységes fellépés. Szeretnénk megerősíteni, hogy a szabályok érvényesek legyenek az Unió minden polgára számára. Ez egy pozitív példája annak az uniós jogalkotási tevékenységnek, amit mindenképpen támogatnunk kell. Ezért is szavaztam meg ezt a jelentést. Karima Delli (Verts/ALE),
par écrit. — Cette législation transfrontalière permet la poursuite au-delà des frontières nationales et le recouvrement des amendes pour les infractions commises dans un autre pays. Ce nouveau texte, que les États membres de l'Union européenne seront obligés d'inclure dans leur législation, remplace la directive de 2011; celle-là, fondée sur les mauvaises bases juridiques, a été annulée au printemps 2014. C'est une avancée car maintenant la protection des données doit être prise en compte, et le Danemark, l'Irlande et le Royaume-Uni seront eux aussi obligés de l'appliquer. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — J'ai voté pour l'adoption de cette directive car elle garantit l'égalité de traitement des conducteurs non-résidents et résidents. Son objectif est de faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière commises dans un autre État membre que celui où le véhicule en cause a été immatriculé. Les États membres disposeront d'un accès réciproque aux données relatives à l'immatriculation des véhicules par le biais d'un réseau d'échange de données électronique. Ces échanges devraient permettre d'identifier les conducteurs qui commettent des infractions au code de la route à l'étranger. Les infractions visées sont: l'excès de vitesse, le défaut de port de la ceinture de sécurité, le franchissement de feu rouge, la conduite en état d'ébriété, la conduite sous l'influence de drogues, le défaut de port du casque, la circulation sur une voie interdite, l'usage illicite d'un téléphone portable ou de tout autre équipement de communication au volant. Les mesures prévues dans cette directive ne sont pas nouvelles. Cette directive reprend les dispositions prévues dans une directive adoptée le 25 octobre 2011 mais dont la base juridique a été contestée par la Commission et annulée par la Cour de justice dans son arrêt du 6 mai 2014. Diane Dodds (NI),
in writing. — Like the vast majority of Members of Parliament, I stand fully behind the principle of cooperation toward tackling avoidable deaths and injuries on roads across Europe caused by reckless or illegal driving. Working together often works best, however it can only happen if the system of informative exchange does not become ineffective or bureaucratic. I am mindful that the recent ruling by the European Court of Justice has compelled the UK Government to now opt-in to this Directive. Such coercion illustrates how the EU has degraded the capacity of Member States to legislate for their own citizens. The UK Department for Transport tell us that many of their previous concerns around the Directive have been tackled. This includes fears that vehicle owners, instead of drivers, will be wrongly targeted by the new powers, and concern that private data could be shared wrongly or incur severe cost for storage. These have not fully been addressed. I have heard from various constituents who have been subject to disproportionate penalties for offences in other Member States. I would call on the UK Government to provide reassurances that this Directive will act in the best interests of motorists across the United Kingdom. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — La directive initiale du 25 octobre 2011 a été annulée le 6 mai 2014 par la Cour de justice de l'Union européenne pour défaut de base juridique. Cette proposition la reprend quasiment à l'identique mais sur de nouvelles bases juridiques. Il s'agit d'obliger les États membres à transmettre toutes les infractions routières commises sur leur territoire au pays d'origine du conducteur. J'estime préférable de rester dans la coopération interétatique en ce qui concerne la sécurité routière et ne pas soumettre les États membres à des obligations supplémentaires et je souhaiterais limiter l'application de la directive aux infractions les plus graves, la pénalisation excessive des infractions les plus légères s'apparentant plus à une persécution des automobilistes. Pour ces raisons, j'ai voté contre ce texte. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor de este informe dada la urgencia de aprobar una propuesta de amplio consenso, que evitará que se genere un vacío legal en un mecanismo que ya ha sido transpuesto al Derecho nacional de diferentes Estados de la Unión y que está dando buenos resultados en seguridad vial. Dicho mecanismo ejerce un potente efecto disuasorio al eliminar la impunidad que otorgaba el anonimato en las infracciones de tráfico graves cometidas por conductores procedentes de un país diferente al del lugar de la infracción. Por otra parte, la propuesta incorpora y refuerza las sugerencias del Supervisor Europeo de Protección de Datos. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε, διότι δίνει σε όλα τα κράτη μέλη τη δυνατότητα να αποκτούν πρόσβαση στα προσωπικά δεδομένα πολιτών άλλων κρατών μελών. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — I voted in favour of the cross-border exchange of information on road-safety-related traffic offences. This will mean that drivers from all EU Member States can be prosecuted for traffic infringements wherever in the EU they commit the offence. I believe that any measure that makes the roads safer for my constituents in Wales is to be welcomed. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — Nonostante l'Europa si stia dimostrando all'altezza dell'ambizioso proposito di ridurre gli incidenti stradali del 50% entro il 2020 rispetto al 2010, credo che ancora qualcosa si possa fare per abbassare la media europea di 52 decessi per milione di abitanti. Una delle azioni principali è sicuramente la certezza della sanzione in caso di infrazione avvenuta in uno Stato membro diverso da quello di immatricolazione, evitando così che il conducente che viaggia in uno Stato estero si senta esonerato dal rispetto delle vigenti norme del Codice stradale. È quindi in quest'ottica che accolgo positivamente la nuova proposta di direttiva 2011/82/UE intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale che, in accordo alla sentenza del Tribunale dell'UE, si fonda una base giuridica relativa alla sicurezza dei trasporti e include i tre Stati membri precedentemente esclusi. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A presente diretiva visa assegurar um elevado nível de proteção para todos os utilizadores da rede rodoviária da União, facilitando o intercâmbio transfronteiriço de informações sobre as infrações às regras de trânsito relacionadas com a segurança rodoviária e, consequentemente, a aplicação de sanções, caso essas infrações sejam cometidas com um veículo matriculado num Estado-Membro distinto daquele em que a infração foi cometida. Votei favoravelmente esta proposta que visa diminuir o número de acidentes rodoviários, anualmente responsáveis pela morte e incapacidade temporária, ou permanente, de milhares de cidadãos europeus e nacionais. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O Tribunal de Justiça da UE havia decidido que a segurança nos transportes constitui a base jurídica adequada. Ora, o conteúdo das disposições da diretiva demonstrou que o sistema de intercâmbio de informações entre as autoridades competentes dos Estados-Membros, no qual esta se baseava, constituía o meio e não o objetivo da diretiva, que se resumia a melhorar a segurança rodoviária. Apesar de declarar a diretiva nula, o Tribunal reconheceu a sua pertinência e afirmou que, a fim de evitar um vazio jurídico, as disposições da diretiva anulada deviam manter-se durante 12 meses. A Comissão apresentou, assim, uma nova proposta de diretiva, que merece a minha concordância, embora tenha sido responsável pela promoção do pedido de anulação, uma vez que foi a primeira a mostrar interesse em apresentar ao Parlamento, o mais cedo possível, um novo texto para substituir o texto da diretiva somente nos pontos referentes à base jurídica e ao âmbito territorial de aplicação. Esta diretiva deverá ser adotada antes de 6 de maio de 2015, com o objetivo de evitar um limbo jurídico na quase totalidade dos Estados-Membros que já incorporaram as disposições da diretiva anulada no seu Direito nacional. Votei favoravelmente recordando que sempre consideramos uma prioridade assegurar a máxima segurança rodoviária. Edouard Ferrand (NI),
par écrit. — Nous aurions pu voter pour ce texte si les amendements de bon sens déposés par ma collègue Marie-Christine Arnautu avaient été acceptés. Ces amendements visaient à ce que les échanges se fassent sur la base de la collaboration entre États, que ces échanges ne concernent que les infractions graves et que les ONG concernées soient impliquées. Le dogmatisme l'emportant sur la raison. Je votre contre ce texte. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — Esta Diretiva visa assegurar uma maior proteção para todos os utilizadores das redes rodoviárias dos diversos Estados-Membros, facilitando o intercâmbio transfronteiriço de informações sobre as infrações às regras de trânsito relacionadas com a segurança rodoviária e, consequentemente, a aplicação de sanções, caso essas infrações sejam cometidas com um veículo matriculado num Estado-Membro distinto daquele em que a infração foi cometida. As infrações a que a diretiva se refere são o excesso de velocidade, a não utilização do cinto de segurança, o desrespeito da obrigação de parar imposta pela luz vermelha de regulação do trânsito, a condução sob a influência de álcool, a condução sob a influência de substâncias psicotrópicas, a não utilização de capacete de segurança, a circulação numa faixa proibida e a utilização ilícita de um telemóvel ou de outro dispositivo de comunicação durante a condução. A alteração proposta pela Comissão Europeia visa alterar a base legal, na sequência da decisão do Tribunal de Justiça Europeu, mantendo o nível de proteção existente. São alterações pertinentes e justificadas. As alterações introduzidas pelo relatório vão no sentido de assegurar que o tratamento de dados do registo de veículos que incluam dados pessoais esteja sujeito às disposições específicas da proteção de dados. Votámos favoravelmente. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Európska únia musí nájsť spôsob, ako potrestať tých vodičov, ktorí páchajú dopravné prostriedky za hranicou svojho domovského štátu a prispieť tak k znižovaniu úmrtnosti na cestách. Občanom Európskej únie musíme vyslať jasný signál o tom, že s každým bude zaobchádzané rovnako, bez ohľadu na to, kde má prihlásené svoje vozidlo. Zmenou právneho základu smernice je možné dosiahnuť, aby sa platnosť nových pravidiel rozšírila na Írsko, Dánsko a Spojené kráľovstvo, ktoré nespadali do pôsobnosti pôvodnej smernice. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Esprimo il mio appoggio a questo provvedimento che nasce dall'esigenza di migliorare la sicurezza stradale anche attraverso un migliore scambio d'informazioni tra gli Stati membri. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζω την έκθεση σχετικά με την πρότασης οδηγίας του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου για τη διευκόλυνση της διασυνοριακής ανταλλαγής πληροφοριών για τροχαίες παραβάσεις σχετικές με την οδική ασφάλεια, διότι δίνει τη δυνατότητα σε όλα τα κράτη μέλη να αποκτούν πρόσβαση στα προσωπικά δεδομένα πολιτών άλλων κρατών μελών. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — El estudio de los datos de infracciones viales en la UE demuestra que el porcentaje de no residentes implicados en infracciones de tráfico es más elevado que el correspondiente al tráfico nacional, especialmente en lo que se refiere al exceso de velocidad. Una de las principales razones del mayor número de infracciones de vehículos extranjeros reside en que las autoridades, al desconocer el domicilio del titular del vehículo, no pueden notificarle la sanción, sobre todo cuando se trata de infracciones captadas por sistemas automáticos de radar. Pese a que se había intentado resolver el problema a través de tratados bilaterales, la experiencia ha demostrado que no han funcionado correctamente, por lo que debe abordarse de manera conjunta a escala europea. Debemos avanzar en el análisis de la propuesta y alcanzar un acuerdo que permita adoptar una nueva directiva con el fin de evitar dejar en un limbo jurídico a la práctica totalidad de Estados miembros que ya han incorporado las disposiciones de la Directiva anulada al Derecho nacional, contribuyendo de este modo a una disminución de los accidentes y muertos en carretera como consecuencia de accidentes de tráfico. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Elisabetta Gardini (PPE),
per iscritto. — I cittadini italiani ed europei chiedono da tempo di adottare misure che aumentino la sicurezza stradale per evitare per quanto possibile il dramma degli incidenti che distruggono migliaia di famiglie ogni anno. Nonostante i ritardi dovuti alla lentezza dei lavori del Consiglio, con il voto di oggi abbiamo approvato al Parlamento europeo un provvedimento che pone la parola fine all'impunità transfrontaliera per quei conducenti irresponsabili che, per fare un esempio, si pongono alla guida in stato di ebbrezza o sotto effetto di stupefacenti. Oggi possiamo rallegrarci di aver istituito un forte deterrente con cui speriamo di poter salvare tantissime vite umane. È un altro passo verso il fondamentale obiettivo politico e morale della riduzione delle vittime della strada del 50% entro il 2020. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole e il mio sostegno alla proposta di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio di agevolare lo scambio transfrontaliero delle informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale, affinché vengano al più presto approvate le modifiche alla direttiva 2011/82/UE, permettendo così al Parlamento e agli Stati membri di adottare tutte le misure necessarie al buon raggiungimento dell'obiettivo di dimezzare entro il 2020 il numero di vittime della strada e ridurre del 40% il numero dei feriti. Auspichiamo che i risultati finora ottenuti in materia di sicurezza stradale siano confermati e ampliati da qui al 2020 e che il lavoro di confronto costante con le associazioni dei parenti vittime della strada, le autorità competenti e i nuovi strumenti a disposizione della ricerca e tutela della sicurezza stradale permettano di perseguire obiettivi più alti, che ci consentano di vivere la strada come via di collegamento da intraprendere sempre con grande senso di responsabilità e non più come minaccia di pericolo. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Sender report on the proposal for a directive on facilitating cross-border exchange of information on road safety related traffic offences because it is unacceptable that foreign-registered drivers who commit a traffic offence and put other people's lives at risk when abroad can get away with this, simply because Member States cannot trace them when they return home. I therefore find it deeply disappointing that UK MEPs on the right have voted against this resolution, signalling they are not concerned about holding to account foreign drivers who commit offences within the UK. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de este informe dada la urgencia de aprobar una propuesta de amplio consenso, que evitará que se genere un vacío legal en un mecanismo que ya ha sido transpuesto al Derecho nacional de diferentes Estados de la Unión y que está dando buenos resultados en seguridad vial. Dicho mecanismo ejerce un potente efecto disuasorio al eliminar la impunidad que otorgaba el anonimato en las infracciones de tráfico graves cometidas por conductores procedentes de un país diferente al del lugar de la infracción. Por otra parte, la propuesta incorpora y refuerza las sugerencias del Supervisor Europeo de Protección de Datos. Nathalie Griesbeck (ALDE),
par écrit. — Il existe, à l'heure actuelle, un fort sentiment d'impunité chez les conducteurs qui circulent sur les routes des autres États membres. Originaire d'une région transfrontalière françaises au cœur de l'Europe, à la croisée des routes entre l'Allemagne, le Luxembourg et la Belgique, je vois chaque jour, sur nos routes, des conducteurs qui ne réside pas en France, conduire avec un fort sentiment d'impunité. Alors que les échanges sont toujours plus denses et les Européens de plus en plus mobiles, les sanctions appliquées en cas d'infraction ne s'appliquent pas de la même façon partout, compte tenu de législations différentes. Cela va à l'encontre de l'intérêt des citoyens européens qui franchissent quotidiennement la frontière de leur État pour aller travailler, et de ceux qui, par millions, prennent la route chaque année pour passer, par exemple, leurs vacances dans un autre État membre. Qui plus est, tant que l'on n'aura pas des sanctions harmonisées sur l'ensemble du territoire européen, on ne pourra pas améliorer significativement la sécurité routière. Aussi, j'ai résolument voté en faveur de ce texte européen qui représente une vraie avancée concrète pour les européens. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour of the report as I believe it is crucial to set up procedures for the exchange of information on road traffic offences. The offences included in the legislation are related to the main road risk factors: speeding, failing to use a seat-belt; using a mobile phone while driving; and drink-driving. The European Transport Safety Council estimates that more than 26 000 citizens lost their lives on Europe's roads last year; it is therefore crucial to act on this issue. Françoise Grossetête (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport sur la proposition de directive visant à assurer un niveau élevé de protection pour tous les usagers de la route dans l'Union européenne. Cette protection s'obtiendra en facilitant l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière commises dans un autre État membre que celui où le véhicule en cause a été immatriculé. Il est évident qu'en raison de la liberté de circulation au sein de l'Union européenne, nous devons assurer une application plus uniforme des règles de sécurité déterminées par chacun des États membres dans lesquels nous circulons. C'est une mesure de bon sens que de vouloir mettre fin à l'anonymat des conducteurs non-résidents et de veiller à ce que les infractions routières qu'ils pourraient commettre ne restent pas impunies. Enrique Guerrero Salom (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Sylvie Guillaume (S&D),
par écrit
. – J'ai apporté mon soutien à l'adoption d'une nouvelle législation qui permettra prochainement d'obtenir l'identification des personnes qui commettent des infractions dans d'autres États européens que le leur. Concrètement ce texte prévoit un accès mutuel aux données d'immatriculation, qui permettent l'identification des propriétaires de véhicules en cas d'infraction commises dans un autre État membre, et donc l'envoi de contraventions à l'étranger. J'espère que cette législation permettra de dissuader les contrevenants potentiels de pratiques dangereuses au volant, et ainsi diminuer les accidents de la route. Il s'agit en outre de supprimer les discriminations entre automobilistes face au respect de règles qui doit s'appliquer à tous. Je regrette toutefois que nous n'ayons pas pu aller plus loin pour obliger les indélicats à payer effectivement ces amendes, mais il s'agira d'une prochaine étape sur laquelle il faudra nous prononcer, après l'évaluation de ce texte prévue en 2016. Sergio Gutiérrez Prieto (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Τάκης Χατζηγεωργίου (GUE/NGL),
γραπτώς. — Τονίζουμε πως η θετική μας ψήφος στην έκθεση Ayala Sender αφορά την τήρηση των κανόνων ΚΟΚ και την ανταλλαγή των ανάλογων πληροφοριών μεταξύ των κρατών μελών. Διατηρούμε ωστόσο έντονες επιφυλάξεις όσον αφορά τη συλλογή στοιχείων και πληροφοριών από την Επιτροπή, και αυτό γιατί δεν γίνεται σαφές στο έγγραφο ποιες ακριβώς πληροφορίες θα προωθούνται από τα κράτη μέλη, με κίνδυνο αυτές να παραβιάζουν τα προσωπικά δεδομένα. Marian Harkin (ALDE),
in writing. — I supported the proposal to facilitate cross-border exchange of information on road safety traffic offences. The objective of the proposal is to allow for an exchange of vehicle registration information between Member States to identify drivers who commit a road traffic offence in a Member State other than the one where their vehicle is registered. The offences covered are speeding, driving under the influence of alcohol, not using a seat belt and failing to stop at a red light. This directive replaces a previous directive which essentially would have had the same effect but a dispute arose over its legal base. All of the different issues have now been sorted out and we can expect this new legislation to enter into force in the near future. Филиз Хюсменова (ALDE),
в писмена форма. — Уважаеми г-н Председател, уважаеми колеги, докладът на колегата Сендер е важен, не само защото отразява решение на Съда на Европейския съюз по отношение на юридическото основание на Директива 2011/82/ЕC за улесняване на трансграничния обмен на информация относно пътнотранспортни нарушения, свързани с безопасността по пътищата, и становището на Европейския надзорен орган за защита на личните данни по отношение на разменяната между държавите членки информация, но и защото като цяло подобрява текста на директивата. Вярвам, че така предложените изменения способстват за ефективното изпълнение на директивата, като осигуряват по-добро ниво на защита на личните данни на европейските граждани. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de este informe dada la urgencia de aprobar una propuesta de amplio consenso, que evitará que se genere un vacío legal en un mecanismo que ya ha sido transpuesto al Derecho nacional de diferentes Estados de la Unión y que está dando buenos resultados en seguridad vial. Dicho mecanismo ejerce un potente efecto disuasorio al eliminar la impunidad que otorgaba el anonimato en las infracciones de tráfico graves cometidas por conductores procedentes de un país diferente al del lugar de la infracción. Por otra parte, la propuesta incorpora y refuerza las sugerencias del Supervisor Europeo de Protección de Datos. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Podržao sam prijedlog direktive Europskog parlamenta i Vijeća o olakšavanju prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost prometa na cestama, jer smatram da se svaki vozač u EU-u treba tretirati jednako ukoliko je počinio prekršaj, neovisno o tome iz koje zemlje dolazi. Sigurnosne mjere vezane za vožnju pod utjecajem droga, korištenja mobitela u vožnji, vožnje motocikla bez kacige, vožnje u zabranjenoj traci, neke su od promjena koje pridonose cilju smanjenja smrti i ozljeda na europskim cestama za 50% do 2020. godine. Ovaj se prijedlog direktive odnosi i na Kraljevinu Dansku, Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske te Irsku. Osim spomenutih zemalja, trebalo bi uključiti i zemlje na Balkanu koje su često tranzitne, te se kroz njih svakodevno kreće velik broj građana Europske unije. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — La directive initiale du 25 octobre 2011 a été annulée le 6 mai 2014 par la Cour de justice de l'Union européenne pour défaut de base juridique. Cette proposition la reprend quasiment à l'identique mais sur de nouvelles bases juridiques. Il s'agit d'obliger les États membres à transmettre toutes les infractions routières commises sur leur territoire à celui dont le conducteur est issu. J'estime préférable de rester dans la coopération interétatique en ce qui concerne la sécurité routière et ne pas soumettre les États membres à des obligations supplémentaires et je souhaiterais limiter l'application de la directive aux infractions les plus graves, la pénalisation excessive des infractions les plus légères s'apparentant plus à une persécution des automobilistes. Pour ces raisons, j'ai voté contre ce texte. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu le rapport portant sur la proposition de directive du Parlement européen et du Conseil facilitant l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Cross-border exchange of information on road safety related traffic offences“ because we believe that this cross-border exchange of information will help to ensure a high level of protection for all road users in the Union, by facilitating the cross-border exchange of information on road safety related traffic offences, and thereby facilitating the enforcement of sanctions, where those offences are committed with a vehicle registered in a Member State other than the Member State in which the offence took place. Jarosław Kalinowski (PPE),
na piśmie. — Europejski system wymiany danych kierujących pojazdami z zagranicznymi tablicami rejestracyjnymi jest kluczowym instrumentem w walce z wykroczeniami i przestępstwami drogowymi na terenie UE. Kładzie on przede wszystkim kres bezkarności kierowców łamiących prawo drogowe poza granicami swojego państwa. Europejski system wymiany danych przyczyni się do poprawy bezpieczeństwa na drogach i będzie o wiele skuteczniejszy niż dwustronne umowy między państwami członkowskimi. Jest to istotny krok na drodze do osiągnięcia unijnego celu, jakim jest zmniejszenie do 2020 r. liczby ofiar śmiertelnych na drogach o połowę, a rannych o 40%. Postęp w tej dziedzinie jest szczególnie ważny w obliczu skutków kryzysu finansowego w postaci zwiększenia się liczby przestarzałych pojazdów, drastycznych cięć w wydatkach na konserwację infrastruktury oraz braku środków na finansowanie nowych obiektów. Z uwagi na powagę tematu nie możemy dopuścić do utworzenia się luki prawnej w tym zakresie, dlatego popieram decyzję oparcia aktu na przepisach o bezpieczeństwie w transporcie zamiast na przepisach o współpracy policyjnej w sprawach karnych, bowiem celem dyrektywy jest bezpieczeństwo drogowe, a wymiana informacji jest jedynie środkiem działania. Wynikające z tych zmian rozszerzenie zasięgu terytorialnego działania nowego prawa na Danię, Zjednoczone Królestwo i Irlandię jest również wysoce pożądane, gdyż zapewni ujednolicenie przepisów na całym terenie UE. Afzal Khan (S&D),
in writing. — The European Transport Safety Council estimates more than 26 000 citizens lost their lives on Europe's roads last year. I therefore voted for new EU procedures that will make it easier to bring non-UK drivers who break the law to justice and am calling on the UK Government to bring the new rules into force as soon as possible. Ádám Kósa (PPE),
írásban. – Ez a dosszié az Európai Unió történetének egyik olyan jogszabályát takarja, ami önmagában nem túl jelentős, de az európai állampolgárok számára igencsak az. Régóta húzódó probléma volt ugyanis a határokon átívelő közlekedésrendészeti együttműködés hiánya, aminek köszönhetően a másik tagállamból érkező közlekedő magára nézve enyhébben értelmezte az adott tagállam közlekedésrendészeti előírásait, hiszen teljes joggal bízhatott abban, hogy az utólagos büntetéseket elkerülheti. A most megszavazott jogszabály ezen változtat végérvényesen, és biztos vagyok abban, hogy az élet igazolni fogja a jogalkotókként követett meggyőződésünket: ezentúl valóban mindenki egyenlő: ugyanolyan jogaik és kötelességeik vannak, jöjjenek bármelyik EU-tagállamból, ugyanúgy be kell tartaniuk az érdekükben meghozott közlekedésrendészeti szabályokat. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Ayala Sender in quanto ritengo che il miglioramento della sicurezza stradale costituisca un obiettivo primario della politica dei trasporti dell'Unione europea. La direttiva 2011/82/UE mira, infatti, ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale. Sin dalla sua entrata in vigore, l'11 novembre 2013, ha contribuito a una notevole diminuzione del numero di infrazioni da parte dei conducenti stranieri. Sottolineo, infine, due novità qualitativamente significative: da un lato, la modifica della base giuridica e le relative modifiche tecniche e, dall'altro, l'estensione del campo di applicazione ai tre Stati membri che erano rimasti esclusi dall'applicazione della direttiva precedente (Regno Unito, Danimarca e Irlanda). Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Ce rapport est identique à la directive 2011/82/UE qui avait été annulée par la Cour de justice. Le texte qui nous est présenté ici en modifie donc la base juridique. La proposition de directive tend à faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière commises dans un autre État membre que celui où le véhicule mis en cause a été immatriculé. On notera déjà que trois pays auront une autorisation pour retarder la mise en oeuvre de cette proposition: le Royaume-Uni, le Danemark et l'Irlande. Sur le principe, s'il est nécessaire que les conducteurs étrangers qui profitent du système en cours sans échanges de données, puissent être poursuivis lorsqu'ils commettent des infractions, la question de la protection des données au niveau européen doit tout de même se poser. La politique en matière sécurité routière doit aussi être revue. En effet, la Commission ne s'oriente que vers une politique de répression systématique des automobilistes (il est vrai que les radars et autres amendes apportent des recettes non négligeables pour les États) tandis que la question des infrastructures routières ou celle du développement des transports en commun – notamment en zone rurale pour apporter une alternative aux automobilistes – sont éludées. J'ai donc voté contre ce rapport. Bogusław Liberadzki (S&D),
na piśmie. — Na temat wymiany informacji o wykroczeniach związanych z bezpieczeństwem ruchu drogowego jest zwieńczeniem wieloletnich wysiłków zmierzających do zmniejszenia liczby wypadków drogowych, śmierci na drogach oraz zranień i ich skutków. Wykroczenia z reguły kumulują się w poszczególnych państwach, ale bez uwzględnienia wykroczeń popełnionych na drogach innych państw. W epoce otwartej i swobodnie dostępnej sieci drogowej stan ten musiał się zmienić. To sprawozdanie właśnie w tym kierunku nas prowadzi. Leży to w naszym wspólnym interesie. Philippe Loiseau (NI),
par écrit
. – Je vote contre ce rapport qui tend à obliger les États membres à transmettre toutes les infractions routières commises sur le territoire de l'État membre dont est originaire le conducteur coupable de ces infractions. Opposé à toute décision qui aurait pour conséquence l'affaiblissement de la souveraineté d'un État membre, je trouve plus judicieux de renforcer la coopération interétatique sans ajouter d'obligations. De plus, il ne m'apparaît pas nécessaire d'intégrer dans ce dispositif les infractions n'ayant pas de caractère grave. La tendance à la pénalisation est excessive dans ces cas bien précis. Il est aussi regrettable que les associations d'automobilistes ne soient pas intégrées dans le dispositif pour consultation. Elles jouent en effet un rôle majeur dans l'information et auraient pu être de sérieuses interlocutrices alors que les automobilistes ont l'impression d'être de plus en plus sous surveillance. Juan Fernando López Aguilar (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He apoyado este informe sobre la propuesta de Directiva por la que se facilita el intercambio transfronterizo de información sobre infracciones de tráfico en materia de seguridad vial —partiendo del principio de que este proceso debe producirse a través de mecanismos que garanticen la protección de datos personales— por compartir el objetivo del informe, que es poner fin al anonimato de los conductores no residentes en el Estado en el que cometen la infracción y lograr que no queden sin sanción. Estoy convencida de que, cuando entre en vigor, esta Directiva desincentivará comportamientos temerarios y conductas peligrosas en carretera, lo cual salvará numerosas vidas; de ahí mi respaldo al texto. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Podržala sam izvješće o prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o olakšavanju prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost prometa na cestama. Ovim će se prijedlogom direktive uključiti tri države članice (Dansku, Irsku i Ujedinjeno Kraljevstvo) koje dosad nisu participirale u razmjeni informacija u prometnoj sigurnosti te će se uvesti tehničke promjene dosadašnjeg teksta (Direktiva 2011/82/EU). Smatram da će se ovom direktivom potaknuti države članice Europske unije u razmjeni informacija o prometnim prekršajima te poticanju sankcija kako bi se osigurala veća sigurnost na europskim prometnicama. Светослав Христов Малинов (PPE),
в писмена форма. — С днешния си вот Европейският парламент доказа, че води една последователна политика за справяне с проблемите на безопасността по пътищата - въпрос, който засяга здравето и живота на всеки един гражданин. Целта е ясна - намаляване на жертвите в резултат на пътнотранспортни произшествия. Решението на Съда на ЕС от май 2014 г. за отмяна (във връзка с правното основание) на предишната Директива за трансграничен обмен на информация относно пътнотранспортни нарушения доведе до необходимостта от приемане отново на текста с известни изменения. Надявам се, че новата директива ще доведе до повече сигурност по пътищата. Нещо повече, тя ще се прилага във всички държави - членки на Съюза, при спазване на изискванията за защита на личните данни. От съществено значение е да гарантираме съществуването на европейски инструмент за справяне с пътнотранспортните нарушения зад граница. Тук става въпрос за борба с най-честите примери като несъобразена скорост, неизползване на обезопасителен колан, преминаване на червена светлина, управление в нетрезво състояние и др. Тези нарушения ще бъдат разследвани и санкционирани, независимо от това в коя държава членка са извършени. Очаквам с голям интерес и надежда резултатите от приетите днес текстове, както и бъдещата оценка на Комисията по приложението на директивата. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Účelom smernice je zlepšenie bezpečnosti cestnej premávky. Rozsah pôsobnosti smernice bolo treba zmeniť, aby jeho právnym základom bola bezpečnosť cestnej premávky, ale aj rozšíriť tak, aby sa uplatňoval aj na všetky členské štáty, na ktoré sa nevzťahoval predtým. Štúdie ukázali, že napríklad väčšina dotknutých osôb, ktoré prekročili povolenú rýchlosť, boli cudzinci. Typickým príkladom je Rakúsko. Príslušné orgány nepoznali bydlisko majiteľa vozidla a vymáhanie pokuty najmä z automatických radarov bolo problematické. Táto relatívna beztrestnosť mala negatívny dopad na rast priestupkov a nehôd. Pravidlá cestnej premávky bolo treba harmonizovať. Tieto pravidlá už priniesli efekt zníženia nehodovosti o 40 %. Preto bolo treba odstrániť všetky nezrovnalosti a rozšíriť ju na celé územie EÚ bez výnimky. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Sender σχετικά με την πρότασης οδηγίας του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου για τη διευκόλυνση της διασυνοριακής ανταλλαγής πληροφοριών για τροχαίες παραβάσεις σχετικές με την οδική ασφάλεια, καθώς η συγκεκριμένη έκθεση λαμβάνει μέτρα τόσο για τον περιορισμό των αυτοκινητιστικών δυστυχημάτων όσο και για την τιμωρία των ασυνείδητων οδηγών. David Martin (S&D),
in writing. — I strongly support this report which has the potential to save lives. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Favorevole alla relazione sulla proposta di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale. Il nuovo testo introduce la base giuridica relativa alla sicurezza dei trasporti ed effettua diversi adeguamenti in ordine alla legislazione di attuazione in materia di protezione dei dati in conformità della nuova base giuridica. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La direttiva 2011/82/UE mira ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni relative ad infrazioni in materia di sicurezza stradale. Sin dalla sua entrata in vigore, nel novembre 2013, essa ha contribuito a una notevole diminuzione del numero di infrazioni commesse da parte di conducenti stranieri. Sebbene la proposta conservi il testo della direttiva in oggetto, essa apporta due novità qualitativamente significative: da un lato, la modifica della base giuridica e, dall'altro, l'estensione del campo di applicazione ai tre Stati membri che erano rimasti esclusi dall'applicazione del provvedimento precedente (Regno Unito, Danimarca e Irlanda). Alla luce di quanto esposto e tenuto conto del fatto che il miglioramento della sicurezza stradale costituisce un obiettivo primario della politica dei trasporti dell'Unione europea, ho votato con favore la relazione Sender. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Diesem Vorschlag habe ich meine Zustimmung verwehrt, da auch die bisherige Richtlinie nicht in allen Mitgliedstaaten umgesetzt wurde. Offensichtlich ist die Gefahr, dass sich einige Nationen an diese Richtlinie halten und die Autofahrer jener Nationen anderer Mitgliedstaaten, die sich der Umsetzung verweigern, geschröpft werden. Solange keine Lösung gefunden wird, die alle Mitgliedstaaten verpflichtet, die gleichen Konsequenzen für Autofahrer durchzusetzen, kann ich diesem Vorschlag leider nicht zustimmen. Mairead McGuinness (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report as the cross-border exchange of information on road safety and traffic offences is an important step in creating safer roads across Europe. This report will also help reduce the number of road deaths by half by 2020 compared to 2011. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — La directive 2011/82/UE facilitant l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière contribue à l'objectif européen de réduction de moitié du nombre de victimes sur la route et de 40 % du nombre de blessés à l'horizon 2020. La proposition vise élargir la portée territoriale de cette directive pour y inclure les trois États membres qui étaient restés à l'écart (Danemark, le Royaume-Uni et l'Irlande). Le rapport propose également l'adoption d'une nouvelle base juridique (sécurité des transports) plus adaptée pour cette directive. Soucieux de la sécurité routière je vote pour. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — A presente proposta retoma o texto da Diretiva 2011/82/UE relativa ao intercâmbio transfronteiriço de informações sobre infrações às regras de trânsito, aprovada no Parlamento Europeu por larga maioria e no Conselho por unanimidade, em 2011, com exceção de duas alterações qualitativamente significativas. Por um lado, a alteração da base jurídica e as modificações técnicas subsequentes e, por outro, devido a essa nova base jurídica para o domínio dos transportes, o alargamento do âmbito de aplicação aos três Estados-Membros que estavam excluídos da diretiva anterior. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report because of the need to prevent the creation of a legal vacuum with regard to cross-border traffic offences. The previous directive was supported by road accident victims' associations, traffic authorities, road traffic offence prosecutors, road safety associations and by citizens. This new directive will guarantee that all citizens are treated equally in matters involving traffic offences, no matter where their vehicle is registered. I support the rapporteur's efforts to seek assurances that the new directive will not run counter to the high level of personal data protection. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — O Tribunal de Justiça da União Europeia deu razão ao pedido da Comissão Europeia que contestava a base legal da Diretiva 2011/82/UE, aprovada pelo Parlamento Europeu e pelo Conselho. A Diretiva foi anulada mas os seus efeitos continuaram em vigor, dentro de um prazo razoável que não podia exceder os 12 meses, até que se aprovasse uma nova diretiva assente na base jurídica do artigo 91.o, n.o 1, alínea c), do TFUE, referente à segurança rodoviária. O conteúdo da Diretiva apenas apresenta alterações técnicas, em particular no que diz respeito à proteção de dados. Esta tem assim 8 infrações às regras de trânsito que poderão levar ao intercâmbio transfronteiriço de informações, nomeadamente quando a infração é cometida por um veículo matriculado no Estado-Membro distinto daquele em que a infração foi cometida. Países como o Reino Unido, Irlanda e Dinamarca terão um período transitório para aplicação da mesma, uma vez que com a base legal anterior não estavam cobertos. Esta aprovação é a decisão certa para uma política concreta em termos de segurança rodoviária. Acredito que, na altura da sua revisão, em 2016, seria importante analisar a possibilidade de incluir novas infrações, nomeadamente o não pagamento de portagens. Sophie Montel (NI),
par écrit
. – Ce rapport est identique à la directive 2011/82/UE qui avait été annulée par la Cour de justice. Le texte qui nous est présenté ici en modifie donc la base juridique. La proposition de directive tend à faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière commises dans un autre État membre que celui où le véhicule mis en cause a été immatriculé. On notera déjà que trois pays auront une autorisation pour retarder la mise en oeuvre de cette proposition: le Royaume-Uni, le Danemark et l'Irlande. Sur le principe, s'il est nécessaire que les conducteurs étrangers qui profitent du système en cours sans échanges de données, puissent être poursuivis lorsqu'ils commettent des infractions, la question de la protection des données au niveau européen doit tout de même se poser. La politique en matière sécurité routière doit aussi être revue. En effet, la Commission ne s'oriente que vers une politique de répression systématique des automobilistes (il est vrai que les radars et autres amendes apportent des recettes non négligeables pour les États) tandis que la question des infrastructures routières ou celle du développement des transports en commun – notamment en zone rurale pour apporter une alternative aux automobilistes – sont éludées. J'ai donc voté contre ce rapport. Claude Moraes (S&D),
in writing. — This measure is fully supported by safety bodies and organisations in the motoring industry such as the AA and the Institute of Advanced Motorists. Research indicates that in the UK, 15% of speed offences alone are committed by non-resident drivers. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui favorise l'échange transfrontalier d'informations sur les infractions les plus graves à la sécurité routière: conduite en état d'ébriété, conduite sous l'influence de stupéfiants, défaut du port de la ceinture, etc. Ce texte permettra, dans le respect des libertés fondamentales et de la protection des données personnelles, de rendre la sanction plus systématique pour les conducteurs qui commettent des infractions graves dans un État membre autre que celui d'immatriculation de leur véhicule. L'objectif est d'améliorer la protection de tous les usagers européens de la route. Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport facilitant l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière. Cette proposition de directive est une avancée pour la protection des usagers de la route dans l'Union européenne, car elle favorise les échanges entre les autorités chargées de la circulation et de la sécurité routière des États membres. Ainsi, lorsqu'un individu se rend coupable d'une infraction hors de l'État dans lequel son véhicule est immatriculé, ses données sont communiquées aux autorités responsables. Cette directive, en plus d'assurer l'égalité de traitement entre les conducteurs européens, va être appliquée au Royaume-Uni, en Irlande et au Danemark. L'harmonisation des échanges d'information est nécessaire pour assurer la sécurité des utilisateurs des réseaux routiers européens. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Approviamo questa nuova direttiva intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale, convinti della necessità di porre fine all'impunità dei veicoli stranieri sulle strade dell'Unione. Siamo certi che essa rappresenterà un forte deterrente per i conducenti stranieri, che saranno consapevoli del fatto che qualsiasi infrazione commessa all'estero potrà essere loro notificata grazie a questo nuovo meccanismo. Ci auguriamo, insieme alla relatrice, che la direttiva in esame sia adottata entro la scadenza fissata dalla Corte di giustizia europea, al fine di evitare di creare un pericoloso vuoto giuridico. Confidiamo, ancora una volta, in una proficua e attenta collaborazione tra i preposti enti degli Stati membri e gli uffici della Commissione europea, allo scopo di redigere periodicamente delle attente valutazioni di impatto sulla sicurezza stradale in Europa. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car il permet aux autorités chargées de la circulation et de la sécurité routière des États membres de demander que leur soient communiquées les données du détenteur d'un véhicule immatriculé hors de l'État membre dans lequel il circule, si celui-ci s'est rendu coupable d'une infraction considérée comme très dangereuse, et ce, dans le but de pouvoir notifier à l'individu l'infraction commise. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport, deoarece prin obiectivele pe care și le-a propus, nu face altceva decât să vină în sprijinul cetățenilor, a participanților la trafic, pe teritoriul Uniunii, urmărind îmbunătățirea schimbului transfrontalier de informații aferente încălcării normelor de circulație și o mai bună cooperare între autoritățile competente în materie. Prin textul său, noua directivă, care păstrează mare parte din conținutul Directivei 2011/82/UE, urmărește scăderea cu 50 % a numărului de decese până în 2020, la aceasta adăugându-se și obiectivul vechii directive, de a scădea numărul de răniți proveniți din accidentele de circulație, cu 40 % până în 2020. Liadh Ní Riada (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of this regulation, which aims to facilitate the cross-border exchange of information related to traffic offences. The implementation of this regulation is crucial, as it should mean that people who commit a road traffic offence in a jurisdiction where they are not resident can face the penalties for their actions. This is a particular issue in Ireland, as a minority of drivers have used the border as a means of showing disregard for road safety laws on one side of it or the other. We also know that drivers from other EU countries have been basically immune to Irish traffic laws. Hopefully these problems can now be addressed. The priority must be to ensure the safety of all road users. Luděk Niedermayer (PPE),
písemně. — Vítám toto rozhodnutí. Důsledky toho, že část řidičů se cítí „bezpečněji“ po překonání dnes již fakticky neexistujících hranic a volí riskantnější jízdu odporující pravidlům, jsou značné. Stojí to životy, zdraví a velké materiální škody. Tento stav je neobhajitelný v dnešní Unii a doufám, že brzy budou podniknuty kroky, které uvedou tento systém v život. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Nach reiflicher Überlegung habe ich letztlich gegen den Vorschlag gestimmt. Für mich war offensichtlich, dass der Vorschlag zwar in die richtige Richtung geht. Allerdings steht und fällt der Vorschlag mit der Umsetzung durch die Mitgliedstaaten, und ich sehe schlicht die Gefahr, dass Autofahrer in einigen Mitgliedstaaten geschröpft werden, während andere Mitgliedstaaten die Verfolgung auffälliger Verkehrsteilnehmer nicht oder nur halbherzig umsetzen. Für eine solche Bewertung sprachen auch die Erfahrungen mit der Vorgängerregelung. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõud, sest selle rakendumisel suureneb liiklusohutus Euroopa teedel. Mitteresidentide poolt põhjustatud liiklusõnnetuste ja toimepandud liiklusrikkumiste arv suureneb üha ning olemasolevad seadused ei soodusta politseikoostööd. See võib tekitada karistamatuse tunde, mis omakorda tähendab kõrgendatud liiklusohtu ka kaasliiklejatele. Kõiki kodanikke, sõltumata sellest, kus riigis nende sõiduk on registreeritud, tuleb kohelda võrdselt. Kuigi EL soovib liiklussurmade arvu 2020. aastaks 50% vähendada, on nende arv tegelikkuses hoopis suurenenud. Seega on tegemist hädavajaliku muudatusega ja see tuleks liikmesriikides võimalikult kiiresti rakendada. Rolandas Paksas (EFDD),
raštu. — Manau, kad ši direktyva turėtų kuo skubiau pradėti galioti tam, kad būtų pašalintas teisinis vakuumas šioje srityje. Pažymėtina, kad daugelis valstybių yra daug investavusios į atitinkamas sistemas, be to, apsikeitimas informacija jau vyksta. Tai yra būtina priemonė kovojant su kelių eismo saugumo taisyklių pažeidimais. Visų pirma, bus sudarytos sąlygos vairuotojus patraukti atsakomybėn nepriklausomai nuo to, kurioje šalyje registruoti jų automobiliai, taip papildant jau sukurtą keitimosi informacija mechanizmą. Be to, numatyta tvarka leis lengviau išieškoti baudas, užkirs kelią užsieniečių nebaudžiamumui ir užtikrins, kad kelių eismo taisyklių laikytųsi visi europiečiai. Κωνσταντίνος Παπαδάκης (NI),
γραπτώς
. – Η ευρωκοινοβουλευτική ομάδα του ΚΚΕ καταψήφισε την πρόταση οδηγίας για τη „διασυνοριακή ανταλλαγή πληροφοριών για τροχαίες παραβάσεις που έχουν σχέση με την οδική ασφάλεια“, γιατί πίσω από την πρόληψη τροχαίων ατυχημάτων και την ασφάλεια στις οδικές μεταφορές, υποκρύπτεται η δημιουργία διασυνοριακών βάσεων δεδομένων με πληθώρα στοιχείων που συνιστούν ένα ακόμη σύστημα παρακολούθησης, επίβλεψης και ελέγχου των εργαζομένων. Αυτοί είναι οι νέοι μηχανισμοί που αξιοποιούνται για τη θωράκιση του αστικού κράτους και της εξουσίας του κεφαλαίου. Η πρόταση οδηγίας εντάσσεται, επίσης, στην προσπάθεια προώθησης ενιαίων κανόνων ελέγχου στην ΕΕ, στο όνομα της ασφάλειας στις μεταφορές. Όμως τα πρότυπα και οι προδιαγραφές αυτές διαμορφώνονται από την ΕΕ με κριτήριο τα κέρδη των επιχειρηματικών ομίλων, όπως π.χ. της αυτοκινητοβιομηχανίας, των κατασκευαστικών ομίλων αυτοκινητοδρόμων κ.α., ενώ αξιοποιούνται και λειτουργούν ως ένα ακόμη πεδίο ανταγωνισμού των επιχειρήσεων, εις βάρος των πραγματικών λαϊκών συμφερόντων. Μόνο ο λαός με την πάλη του, σε σύγκρουση με τα μονοπώλια και την εξουσία τους, μπορεί να εγγυηθεί, ανάμεσα στα άλλα, με τη δική του εξουσία και οικονομία, και την ασφάλεια στις μεταφορές. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — La proposta in esame contiene lo stesso testo della direttiva 2011/82/UE intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale. Le modifiche che la proposta apporta riguardano da un lato, la modifica della base giuridica e le relative modifiche tecniche e, dall'altro lato, l'estensione del campo di applicazione ai tre Stati membri che erano rimasti esclusi dalla direttiva precedente. Queste modifiche rispondono alla sentenza emessa il 6 maggio 2014 dal Tribunale dell'UE, il quale ha stabilito che la base giuridica appropriata è quella relativa alla sicurezza dei trasporti. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Alojz Peterle (PPE),
in writing. — Safe mobility for all European citizens is also a fundamental right. I agree and therefore support the resolution, which will allow the exchange of information happen under the right legal basis and terms, so that all European drivers share same rights and responsibilities when it comes to road safety. Serious road offences should not be ignored, if we have a single market. Therefore, the precondition for prosecuting serious traffic offences is the exchange of information. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Prihvaćanjem direktive EU-a o prekograničnoj razmjeni informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost u prometu samo je poduzet još jedan važan korak prema većoj sigurnosti na cestama u Europi. To je uspjeh u kontinuiranom nastojanju Europske unije da se poboljša sigurnost cestovnog prometa, infrastruktura prometnica, te da se osigura bolja obuka za vozače. Cilj je da se broj smrtnih stradavanja na cesti prepolovi do 2020. godine, u odnosu na 2011. Direktivom će se osigurati izjednačavanje vozača, jer je nemarna vožnja koja direktno ugrožava ostale sudionike prometa jednako opasna bez obzira na državne granice. Prijedlog uključuje mnoge prekršaje poput vožnje pod utjecajem droge, uporabe mobilnog telefona u vožnji ili vožnje motocikla bez zaštitne kacige. Prethodna direktiva je poništena od strane Europskog suda pravde, jer je bila temeljena na pogrešnoj pravnoj osnovi. Brzi odgovor i prilagodbe od strane Europskog parlamenta jamče daljnju sigurnost u cestovnom prometu i zaštiti života. Također su uvažene posljednje odredbe o zaštiti osobnih podataka. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Ce rapport est identique à la directive 2011/82/UE qui avait été annulée par la Cour de justice. Le texte qui nous est présenté ici en modifie donc la base juridique. La proposition de directive tend à faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière commises dans un autre État membre que celui où le véhicule mis en cause a été immatriculé. On notera déjà que trois pays auront une autorisation pour retarder la mise en œuvre de cette proposition: le Royaume-Uni, le Danemark et l'Irlande. Sur le principe, s'il est nécessaire que les conducteurs étrangers qui profitent du système en cours, sans échanges de données, puissent être poursuivis lorsqu'ils commettent des infractions, la question de la protection des données au niveau européen doit tout de même se poser. La politique en matière sécurité routière doit aussi être revue. En effet, la Commission ne s'oriente que vers une politique de répression systématique des automobilistes (il est vrai que les radars et autres amendes apportent des recettes non négligeables pour les États) tandis que la question des infrastructures routières ou celle du développement des transports en commun – notamment en zone rurale pour apporter une alternative aux automobilistes – sont éludées. J'ai donc voté contre ce rapport. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam nova pravila o razmjeni informacija o graničnom prometu koja dopuštaju pristup podacima o nacionalnoj registraciji vozila s ciljem praćenja osoba odgovornih za nepoštivanje propisa: prebrza vožnja, nekorištenje sigurnosnog pojasa, vožnja pod utjecajem alkohola, vožnja pod utjecajem droga, nenošenje sigurnosne kacige i ostalih informacija za koje vjerujem da će njihova razmjena doprinijeti sigurnosti u prometu. Ne smijemo dopustiti da višestruki prometni prekršitelji budu u mogućnosti ponoviti isto na cestama drugih država članica, već se svi zajedno zalagati za što veći stupanj zaštite i sigurnosti na cestama. Posebno podržavam odredbe kojima se poboljšava zaštita podataka, poziva na suradnju između država članica i Komisije kako bi se osiguralo pravodobno i cjelovito izvješće o sigurnosti na cestama i obvezuje Komisije da do studenoga 2016. razmotri direktivu i dostavi novi zakonski prijedlog o poboljšanju sigurnosti na cestama. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće o prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o olakšavanju prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost prometa na cestama. Istraživanja Komisije su još 2007. godine ukazala na činjenicu da je u slučaju prometnih prekršaja postotak stranih državljana veći nego na nacionalnoj razini. Jedan od glavnih razloga tome je bio nedostatak podataka o strancima te nemogućnost slanja i provedbe kazni, pogotovo u slučaju prometnih kamera. Uvođenjem Direktive 2011/82/EU, pozitivni rezultati su bili vidljivi već od prvog dana te su indicirali kako je EU na pravom putu u ostvarivanju svog cilja da smanji smrtnost na cestama za 40% do 2020. godine. Ipak, nova direktiva s određenim izmjenama je potrebna kako bi se učinkovitost dodatno povećala. Jedan od razloga za unapređenje međunarodne sigurnosti na cestama su i znatno smanjena ulaganja u infrastrukturu zbog ekonomske krize, čime je sigurnost na cestama kompromitirana. Uvedene promjene koje se odnose na zakone o zaštiti podataka, sigurnosti u prometu te pristup Danske, UK-a i Irske u potpunosti opravdavam te stoga podržavam ovo izvješće. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — In realtà il testo della proposta in oggetto riprende in toto quello della direttiva 2011/82/UE avente come obiettivo quello di favorire lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale. Il nuovo testo modifica solamente gli aspetti riguardanti la base giuridica e l'ambito territoriale di applicazione. In passato la base giuridica era quella della cooperazione di polizia in materia penale, mentre la nuova base giuridica è, com'è giusto che sia, quella della sicurezza dei trasporti. Per quanto riguarda l'ambito territoriale di applicazione, esso è esteso al Regno Unito, alla Danimarca e all'Irlanda, che non erano inclusi nella direttiva del 2011. Grazie a questo nuovo meccanismo andremo verso una diminuzione del numero di infrazioni, poiché i conducenti stranieri saranno consapevoli che qualsiasi infrazione commessa all'estero può essere loro notificata. Jiří Pospíšil (PPE),
písemně. — Sám jsem řidič a chápu, že se možná někomu nebude schválení přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech líbit, ale musíme si uvědomit, že jde i v této otázce o ochranu života a zdraví. Statistiky jasně ukazují, že dosavadní „beztrestnost“ řidičů při přestupcích v zahraničí vedla k většímu počtu porušení pravidel bezpečné jízdy mimo zemi, kde je vozidlo registrované, než v domovské zemi. Kdo ovšem překročí pravidla, včetně dopravních, má být podle norem platných v místě, kde se nachází, hnán k odpovědnosti. Z tohoto důvodu si tato norma zaslouží podporu. Franck Proust (PPE),
par écrit. — L'accroissement du franchissement des frontières dans l'Union européenne a révélé l'incapacité des autorités policières à appliquer les sanctions en matière d'infraction routière car, le domicile d'automobilistes européens leurs sont introuvables. L'exigence de sécurité routière nécessite en effet une plus capacité de coopération des autorités nationales et j'accueille donc favorablement un mécanisme enfin efficace pour traiter cette question. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Diretiva 2011/82/UE relativa ao intercâmbio transfronteiriço de informações sobre infrações às regras de trânsito tinha por objetivo pôr fim à impunidade dos veículos estrangeiros nas estradas da União e assegurar a segurança rodoviária na UE. De facto, os condutores estrangeiros gozavam de uma certa impunidade quanto às infrações transfronteiriças, devido ao desconhecimento por parte das autoridades competentes da morada do proprietário do veículo. Em 2014, o Tribunal de Justiça considerou que a referida diretiva foi adotada com fundamento numa base jurídica incorreta e declarou a respetiva nulidade. Reconheceu, no entanto, a sua pertinência, declarando que as disposições da diretiva se manteriam durante 12 meses, a fim de evitar um vazio jurídico e permitir que o legislador adotasse um novo texto. Consequentemente, a Comissão propôs um novo texto que se adapta ao acórdão: introduz como base jurídica a segurança dos transportes, acrescenta ao âmbito territorial de aplicação a Dinamarca, o Reino Unido e a Irlanda e contempla ajustes no que respeita às normas de aplicação em matéria de proteção de dados. Por considerar essencial que se evite um vazio jurídico num domínio tão prioritário como este da segurança rodoviária, votei favoravelmente. Dominique Riquet (ALDE),
par écrit. — L'échange européen d'informations concernant les infractions au code de la route les plus graves est un élément essentiel de la lutte contre la délinquance routière en Europe. C'est pourquoi je soutiens cette directive, qui nous évite de revenir au temps où ces infractions commises par des automobilistes issus d'autres États membres demeuraient impunies. Nous avions déjà adopté une directive en ce sens en 2011 mais, sous la pression du Conseil, la coopération policière avait été retenue comme base légale au lieu de la sécurité routière. Le Royaume-Uni, l'Irlande et le Danemark avaient ainsi profité d'une clause d'opt-out pour s'en exonérer. En mai 2014, la Cour de justice de l'Union européenne a logiquement invalidé la directive tout en nous laissant un délai d'un an pour adopter une nouvelle base juridique. C'est ce que nous faisons aujourd'hui, malgré le manque de responsabilité de certains députés qui obéissent à une idéologie quand il s'agit de sauver des vies. En Europe, près de 30 000 personnes, dont plus de 3 000 en France, perdent la vie sur les routes chaque année. Au moment où la violence routière est de nouveau en hausse dans notre pays, il est anormal de ne pas soutenir cette démarche. Michèle Rivasi (Verts/ALE),
par écrit. — Dans cette nouvelle directive, la coopération entre États membres se voit renforcée avec une obligation d'application plus ferme pour les pays récalcitrants comme le Royaume-Uni, l'Irlande et le Danemark. Par ailleurs, cette nouvelle version prend en compte la question de la protection des données personnelles en s'appuyant sur la directive 95/46/CE. Ce texte est une avancée qui marque un retour de la question de la sécurité routière au plan européen. Pour rappel, 73 Européens meurent chaque jour sur les routes en Europe et 250 000 sont gravement blessés chaque année. En France, une hausse de la mortalité routière a été constatée en 2014, une première depuis 12 ans. Pour remédier à ce fléau, l'Europe a un rôle clef à jouer. La coopération en matière de sanctions à l'encontre de tous les chauffards qui commettent des infractions en toute impunité dès lors que celle-ci a lieu dans un autre pays, est un premier pas. Ceci démontre une volonté d'appliquer les sanctions de façon cohérente. Nous regrettons que la Commission n'aille plus loin en proposant une harmonisation des législations, notamment en matière de limitation de la vitesse et de consommation d'alcool qui restent les premières causes d'accidents. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — J'ai soutenu la résolution relative à la directive facilitant l'échange d'informations sur les infractions routières. La portée de ce vote est d'étendre au Royaume-Uni, à l'Irlande et au Danemark une importante directive de 2011 mettant fin à l'anonymat des conducteurs commettant des infractions routières en dehors de leur État membre de résidence. Après l'arrêt de la Cour, une base juridique modifiée et des dispositions plus claires sur la protection des données, nous allons éviter, grâce au partage de données d'immatriculation des véhicules, que des infractions restent impunies au motif qu'elles ont été commises „à l'étranger“: d'ici deux ans, les contrevenants pourront recevoir chez eux leurs amendes, peu importe le pays de l'UE où s'est produite l'infraction. Dans mon pays, les enjeux de ce texte sont importants: plus de 20% des infractions routières constatées par les radars „vitesse“ et „franchissement de feu rouge“ sont commises par des conducteurs de véhicules immatriculés hors de France. Certes, je ne connais personne qui apprécie recevoir un PV. Mais il est bien question ici de sécurité routière, de traitement égal des usagers de la route, et d'infractions importantes pour lesquelles les exceptions nationales ou l'impunité n'étaient assurément pas un bon signal. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Todas as medidas que visam o reforço da segurança rodoviária são bem-vindas, sobretudo quando visam suprir um vazio legal relacionado com o fim da impunidade dos veículos estrangeiros nas estradas da União, permitindo passar a tratar todos os europeus de forma igual. Especial atenção, no entanto, como aliás é referido pela relatora, à necessária proteção dos dados pessoais. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque, después de cuatro años de bloqueo institucional y tras hacer los cambios necesarios para ajustar la base legal, hoy podemos contar con un instrumento que nos permitirá luchar contra la impunidad de los conductores extranjeros y que garantizará que todos los europeos, independientemente de la matrícula de su vehículo, sean tratados por igual. Con esta Directiva las autoridades de tráfico podrán identificar automáticamente a los propietarios de los vehículos independientemente del país de matriculación cuando hayan cometido infracciones que son responsables de más del 75 % de las muertes en carretera. Contribuirá en gran medida a cumplir con el reto de reducir a la mitad el número de víctimas en carretera para 2020 y evitar de 350 a 400 muertes por año en nuestras carreteras, el equivalente a un avión de pasajeros. Asimismo, los ciudadanos europeos podrán seguir moviéndose por nuestras carreteras sintiéndose protegidos y con plena seguridad. Dado el gran apoyo del Parlamento, la Comisaria ha accedido a la solicitud del Parlamento y se ha comprometido públicamente a acompañar el informe de evaluación previsto para 2016, que ya se ha lanzado, con nuevas propuestas para completar el procedimiento, tal como le habíamos pedido desde el principio. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de este informe dada la urgencia de aprobar una propuesta de amplio consenso, que evitará que se genere un vacío legal en un mecanismo que ya ha sido transpuesto al Derecho nacional de diferentes Estados de la Unión y que está dando buenos resultados en seguridad vial. Dicho mecanismo ejerce un potente efecto disuasorio al eliminar la impunidad que otorgaba el anonimato en las infracciones de tráfico graves cometidas por conductores procedentes de un país diferente al del lugar de la infracción. Por otra parte, la propuesta incorpora y refuerza las sugerencias del Supervisor Europeo de Protección de Datos. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — Je me félicite du vote de cette proposition de directive qui vise à faciliter l'échange d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière. Une précédente directive sur le sujet avait été annulée par la Cour de justice de l'Union européenne (CJUE) en mai 2014 au motif que sa base juridique était erronée. La CJUE avait cependant maintenu les effets de la directive pendant un an, pour permettre aux institutions européennes d'adopter un nouveau texte sans créer de vide juridique. La nouvelle directive tient donc compte des remarques de la CJUE, en allant chercher sa base juridique dans la sécurité des transports plutôt que dans celle de la coopération policière. Elle voit également s'élargir son champ d'application territorial dans la mesure où le Danemark, le Royaume-Uni et l'Irlande, qui avaient décidé de prime abord de ne pas appliquer la première directive, se sont joints au nouveau texte. Je salue donc le vote d'aujourd'hui qui marque une étape importante vers un renforcement plus effectif des règles de circulation routière à travers l'Europe, évitant aux citoyens européens de devenir les victimes de conducteurs imprudents qui ne respecteraient pas le code de la route. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — No seguimento do Acórdão do Tribunal de Justiça da UE de 6/05/2014 relativo ao processo C-43/12, que considerou que a Diretiva 2011/82/UE foi adotada com fundamento numa base jurídica incorreta - a referente à cooperação policial, o TJUE decidiu que a segurança nos transportes deverá ser a base jurídica adequada. Nesse sentido, surgiu a presente proposta, que tem como objetivo a criação de uma nova Diretiva, de alteração à Diretiva 2011/82/UE relativa ao intercâmbio transfronteiriço de informações sobre infrações às regras de trânsito, assente em duas alterações fundamentais ao texto anterior: por um lado, a criação de uma nova base jurídica para o domínio da segurança nos transportes e, por outro, o alargamento do âmbito de aplicação aos três Estados-Membros que tinham decidido não aderir à anterior Diretiva - Dinamarca, Reino Unido e Irlanda. Trata-se, por isso, de aprovar uma proposta no domínio das infrações de trânsito que pretende evitar um vazio jurídico na quase totalidade dos Estados-Membros que já incorporaram as disposições da diretiva anulada no seu Direito nacional. Por essa razão, considerei adequado, necessário e urgente votar a favor deste relatório que versa sobre uma das áreas consideradas como uma das prioridades políticas da União: a segurança rodoviária. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu ce texte qui concerne un aspect important de la liberté de circulation des citoyens européens et de leur sécurité sur la route. Une infraction routière commise dans un pays membre autre que celui où est immatriculé le véhicule fautif est passible de sanctions. La politique de transport de l'Union européenne doit maintenir un niveau élevé de protection de tous les usagers de la route et doit être également harmonisée dans son application. Cela passe par une application cohérence et uniforme des sanctions envers les infractions commises sur les routes européennes. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della relazione della collega Ayala Sender poiché la relazione, contenente perlopiù il medesimo testo della direttiva 2011/82/Unione europea, ha lo scopo di agevolare lo scambio transfrontaliero di informazioni sulle infrazioni in materia di sicurezza stradale e quindi serve a garantire una maggiore salvaguardia dei nostri cittadini. La nuova direttiva ha apportato la modifica della base giuridica (sicurezza nei trasporti), così come richiesto dal Tribunale di primo grado, comportando anche l'estensione del campo di applicazione della stessa a tre Stati prima esclusi: Regno Unito, Danimarca e Irlanda. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho scelto di votare a favore perché la direttiva mira a incrementare la sicurezza stradale anche attraverso un migliore scambio d'informazioni tra gli Stati membri. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de este informe dada la urgencia de aprobar una propuesta de amplio consenso, que evitará que se genere un vacío legal en un mecanismo que ya ha sido transpuesto al Derecho nacional de diferentes Estados de la Unión y que está dando buenos resultados en seguridad vial. Dicho mecanismo ejerce un potente efecto disuasorio al eliminar la impunidad que otorgaba el anonimato en las infracciones de tráfico graves cometidas por conductores procedentes de un país diferente al del lugar de la infracción. Por otra parte, la propuesta incorpora y refuerza las sugerencias del Supervisor Europeo de Protección de Datos. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette directive qui permet de ne pas laisser impunies les infractions au code de la route commises par les chauffards dans l'Union européenne. En France, 21 % des infractions routières concernant les excès de vitesse ou les franchissements de feu rouge sont dues à des automobilistes immatriculés à l'étranger. Le texte permet l'échange des fichiers d'immatriculation entre pays européens afin de localiser le propriétaire de la voiture en infraction. Ces échanges entre polices européennes concernent notamment les excès de vitesse, le franchissement d'un feu rouge, la conduite sous l'emprise de stupéfiants, le défaut de port du casque pour les motocyclistes, l'usage illicite d'un téléphone portable ou encore la circulation sur une voie interdite. Cette directive était déjà entrée en vigueur fin 2013, mais en raison de problèmes juridiques, sa forme a dû être révisée. L'adoption du nouveau texte aujourd'hui met fin à une incertitude juridique et favorisera une route plus sûre, en particulier dans les zones frontalières. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He apoyado este informe sobre la propuesta de Directiva por la que se facilita el intercambio transfronterizo de información sobre infracciones de tráfico en materia de seguridad vial —partiendo del principio de que este proceso debe producirse a través de mecanismos que garanticen la protección de datos personales— por compartir el objetivo del informe, que es poner fin al anonimato de los conductores no residentes en el Estado en el que cometen la infracción y lograr que no queden sin sanción. Estoy convencida de que, cuando entre en vigor, esta Directiva desincentivará comportamientos temerarios y conductas peligrosas en carretera, lo cual salvará numerosas vidas; de ahí mi respaldo al texto. Remo Sernagiotto (PPE),
per iscritto. — La direttiva precedente non era basata su un corretto fondamento giuridico. Ritengo, infatti, che lo scopo principale di questa normativa sia il miglioramento della sicurezza stradale. Ho deciso quindi di votare a favore affinché sia istituito un sistema efficace di scambio transfrontaliero di informazioni in merito a quelle infrazioni stradali che ogni giorno mettono a rischio la salute e spesso la vita dei nostri cittadini europei. Basti pensare che ogni anno si registrano migliaia di incidenti causati dall'eccesso di velocità, dalla distrazione del guidatore e dalla guida in stato di ebbrezza o sotto l'influsso di sostanze stupefacenti. La sicurezza stradale non ha confini e grazie al voto di oggi i trasgressori dovranno tenerne conto e assumersi le loro responsabilità, indipendentemente dal paese di appartenenza. Gli Stati membri potranno, infatti, avere accesso ai dati di immatricolazione dei veicoli attraverso una rete per lo scambio elettronico dei dati garantendo così che le infrazioni stradali non restino impunite. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted for new EU procedures that will make it easier to bring non-UK drivers who break the law to justice and am calling on the UK Government to bring the new rules into force as soon as possible. Along with fellow Labour MEPs I voted for a directive to set up procedures for the exchange of information on eight road traffic offences including those linked to the main road risk factors: speeding; failing to use a seat-belt; using a mobile phone while driving; and drink-driving. The European Transport Safety Council estimates more than 26 000 citizens lost their lives on Europe's roads last year. These new procedures will allow EU countries to exchange information to ensure people who commit serious traffic offences whilst driving a foreign-registered vehicle can be identified and can be traced when they return home. Davor Škrlec (Verts/ALE),
napisan. — Prometne nesreće su sedmi po redu uzročnik smrti u Europi. Također, ono što u suštini otežava situaciju jest nerazvijeni postupak razmjene informacija o prometnim prekršajima između država članica. Iz navedenog sam razloga podržao legalni instrument koji će doprinijeti spašavanju ljudskih života. Usvajanjem ovog postupka, čitava će Europa imati direktni utjecaj na sprječavanje 300-400 smrti na cestama godišnje. Ozbiljnost ovog nedostatka vidi se u rezultatima studije koju je provela Europska komisija još 2007.godine, a koji pokazuju kako je ta godina zabilježila veći broj počinjenih prometnih prekršaja od strane osoba koje nemaju prebivalište u državi gdje je prekršaj počinjen, nego od onih koji su stanovnici. Razlog leži u tome što vlasti nisu bile u mogućnosti uručiti prekršaj osobi koja je počinila prekršaj s obzirom na nedostatak uvida u kućnu adresu iste. Izmjena informacija je ključna pretpostavka kako bi se ostvario zajednički cilj smanjenja pogibije na europskim cestama za 50 posto do 2020. godine. Direktiva je nekoliko puta bila revidirana te se primjena nove direktive očekuje prije 2016.godine u državama članicama. Za Hrvatsku, kao tranzicijsku zemlju koja zemljopisno-prometnu cjelinu dijeli s državama od kojih su neke i države kandidatkinje, nesmetana razmjena informacija o prometnim prekršajima od izuzetne je važnosti za sigurnost na njenim cestama. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Tekst ovog prijedloga je isti kao kod Direktive 2011/82/EU o prekograničnoj razmjeni informacija o sigurnosti na cestama u svezi s prometnim prekršajima (usvojena velikom većinom u Parlamentu i jednoglasno od strane Vijeća u 2011. godini), s izuzetkom od dvije značajne promjene. Prvo, tu je novi pravni temelj, što znači da je broj tehničkih promjena koje trebaju biti izrađene u tekstu, i drugo činjenica da je pravna osnova sada promijenjena u prometu, što znači da opseg direktive mora biti proširen, tako da se odnosi i na tri države članice koje nisu pokrivene od njega prije. Sustav za razmjenu informacija između država članica i njihovih tijela je u cilju direktiva za poboljšanje sigurnosti na cestama. 20 od 25 zemalja članica na koje se direktiva odnosi primjenjuje ju u nacionalni zakon, a početni pokazatelji ukazuju da novi sustav počinje imati željeni učinak. Danska, Velika Britanija i Irska koje su ranije odlučile ne sudjelovati, nemaju rezerve i ne traže ništa više u prijelaznom razdoblju nego što su i druge države članice imale. Direktivu podržavam, naročito jer pridonosi smanjenju smrti na cestama EU-a za 50 % do 2020. godine. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I strongly support road safety so voted in favour of all amendments. By exchanging information between Member States, foreign registered drivers who commit certain traffic offences abroad such as speeding and drink-driving can be traced when they return home. This will be greatly important in securing the safety of everyone on the road. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Slažem se s izvješćem i njegovim dvjema značajnim promjenama. One se odnose na uvođenje nove pravne osnove, što podrazumijeva provođenje tehničkih promjena kroz cijeli tekst, te proširenje direktive na način da bude primjenjiva i na tri države članice koje njome do sada nisu bile pokrivene, Ujedinjeno Kraljevstvo, Danska i Irska. Želimo osigurati višu razinu zaštite za sve vozače u EU-u, posebno po pitanju olakšanja i izmjene prekograničnih informacija o prometnim prekršajima koji su vezani za sigurnost u prometu. Također, želimo smanjiti broj žrtava na europskim cestama, a po nekim pokazateljima upravo ova Direktiva bi taj broj mogla umanjiti do 50% u sljedećih 5 godina. Ovim putem želimo potaknuti suradnju među državama članicama kako bi svi zajedno što više pridonijeli prometnoj sigurnosti. Richard Sulík (ECR),
písomne — Aktuálnu situáciu, pri ktorej s výnimkou bezprostrednej policajnej kontroly nie je možné postihnúť vodičov za dopravné priestupky spáchané v inom štáte EÚ, považujem za neférovú, a preto som návrh podporil. Som presvedčený o tom, že za rovnaké dopravné priestupky by mali byť vodiči vždy postihovaní rovnako, bez ohľadu na to, v ktorej krajine Európskej únie majú registrované svoje motorové vozidlo. Patricija Šulin (PPE),
pisno. — Podprla sem poročilo kolegice Ayale Sender, saj sem prepričana, da se cestna varnost ne konča na mejah držav članic, temveč je to evropsko vprašanje. Le s pomočjo čezmejnega sodelovanja bomo lahko zmanjšali število žrtev v cestnem prometu do leta 2020. 25.000 ljudi vsako leto umre na cestah v Evropi, kar je nedopustno! Varnost v cestnem prometu je nekaj, kar nas vse zadeva, zato se moramo temu res posvetiti Z izmenjavanjem podatkov med državami članicami ter hitro identifikacijo kršiteljev bomo prispevali k izboljšanju varnosti v cestnem prometu. Pavel Svoboda (PPE),
písemně. — Podporuji navrhovanou směrnici, jelikož jejím cílem je zvýšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích. Nejde v principu o posílení pravomocí policejních orgánů, jejichž činnost je dozorována na vnitrostátní úrovni, ale o zajištění rovného zacházení se všemi občany EU. Směrnice skrze usnadnění přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech zajistí efektivní realizaci sankcí v případě závažných porušení pravidel provozu (řízení pod vlivem alkoholu či drog, nezastavení na červenou) způsobených občanem jednoho členského státu na území jiného členského státu. Dojde tak k posílení zásady rovného zacházení se všemi přestupci, domácími i zahraničními. Tato zásada je dále posílena ustanovením, na jehož základě mají být osobě podezřelé z porušení pravidel silničního provozu poskytnuty základní informace o tomto porušení v úředním jazyce jejího domovského státu. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — The cross-border exchange of information on road safety related and traffic offences Directive in its original format provided an opt-out for the UK. However, even though the new legal basis for this Directive does not allow the UK to opt-out, I was able to support this vote for two main reasons. Firstly, the UK DVLA already supplies this information to other Member States on request and therefore it will not materially change current practice. Secondly, given the number of non-British vehicles using UK roads currently, it would seem appropriate for the UK authorities to be able to access information on EU drivers who breach UK road safety rules or commit traffic offences whilst in the UK. Νεοκλής Συλικιώτης (GUE/NGL),
γραπτώς. — Η θετική μας ψήφος στην έκθεση Ayala Sender αφορά την τήρηση των κανόνων οδικής κυκλοφορίας και την ανταλλαγή των ανάλογων πληροφοριών μεταξύ των κρατών μελών. Εν τούτοις, συνεχίζουμε να διατηρούμε έντονες επιφυλάξεις όσον αφορά τη συλλογή στοιχείων και πληροφοριών από την Επιτροπή. Επίσης, είναι προβληματικό το ότι στο έγγραφο δεν γίνεται σαφές ποιες ακριβώς πληροφορίες θα προωθούνται από τα κράτη μέλη, και έτσι υπάρχει ο κίνδυνος παραβίασης του απορρήτου των προσωπικών δεδομένων. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Όσοι οδηγοί υποπίπτουν σε τροχαίες παραβάσεις πρέπει να ελέγχονται. Η διασυνοριακή όμως ανταλλαγή πληροφοριών μεταξύ χωρών είναι ένα ευαίσθητο θέμα όσον αφορά στην διαχείριση των προσωπικών δεδομένων των πολιτών και απαιτεί λεπτούς χειρισμούς. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte. De nombreux acteurs (associations de victimes d'accidents de la route, autorités chargées de la circulation et de la sécurité routière et, de manière plus générale, associations pour qui la sécurité routière est une priorité), qui ont tous applaudi l'adoption de la directive, ne comprendraient pas que le Parlement ne fasse pas tout son possible pour éviter la formation d'un vide juridique. Sans compter que les citoyens, dont la plupart ne se réjouissent guère lorsqu'ils reçoivent la notification d'une infraction au code de la route, voient d'un bon œil la perspective de faire profiter de cette expérience le plus grand monde possible, indépendamment du pays d'immatriculation du véhicule. Cette directive pourrait en outre inverser la tendance à un moment critique. En effet, bien que l'Union soit de nouveau en bonne voie pour atteindre l'objectif de réduction de moitié du nombre de victimes sur la route à l'horizon 2020, ce nombre semble néanmoins repartir à la hausse, phénomène qui s'explique par divers facteurs: le vieillissement du parc automobile, des coupes drastiques dans les dépenses d'entretien des infrastructures du fait de la crise économique, un manque de financement d'infrastructures et d'innovations susceptibles d'améliorer la sécurité routière, etc. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — I voted in favour of the revision of the legal basis of the directive introducing the exchange of information between Member States on road offences. The directive on the exchange of cross-border information on road offences will be soon in place throughout the European Union. If it is correctly implemented it will help to save hundreds of lives on our roads. Under the new rules, fines for speeding, ignoring a red light, drink and drug driving and driving while using a mobile phone will be enforced across the EU. On average, an estimated 15% of detected speed offences are committed by non-resident drivers. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Podržala sam ovo izvješće, jer razdoblje nakon implementacije Direktive ukazuje na pozitivan trend pada broja prometnih prekršaja počinjenih na teritoriju pojedine države članice od strane državljana čiji je automobil registriran u drugoj državi članici. Aplikacije koje se koriste prilikom provedbe Direktive moraju omogućiti jednostavnu, brzu i učinkovitu razmjenu podataka o registraciji vozila bez stvaranja dodatnih administrativnih opterećenja. Pozitivnim držim to što pojedina država članica samostalno odlučuje hoće li protiv određenih prometnih prekršaja pokrenuti postupak te u skladu s tom odlukom obavještava drugu članicu u kojoj je vozilo registrirano. Nove mjere koje olakšavaju razmjenu podataka o počiniteljima prekršaja i proširenje popisa prekršaja koji su najčešći uzročnici nesreća na cestama od kojih veliki dio završava teškim ozljedama i smrtnim slučajevima podržavam jer će pozitivno utjecati na sigurnost građana na cestama. Yana Toom (ALDE),
in writing. — I support the directive on facilitating cross-border exchange of information on road safety related traffic offences. The directive will put an end to a situation in which foreign drivers could drive with impunity on EU roads. The enhanced equal treatment of residents and non-residents will lead to a higher awareness of traffic rules. This will ensure the best possible level of street safety and will promote the aim of European Union to cut the numbers of road victims by 50 % by 2020. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — The new directive comes at a critical time. Even if the EU is on target with its aim of cutting road deaths by 50% by 2020, in past years and months there has been an increase in the number of road accident victims for various reasons: people's cars are getting older; there have been swingeing cuts in infrastructure maintenance spending thanks to the economic crisis; there is a lack of funding for infrastructure and development geared towards improving road safety, etc. This directive should come into force as soon as possible; this cross-border motoring penalties directive should serve as a non-discriminatory deterrent in countering impunity on the EU's roads. Despite the fact that people are of course never thrilled to receive a letter telling them they have committed a traffic offence, they will however welcome the fact that everyone in the EU will be treated equally, no matter where their vehicle is registered. Moreover, the road accident victims' associations, traffic authorities, road traffic offence prosecutors and road safety associations will warmly welcome Parliament's vote. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — Le but du rapport est de faciliter l'échange transfrontalier d'informations concernant les infractions en matière de sécurité routière, en obligeant les États membres à transmettre les infractions routières commises sur leur territoire à l'État membre dont est originaire le conducteur. Du fait de l'impossibilité de pouvoir intégrer les associations d'automobilistes dans le processus et de pouvoir limiter l'application de la directive aux infractions les plus graves engendrant ainsi une pénalisation excessive pour les infractions les plus légères, vote contre ce rapport. István Ujhelyi (S&D),
írásban. – Nagyon fontos, hogy az Európai Bizottság új javaslata betölti azt a joghézagot, amely feloldja a tagállamokban kialakult bizonytalan jogi helyzetet. A jogszabály elősegíti, hogy az EU elérje a közúti balesetek halálos áldozatai számának 50%-os csökkenését. Emellett a technikai módosítások tekintetében nagyon fontos, hogy az európai adatvédelmi biztos véleménye megegyezik a három intézmény jogi szolgálatainak álláspontjával. Ezért a jelentés elfogadásra került. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor del informe Ayala Sender favorable al acuerdo con el Consejo, porque favorece el intercambio de información transfronteriza en materia de infracciones de tráfico. El acuerdo tiene un alcance suficientemente amplio y, a pesar de que no conseguimos un nivel de protección de datos óptimo, esta protección se garantiza lo suficiente como para justificar un voto favorable. Владимир Уручев (PPE),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, подкрепям приемането на новата директива във възможно най-кратки срокове, за да се избегне рискът от възникване на законодателна празнота поради отмяната от Съда на Европейския съюз на Директива 2011/82 за улесняване на трансграничния обмен на информация относно пътнотранспортни нарушения, свързани с безопасността по пътищата. Въпреки краткото си действие, отменената директива оказа силен възпиращ ефект за чуждестранните водачи на пътни превозни средства, независимо от държавата на регистрация в рамките на Европейския съюз. Благодарение на новите правила всяко нарушение, извършено в чужбина, може да бъде нотифицирано чрез механизма за обмен на информация между компетентните органи на държавите членки и да доведе до реалното прилагане на наложените санкции. Европейският парламент винаги е отстоявал като свой приоритет подобряването на безопасността на движение по пътищата и намаляването на броя на жертвите на пътнотранспортни произшествия. Данните към днешна дата продължават да ни стряскат с мащаба си - ежегодно по европейските пътища умират повече от 26 000 души, а още по-голям е броят на ранените. Във „войната“ на пътя децата са особено уязвими, за съжаление дори и на пешеходната пътека. Затова силно подкрепям усилията на Европейската комисия чрез предлаганото законодателство да осигури високо ниво на защита на всички участници в движението по пътищата на Европейския съюз. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He apoyado este informe sobre la propuesta de Directiva por la que se facilita el intercambio transfronterizo de información sobre infracciones de tráfico en materia de seguridad vial —partiendo del principio de que este proceso debe producirse a través de mecanismos que garanticen la protección de datos personales— por compartir el objetivo del informe, que es poner fin al anonimato de los conductores no residentes en el Estado en el que cometen la infracción y lograr que no queden sin sanción. Estoy convencida de que, cuando entre en vigor, esta Directiva desincentivará comportamientos temerarios y conductas peligrosas en carretera, lo cual salvará numerosas vidas; de ahí mi respaldo al texto. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — Van ganser harte heb ik ingestemd met dit instrument om mensenlevens op de Europese wegen te redden. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta discussão decorre de uma confusão sobre a base jurídica da diretiva que era consensual e necessária. Com esta revisão, registámos como positivo a sua atualização com a introdução de novas tipologias de infrações, bem como maiores garantias ao nível da proteção dos dados. Sendo certo que está diretiva acabará com um certo sentimento de impunidade, não é menos certo que a mesma não irá fazer milagres. Com efeito a sinistralidade rodoviária tem causas mais profundas, como seja o envelhecimento do parque automóvel, a qualidade da rede viária e o estado de fadiga dos condutores. Neste sentido, vemos com grande preocupação o modelo de parcerias público-privadas que domina a construção da rede viária na Europa e particularmente em Portugal. O resultado são vias pagas através de portagens caras que empurram grande parte da população para estradas secundárias sem qualidade e com grande prejuízo para a segurança das localidades. Este é apenas um exemplo. Os paliativos são necessários, mas não eliminam a necessidade de tratamentos de fundo. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Diesem Vorschlag habe ich meine Zustimmung verwehrt, da auch die bisherige Richtlinie nicht in allen Mitgliedstaaten umgesetzt wurde. Die Gefahr, dass einige Nationen sich an diese Richtlinie halten und die Autofahrer jener Nationen von anderen Mitgliedstaaten die sich der Umsetzung verweigern, geschröpft werden, ist evident. Solange keine Lösung gefunden wird, die alle Mitgliedstaaten verpflichtet, die gleichen Konsequenzen für Autofahrer durchzusetzen, kann ich diesem Vorschlag leider nicht zustimmen. Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI),
γραπτώς
. – Η ευρωκοινοβουλευτική ομάδα του ΚΚΕ καταψήφισε την πρόταση οδηγίας για τη „διασυνοριακή ανταλλαγή πληροφοριών για τροχαίες παραβάσεις που έχουν σχέση με την οδική ασφάλεια“, γιατί πίσω από την πρόληψη τροχαίων ατυχημάτων και την ασφάλεια στις οδικές μεταφορές υποκρύπτεται η δημιουργία διασυνοριακών βάσεων δεδομένων με πληθώρα στοιχείων που συνιστούν ένα ακόμη σύστημα παρακολούθησης, επίβλεψης και ελέγχου των εργαζομένων. Αυτοί είναι οι νέοι μηχανισμοί που αξιοποιούνται για τη θωράκιση του αστικού κράτους και της εξουσίας του κεφαλαίου. Η πρόταση οδηγίας εντάσσεται, επίσης, στην προσπάθεια προώθησης ενιαίων κανόνων ελέγχου στην ΕΕ, στο όνομα της ασφάλειας στις μεταφορές. Όμως τα πρότυπα και οι προδιαγραφές αυτές διαμορφώνονται από την ΕΕ με κριτήριο τα κέρδη των επιχειρηματικών ομίλων, όπως π.χ. της αυτοκινητοβιομηχανίας, των κατασκευαστικών ομίλων αυτοκινητοδρόμων κ. ά., ενώ αξιοποιούνται και λειτουργούν ως ένα ακόμη πεδίο ανταγωνισμού των επιχειρήσεων, εις βάρος των πραγματικών λαϊκών συμφερόντων. Μόνο ο λαός με την πάλη του, σε σύγκρουση με τα μονοπώλια και την εξουσία τους, μπορεί να εγγυηθεί, ανάμεσα στα άλλα, με τη δική του εξουσία και οικονομία, και την ασφάλεια στις μεταφορές. Janusz Zemke (S&D),
na piśmie. — Poparłem sprawozdanie w sprawie dyrektywy wprowadzającej ułatwienia w zakresie transgranicznej wymiany informacji dotyczących przestępstw lub wykroczeń związanych z bezpieczeństwem ruchu drogowego. W mojej ocenie przyjęcie tego aktu pozwoli skutecznie ograniczyć ilość przestępstw popełnianych przez lekkomyślnych kierowców pochodzących z innych państw członkowskich. Dotychczas unikali oni odpowiedzialności jedynie dlatego, że organy ścigania nie dysponowały danymi właścicieli aut zarejestrowanych w innych państwach Unii, w związku z czym postępowanie nie mogło być skutecznie wszczęte. Chociaż próbowano rozwiązać problem za pomocą umów dwustronnych, doświadczenie pokazało, że takie sposoby powodowały wiele konfliktów i niezadowolenia między poszczególnymi organami kontroli ruchu drogowego. Teraz ta sytuacja zostanie rozwiązana dzięki wejściu w życie omawianych przepisów. Jestem również głęboko przekonany, że pozwolą one w skuteczny sposób poprawić poziom bezpieczeństwa na drogach UE oraz zmniejszyć ilość śmiertelnych ofiar wypadków drogowych. Roberts Zīle (ECR),
rakstiski. — Jaunā direktīva par dalībvalstu apmaiņu ar satiksmes noteikumu pārkāpēju datiem aizstāj jau 2011. gadā pieņemtu direktīvu ar gandrīz identisku saturu, kuru ES Tiesas atcēla, pamatojoties uz nepieciešamību mainīt tās juridisko pamatu. Tagad tas ir izdarīts, un šī jaunā direktīva balstās uz ES kompetenci transporta drošības jomā. Apsveicami, ka Parlaments un Padome spēja vienoties par šo jauno direktīvu ļoti īsā laikā, lai jaunais regulējums dalībvalstīs stātos spēkā kā iepriekš iecerēts - ar šī gada 6. maiju, tagad to attiecinot uz visām ES dalībvalstīm, ieskaitot Lielbritāniju, Īriju un Dāniju. Direktīva vērtējama pozitīvi, jo beidzot izbeigs nelāgo praksi, ka autovadītāji, kuri izdara nopietnus ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumus citās Eiropas Savienības valstīs, faktiski netiek sodīti vai arī tiek sodīti ļoti reti. Taču jāuzsver, ka tagad dalībvalstu rokās ir nodrošināt, lai šai direktīvai būtu jēga un rezultāti, un mēs sagaidām, ka dalībvalstu iestādes rīkosies, izmantojot datu apmaiņas sistēmas, ne tikai lai identificētu un atrastu pārkāpējus, bet arī lai tos reāli sodītu. Jo šīs direktīvas galvenais mērķis ir uzlabot satiksmes drošību, kas ir viens no ES transporta politikas mērķiem, un negadījumu upuru skaits uz Eiropas ceļiem joprojām ir augsts. Jana Žitňanská (ECR),
písomne — Dnes som s väčšinou poslancov hlasovala za prijatie správy, ktorej cieľom je znemožniť vodičom nerešpektujúcim pravidlá cestnej premávky za hranicami ich domovského štátu v EÚ uniknúť pokutám. Vítam rýchlu reakciu Komisie na rozsudok Súdneho dvora, podľa ktorého mala pôvodná smernica z roku 2011 nesprávny právny základ. Dlhodobé právne vákuum v tejto oblasti by bolo zbytočné vzhľadom na dobré znenie už pôvodného textu. Smernica sa zmenila len v dvoch ohľadoch. Okrem spomínaného právneho základu (zmena z policajnej spolupráce na bezpečnosť dopravy) sa rozšírila jej územná pôsobnosť aj na Dánsko, Veľkú Britániu a Írsko, ktoré mali doteraz výnimku. Kosma Złotowski (ECR),
na piśmie. — Głosowałem za przyjęciem sprawozdania dotyczącego wymiany informacji o sprawcach wykroczeń w ruchu drogowym, ponieważ uważam, że bezpieczeństwo transportu stanowi jedną z najważniejszych spraw, którą powinniśmy rozwiązać na poziomie europejskim. Swoboda poruszania się, która jest obecnie fundamentem integracji europejskiej, powinna gwarantować również możliwość karania osób, które łamią przepisy drogowe i powodują realne zagrożenie dla zdrowia i życia obywateli UE. Państwa członkowskie powinny mieć skuteczne narzędzia do egzekwowania kar od osób niebędących rezydentami, a które łamią krajowe przepisy drogowe. Trzeba jednak zaznaczyć, że tego rodzaju działanie polegające na przekazywaniu informacji o adresie zamieszkania i innych danych osobowych kierowcy powinno uwzględniać wszystkie ograniczenia związane z wymianą i ochroną danych osobowych. Regulacje europejskie powinny szczególnie troszczyć się o zachowanie w procedurach przekazywania danych osobowych między odpowiednimi organami państw członkowskich poufności wymienianych informacji. Cieszę się, że przyjęte rozwiązanie zapewnia taką ochronę. Chciałbym jednocześnie wyrazić swoje zadowolenie z faktu, że państwa członkowskie – Dania, Irlandia i Zjednoczone Królestwo – które dotychczas pozostawały poza tym systemem, staną się jego częścią po upływie okresów przejściowych. Chyba najlepiej świadczy to o skuteczności tego mechanizmu. Uważam, że warto rozważyć również rozszerzenie tych regulacji na państwa stowarzyszone z UE, w szczególności na te kraje, które należą do Partnerstwa Wschodniego. Marco Zullo (EFDD),
per iscritto
. - Nel 2010 la Commissione europea ha adottato una strategia che prevede la drastica riduzione delle vittime a causa di incidenti stradali entro il 2020. Tuttavia, i tagli alle spese di manutenzione delle infrastrutture, la mancanza di politiche per l'innovazione nella sicurezza e l'invecchiamento del parco auto rendono difficile raggiungere tale obiettivo. Dobbiamo perciò intraprendere tutte quelle azioni che possono aiutarci in tal senso, come questa direttiva intesa ad agevolare lo scambio transfrontaliero sulle infrazioni. In base ad alcuni studi, infatti, si è dimostrato che la percentuale di non residenti coinvolti in infrazioni è generalmente superiore a quella corrispondente al traffico nazionale, soprattutto a causa della quasi totale impunità di cui i primi godono grazie alla difficoltà delle autorità locali a rintracciare il colpevole straniero. Ho votato perciò convintamente a favore di una norma che intende facilitare lo scambio di informazioni tra autorità competenti, in modo da garantire un equo trattamento tra cittadini europei, che induca tutti a un comportamento più responsabile alla guida. Apprezzo inoltre che durante l'iter si sia deciso di consultare anche il Garante europeo per la protezione dei dati, per assicurarsi che le nuove norme non ledessero in alcun modo il diritto alla privacy dei cittadini. 10.16.   Dohoda o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu mezi EU a Senegalskou republikou (A8-0010/2015 – Norica Nicolai) Dichiarazioni di voto scritte Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del Acuerdo de colaboración de pesca sostenible entre la Unión Europea y la República de Senegal puesto que se enmarca en el tipo de acuerdos que tienen como objetivo potenciar la pesca sostenible promoviendo una mejor explotación de las poblaciones disponibles mediante el empleo de las mejores prácticas de la industria. Asimismo, considero que beneficiaría a ambas partes: a Senegal, dada la contribución financiera de en torno a 14 millones de euros que recibiría en los cinco años de duración del Acuerdo, y a la UE, puesto que el Acuerdo permitirá a buques europeos, fundamentalmente atuneros españoles y franceses, faenar en aguas senegalesas. Además, el sistema de seguimiento por satélite de los buques, así como la cooperación de las autoridades de ambas partes que establece el Protocolo, ayudarán a Senegal a combatir la pesca ilegal, no declarada e irregular. Por estos y otros elementos he considerado pertinente apoyar este Acuerdo. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Angesichts der wirtschaftlichen Wachstumschancen für den Küstenstaat Senegal, die sich aus einer optimaleren Nutzung der verfügbaren Fischbestände im Einklang mit den Prinzipien einer nachhaltigen Fischerei ergeben, findet das vorliegende partnerschaftliche Abkommen zwischen der EU und der Republik Senegal meine volle Unterstützung. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — J'ai voté en faveur de l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche avec le Sénégal considérant que tout ce qui peut favoriser nos entreprises et notre production est à encourager en cette période de crise. Cet accord favorise les pêcheurs français et espagnols. Ce secteur a été particulièrement touché par la mondialisation avec la complicité de l'Union européenne. Il me paraît juste de redonner aux peuples au moins une partie de ce qu'ils ont perdu. Par ailleurs, les eaux sénégalaises n'étant pas ou trop peu exploitées, l'incidence de l'activité de pêche est négligeable. Les petits producteurs demeurent néanmoins en première ligne face aux géants de la mondialisation et le TTIP négocié actuellement par la Commission risque bien de les atteindre et de les achever. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — This long-standing agreement includes the EU paying to plunder the waters of poorer countries. I do not support it, and therefore cannot support its renewal. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération car cet accord redynamise la coopération entre l'Union et la République du Sénégal pour favoriser une politique de pêche durable et l'exploitation responsable des ressources halieutiques dans les zones de pêche du Sénégal, dans l'intérêt des deux parties. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – ES ir Senegalo tausios žvejybos partnerystės susitarimo sudarymas. Vienas iš susitarimo principų – sudaryti ES laivynams vienodas sąlygas nustatant, kad Senegalas įsipareigoja kitiems laivynams neužtikrinti palankesnių sąlygų, kai laivų charakteristika tokia pati ir jie žvejoja tų pačių rūšių žuvis. Senegalas gaus 8 690 000 eurų finansinį įnašą, skirtą metinei finansinei kompensacijai ir Senegalo žuvininkystės politikos paramai. Atsižvelgiant į turimus žuvų išteklius ir galimybę ateityje bendradarbiauti dėl kitų rūšių žuvų, taip pat į galimybę ES rinkai tiekti kokybiškus žuvies produktus, šis naujas partnerystės susitarimas yra naudingas abiem šalims. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — J'ai voté pour cette recommandation qui a pour objet de permettre aux navires de l'UE de pêcher dans les eaux sénégalaises. Il s'agit de 38 bateaux français et espagnols qui pourront y pêcher 14 000 tonnes de thon et 2 000 tonnes de merlu noir par an. En contrepartie, nous investirons 750 000 euros par an pour le développement des infrastructures portuaires du Sénégal. C'est donc un accord qui profitera tant à l'UE qu'au Sénégal, tout en respectant le principe de „pêche durable“. En effet, selon le rapporteur du projet de résolution du 21 novembre 2014, Norica Nicolai, les stocks de merlu en eaux sénégalaises ne sont pas exploités de manière optimale, de sorte que „les espèces démersales pourraient être ainsi revues à la hausse (...) dans le cadre d'un accord ultérieur entre l'Union européenne et la République du Sénégal, sans que l'état des ressources s'en ressente trop“ Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — Il s'agit ici du nouvel accord de partenariat de pêche durable entre l'UE et le Sénégal. Je me suis prononcé favorablement, celui-ci étant est basé sur les principes d'exploitation durable des ressources halieutiques, de bonne gouvernance, de sécurité alimentaire pour la population sénégalaise et de développement du secteur de la pêche local. Dominique Bilde (NI),
par écrit
. – Cet accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'UE et le Sénégal doit remplacer le précédent accord datant de 1981. Il concerne des bateaux français et espagnols qui travaillent dans la transparence totale et avec des contreparties financières pour financier les infrastructures locales alors même que le pays subit une concurrence déloyale de „bateaux pirates“ qui viennent illégalement pêcher dans les eaux sénégalaises. J'ai donc voté en faveur de cet accord. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Non condivido le posizioni sostenute nella relazione Nicolai sull'accordo di partenariato per una pesca sostenibile tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal. Considerate le richieste avanzate dal comparto della pesca veneto e italiano alla Commissione e considerato che esse rimangono ancora inevase, ritengo che l'UE prima debba attivarsi per sostenere gli Stati membri e solo in un secondo momento debba dedicarsi ad accordi con paesi terzi. Per questi motivi ho votato contro questo testo. José Blanco López (S&D),
por escrito. — Senegal es un socio clave de la UE. En materia de pesca, el anterior Acuerdo data de 1980 (el más antiguo en vigor). Ocho años después de expirar el anterior Protocolo, el 25 de abril, se acordaban nuevos Acuerdo y Protocolo, una buena noticia en línea con el aumento de acuerdos de pesca que venimos reclamando. Ahora, por un período que dota de cierta estabilidad al sector (cinco años renovables), se ofrecen posibilidades de pesca (14 000 toneladas de atún y 2 000 toneladas de merluza) a treinta y ocho embarcaciones europeas por una contrapartida de 8 690 000 euros: una relación calidad-precio adecuada. A España le corresponden dieciséis cerqueros (de veintiocho totales, doce para Francia), siete cañeros (de ocho totales, uno para Francia) y los dos arrastreros. Es un Protocolo equilibrado, conforme a los principios de la política pesquera común reformada. Se enmarca dentro de la nueva generación de acuerdos en los cuales el bienestar biológico de las especies con posibilidades de pesca ha sido documentado científicamente. Todas las partes salen beneficiadas, incluidos los pescadores artesanales locales, que reciben una parte significativa de la ayuda sectorial, al tiempo que, en apoyo a la economía local, la captura de los atuneros cañeros y de línea debe ser desembarcada en el puerto de Dakar. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šį pranešimą, nes juo Europos Parlamentas pritaria ES ir Senegalo tausios žvejybos partnerystės susitarimo sudarymui. Komisija pasiūlė ES vardu sudaryti susitarimą, kuriuo siekiama sukurti naują ES ir Senegalo bendradarbiavimo sistemą. Vienas iš susitarimo principų – sudaryti ES laivynams vienodas sąlygas nustatant, kad Senegalas įsipareigoja kitiems laivynams neužtikrinti palankesnių sąlygų nei sąlygos, nurodytos susitarime, kai laivų charakteristika tokia pati ir jie žvejoja tų pačių rūšių žuvis. Dakaro uostas yra komercinis Senegalo uostas, tarptautiniu mastu svarbus dėl savo geografinės padėties. Atsižvelgiant į turimus žuvų išteklius ir galimybę ateityje bendradarbiauti dėl daugiau rūšių žuvų, taip pat į galimybę plėtoti vietos žuvininkystės pramonę bendradarbiaujant su ES laivais ir ES rinkai tiekti kokybiškus žuvies produktus, šis naujas partnerystės susitarimas naudingas abiem šalims, todėl Parlamentas nusprendė jam pritarti. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes since I consider a Fisheries Partnership Agreement between the EU and Senegal to be very productive. Renata Briano (S&D),
per iscritto. — Plaudiamo all'approvazione di quest'accordo di partenariato per una pesca sostenibile con la Repubblica del Senegal, perché si stratta di un atto equilibrato e giusto che favorisce gli interessi europei e quelli senegalesi in conformità alle politiche fin qui perseguite di cooperazione allo sviluppo. L'obiettivo di questo trattato è di concedere possibilità di pesca ai pescherecci dell'UE nelle acque senegalesi, tenendo conto dei dati e delle valutazioni scientifiche nonché degli impegni sottoscritti in sede internazionale sulla tutela e la conservazione del tonno e sula lotta alla pesca illegale, la cosiddetta IUU. Con questo partenariato intendiamo, in un'ottica di solidarietà e aiuto ai paesi terzi in via di sviluppo, rafforzare la cooperazione tra l'Unione europea e il Senegal, al fine di promuovere una politica della pesca sostenibile e di sfruttamento ragionevole delle risorse alieutiche. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — L'accordo è dannoso per il settore ittico italiano. Si daranno vantaggi solo ai pescatori francesi e spagnoli. Ho espresso voto contrario. Cristian-Silviu Bușoi (PPE),
în scris. — Portul comercial senegalez Dakar are o importanță internațională, datorită poziției sale geografice. CE a realizat negocieri, pe baza mandatului conferit de Consiliu, în numele UE, pentru reînnoirea Acordului dintre guvernul Republicii Senegal și CEE privind pescuitul în largul coastei senegaleze, intrat în vigoare la 1 iunie 1981 (reînnoit in 2002 și expirat în 2006) și a unui un protocol care stabilește posibilitățile de pescuit și contribuția financiară. În data de 25 aprilie 2014, negociatorii au parafat un proiect de acord nou și de protocol care respectă Regulamentul privind politica comună în domeniul pescuitului (PCP) pentru acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului durabil (APPD). Susțin încheierea de către Consiliu a acordului și protocolului(12812/14 — C8-0276/2014 Senegalul – 2014/0238(NLE)) care au ca scop crearea unui nou cadru de cooperare între Uniunea Europeană și Republica Senegal, cadru ce va asigura: condiții economice rezonabile care țin cont de posibilitățile de pescuit disponibile, o bază pentru conservarea și exploatarea sustenabilă a stocurilor halieutice relevante, sprijin adecvat și condiții suficiente pentru sectorul local al pescuitului, precum și oportunitatea de a dezvolta industria locală a pescuitului în parteneriat cu navele UE și de a furniza pe piața UE produse pescărești de calitate. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito. — La República de Senegal es un socio clave de la UE con el que mantenemos relaciones en materia de pesca desde hace mucho tiempo. El anterior acuerdo data de 1980. Se trataba del acuerdo en vigor más antiguo. Pasados ocho años de la expiración del anterior Protocolo, el 25 de abril se rubricaban un nuevo Acuerdo y su correspondiente Protocolo de aplicación. Se trata de una buena noticia, en línea con el aumento de los acuerdos y protocolos de pesca en vigor que venimos reclamando desde el inicio de la legislatura. Se trata de un Protocolo equilibrado, que propiciará la explotación responsable y sostenible de los recursos en el interés común de Senegal y de la UE, conforme a los principios de la PPC reformada y de su dimensión exterior. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — Le protocole à l'accord de pêche entre l'Union européenne et le Sénégal a été renégocié par la Commission européenne pour une période de cinq ans. Dans le cadre de cet accord, trois catégories de navires seront autorisés à pêcher dans les eaux sénégalaises – 28 thoniers senneurs, 8 canneurs, et 2 chalutiers espagnols. Le protocole comporte des clauses relatives à la suspension et à dénonciation du en cas de violations de droits de l'homme ou des engagements souscrits en matière de lutte contre la pêche illégale non déclarée ou non règlementée. J'ai voté en faveur de ce rapport approuvant la conclusion de cet accord. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Dopo attenta riflessione oggi ho votato a favore della raccomandazione sul progetto di decisione del Consiglio relativa all'accordo di partenariato per una pesca sostenibile tra Unione europea e Senegal, dando la mia approvazione alla conclusione dello stesso in considerazione della circostanza che il nuovo accordo favorisce gli interessi di entrambe le parti e migliora le migliori pratiche nel settore, con benefici anche sulla sostenibilità della pesca. Mi associo alle conclusioni del relatore, sottolineando che tali accordi produrranno una serie di conseguenze positive, innanzitutto sulle relazioni tra Unione europea e Repubblica del Senegal nel settore, rinnovando e rinegoziando i protocolli scaduti nel 2006. Inoltre, si aiuteranno le autorità locali a intensificare la lotta contro la pesca illegale e le opportunità per aumentare l'attività economica dei pescherecci dell'Unione aumenteranno. Concordo anche con le questioni poste con riferimento alla necessità di previsioni che agevolino un'intesa economica ragionevole, una reale sostenibilità della pesca e un adeguato sostegno al settore della pesca locale. Esorto la Commissione a monitorare gli sviluppi e l'attuazione delle intese, permettere il dialogo con il Parlamento e relazionare a mezzo di report sulle ricadute che questo accordo avrà nel settore della pesca in quella regione. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — La presente raccomandazione per il rinnovo del partenariato sulla pesca sostenibile consente ai pescatori locali di aumentare l'attività economica nell'area marittima senegalese e permette, per altri cinque anni, l'uso del sistema di monitoraggio satellitare delle navi, così da migliorare la lotta alla pesca illegale. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai souhaité voter en faveur de ce texte qui offre de belles perspectives à nos pêcheurs. L'accord promet en effet la possibilité pour 28 thoniers, 8 canneurs et 2 chalutiers la possibilité d'une pêche jusqu'à 14 000 tonnes de thons et 2000 tonnes pour le merlu noir. Cet accord se fait donc en faveur de l'industrie de la pêche française, qui plus est avec le Sénégal, un pays avec lequel la France continue d'entretenir d'étroites relations du fait de leur histoire commune. Le Sénégal profitera ainsi lui aussi de cet accord puisqu'il recevra pour ces autorisations de pêche 1 808 000 euros pour la première année, dont 750 000 euros par an pour le développement de la politique sectorielle du Sénégal. Un texte qui consacre donc un accord gagnant-gagnant que tout patriote français, soucieux des intérêts industriels et commerciaux de la France, se devait de voter. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'accordo di partenariato per una pesca sostenibile tra l'UE e la Repubblica del Senegal al fine della creazione di un nuovo quadro di cooperazione tra le parti. Uno dei motivi principali per cui ho votato in questo modo è la parità di condizioni prevista per le flotte UE affermando che la parte senegalese si impegna a non concedere condizioni più favorevoli a flotte diverse da quelle contemplate nell'accordo, le cui navi presentino le stesse caratteristiche e operino sulle stesse specie. Inoltre, ho particolarmente apprezzato il fatto che il nuovo accordo prevede clausole dettagliate relative alla sospensione del protocollo in caso di violazioni dei diritti umani e di mancato rispetto degli impegni assunti dalle parti contro la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — Given that the Senegalese economy will undoubtedly prosper from the improved exploitation of available stocks – in accordance with the principles of a sustainable fishery and the best practices in the industry – it is the rapporteur's opinion that the new FPA and the Protocol established between the European Union and Senegal are in both parties' interests. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito al progetto di decisione del Consiglio e del relativo protocollo di attuazione concernente la conclusione di un accordo di partenariato per una pesca sostenibile tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal. Ritengo che questa collaborazione sia vantaggiosa per entrambe le parti, poiché permetterebbe all'UE di rifornire il mercato europeo di prodotti ittici di alta qualità, essendoci al largo delle coste del Senegal disponibilità di questi stock, mentre il paese africano, destinatario della contropartita finanziaria, trarrebbe benefici economici e promuoverebbe un'industria della pesca dinamica. L'accordo permette inoltre di creare nuovi posti di lavoro per i cittadini di entrambi i partner, favorisce una politica della pesca sostenibile e prevede misure specifiche dirette a intensificare la lotta contro la pesca illegale. Solo attraverso una politica della pesca trasparente e una buona governance è possibile rispondere alla domanda proveniente dal mercato europeo e, al contempo, garantire la conservazione delle risorse ittiche. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — I have voted in favour of this recommendation as it purports to provide opportunities for employment, opportunities for EU vessels as well as providing for the possibility of providing conditions regarding the quantity of by-catch. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente a questa raccomandazione sul progetto di decisione del Consiglio relativa alla conclusione, a nome dell'Unione europea, di un accordo di partenariato per una pesca sostenibile tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal e del relativo protocollo di attuazione. Prendendo in considerazione le opportunità per l'economia senegalese di prosperare grazie a un migliore sfruttamento degli stock disponibili, in conformità con i principi di una pesca sostenibile e le migliori pratiche nel settore, il nuovo accordo e il protocollo favoriscono gli interessi di entrambe le parti. Inoltre, il sistema di monitoraggio delle navi tramite satellite e la cooperazione tra l'UE e la Repubblica del Senegal per quanto riguarda il controllo e il monitoraggio delle navi nelle acque senegalesi aiuteranno le autorità locali a intensificare la lotta contro la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata (pesca INN). Nella prospettiva di una maggiore domanda di materia prima per le industrie conserviere in Senegal, i pescherecci battenti bandiera dell'Unione avrebbero anche una grande opportunità per aumentare la loro attività economica nella regione. Ciò aiuterebbe anche i marittimi locali, che in base alle disposizioni del protocollo saranno parte degli equipaggi delle imbarcazioni dell'UE. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del Acuerdo de colaboración de pesca sostenible entre la Unión Europea y la República de Senegal puesto que se enmarca en el tipo de acuerdos que tienen como objetivo potenciar la pesca sostenible promoviendo una mejor explotación de las poblaciones disponibles mediante el empleo de las mejores prácticas de la industria. Asimismo, considero que beneficiaría a ambas partes: a Senegal, dada la contribución financiera de en torno a 14 millones de euros que recibiría en los cinco años de duración del Acuerdo, y a la UE, puesto que el Acuerdo permitirá a buques europeos, fundamentalmente atuneros españoles y franceses, faenar en aguas senegalesas. Además, el sistema de seguimiento por satélite de los buques, así como la cooperación de las autoridades de ambas partes que establece el Protocolo, ayudarán a Senegal a combatir la pesca ilegal, no declarada e irregular. Por estos y otros elementos he considerado pertinente apoyar este Acuerdo. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — This resolution calls for the signing of the Sustainable Fisheries Partnership Agreement between the EU and Senegal. Based on the stocks of fish available and the prospect of future cooperation for other types of fish, as well as the opportunity to develop the local fisheries industry in partnership with EU vessels, and provide the EU market with quality fish products, this new FPA and Protocol is beneficial for both parties. Furthermore, the Satellite-based vessel monitoring system will help the local authorities to step up their fight against Illegal, Unreported and Unregulated fisheries (IUU). In view of all this I voted in favour of this resolution. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport propose de mettre à jour le partenariat dans le domaine de la pêche entre l'Union européenne et la République du Sénégal, de façon à intégrer les priorités de la réforme de la politique commune de la pêche, voté lors de l'année dernière, et de son volet extérieur. Conclus pour cinq ans, cet accord prévoit des possibilités de pêche pour 28 thoniers senneurs, 8 canneurs et 2 chalutiers européens et a également pour but de contribuer à redynamiser la coopération entre l'Union européenne et la République du Sénégal en vue de favoriser une politique de pêche durable et l'exploitation responsable des ressources halieutiques dans les zones de pêche du Sénégal. Enfin, l'accord doit permettre le développement du secteur de la pêche local en partenariat avec les navires de l'Union, ainsi qu'à l'approvisionnement des marchés de l'Union en produits de la pêche de qualité. Je soutiens pleinement cet accord équilibré et, pour cette raison, j'ai voté en faveur. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Alors que le premier accord entre l'Union européenne et la République du Sénégal dans le domaine de la pêche datait de 1981, le protocole renouvelé en 2002 est arrivé à son terme en 2006. La fin de cette collaboration entre l'Union et le Sénégal dans le secteur de la pêche a eu pour effet une forte réduction du nombre de navires européens pêchant le thon dans les eaux sénégalaises. C'est pourquoi l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'Union européenne et le Sénégal et son protocole de mise en œuvre adoptés par le Parlement européen sont des actes dont je souhaite ici souligner l'importance, tant pour l'Union que pour notre partenaire sénégalais. L'Union pourra, ainsi, envoyer davantage de navires pêcher le thon dans les eaux sénégalaises tandis qu'au moins 20 % des marins embarqués à bord de ces navires devront être originaires du Sénégal ou d'un pays de la zone Afrique, Caraïbes et Pacifique. Isabella De Monte (S&D),
per iscritto. — Il nuovo accordo di partenariato per una pesca sostenibile tra l'UE e la Repubblica del Senegal favorirà gli interessi di entrambe le parti coinvolte. La Repubblica del Senegal e l'Unione europea creeranno nuovi posti di lavoro. Il porto di Dakar e l'industria legata alla pesca trarranno beneficio e sviluppo da questo partenariato. Inoltre, il sistema di monitoraggio delle navi tramite satellite terrà sotto controllo le navi nelle acque senegalesi e aiuterà le autorità locali a intensificare la lotta contro la pesca illegale e non regolamentata. Per questi motivi ho deciso di sostenere il nuovo accordo di partenariato con la Repubblica del Senegal. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — J'ai voté en faveur de l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche avec la République du Sénégal considérant que tout ce qui peut favoriser nos entreprises et notre production est louable en cette période de crise. Cet accord favorise en effet les pêcheurs français et espagnols. Ce secteur a été particulièrement touché par la mondialisation à laquelle s'est associée l'Union européenne. Il me paraît juste de redonner aux peuples au moins une partie de ce qu'ils ont perdu. Par ailleurs, les eaux sénégalaises ne sont pas ou trop peu exploitées, l'incidence de l'activité de pêche est négligeable. Les petits producteurs demeurent néanmoins en première ligne face aux géants de la mondialisation et le TTIP négocié actuellement par la Commission risque bien de les atteindre et de les achever. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado a favor de esta recomendación. Se trata de un Acuerdo de colaboración de pesca sostenible que reemplaza al que expiró en 2006. Establece nuevas condiciones respecto al volumen de las capturas y a la contribución económica, entre otras. Este Acuerdo permite faenar en aguas senegalesas, durante los cinco años de duración del mismo, a treinta y ocho barcos de tres tipos (atuneros cerqueros, cañeros y arrastreros), de los que veinticinco son españoles. El acuerdo es positivo ya que beneficia a ambas partes. Favorece el desarrollo de políticas pesqueras sostenibles en la República de Senegal y permitirá a las autoridades senegalesas mejorar la vigilancia de sus aguas territoriales, mediante un sistema de seguimiento por satélite, para luchar contra la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η νέα συμφωνία αλιευτικής σύμπραξης και το σχετικό πρωτόκολλο προάγουν τα συμφέροντα αμφοτέρων των συμβαλλόμενων μερών. Norbert Erdős (PPE),
írásban. – A világ tengereinek 30%-a túlhalászott, a tengeri halállományok fennmaradása veszélybe kerülhet. Az Európai Unió és Szenegál közötti fenntartható halászati megállapodás jegyzőkönyvére vonatkozó javaslatot támogatom, mert a nyugat-afrikai tonhalhalászatot a jelenleginél fenntarthatóbb keretek közé igyekszik szorítani. A tengeri halállományok fenntartása érdekében tett indokolt lépések következtében folyamatosan és jelentősen csökken a kihalászott tengeri halmennyiség. Ezért a közös halászati politikának jóval nagyobb figyelmet kell fordítania a fenntartható haltenyésztésre, vagyis az akvakultúrára, kiemelten pedig az édesvízi haltenyésztésre. A magyarországi halastavak jelentős része Natura 2000 területen fekszik. Ezek a halgazdaságok semmilyen veszélyt nem jelentenek e területek természeti értékeire, ellentétben a tengeri akvakultúrás területekkel. Sőt, sok esetben éppen a zárt rendszerű halastavainknak köszönhetőek az általuk létrehozott, illetve megőrzött egyedi vizes élőhelyi társulások. Következésképpen, az édesvízi akvakultúrát meg kell szabadítani az indokolatlanul szigorú és felesleges fenntarthatósági előírásoktól. Ezek csak a tengeri halászat és akvakultúra esetében indokoltak. Törekedni kell arra, hogy a jövőben világosan kettéválasszák a tengeri és az édesvízi akvakultúra fogalmát, majd szabályozását. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — I voted against the Sustainable Fisheries Partnership Agreement between the European Union and the Republic of Senegal as it is not adequate. The section on Black Hake poses a problem, as does the subversion of the Senegalese provisions on surveillance of fishing activities. We in Wales believe that the sea should be sustainably and responsibly fished, and this agreement is not a productive measure in helping achieve this. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — O acordo entre a União Europeia e a República do Senegal no domínio da pesca cessou em 2006, o que resultou numa redução drástica do número de atuneiros cercadores da UE nas águas senegalesas. Neste contexto, a Comissão Europeia negociou uma renovação do Acordo entre a República do Senegal e a União Europeia no domínio da pesca sustentável. Um dos princípios do Acordo consiste em assegurar condições de concorrência equitativas para as frotas da UE, não concedendo condições mais favoráveis a outras frotas que não as que constam do Acordo, desde que os navios tenham as mesmas características e capturem as mesmas espécies. Além disso, o sistema de acompanhamento por satélite e a cooperação estabelecida entre a UE e a República do Senegal em matéria de monitorização e localização dos navios nas águas senegalesas irão ajudar as autoridades locais a intensificar a sua luta contra a pesca ilegal, não declarada e não regulamentada (INN). Votei favoravelmente este acordo uma vez que ele estabelece um apoio adequado para o setor das pescas a nível local, define a exploração dos recursos haliêuticos de acordo com princípios de uma pesca sustentável e constitui uma oportunidade económica para o setor pesqueiro da União. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O setor das pescas representa, na economia senegalesa, apenas 1,3 % do PIB real e 136 milhões de euros em relação a um volume total de exportações avaliado em 1,7 mil milhões de euros. O relatório estima que, em 2011, o total de exportações de produtos da pesca senegaleses para a UE (congelados, na sua maioria) foi de aproximadamente 40 000 toneladas. De igual modo, o Senegal desempenha um papel fundamental no desembarque de produtos da pesca quer artesanal quer industrial, registando cerca de 400 000 toneladas de produtos desembarcados, dos quais 90 % provêm da pesca artesanal e menos de 50 000 toneladas da pesca industrial. Os relatórios elaborados concluem que a celebração de uma nova parceria poderá ser vantajosa para ambas as partes, auxiliando quer a República do Senegal quer a União Europeia a criar postos de trabalho. A UE compromete-se a que pelo menos 20 % dos marinheiros a bordo dos seus navios que pescam em águas senegalesas sejam originários do Senegal ou de um país ACP. O valor total da contrapartida financeira prevista é de 13 930 000 euros. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — Este é mais um dos acordos que faz parte da rede de acordos de pesca do atum na África ocidental. O primeiro acordo em matéria de pesca celebrado entre a UE e o Senegal data de 2002, tendo expirado em 2006. O novo Protocolo tem uma duração de cinco anos. A contribuição financeira prevista é de 13.930.000 euros, sendo 5.240.000 pagos pelos armadores, para aceder às autorizações de pesca, e 8.690.000 referente a compensações por acesso aos recursos e apoio setorial. As licenças serão distribuídas integralmente pelas frotas espanhola e francesa (36 atuneiros e 2 arrastões), não tendo outros Estados-Membros (como Portugal) manifestado interesse nas oportunidades de pesca criadas por este acordo. Apesar do acordo enfermar dos problemas e limitações comuns aos demais acordos de pesca, em especial no que respeita à eficácia e efetividade do apoio setorial, consideramos aceitável para ambas as partes a celebração do mesmo. As medidas de controlo da pesca previstas, em águas senegalesas, ao abrigo deste acordo, para combate à pesca ilegal, não regulamentada e não declarada (INN), devem ser positivamente registadas. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Cieľom predmetnej dohody v sektore udržateľného rybolovu je vytvoriť nový rámec spolupráce medzi Senegalskou republikou a Európskou úniou, pretože v dôsledku neobnovenia protokolov došlo k výraznému poklesu počtu plavidiel Európskej únie, ktoré môžu v senegalských vodách loviť tuniakov, z 18 na 2 plavidlá. Nová dohoda a predmetný protokol sú v záujme oboch zúčastnených strán. Systém satelitného monitorovania plavidiel pomôže tamojším orgánom činným v trestnom konaní s monitorovaním neregulovaného a nezákonného rybolovu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Il settore della pesca rappresenta uno dei grandi fallimenti dell'UE. La gestione verticistica di Bruxelles e le richieste tuttora inevase e di grande attualità da parte del nostro settore della pesca dovrebbero venire prima di qualsiasi altra cosa. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Η νέα συμφωνία αλιευτικής είσπραξης και το πρωτόκολλο προάγουν το συμφέρον αμφότερων των συμβαλλόμενων μερών, γι' αυτό τον λόγο η ψήφος μου είναι υπέρ του σχεδίου απόφασης του Συμβουλίου για τη σύναψη αλιευτικής σύμπραξης στον τομέα της βιώσιμης αλιείας μεταξύ ΕΕ και Σενεγάλης. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — Senegal is a key trading partner for the European Union for a number of reasons including its strategic location and its efforts in the fight against illegal fishing. I support full commitment by the EU to promote our bilateral agreements. I consequently welcome, eight years after expiration of the last protocol, adoption of this new protocol to allow 38 vessels, fishing mainly tuna, to once again operate in the Senegalese EEZ, subject to EUR 8 690 000 of compensation over the duration of the protocol. The protocol is in strict compliance with the principles of sustainability and good governance and will provide an opportunity to develop the local fishing industry in partnership with the EU vessels. Additionally it will provide the EU market with quality fish products and will not add excessive pressure on the fish stocks. I am convinced that its implementation is in the interests of both parties. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Las relaciones en materia de pesca entre la Unión Europea y la República de Senegal vienen desarrollándose desde el año 1981, período durante el cual la Unión Europea ha firmado con Senegal varios acuerdos en esta materia. El último de estos acuerdos expiró en 2006, lo que dio lugar a una severa reducción del número de atuneros en aguas senegalesas. Actualmente la Comisión propone que el Consejo celebre el Acuerdo y el Protocolo que tienen por objeto crear un nuevo marco de cooperación entre la UE y la República de Senegal. Este Protocolo tendrá una duración de cinco años, contará con una contribución financiera de 13 930 000 euros y será beneficioso para ambas partes, ya que ayudará tanto a la República de Senegal como a la Unión Europea a crear nuevos puestos de trabajo y se avanzará en la pesca sostenible y la buena gobernanza. Por todos estos motivos he votado a favor del Acuerdo de colaboración. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — La República de Senegal es un socio clave de la UE en materia de pesca. El nuevo Acuerdo sustituye el de 1980 por un período de cinco años renovables y permite el regreso de la flota europea a este caladero, del que estaba excluida desde la suspensión del anterior acuerdo en 2006. He votado a favor ya que se trata de un Protocolo de gran importancia para la flota atunera congeladora española, que contará con dieciséis licencias de pesca, y ofrecerá permisos para siete atuneros cañeros españoles, con base en Bermeo (Vizcaya), que ya usaban el puerto de Dakar como base para sus operaciones en el Atlántico y operaban en Senegal mediante acuerdos privados. El Acuerdo propiciará la explotación responsable y sostenible de los recursos en el interés común de Senegal y de la UE, conforme a los principios de sostenibilidad económica y medioambiental de la nueva política pesquera común y de su dimensión exterior. Además se trata de un Acuerdo que beneficia a todas las partes interesadas, incluidos los pescadores artesanales locales, que recibirán una parte significativa de la ayuda sectorial integrada en el mismo. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Esprimo il mio voto favorevole sul progetto di risoluzione sulla decisione del Consiglio sul nuovo accordo di pesca tra Unione europea e Senegal. Un accordo che mi pare equilibrato, che prosegue il corso delle proficue relazioni tra l'Europa e il paese africano e che tiene conto di tante considerazioni di sostenibilità sociale e ambientale, come sottolineato anche dalla commissione per lo sviluppo del Parlamento europeo. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Nicolai report because I welcome the enhancement of cooperation between the EU and Senegal to promote a sustainable fisheries policy and sound exploitation of fisheries resources in the Senegalese fishing zones. I also welcome the fact that under the Sustainable Fisheries Partnership Agreement tailored support will be offered to Senegal for conducting scientific research, monitoring and for fighting illegal fishing, as well as for small-scale fishing, including the rehabilitation of degraded ecosystems to allow the recovery of juvenile stocks. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté pour cet accord qui permettra aux navires de l'Union européenne de pêcher dans les eaux sénégalaises. Cet accord concerne notamment 12 thoniers et un canneur français. Il est utile car la France doit importer en moyenne près de 80 % de produits de la pêche pour satisfaire sa demande intérieure. Il intervient au moment où le Sénégal, comme beaucoup de pays en voie de développement, souffre de la pêche „pirate“. Ainsi, le 4 janvier 2014, un navire russe, l'Oleg Naydenov, a été arraisonné pour pêche illégale, non déclarée, non réglementée (INN) dans les eaux sénégalaises. Il a dû régler une amende d'un million de dollars. Il ne s'agit pas d'un accord d'exploitation unilatéral mais d'un accord qui respecte chacune des parties. En échange de droits de pêche, nous versons une compensation financière au Sénégal, à laquelle s'ajoutent les redevances de licences payées directement par les armateurs, afin de développer les infrastructures portuaires de ce pays. Le problème de l'immigration trouvera sa solution dans le développement économique de l'Afrique. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta recomendación. Se trata de un Acuerdo de colaboración de pesca sostenible que reemplaza al que expiró en 2006. Establece nuevas condiciones respecto al volumen de las capturas y a la contribución económica, entre otras. Este Acuerdo permite faenar en aguas senegalesas, durante los cinco años de duración del mismo, a treinta y ocho barcos de tres tipos (atuneros cerqueros, cañeros y arrastreros), de los que veinticinco son españoles. El acuerdo es positivo ya que beneficia a ambas partes. Favorece el desarrollo de políticas pesqueras sostenibles en la República de Senegal y permitirá a las autoridades senegalesas mejorar la vigilancia de sus aguas territoriales, mediante un sistema de seguimiento por satélite, para luchar contra la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour of this agreement as it will enhance cooperation between the EU and Senegal to promote a sustainable fisheries policy and sound exploitation of fisheries resources in the Senegalese fishing zones, in the interests of both parties. This agreement will provide an updated framework which takes into account the common fisheries policy and its external dimension. Anja Hazekamp (GUE/NGL),
schriftelijk. — Ik heb tegen de partnerschapsovereenkomst inzake duurzame visserij tussen de Europese Unie en Senegal gestemd om drie overduidelijke redenen: —
Alle visserijovereenkomsten tussen de EU en ontwikkelingslanden zijn ingericht op maximale exploitatie van zeeën en oceanen om zo het falende Europese visserijbeleid te verhullen en de Europese vissersvloot op de been te houden. Dit gaat ten koste van dieren, natuur, milieu en mensen ter plaatse. Destructief Europees visserijbeleid kun je niet in stand houden door meer of elders te vissen; het is beter om schoon schip te maken en te stoppen met gesubsidieerde overbevissing; —
West-Afrikaanse wateren worden nu al sterk overbevist, terwijl door illegale visserij en ontbrekend onderzoek naar vispopulaties geen actuele gegevens beschikbaar zijn. Dat geldt in het bijzonder voor de kwetsbare slipjacktonijn. Het is onverantwoord om Europese schepen daar te laten vissen; —
Senegal zelf is bezig met nieuwe wetgeving om hun visserijdruk te verminderen; het is tegenstrijdig om juist nu een partnerschapsovereenkomst inzake visserij overeen te komen. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta recomendación. Se trata de un Acuerdo de colaboración de pesca sostenible que reemplaza al que expiró en 2006. Establece nuevas condiciones respecto al volumen de las capturas y a la contribución económica, entre otras. Este Acuerdo permite faenar en aguas senegalesas, durante los cinco años de duración del mismo, a treinta y ocho barcos de tres tipos (atuneros cerqueros, cañeros y arrastreros), de los que veinticinco son españoles. El acuerdo es positivo ya que beneficia a ambas partes. Favorece el desarrollo de políticas pesqueras sostenibles en la República de Senegal y permitirá a las autoridades senegalesas mejorar la vigilancia de sus aguas territoriales, mediante un sistema de seguimiento por satélite, para luchar contra la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za nacrt zakonodavne rezolucije Europskog parlamenta o nacrtu odluke Vijeća o sklapanju Sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu između Europske unije i Republike Senegala i njegova Protokola o provedbi, jer se Sporazumom stvara obnovljen okvir suradnje između EU-a i Senegala. U tom kontekstu je važno da se osigura održivo iskorištavanje ribarskih resursa te potpora i zadovoljavajući uvjeti za lokalni sektor ribarstva. Ovim se putem osnažuje gospodarstvo Senegala u skladu s održivim načinom ribarenja i temeljem dobrih praksi. S druge strane, brodovi pod zastavom Unije imati će veće mogućnosti povećavanja ekonomskih aktivnosti u regiji. Važno je i uspostavljanje sistema nadzora koji će pružati potporu lokalnim vlastima da spriječe ilegalno, neprijavljeno i neregulirano ribarenje. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — J'ai voté pour l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche avec la République du Sénégal. Tout ce qui peut favoriser nos entreprises et notre production est bon à prendre en ces temps difficiles. Et c'est là le cœur de cet accord, qui favorise en effet les pêcheurs français et espagnols. Ce secteur a été particulièrement touché par la mondialisation causée par l'Union européenne. Nous considérons dès lors qu'il est juste qu'on lui redonne un peu en retour. Après les avoir si durement traités, après en avoir fait des laissés pour compte de la mondialisation, enfin, l'Union se soucie un peu de ses pêcheurs qui, au même titre que les agriculteurs, constituent le poumon de notre souveraineté. D'autant que nous savons pertinemment que les eaux sénégalaises ne sont pas ou trop peu exploitées: la pêche n'y a donc aucune incidence néfaste sur l'écologie. Néanmoins, nous n'oublions pas que les petits producteurs demeurent en première ligne face aux géants de la mondialisation et le TTIP négocié actuellement par la Commission risque bien de les atteindre si durement qu'ils ne pourront s'en relever. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport sur l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'Union européenne et le Sénégal. Le protocole à cet accord de pêche a été renégocié par la Commission européenne pour une période de cinq ans. Celui-ci respecte les principes de la pêche durable et profite aux deux parties. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Sustainable Fisheries Partnership Agreement between the EU and Senegal“ because we believe that opportunities are given for the Senegalese economy to prosper from a better exploitation of the stocks available, in accordance with the principles of a sustainable fishery and the best practices in the industry and that the new Agreement and the Protocol are in both parties' interests. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Die Erneuerung des Abkommens zwischen Senegal und der Europäischen Union zur nachhaltigen Fischerei ist im Hinblick auf die Erhaltung von Biodiversität und Naturschutz in Afrika begrüßenswert, da es vor allem darauf abzielt, europäischen Schiffen den Zugang in senegalesische Gewässer zu ermöglichen, und sie gleichzeitig den Interessen eines nachhaltigen Meeresschutzes, abgestimmter Fangquoten und wissenschaftlicher Empfehlungen von CECAF und ICCAT unterstellt. Nachhaltige Fischerei ist für die europäische Lebensmittelversorgung von großem Interesse und stellt auch einen wichtigen Schritt für Senegals wirtschaftliche Entwicklung dar, eine Entwicklung, die derzeit in erster Linie auf den Agrarsektor fokussiert ist. Zahlungen für Fischereikonzessionen orientieren sich stark am Weltmarktpreis und kommen hauptsächlich den nationalen Fischern zugute. Ich stimme der Erneuerung des Fischereiabkommens mit Senegal zu. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I supported the report as it aims to enhance cooperation between the EU and Senegal to promote a sustainable fisheries policy in the Senegalese fishing zones, in the interests of both parties. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione della collega Nicolai in quanto ritengo che essa costituirà la base per una rinnovata cooperazione tra l'UE e il Senegal. L'accordo favorirà una politica di pesca sostenibile e uno sfruttamento responsabile delle risorse alieutiche nelle zone di pesca del Senegal, nell'interesse di entrambe le parti. Le relazioni tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal nel settore della pesca sono regolate da protocolli firmati tra i due Stati il 1o giugno 1981. Uno dei principi alla base del protocollo riguarda la definizione di condizioni paritarie per le flotte dell'Unione rispetto a flotte provenienti da altri territori. L'accordo prevede, inoltre, clausole dettagliate relative alla sospensione e/o alla denuncia del protocollo, in caso di violazioni dei diritti umani e di mancato rispetto degli impegni assunti dalle parti contro la pesca illegale. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Cet accord a pour objet de permettre aux navires de l'Union européenne (principalement espagnols et français) de pêcher dans les eaux sénégalaises en contrepartie de compensations financières et de redevances dont la valeur totale est estimée à 13 930 000 euros, ainsi que d'investissements en infrastructures portuaires. Bien que dépourvu de dispositifs pour lutter contre la piraterie qui sévit dans les eaux sénégalaises, cet accord permet d'optimiser l'exploitation des ressources et d'accroître la transparence. J'ai donc voté en faveur de ce texte. Gilles Lebreton (NI),
par écrit. — J'ai voté pour cet accord car il permet aux navires de l'Union de continuer à pêcher dans les eaux sénégalaises. 38 bateaux pourront y pêcher 14 000 tonnes de thons et 2 000 tonnes de merlu noir par an. Le Sénégal recevra en contrepartie une somme variable de l'ordre d'1 700 000 euros par an. Il s'agit d'un accord équilibré qui respecte les intérêts des deux parties. Philippe Loiseau (NI),
par écrit. — Vote positif pour cet accord dont l'application permettra une meilleure exploitation des stocks de certains poissons, dont le merlu, dans les eaux sénégalaises. Ceci ne pourra qu'être bénéfique pour ce pays qui subit les exactions de certains chalutiers étrangers qualifiés par les autorités sénégalaises de „bateaux pirates“, qui viennent pêcher illégalement dans leurs eaux territoriales. Ces pratiques de „pêche pirate“ sont nombreuses dans les pays en voie de développement et mettent en danger leurs richesses maritimes, représentant une importante perte financière. Il est donc souhaitable de soutenir l'économie de ces pays. Cet accord va dans ce sens. Javi López (S&D),
por escrito. — La República de Senegal es un socio clave de la UE con el que mantenemos relaciones en materia de pesca desde hace mucho tiempo. Pasados ocho años de la expiración del anterior Protocolo, el 25 de abril se rubricaban un nuevo Acuerdo y su correspondiente Protocolo de aplicación. Se trata de una buena noticia, en línea con el aumento de los acuerdos y protocolos de pesca en vigor que venimos reclamando desde el inicio de la legislatura. Se trata de un Protocolo equilibrado, que propiciará la explotación responsable y sostenible de los recursos en el interés común de Senegal y de la UE, conforme a los principios de la PPC reformada y de su dimensión exterior, por lo que he decidido votar favorablemente. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del Acuerdo de colaboración de pesca sostenible entre la Unión Europea y la República de Senegal puesto que se enmarca en el tipo de acuerdos que tienen como objetivo potenciar la pesca sostenible promoviendo una mejor explotación de las poblaciones disponibles mediante el empleo de las mejores prácticas de la industria. Asimismo, considero que beneficiaría a ambas partes: a Senegal, dada la contribución financiera de en torno a 14 millones de euros que recibiría en los cinco años de duración del Acuerdo, y a la UE, puesto que el Acuerdo permitirá a buques europeos, fundamentalmente atuneros españoles y franceses, faenar en aguas senegalesas. Además, el sistema de seguimiento por satélite de los buques, así como la cooperación de las autoridades de ambas partes que establece el Protocolo, ayudarán a Senegal a combatir la pesca ilegal, no declarada e irregular. Por estos y otros elementos he considerado pertinente apoyar este Acuerdo. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — La República de Senegal es un Estado costero de África occidental. El puerto de Dakar, su puerto comercial, es importante a escala internacional debido a su situación geográfica. Las relaciones entre la UE y la República de Senegal en el ámbito de la pesca comenzaron el 1 de junio de 1981, firmándose en 2002 la renovación de una serie de protocolos que expiraron en 2006, lo que dio lugar a una severa reducción del número de atuneros cerqueros de la UE en aguas senegalesas. En este contexto se propuso renegociar el Acuerdo de colaboración. He votado favorablemente, puesto que considero que el Acuerdo será beneficioso para ambas partes, ya que ayudará a crear nuevos puestos de trabajo. Además, el sistema de seguimiento por satélite y la cooperación entre la UE y la República de Senegal en relación con el control y seguimiento de los buques en aguas senegalesas ayudarán a las autoridades locales a reforzar su lucha contra la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada. También, incrementará la actividad económica de la flota de la UE y ayudará a los marineros locales que, con arreglo a las disposiciones del Protocolo, formarán parte de las tripulaciones de los buques de la UE. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Europska komisija je u ime Europske unije provela pregovore o obnovi Sporazuma između Republike Senegala i Europske ekonomske zajednice o ribolovu s obale Senegala koji je stupio na snagu 1. lipnja 1981. godine. Novi nacrt Sporazuma i Protokola su parafirani od strane pregovarača 25. travnja 2014. na kraju pregovora. Novi Sporazum ukida i zamjenjuje postojeći Sporazum te pokriva razdoblje od pet godina od njegovog stupanja na snagu. Financijsko izvješće definira opći iznos od 9,6 milijuna eura za obveze i plaćanja sredstava 2014.-2018. godine. Podržala sam izvješće o Sporazumu i partnerstvu u održivom ribarstvu između Europske unije i Republike Senegal, jer će se njime poboljšati suradnja između EU-a i Senegala za promicanje održive ribarske politike i iskorištavanje ribolovnih resursa u ribolovnim zonama Senegala u interesu obje strane. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της σύστασης Nicolai σχετικά με το σχέδιο απόφασης του Συμβουλίου για τη σύναψη, εκ μέρους της Ευρωπαϊκής Ένωσης, συμφωνίας αλιευτικής σύμπραξης στον τομέα της βιώσιμης αλιείας μεταξύ της Ευρωπαϊκής Ένωσης και της Δημοκρατίας της Σενεγάλης, καθώς και του πρωτοκόλλου εφαρμογής της, αφενός διότι η νέα συμφωνία με τη Σενεγάλη περιλαμβάνει αναλυτικές ρήτρες σχετικά με την αναστολή της εφαρμογής και/ή την καταγγελία του πρωτοκόλλου, όπως το άρθρο 13 που αφορά την παραβίαση ανθρωπίνων δικαιωμάτων και το άρθρο 14 σχετικά με τη μη συμμόρφωση με τις υποχρεώσεις που έχουν αναλάβει τα συμβαλλόμενα μέρη όσον αφορά την καταπολέμηση της παράνομης, λαθραίας και άναρχης αλιείας και αφετέρου διότι η παρούσα σύσταση καλεί την Επιτροπή να υποβάλλει στο Κοινοβούλιο ετήσιες εκθέσεις σχετικά με την εφαρμογή της συμφωνίας, ιδίως όσον αφορά το πολυετές πρόγραμμα που αναφέρεται στο άρθρο 4 του πρωτοκόλλου εφαρμογής της, καθώς και λεπτομέρειες σχετικά με τον τρόπο με τον οποίο διατίθενται τα κονδύλια δυνάμει της συμφωνίας. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this proposal. Taking into consideration the opportunities for the Senegalese economy to prosper from a better exploitation of the stocks available, in accordance with the principles of a sustainable fishery and the best practices in the industry, it is my opinion that the new Agreement and the Protocol are in both parties' interests. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Le relazioni tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal nel settore della pesca hanno avuto inizio il 1o giugno 1981 e sono giunte a scadenza nel 2006. Il rinnovo del presente accordo mira a creare un nuovo quadro di cooperazione tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal. Per tale motivo ho espresso voto favorevole. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Le relazioni tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal nel settore della pesca sono regolate da protocolli firmati tra i due Stati il 1o giugno 1981. Nel 2006 tali protocolli sono giunti a scadenza. In questo contesto, il Consiglio ha autorizzato la Commissione europea a rinegoziare l'Accordo di partenariato per una pesca sostenibile con il paese africano per un periodo di 5 anni. Uno dei principi alla base del protocollo riguarda la definizione di condizioni paritarie per le flotte dell'Unione rispetto a flotte provenienti da altri territori. L'accordo prevede, inoltre, clausole dettagliate relative alla sospensione e/o alla denuncia del protocollo in caso di violazioni dei diritti umani e di mancato rispetto degli impegni assunti contro la pesca illegale. Ho espresso il mio voto a favore del documento, poiché ritengo che esso costituirà la base per una rinnovata cooperazione tra l'UE e il Senegal. Esso favorirà, inoltre, una politica di pesca sostenibile e uno sfruttamento responsabile delle risorse alieutiche nelle zone di pesca del Senegal, nell'interesse di entrambe le parti. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Dieses Abkommen erhielt meine positive Stimme, da die Wachstumschancen für die senegalesische Wirtschaft nur zu unterstützen sind. Diese ergeben sich aus einer besseren Nutzung der verfügbaren Bestände im Einklang mit den Grundsätzen einer nachhaltigen Fischerei. Beide Vertragspartner werden von der Fortführung dieses Abkommens profitieren. Es bleibt zu hoffen, dass die Mittel, die der senegalesischen Regierung dafür zur Verfügung gestellt werden, in die dafür vorgesehenen Bereiche fließen. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Deux poissons sur trois consommés en Europe sont importés. Pour la sécurisation de ses apports, l'Union passe des accords avec des pays producteurs, souvent en voie de développement, lorsque ces derniers manquent de savoir-faire, de moyens techniques et humains ou de volonté politique pour exploiter leur ressource halieutique. Il s'agit ici d'autoriser des navires français et espagnols à venir pêcher thon et merlu noir aux larges des côtes sénégalaises. Ces dispositions font chuter les cours et pénalisent les pêcheurs artisanaux locaux. De plus, il existe une incertitude concernant les stocks de merlu noir, qui rend dangereuse pour la biodiversité une telle autorisation. Je vote contre. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — A República do Senegal é um Estado costeiro da África ocidental que partilha as suas fronteiras marítimas com a República da Guiné-Bissau, a República da Gâmbia, o arquipélago de Cabo Verde e a República Islâmica da Mauritânia. À exceção das fronteiras com a Mauritânia, a norte, e com a Guiné-Bissau, a sul, as fronteiras marítimas da República do Senegal estão definidas e reconhecidas por comum acordo. O presente acordo prevê um valor total de contrapartida financeira prevista de 13 930 000 euros. Este montante será distribuído da seguinte forma: a) 8 690 000 euros, a título da contrapartida financeira, direcionados para a compensação financeira anual (com base numa tonelagem de referência de 14 000 toneladas por ano para as espécies altamente migratórias) e para o apoio ao desenvolvimento da política setorial das pescas do Senegal; b) 5 240 000 euros, que correspondem ao montante estimado das taxas devidas pelos armadores a título das licenças de pesca. Este acordo será benéfico para ambas as partes e possibilitará o desenvolvimento económico do Senegal, ajudando as suas populações a viver melhor e a terem melhores condições de vida. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I support the conclusion of the Sustainable Fisheries Partnership Agreement between the EU and the Republic of Senegal because it will facilitate an escalation of the fight against illegal, unreported and unregulated fishing (IUU) in Senegalese waters. This is important as a crackdown on IUU fishing will also benefit local fishermen. Louis Michel (ALDE),
par écrit. – Je suis très heureux de l'approbation donnée par le Parlement européen à la conclusion de l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'Union européenne et la République du Sénégal. Le Sénégal est un partenaire commercial important pour l'Union européenne. Un nouvel accord dans le domaine de la pêche est une occasion de consolider la politique de pêche durable et de soutenir l'exploitation responsable des ressources halieutiques dans les zones de pêche du Sénégal. Il nous permettra de redynamiser notre coopération économique et commerciale, de promouvoir la recherche scientifique pour lutter contre la pêche illégale et de continuer à entretenir un partenariat stratégique basé sur la défense d'intérêts mutuels. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — A Comissão Europeia negociou a renovação do Acordo entre o Governo da República do Senegal e a União Europeia respeitante à pesca ao largo da costa senegalesa, fixando assim as possibilidades de pesca de embarcações europeias face a uma contrapartida financeira. O Acordo estabelecido prevê que 28 atuneiros cercadores, 8 navios de pesca com canas e 2 arrastões (de pesca dirigida à pescada-negra, uma espécie demersal de profundidade), possam pescar em águas da República do Senegal em troca de uma compensação financeira de 1.808.000 euros no primeiro ano, 1.738.000 euros no segundo, terceiro e quarto ano, e 1.668.000 euros no quinto ano. Sou favorável ao presente acordo que permite a captura de 14 mil toneladas de tunídeos e um volume de capturas autorizado de 2 mil toneladas para a pescada-negra. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Cet accord a pour objet de permettre aux navires de l'Union européenne (principalement espagnols et français) de pêcher dans les eaux sénégalaises en contrepartie de compensations financières et de redevances dont la valeur totale est estimée à 13 930 000 euros, ainsi que d'investissements en infrastructures portuaires. Bien que dépourvu de dispositifs de lutte contre la piraterie qui sévit dans les eaux sénégalaises, cet accord permet d'optimiser l'exploitation des ressources et d'accroître la transparence. J'ai donc voté en faveur de ce texte. Claude Moraes (S&D),
in writing. — The main objectives of the agreement is to provide an updated framework taking into account the priorities of the reformed common fisheries policy and its external dimension, with a view to establishing a strategic partnership between the European Union and Senegal in the field of fisheries. The aim is also to enhance cooperation between the EU and Senegal to promote a sustainable fisheries policy and sound exploitation of fisheries resources in the Senegalese fishing zones, in the interests of both parties. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte, qui instaure un partenariat de pêche durable entre l'Union européenne et le Sénégal. Cet accord autorise des thoniers, des canneurs et des chalutiers français et espagnols à pêcher dans les eaux sénégalaises en contrepartie de près de 14 millions d'euros. Différentes clauses renforcent le caractère équitable et durable de l'accord: 20 % au moins des marins embarqués à bord des navires autorisés à pêcher devront être originaires du Sénégal ou d'un pays ACP. Les possibilités de pêche ont été évaluées sur la base des avis scientifiques du Comité des pêches pour l'Atlantique Centre-Est. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Riteniamo che il nuovo accordo di partenariato tra l'Unione europea e il Senegal sia una grande opportunità perché, favorendo gli interessi di entrambe le parti, rappresenta un valido strumento di sostegno per una pesca sempre più sostenibile e per lo sviluppo ed utilizzo delle migliori pratiche nel settore. Siamo certi, ad esempio, che il nuovo sistema di monitoraggio delle navi tramite satellite e la cooperazione tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal aiuterà le autorità locali a intensificare la lotta contro la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata (pesca INN). Nella prospettiva di una maggiore domanda di materia prima per le industrie conserviere in Senegal, i pescherecci europei avranno anche una grande opportunità per aumentare la loro attività economica nella regione. Ciò aiuterebbe anche i marittimi locali, che in base alle disposizioni del protocollo saranno parte degli equipaggi delle imbarcazioni UE. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce texte car il est capital de mettre en place les critères d'une pêche durable et de permettre aux pays côtiers d'Afrique, tout particulièrement au Sénégal, de jouir de leurs pleins droits dans leurs eaux territoriales en matière de pêche. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat acest raport deoarece prin noul protocol instituit între Republica Senegal și Uniunea Europeană, s-a realizat un nou cadru de cooperare economică, benefic pentru ambii parteneri. Prin noul parteneriat, UE se obligă ca pe navele care pescuiesc în apele senegaleze să angajeze un procent de 20 % marinari senegalezi sau din țările ACP, contribuind astfel și la creșterea numărului de locuri de muncă în acea regiune. De asemenea, monitorizarea prin satelit a navelor va ajuta autoritățile locale să lupte împotriva pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat. Norica Nicolai (ALDE),
în scris. — Am votat astăzi în favoarea acestui raport nu pentru că este raportul meu, ci pentru că acest tip de acorduri de parteneriat în vederea pescuitului durabil între Uniunea Europeană și state terțe reprezintă un pas înainte. Acest nou tip de acorduri se bazează pe noua politică comună în domeniul pescuitului, sunt elaborate și pot fi schimbate conform ultimelor informații științifice privind stocurile de pește, prevăd moduri prin care acest tip de acorduri pot ajuta piața muncii și industria din statele terțe, și care, nu în ultimul rând, pot fi suspendate și/sau denunțate în urma încălcării angajamentelor privind lupta cu pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat, și/sau a încălcării drepturilor omului. Aceste linii generale trebuie să facă parte din toate viitoarele acorduri de pescuit durabil dintre UE și statele terțe, și am speranța că acest lucru se va întâmpla. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Ich unterstütze das Fischereiabkommen zwischen der Europäischen Union und der Republik Senegal. Die nachhaltige Fischerei stellt einen wichtigen Schritt sowohl für die Versorgung der Europäischen Union als auch für Senegals wirtschaftliche Entwicklung dar, die noch immer stark auf dem Agrar- und Fischereisektor basiert. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut luua Euroopa Liidu ja Senegali Vabariigi vaheline koostööraamistik, sest see loob ELi laevastikele võrdsed võimalused ning enam ei saa Senegal anda teistele laevastikele soodsamaid tingimusi kui kõnealuses lepingus ette nähtud. Ühtlasi tuleb ka Senegali majandusele kasuks kalavarude parem kasutamine kooskõlas säästva kalanduse põhimõtete ja valdkonna parimate tavadega. Rolandas Paksas (EFDD),
raštu. — Pritariu šio susitarimo sudarymui. Šio susitarimo nuostatos sudarys ES laivynui vienodas sąlygas vykdyti veiklą ir užtikrins sąžiningą konkurenciją. Pažymėtina, jog ši partnerystė yra naudinga abiem šalims, nes padėtų ir Senegalo Respublikai, ir Europos Sąjungai kurti naujas darbo vietas, plėtoti su žuvininkyste susijusią pramonę. Atkreiptinas dėmesys į tai, kad ES tenka didelė atsakomybė užtikrinant tarptautinių žuvininkystės išteklių išsaugojimą ir tausų valdymą, todėl labai svarbu, kad kiekviename žvejybos partnerystės susitarime būtų numatyti gero žuvininkystės sektoriaus reguliavimo ir protingo jūrų valdymo principai, tokiu būdu užtikrinant, kad visame pasaulyje būtų plėtojama darni ir atsakinga žvejyba ir didinama žvejybos produktų vertė. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Eistono opportunità per l'economia senegalese di prosperare grazie a un migliore sfruttamento degli stock disponibili, in conformità con i principi di una pesca sostenibile e le migliori pratiche nel settore. Il sistema di monitoraggio delle navi tramite satellite e la cooperazione tra l'UE e la Repubblica del Senegal per quanto riguarda il controllo e il monitoraggio delle navi nelle acque senegalesi aiuteranno le autorità locali a intensificare la lotta contro la pesca illegale, non dichiarata e non regolamentata. I pescherecci battenti bandiera dell'Unione avrebbero anche una grande opportunità per aumentare la loro attività economica nella regione, aiutando anche i marittimi locali. Gli stock di pesce disponibili e la prospettiva di una futura cooperazione per altre specie ittiche, nonché l'opportunità di sviluppare il settore della pesca locale in partenariato con i pescherecci dell'UE e di rifornire il mercato europeo di prodotti ittici di qualità, sono elementi che rendono l'accordo di partenariato e il relativo protocollo di interesse per entrambe le parti. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cet accord a pour objet de permettre aux navires de l'Union européenne (principalement espagnols et français) de pêcher dans les eaux sénégalaises en contrepartie de compensations financières et de redevances dont la valeur totale est estimée à 13 930 000 euros, ainsi que d'investissements dans des infrastructures portuaires. Bien que dépourvu de dispositifs de lutte contre la piraterie qui sévit dans les eaux sénégalaises, cet accord permet d'optimiser l'exploitation des ressources et d'en accroître la transparence. J'ai donc voté en faveur de ce texte. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Iako je Sporazum između Europske unije i Republike Senegal potpisan još 1981., od 2006. protokol nije bio na snazi. Podržavam stoga njegovu obnovu iniciranu prošle godine, kao i spomenuti Sporazum jer se njime ostvaruju ciljevi nacionalne ribarske politike Senegala, posebice potrebe Republike Senegala za dodatnim znanstvenim istraživanjima, nadzoru i borbi protiv pretjeranog izlova, podršci malim ribarima i održivom ribolovu kako bi se omogućio oporavak ugroženog ekosustava. U svim tim područjima EU može svojim iskustvom pomoći kako bi se ostvario zajednički dugoročni cilj, a to je održivi ribolov i zaštićena bioraznolikost ekosustava. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam preporuku o nacrtu odluke Vijeća o sklapanju Sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu između Europske unije i Republike Senegala i njegova Protokola o provedbi. Suradnja EU-a i Senegala je korisna za obje strane i to po nekoliko točaka. Prvenstveno, ovo je prilika za stvaranje novih radnih mjesta, kako za građane država članica tako i za Senegalce. Zatim je tu povećanje ekonomske aktivnosti u regiji, također obiju strana, s obzirom na neiskorištene riblje resurse u senegalskom moru te na potražnju za sirovim proizvodom od stane senegalskih tvornica koja je u stalnom porastu. Ova suradnja bi također uvelike pomogla razvoju Dakara i ribarskoj industriji Senegala koja je odgovorna za 1,3% GDP-a i godišnji izvoz od 136 mil. EUR. Europsko tržište bi bilo opskrbljeno kvalitetnom ribom iz slobodnog ulova. Ova bi suradnja također bila značajna i u smislu borbe protiv ilegalnog ribolova koju vode lokalne vlasti kroz korištenje satelitskog nadzornog sistema za plovila. Sukladno svemu gore navedenom te mogućnosti buduće kooperacije po pitanju drugih oblika ribolova, uvjeren sam kako bi se preporuka o nacrtu odluke Vijeća uz provedbu administrativnog okvira i kontrolnih aktivnosti mogla prikladno izvršiti. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Grazie alla conclusione di questo accordo, si viene a creare un nuovo quadro di cooperazione tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal. Uno dei principi più rilevanti dell'accordo prevede la parità di condizioni per le flotte UE impegnando la controparte senegalese a non concedere condizioni più favorevoli a flotte diverse da quelle specificatamente indicate nell'accordo. Le navi devono presentare tutte le stesse caratteristiche e devono operare sulle stesse specie. Spero che questo accordo porti a una intesa giusta che aiuti il paese a svilupparsi e che, allo stesso tempo, si faccia attenzione alla conservazione e allo sfruttamento sostenibile degli stock ittici esistenti. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par le biais de ce vote, le Parlement européen doit donner son approbation à la conclusion de négociations menées par la Commission européenne avec la République du Sénégal. Cet accord prévoit notamment une plus grande capacité de pêche, en proportion avec les ressources naturelles disponibles, pour les pavillons de l'Union, notamment français. En contrepartie, l'apport financier de l'Union européenne ainsi que son engagement auprès des travailleurs et des ressources locales me semblent équilibrés. Je vote donc pour. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A renovação do Acordo de Parceria no domínio da pesca sustentável entre a UE e o Senegal visa estabelecer um novo quadro de cooperação, assegurando condições de concorrência equitativas para as frotas da União. O Protocolo vigorará durante cinco anos, sendo que três categorias de navios serão autorizadas a pescar nas águas senegalesas: 28 atuneiros cercadores, 8 navios de pesca com canas e 2 arrastões (de pesca dirigida à pescada-negra). A contrapartida financeira prevista é de 13 930 000 euros, dos quais 8 690 000 euros serão direcionados para a compensação financeira anual e o apoio ao desenvolvimento da política setorial das pescas do Senegal. Tendo em conta as oportunidades de que a economia do Senegal dispõe para prosperar graças a uma melhor exploração dos recursos haliêuticos existentes, de acordo com os princípios de uma pesca sustentável e as boas práticas vigentes no setor, considero que o novo Acordo e o novo Protocolo são vantajosos para ambas as partes. Votei, por isso, favoravelmente. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — O acordo de parceria entre a União Europeia e a República do Senegal no domínio da pesca sustentável revela-se uma mais-valia para ambas as partes, nomeadamente para a União Europeia, uma vez que tem a possibilidade de aumentar a sua atividade económica na região. Importante é ainda o acompanhamento por satélite no sentido de ajudar as autoridades locais a intensificar a sua luta contra a pesca ilegal. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — Senegal es un socio clave de la UE. En materia de pesca, el anterior Acuerdo data de 1980 (el más antiguo en vigor). Ocho años después de expirar el anterior Protocolo, el 25 de abril se acordaban nuevos Acuerdo y Protocolo, una buena noticia acorde con el aumento de acuerdos de pesca que venimos reclamando. Ahora, por un período que dota de cierta estabilidad al sector (cinco años renovables), se ofrecen posibilidades de pesca (14 000 toneladas para el atún y 2 000 toneladas para la merluza) a 38 embarcaciones europeas por una contrapartida de 8 690 000 euros, una relación calidad-precio adecuada. A España le corresponden dieciséis cerqueros (de un total de veintiocho, con doce para Francia), siete cañeros (de un total de ocho, con uno para Francia) y los dos arrastreros. Es un Protocolo equilibrado, conforme con los principios de la PPC reformada. Se enmarca dentro de la nueva generación de acuerdos por los que el bienestar biológico de las especies con posibilidades de pesca ha sido documentado científicamente. Todas las partes salen beneficiadas, incluidos los pescadores artesanales locales, con una parte significativa de la ayuda sectorial, al tiempo que, para apoyar a la economía local, la captura de los atuneros cañeros y de línea debe ser desembarcada en el puerto de Dakar. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta recomendación. Se trata de un Acuerdo de colaboración de pesca sostenible que reemplaza al que expiró en 2006. Establece nuevas condiciones respecto al volumen de las capturas y a la contribución económica, entre otras. Este Acuerdo permite faenar en aguas senegalesas, durante los cinco años de duración del mismo, a treinta y ocho barcos de tres tipos (atuneros cerqueros, cañeros y arrastreros), de los que veinticinco son españoles. El acuerdo es positivo ya que beneficia a ambas partes. Favorece el desarrollo de políticas pesqueras sostenibles en la República de Senegal y permitirá a las autoridades senegalesas mejorar la vigilancia de sus aguas territoriales, mediante un sistema de seguimiento por satélite, para luchar contra la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour cette recommandation car le principal objectif de cet accord de partenariat dans le domaine de la pêche entre l'Union européenne et le Sénégal est de mettre à jour le cadre existant de façon à intégrer les priorités de la réforme de la politique commune de la pêche et de son volet extérieur, tout en mettant en place un partenariat stratégique entre ces deux parties. Cet accord devrait contribuer à redynamiser la coopération entre l'Union européenne et le Sénégal en vue de favoriser une politique de pêche durable et l'exploitation responsable des ressources halieutiques dans les zones de pêche du Sénégal. Il participera également au développement du secteur de la pêche local en partenariat avec les navires de l'Union, ainsi qu'à l'approvisionnement des marchés de l'Union en produits de la pêche de qualité. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A presente recomendação relativa à celebração, em nome da UE, de um acordo de parceria no domínio da pesca sustentável entre a União Europeia e a República do Senegal, bem como do respetivo protocolo de execução que vigorará durante 5 anos, merece o meu voto favorável, na medida em que vem possibilitar a renovação de um acordo que cessou em 2006, no seguimento do primeiro acordo que tinha entrado em vigor já em 1981. O fim do Acordo em 2006 resultou numa redução drástica do número de atuneiros cercadores nas águas senegalesas: dos 18 atuneiros com bandeiras da UE que aí operavam apenas 2 puderam continuar as suas atividades, pelo que se tornou urgente a celebração de um novo Acordo. Com a celebração deste Acordo ficarão asseguradas, por um lado, as condições de concorrência equitativas para as frotas da União, preservando, conservando e explorando de forma sustentável os recursos haliêuticos da região e, por outro lado, ficam garantidas as condições de apoio à política setorial de pescas senegalesa, (1,3 % do PIB), designadamente através da contrapartida financeira prevista, no valor de 13 930 000 de euros, atribuída no respeito pela soberania e legítimas aspirações e objetivos do país para este setor. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu ce rapport, qui entre dans le cadre de la renégociation du protocole à l'accord de pêche entre l'Union européenne et le Sénégal pour une période de cinq ans. Cet accord permet à trois types de navires d'être autorisés à pêcher dans les eaux sénégalaises et le protocole comporte des clauses relatives à la suspension et à la dénonciation du protocole en cas de violation de droits de l'homme ou des engagements souscrits dans le cadre de la lutte contre la pêche illégale. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho scelto di votare contro perché ritengo sostanzialmente deludenti gli accordi sulla pesca tra UE e Senegal. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta recomendación. Se trata de un Acuerdo de colaboración de pesca sostenible que reemplaza al que expiró en 2006. Establece nuevas condiciones respecto al volumen de las capturas y a la contribución económica, entre otras. Este Acuerdo permite faenar en aguas senegalesas, durante los cinco años de duración del mismo, a treinta y ocho barcos de tres tipos (atuneros cerqueros, cañeros y arrastreros), de los que veinticinco son españoles. El acuerdo es positivo ya que beneficia a ambas partes. Favorece el desarrollo de políticas pesqueras sostenibles en la República de Senegal y permitirá a las autoridades senegalesas mejorar la vigilancia de sus aguas territoriales, mediante un sistema de seguimiento por satélite, para luchar contra la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cet accord de pêche entre l'Union européenne et le Sénégal, qui permet d'allouer plus de 13 millions d'euros aux autorités sénégalaises en échange d'une autorisation de pêche pour un nombre limité de navires européens. Par ailleurs, l'Union s'engage à ce qu'au moins 20 % des marins embarqués à bord de ces navires pêchant en eaux sénégalaises soient originaires du Sénégal ou d'un pays ACP. Cet accord, qui respecte les principes de pêche durable et de préservation des stocks halieutiques, se base sur les avis scientifiques du Comité des pêches pour l'Atlantique Centre-Est (Copace) et s'inscrit dans le cadre du volet extérieur de la politique européenne commune de la pêche. Alfred Sant (S&D),
in writing. — I wish to record that my vote is conditioned by the following reservation: It is important that fisheries agreements concluded by the EU with third countries from the developing world seek to safeguard the rights of traditional fishermen while allowing for modern development of the fisheries industry. It is equally important that the rights and interests of traditional fishermen also be safeguarded in Member States, especially in small island communities, as in my country Malta. Traditional fishermen there rightly feel that they are being placed in an unsustainable position. Fishing quotas have been assigned to Member States on a one-size-fits-all basis, as in the allocation of tuna quotas in the Mediterranean. Also in the way by which the quota system and the discards arrangements have been designed, small-scale traditional fishermen were squeezed even harder, while incentives were implemented to encourage them to give up their work. The lifework of these fishermen, if it is maintained and encouraged, could not in any way undermine the operations of the single market in the fisheries sector. Sustainable fisheries arrangements both within and outside the EU should fully respect the rights and interests of traditional fishermen. This is not always happening. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del Acuerdo de colaboración de pesca sostenible entre la Unión Europea y la República de Senegal puesto que se enmarca en el tipo de acuerdos que tienen como objetivo potenciar la pesca sostenible promoviendo una mejor explotación de las poblaciones disponibles mediante el empleo de las mejores prácticas de la industria. Asimismo, considero que la Unión Europea debe velar por el respeto de los compromisos de sostenibilidad y de las buenas prácticas. Remo Sernagiotto (PPE),
per iscritto. — Ho deciso di dare il mio sostegno all'accordo di partenariato e al relativo protocollo che definiscono un nuovo quadro di cooperazione tra l'Unione europea e la Repubblica del Senegal nel settore della pesca. Ritengo fondamentale che sia stato assicurato l'impegno della parte senegalese a non concedere condizioni più favorevoli a flotte diverse da quelle previste dall'accordo. La presenza di clausole dettagliate garantirà inoltre la possibilità di sospendere il protocollo qualora gli impegni assunti da entrambe le parti contro la pesca illegale non vengano vicendevolmente rispettati e nel caso di violazioni dei diritti umani. Esistono delle reali opportunità di sviluppo per il settore della pesca locale senegalese che, in partenariato con i pescherecci dell'UE, avrà la possibilità sia di sfruttare in modo migliore e più sostenibile gli stock disponibili, sia di rifornire il mercato europeo di prodotti ittici di qualità. Ricardo Serrão Santos (S&D),
por escrito. — Os acordos de pesca da União Europeia com países terceiros constituem oportunidades para disponibilizar, de forma justa e clara, locais com recursos exploráveis de forma sustentável, fomentar o bom uso do mar, providenciando a países terceiros as ferramentas para combater a pesca ilegal, irregular ou não reportada, e contribuir para o desenvolvimento dos países terceiros, providenciando o justo pagamento pelo uso dos seus recursos endógenos. É neste contexto que se insere o Acordo de Pesca com o Senegal. Ao contrário de outros acordos de pesca, neste há uma definição de espécies-alvo e de algumas das espécies protegidas. Estes factos são de saudar. No entanto, falta no Acordo a menção a grande parte das espécies protegidas, incluindo baleias, golfinhos, tartarugas e aves-marinhas e a definição de metodologias para evitar a sua perturbação. Regista-se também que o apêndice 4, referente às áreas protegidas, ainda não contém informação. Seria pertinente que, já neste momento e sem prejuízo de futuras alterações, esta informação estivesse disponível. Por último, refere-se que o sistema de observação de pesca, apesar de ser controlado pelo país terceiro, não é totalmente onerado pelos armadores. Um contributo trimestral de 100 euros, tal como previsto no Acordo, parece insuficiente para este efeito. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of the Sustainable Fisheries Partnership Agreement between the European Union and the Republic of Senegal. I welcome the agreement and the mutual benefits that both Senegal and the EU will enjoy in accordance with the principles of a sustainable fishery and the best practices in the industry. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Podržavam Sporazum za sklapanje strateškog partnerstva u ribarstvu između Europske unije i Republike Senegala, jer osigurava ažurirani okvir uzimajući u obzir prioritete reformirane zajedničke ribarstvene politike i njezine vanjske dimenzije. Protokol omogućava nove ribolovne mogućnosti za plovila Europske unije u senegalskim vodama uzimajući u obzir raspoložive znanstvene procjene, u prvom redu procjene Odbora za ribarstvo za istočni središnji Atlantik (CECAF), i poštujući najbolja znanstvena mišljenja i preporuke Međunarodne komisije za očuvanje atlantske tune (ICCAT) u granicama raspoloživog viška. Jačanje suradnje između Europske unije i Republike Senegala radi podupiranja održive ribarstvene politike i odgovornog iskorištavanja ribolovnih resursa u ribolovnim zonama Senegala je u interesu obiju stranaka, te otvara nove perspektive odgovornog i održivog ribarenja nužnog za očuvanje resursa za buduće generacije, te stoga podržavam izvješće. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I support a partnership between the European Union and Senegal in the field of fisheries. Additionally, I am in favour of enhancing cooperation between the EU and Senegal to promote a sustainable fisheries policy and sound exploitation of fisheries resources in the Senegalese fishing zones. I believe this would be beneficial for both parties. I voted in favour of this report. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam ovaj Sporazum jer je pozitivan za Europu i Republiku Senegal te donosi brojne pogodnosti za obje strane. Ovim putem šire se mogućnosti eksploatacije ribljih resursa u senegalskoj ribarskoj zoni, dopušta nam se ulazak u vode pod njihovim suverenitetom u svrhu ribolova. Europsko tržište će biti opskrbljivano kvalitetnim ribljim proizvodima u skladu s navedenim kategorijama koje su temeljene na sadašnjim zalihama, a čije širenje nije isključeno u budućnosti. Sporazum pridonosi i razvoju lokalne ribarske industrije i temelji se na najboljim znanstvenim procjenama Odbora za ribarstvo za istočni središnji Atlantik (CECAF). Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η νέα συμφωνία αλιευτικής είσπραξης και το πρωτόκολλο προάγουν το συμφέρον αμφότερων των συμβαλλόμενων μερών. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cet accord. Compte tenu des perspectives de développement offertes à l'économie sénégalaise par une meilleure exploitation, conforme aux principes de la pêche durable et aux meilleures pratiques qui ont cours dans le secteur, des stocks halieutiques existants, je suis la rapporteure qui précise que les deux parties trouveront leur compte dans la conclusion du nouvel accord et du nouveau protocole. De plus, le système de suivi par satellite des navires, ainsi que la coopération entre l'Union européenne et la République du Sénégal en matière de surveillance et de suivi des navires voguant en eaux sénégalaises, permettent de soutenir les efforts consentis par les autorités locales pour intensifier la lutte contre la pêche illégale, non déclarée et non réglementée. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Podržavam Sporazum o partnerstvu u održivom ribarstvu između Europske unije i Republike Senegala kojim se naglašavaju dugoročni interesi u postizanju ciljeva održivog ribarstva, obnove ekosustava i zaliha, kao i borbe protiv nezakonitog i nereguliranog izlova ribe. Sporazum smatram korisnim jer se uz financijska sredstva koja Unija izdvaja kako bi platila godišnju pristojbu, a kojima se osigurava ulaganje u riblji fond, postavljaju i kvote kako bi se spriječio pretjerani izlov tune i oslića. Posebnu važnost pridajem odredbi prema kojoj se na plovilima koja posjeduju licence za izlov mora osigurati predstavljenost u radnoj snazi od 20% državljana Senegala ili pak ljudi iz zemalja AKP skupine, čime se ostvaruje i ekonomski rast obje strane te postavljaju zdravi temelji strateškog partnerstva. Ulaganje u ribarsku industriju zapadnoafričkih zemalja, kao i svih drugih priobalnih zemalja s kojima EU surađuje po pitanjima održivog ribarstva, za cilj mora imati jačanje flote malih ribara čiji način izlova predstavlja održiv način upravljanja prirodnim resursima bez značajnijih nepovoljnih učinaka na more. Zbog toga se u obzir moraju uzeti i zahtjevi koji dolaze s lokalne razine od strane malih ribara koji su neizostavan dio tradicije i kulture svoje sredine. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I do believe that this is a good agreement for the Senegalese economy. It will help its economy to prosper from a better exploitation of the stocks available, in accordance with the principles of a sustainable fishery and the best practices in the industry. As this is a key element, I believe that the satellite-based vessel monitoring system will help the local authorities to step up their fight against illegal, unreported and unregulated fisheries (IUU). Last but not least, this agreement is a win-win outcome for both Senegal and the EU. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — Vote positif pour cet accord dont l'application permettra une meilleure exploitation des stocks de merlu dans les eaux sénégalaises. Ceci ne pourra qu'être bénéfique pour ce pays qui subit les exactions de certains chalutiers étrangers qualifiés par les autorités sénégalaises de „bateaux pirates“, qui viennent pêcher illégalement dans les eaux sénégalaises. Ces pratiques de „pêche pirate“ sont nombreuses dans les pays en voie de développement. Il convient donc de tout faire pour lutter contre ces pratiques, afin de soutenir l'économie de ces pays. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Relațiile în domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Republica Senegal datează din 1981. După 2006 nu a mai fost însă încheiat sau revizuit niciun protocol în acest domeniu, producându-se astfel o stagnare a acestor relații. Prin urmare, se impunea o reînnoire a acordului de parteneriat în domeniul pescuitului durabil. Noul acord abrogă și înlocuiește acordul existent și are ca obiectiv principal furnizarea unui cadru actualizat care să țină seama de prioritățile politicii comune reformate în domeniul pescuitului. Acordul este însoțit de un protocol care reglementează posibilitățile de pescuit pentru navele Uniunii Europene în apele senegaleze. Raportul Parlamentului European sprijină încheierea acestui acord de parteneriat, subliniind că semnarea acestuia va fi deosebit de benefică atât pentru Uniunea Europeană, cât și pentru Republica Senegal. Navele sub pavilion UE vor avea astfel posibilitatea să își mărească activitatea economică în regiune, noi locuri de muncă vor fi create atât în Republica Senegal, cât și în Uniunea Europeană, iar industria pescuitului va avea de câștigat și se va dezvolta datorită acestui nou parteneriat. Am votat în favoarea acestui raport. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado en contra de dar apoyo al acuerdo de pesca con Senegal. Mientras que las cuotas de capturas de atún que prevé el acuerdo son estándar y aceptables, las cuotas para otro tipo de especies, como la merluza, plantean un problema. Además, la subversión de las disposiciones de Senegal en materia de vigilancia de las actividades pesqueras es totalmente inaceptable. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor del Acuerdo de colaboración de pesca sostenible entre la Unión Europea y la República de Senegal puesto que se enmarca en el tipo de acuerdos que tienen como objetivo potenciar la pesca sostenible promoviendo una mejor explotación de las poblaciones disponibles mediante el empleo de las mejores prácticas de la industria. Asimismo, considero que beneficiaría a ambas partes: a Senegal, dada la contribución financiera de en torno a 14 millones de euros que recibiría en los cinco años de duración del Acuerdo, y a la UE, puesto que el Acuerdo permitirá a buques europeos, fundamentalmente atuneros españoles y franceses, faenar en aguas senegalesas. Además, el sistema de seguimiento por satélite de los buques, así como la cooperación de las autoridades de ambas partes que establece el Protocolo, ayudarán a Senegal a combatir la pesca ilegal, no declarada e irregular. Por estos y otros elementos he considerado pertinente apoyar este Acuerdo. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — Senegal is een belangrijke handelspartner voor de Europese Unie. Een nieuw akkoord op het gebied van de visserij komt de duurzame visserij ten goede. Aldus kunnen we onze economische en handelssamenwerking nieuw leven inblazen. Het geeft ons ook de mogelijkheid om wetenschappelijk onderzoek te doen naar de bestrijding van illegale visvangst en samen te werken om onze strategisch partnerschap te versterken. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — O primeiro acordo entre a União Europeia e a República do Senegal no domínio da pesca entrou em vigor em 1 de junho de 1981. O Protocolo cessou em 2006. Houve então uma redução drástica do número de atuneiros cercadores nas águas senegalesas. Neste quadro, o Conselho autorizou a Comissão Europeia a negociar uma renovação do Acordo entre a República do Senegal e a Comunidade Económica Europeia, dando origem a uma proposta relativa à celebração de um novo Acordo de Parceria no domínio da pesca sustentável. Trata-se de um acordo económico razoável tendo em conta as possibilidades de pesca disponíveis, e que garante as bases para a conservação e exploração sustentável dos recursos haliêuticos em causa. Além disso, contempla apoio justo, bem como condições suficientes, para o setor das pescas a nível local. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Dieses Abkommen hat meine Zustimmung erfahren, da die Wachstumschancen für die senegalesische Wirtschaft, die sich aus einer besseren Nutzung der verfügbaren Bestände im Einklang mit den Grundsätzen einer nachhaltigen Fischerei ergeben, nur zu unterstützen sind. Beide Vertragspartner werden von der Fortführung dieses Abkommens profitieren. Es bleibt zu hoffen, dass die Mittel, die der senegalesischen Regierung dafür zur Verfügung gestellt werden, in die dafür vorhergesehenen Bereiche fließen. Jarosław Wałęsa (PPE),
na piśmie. — Głosowałem za przyjęciem projektu umowy i protokołu o partnerstwie w sprawie zrównoważonych połowów między Unią Europejską a Republiką Senegalu. Unia Europejska nawiązała stosunki z Republiką Senegalu w obszarze rybołówstwa w dniu 1 czerwca 1981 r., a odnawiane protokoły zawarte w 2002 r. wygasły w 2006 r. Wobec tego rozpoczęto działania mające na celu odnowienie umowy między Republiką Senegalu a Unią Europejską, które zaowocowały wnioskiem w sprawie zawarcia umowy o partnerstwie w sprawie zrównoważonych połowów. Niewątpliwie, odpowiednie zarządzanie wymaga zagwarantowania jasności oraz zaangażowania ze strony zainteresowanych podmiotów podczas całego okresu obowiązywania protokołu. Zważając na szanse rozwoju senegalskiej gospodarki wynikające z racjonalnego wykorzystania dostępnych zasobów, zgodnie z zasadami zrównoważonego rybołówstwa oraz najlepszych praktyk w przemyśle, nowa umowa i protokół są korzystne dla obu stron – w oparciu o dostępne zasoby ryb i możliwości przyszłej współpracy w zakresie innych gatunków, a także mając wzgląd na szansę rozwoju lokalnego przemysłu rybołówstwa w partnerstwie ze statkami UE i zapewniając jednocześnie rynkowi UE dobrej jakości produkty rybołówstwa. Ponadto satelitarny system monitorowania statków i współpraca między UE i Republiką Senegalu w zakresie monitorowania oraz śledzenia statków na wodach senegalskich pomogą miejscowym organom w zaostrzeniu walki z nielegalnymi i nieuregulowanymi połowami. Jadwiga Wiśniewska (ECR),
na piśmie. — Przedmiotowa umowa o partnerstwie w sprawie połowów umożliwi statkom UE połowy na wodach Republiki Senegalu. Umowa, która zostanie zawarta na okres 5 lat, zezwala na połów 14 tys. ton tuńczyka i 2 tys. ton morszczuka. Podobnie jak w przypadku wszystkich innych umów o partnerstwie w sprawie połowów, w umowie tej zapisano zobowiązanie do podniesienia poziomu lokalnej wiedzy na temat zasobów rybnych oraz do opracowania strategii w zakresie rybołówstwa i rozwoju lokalnej floty rybackiej. W głosowaniu poparłam rezolucję. 10.17.   Zpráva Senátu USA o používání mučení ze strany CIA (B8-0098/2015, RC-B8-0123/2015, B8-0123/2015, B8-0133/2015) Dichiarazioni di voto orali Michela Giuffrida (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, l'Europa deve mandare un importante segnale politico, un forte monito, una convinta condanna anche a quelli che considera i suoi alleati e che sono al suo fianco nella lotta al terrorismo. Ho votato a favore perché sia limpido che l'Europa non ci sta. Non si renda complice di terribili pratiche di torture giustificate da una guerra al terrore. La tortura non è la nostra arma per sconfiggere il terrorismo. Le notizie emerse dal rapporto del Senato americano sulla CIA fanno letteralmente inorridire. Aggiungo però che di prigioni segrete in cui si pratica la tortura è piena anche l'Europa. Noi per primi dobbiamo pretendere il rispetto dei diritti fondamentali. Un'ultima annotazione, anche questa fa paura. Quello che è ancora più preoccupante è che dopo lo scandalo, alla domanda se questi metodi fossero giustificati negli Stati Uniti, hanno risposto sì il 58% degli interpellati. Τάκης Χατζηγεωργίου (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, η έκθεση της αμερικανικής Γερουσίας επιβεβαιώνει τις αποτρόπαιες πρακτικές που μετήλθαν η CIA και οι Ηνωμένες Πολιτείες στο πλαίσιο της αντιτρομοκρατικής τους δράσης και υστερίας. Πιθανότατα, πιστεύω ο πλανήτης να συγκλονιστεί περισσότερο, όταν οι Ηνωμένες Πολιτείες δημοσιοποιήσουν τις άλλες 5,5 χιλιάδες σελίδες που κρατούνται στο σκοτάδι. Βέβαια, η ηθική απαξία δεν έγκειται στην αναποτελεσματικότητα των βασανιστηρίων, όπως είναι η προσέγγιση της αμερικανικής Γερουσίας. Τα βασανιστήρια, οι απαγωγές, οι φυλακίσεις χωρίς κατηγορίες είναι καταδικαστέα όχι γιατί είναι αναποτελεσματικά, αλλά γιατί είναι παντού και πάντοτε παράνομα, απάνθρωπα και ανήθικα. Γι' αυτό είναι νομικά και ηθικά έκθετη η κυβέρνηση Ομπάμα, με το να αποφασίσει να μη διωχθούν οι βασανιστές και οι ηθικοί αυτουργοί των βασανιστηρίων, συμπεριλαμβανομένης της πολιτικής ηγεσίας. Η Ευρώπη οφείλει να ερευνήσει σε βάθος την εμπλοκή ενός εκάστου των κρατών μελών και να αποδώσει ευθύνες και να εγγυηθεί ότι αυτά δεν θα ξανασυμβούν. Παράλληλα η Ευρώπη πρέπει να ξαναστείλει ένα ισχυρό μήνυμα προς τις Ηνωμένες Πολιτείες να συμμορφωθούν με τα αυτονόητα. Martin Sonneborn (NI). - Herr Präsident! Ich habe für die lückenlose Aufklärung der CIA-Praktiken gestimmt, weil ich mich um Europa sorge. Der Geheimdienst der Vereinigten Staaten hat Gefangene auf der ganzen Welt gefoltert und misshandelt. Tagelanger Schlafentzug, Auspeitschen und Einsargen gehören zu den bevorzugten Kulturtechniken der CIA-Mitarbeiter. Die Mehrheit der Amerikaner findet in aktuellen Umfragen Folter gar nicht so schlimm. Zurzeit verhandeln Deutschland und die USA über ein neues Freihandelsabkommen. Werden bei den geheimen TTIP-Verhandlungen neben Genmais und Chlorhuhn auch die Exportschlager der amerikanischen Folterindustrie verhandelt? Wird zukünftig auch bei uns Musikfolter praktiziert, zum Beispiel mit Helene-Fischer-Songs? Stehen bald auch in deutschen Läden die brandneuen Waterboards made in USA, auf die sich schon viele konservative Politiker in ganz Europa freuen? Ich danke den zahlreichen Anwesenden für ihre Aufmerksamkeit. Mahlzeit! Neena Gill (S&D). - Mr President, I voted in favour of my group's resolution because I think it is simply impossible for the EU to be seen as a credible actor if it does not call for investigation and prosecution of the gross human rights violations that occurred in CIA prisons. I am disappointed that some groups wanted to water down the message we are sending on this to the US because it concerns a major partner. What happened in the CIA prisons is not only horrifying and legally wrong, it is also counterproductive in the context of our fight against terrorism, which means ultimately the security of our citizens is also on the line. That is why it is really important we investigate whether there has been transportation and illegal detention of prisoners by the CIA in the EU so we can take the steps in line with EU interests if these allegations are proved true. I am of course particularly horrified by allegations that the UK Government has lobbied to have deletion of any references to the UK from this report. Stanislav Polčák (PPE). - Pane předsedající, já zde čekám právě na možnost vystoupit a vysvětlit své hlasování, protože chci skutečně odsoudit to mučení, ke kterému docházelo. Byl jsem šokován, kolik případů vyšlo najevo poté, kdy je objevila média, ale samozřejmě i poté, kdy se tito lidé třeba dostali z vězení. Myslím, že kruté metody nepatří k projevům demokratického právního státu. A já jsem byl šokován, že často vlastně několik let docházelo k věznění těchto osob, aniž by měly právo na přístup třeba k soudu, což je základní komponent demokratického právního státu. Na druhou stranu jsem chtěl podpořit i stanovisko své frakce jak z důvodu loajality, tak i z důvodu spolupráce na mezinárodním poli, která je podle mého názoru zásadní mezi Evropou a Spojenými státy. A mé výsledné hlasování bylo skutečně těžkým osobním rozhodnutím. Ryszard Czarnecki (ECR). - Panie Przewodniczący! Tortury to rzecz niedopuszczalna i tu nie ma dyskusji, tu nie ma debaty, tu nie ma różnicy zdań. Niech nikt nie mówi, że my się dzielimy w tej kwestii, bo się nie dzielimy. Natomiast chciałbym, mówiąc polskim przysłowiem, nie wylewać dziecka z kąpielą, tzn., aby słuszne potępianie tortur i stosowania niedozwolonych środków nie było pretekstem do zaniechania walki z islamskimi terrorystami, do zaniechania walki z jakimkolwiek terroryzmem. Chciałbym powiedzieć to bardzo wyraźnie i jasno, potępiamy tortury, jednocześnie musimy dalej wspierać tych, którzy walczą z zagrożeniem, które dotyczy także naszego Parlamentu, także naszych obywateli, naszych podatników i wyborców. Angelika Mlinar (ALDE). - Mr President, as Article 2 of the Treaty of the European Union clearly states, the Union is founded on the values of respect for human dignity, freedom and democracy. We have to define and implement a solid and consistent counter-terrorism strategy, but the respect of human rights cannot be negotiated. The report by the US Senate suggests that the CIA's methods may have constituted torture. We should establish compensation for damages and identify those responsible for these actions. The CIA perpetrated torture on suspected terrorists also on EU soil. Information about the specific EU countries where this occurred remains classified. We therefore urge the European Council to react to the CIA torture allegations as soon as possible. Peter Jahr (PPE). - Herr Präsident! Ich habe mich persönlich geärgert, dass hier eine große Einmütigkeit des Parlaments aufgrund von Streitigkeiten um kleinere Dinge verloren gegangen ist. Wir sind uns alle einig: Alle sind gegen Folter. Wir sind uns auch einig, dass sich besonders in schwierigen Situationen der Rechtsstaat bewähren muss, dass man also auch in schwierigen politischen Situationen keine Folter anwenden darf. Aber – jetzt kommen wir zum Manko – man hätte aus meiner Sicht natürlich mindestens auch zwei Dinge betonen müssen. Zum einen hätte man mehr betonen müssen, dass diese schrecklichen Dinge zumindest mit Billigung durch die Mitgliedstaaten der Europäischen Union stattfinden konnten. Also ein klein wenig Eigenverantwortung haben wir hier auch. Zum Zweiten hätte man auch die Fortschritte in der politischen Diskussion in den Vereinigten Staaten mehr würdigen müssen. Matt Carthy (GUE/NGL). - Mr President, I voted in favour of this resolution as hopefully it will lay the foundation for an important inquiry report into illegal rendition programmes within Member States. Many European countries – unfortunately and regrettably including my own – have stifled any attempts to conduct real, proper investigations. For our part, in my own party, Sinn Féin, we have been very vocal in our condemnation of the facilitation of secret CIA detention, rendition and interrogation programmes, which unfortunately have been facilitated through the use of a domestic airport in Ireland. I have to say that it is very disappointing that the Irish Government has helped facilitate these illegal actions. So therefore we supported this resolution in the hope that it would provide the necessary safeguards to ensure that these types of practices are not allowed to continue under our noses and against the wishes of the citizens of our states. Daniel Hannan (ECR). - Mr President, in the US, as in Europe, there is widespread concern about abuses of civil rights. No one is going to argue with that. I would just ask the Chamber to retain a sense of perspective. Look immediately on Europe's doorstep and you will find regimes where torture is an instrument of state policy officially, where there are shootings of unarmed demonstrators, murders of journalists, and where there is no judicial process, and that is the fundamental difference. In a country that is governed by the rule of law, abuses are investigated and where proper punished, and that is not the case in a number of countries with which we also have relations. Of course no country should be beyond criticism and when our American friends are in the wrong they are perfectly capable of self-criticism, as well as accepting criticisms from elsewhere, but let us just keep the bigger picture here. This is a country that is trying to save civilians from bad guys who are trying to kill indiscriminately. They are not in the same moral category as some of the murderous butchers both in government and in terror organisations to our south and east. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Mr President, I voted for this because we must condemn the use of torture by all means. Those methods cannot be tolerated. Moreover, they fail to prevent terrorist attacks. The climate of impunity regarding the CIA programme still represents a menace towards the values of justice, equity and dignity on which our societies are built. We cannot forget that the concepts of democracy, human rights and rule of law are the core priorities of our society and that the issue of security should not put our values aside. Member States must conduct independent, in-depth and impartial investigations on these allegations on transportation and illegal detention of prisoners in European countries in order to establish if there have been instances of complicity by some persons and to cooperate in fining and prosecuting the perpetrators of human rights violations. Seán Kelly (PPE). - A Uachtaráin, is dócha go bhfuil a lán tíortha daonlathacha i gcás idir dhá chomhairle faoi conas gur cheart déileáil le sceimhlitheoirí, sceimhlitheoirí mar a chonaiceamar i bPáras le déanaí agus ina lán áiteanna eile timpeall an domhain atá ag éirí níos dainséaraí agus níos dána. Dar ndóigh is ceart go háirithe in aon chóras daonlathach cearta daoine a chosaint agus go háirithe cloí leis na dlíthe. Nuair nach dtarlaíonn sé sin is ceart é a cháineadh. Chuaigh na Stáit Aontaithe agus an CIA thar fóir is dócha agus ní ceart gan dabht gan é sin a cháineadh mar atáimid ag déanamh anseo inniu. Tá locht á fháil ar mo thír féin freisin nuair nár chuamar ar bord eitleán a bhí in Éirinn ar a slí go dtí na Stáit Aontaithe agus iad a chuardach. B'fhéidir go bhfuil sé sin fíor, ach mar a deirim táimid i gcás idir dhá chomhairle má caithfimid gach duine a chosaint agus is deacair déileáil le daoine nach gcloíonn le haon dlíthe in aon chor. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н Председател, уважаеми колеги, не подкрепих тази резолюция, защото не видях в нея категорично осъждане и изискване за наказание на виновните лица. Безспорно прилагането на мъчения, на отвличане, на нарушаване на гражданските права е всичко, което тази зала отрича, и всичко, срещу което тази зала трябва да се бори. Да не говорим, че когато има признания, изтръгнати с мъчения, то представяйте си за каква борба с тероризма се говори тогава. Тогава се получава едно изкривяване на информацията, тогава се получават едни излишни усилия, насочени в съвсем погрешна посока. Да, гражданските права трябва да бъдат спазвани. Да, никой не може да си позволи да оправдава нарушаване на закона с друго нарушаване на закона. Подобно нещо би компрометирало изцяло идеята за справедливост, би компрометирало изцяло идеята за изграждане на един по-добър и по-сигурен свят. Затова виновните лица трябва да бъдат разследвани и ефективно съдени, за да бъде възстановена вярата в справедливостта и вярата в правотата на закона и неговото върховенство. Dichiarazioni di voto scritte Lars Adaktusson (PPE),
skriftlig. — De grupper som står bakom den resolution som Europaparlamentet idag röstade igenom exkluderade EPP och ECR från arbetet med resolutionen. Jag valde därför att avstå från att delta i beslutet eftersom jag avsåg att rösta för min egen partigrupps (EPP) resolution. EPP-resolutionen fördömer kraftigt hårda förhörsmetoder, betonar vikten av att följa folkrätten och uppmanar medlemsstaterna att, mot bakgrund av det utökade samarbetet och informationsutbytet mellan ländernas underrättelsetjänster, garantera en fullständig demokratisk kontroll av dessa organ och deras verksamhet genom en lämplig intern, verkställande, rättslig och oberoende parlamentarisk kontroll. Jag står bakom intentionerna i parlamentets resolution, det vill säga att fördöma tortyr som förhörsmetod. Men jag kan inte ställa mig bakom resolutionens krav på en egeninitierad utredning i Europaparlamentets regi. Den amerikanska senatens rapport innebär att USA söker ge en uppriktig offentlig förklaring avseende CIA:s program och det åligger nu EU:s medlemsstater att dra sina egna slutsatser av denna rapport. Clara Eugenia Aguilera García (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución condena la práctica de la tortura por parte de la CIA, así como la participación y complicidad de algunos Estados miembros de la UE en estos actos atroces. Por ello he votado a favor. No obstante, a pesar de ello, esta resolución dista mucho de ser completa. No refleja que estas atrocidades cometidas tienen responsables políticos concretos, como los presidentes Bush y Obama, en tanto que la CIA depende de la presidencia de los EE. UU. El informe olvida mencionar que las víctimas de esta práctica generalizada eran los „enemigos“ de los EE. UU. y los „sospechosos“ de serlo. Tampoco alude a que los torturadores fueron tanto la CIA como paramilitares y mercenarios a sueldo de la administración americana. Los datos recogidos en el informe del Senado de los EE. UU. son tan solo la punta del iceberg de la brutal dimensión del uso de la tortura por los EE. UU., país que se autodenomina la mayor democracia del mundo. Martina Anderson (GUE/NGL),
in writing
. - I voted in favour of this resolution as it lays the foundation for an important inquiry into and report on illegal rendition programmes within Member States. It will also pave the way for more pressure to be put on the Council, and on the Member States concerned, to respond once and for all to Parliament's continued demands, as set out in 2012 and 2013 and in today's resolution. The ongoing attempts by some European countries to stifle investigation of these human rights abuses are completely unacceptable. My own party, Sinn Féin, has been very vocal in its condemnation of the facilitation of secret CIA detention, rendition and interrogation programmes in Ireland through the use of our domestic airport in Shannon. The Irish Government has helped facilitate the illegal actions of the CIA by permitting the use of its airspace and airports for flights associated with CIA extraordinary rendition operations. Neither Ireland nor any other EU Member State can be complicit in human rights violations. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Die Politik der Europäischen Union zur Bekämpfung des Terrorismus ist stets von der Achtung der Grundrechte und der Rechtsstaatlichkeit geleitet. Diesen Ansatz erwarte ich auch von den Vereinigten Staaten von Amerika. Folter und andere unmenschliche oder erniedrigende Behandlungen lehne ich kategorisch ab. Ich begrüße daher eine entsprechende Entschließung des Parlaments, welche die grausamen Verhörmethoden der CIA auf das Schärfste verurteilt und die Vereinigten Staaten von Amerika dazu auffordert, die zahlreichen Menschenrechtsverstöße, die sich aus Programmen der CIA zur geheimen Inhaftierung ergeben, zu untersuchen und zu ahnden. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette résolution est bienvenue car elle met en cause les législations obscurantistes de l'Arabie saoudite. Alors que de nombreux États membres sont très proches de ce pays, son corpus juridique ressemble beaucoup à celui du prétendu État islamique et les mêmes châtiments barbares y sont pratiqués. La résolution fait d'ailleurs le parallèle entre l'Arabie saoudite et le prétendu État islamique. Si je me réjouis de cette prise de conscience de la barbarie saoudienne, je me suis abstenue, car il n'appartient pas au Parlement européen de s'ingérer dans les affaires intérieures d'un État souverain. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I am not in favour of the use of torture. Therefore there is much in this report to be commended. However, the full text is not ideal and much of the content is politically naive. Therefore I abstained on this vote. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération car ce rapport réitère sa vive condamnation de l'usage de techniques avancées d'interrogatoire, qui sont interdites par le droit international et constituent des infractions, notamment, au droit à la liberté, au droit à la sécurité, au droit à un traitement humain, au droit de ne pas être soumis à la torture, au droit à la présomption d'innocence, au droit à un procès équitable, au droit de se faire assister par un avocat et au droit à une protection égale devant la loi. Inés Ayala Sender (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Palaikau šią rezoliuciją, kurios tikslas – įvertinti JAV Centrinės žvalgybos valdybos vykdytus įtariamų teroristų kankinimus ir pavesti Piliečių laisvių ir Užsienio reikalų komitetams bei Žmogaus teisių pakomitečiui atnaujinti tyrimą dėl galimo CŽV vykdyto kalinių gabenimo ir neteisėto kalinimo Europos šalyse. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Ici comme ailleurs, on semble davantage préoccupé par les droits des bourreaux plutôt que par ceux des victimes. Peu suspect de complaisance à l'égard des États-Unis, je n'ai pas hésité à voter contre ce texte. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — J'ai bien entendu soutenu cette résolution –que n'a pas signée le PPE – dans laquelle les signataires se félicitent de la décision du Sénat américain de publier le résumé du rapport sur le programme de détention et d'interrogatoire de la CIA. Ils demandent la publication du texte intégral et font part de l'horreur qu'inspirent les pratiques d'interrogatoire illégales qui ont caractérisé les opérations de lutte contre le terrorisme. La résolution invite les États-Unis à engager des poursuites à l'encontre des responsables des violations des droits de l'homme dans ce cadre et demande aux États membres d'enquêter sur les allégations selon lesquelles il y avait sur leur territoire des prisons secrètes où des personnes ont été détenues dans le cadre du programme de la CIA. Elle charge enfin sa commission des libertés civiles, de la justice et des affaires intérieures de reprendre son enquête sur les allégations de transport et de détention illégale de prisonniers par la CIA dans les pays européens et d'en faire rapport en plénière dans un délai d'un an. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta resolución en la que denunciamos el informe del Senado de los Estados Unidos sobre el uso de la tortura por parte de la CIA. La decisión de publicar el resumen sobre el programa de detenciones e interrogatorios nos ha hecho enfrentarnos a la realidad del horror de las prácticas utilizadas. Lamento que el Partido Popular Europeo, grupo mayoritario de la casa, no se haya sumado a tan importante resolución. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – J'ai voté en faveur de cette résolution sur le rapport du Sénat américain sur l'utilisation de la torture par la CIA. Ce rapport, qui établit clairement la complicité d'un certain nombre d'États membres de l'Union avec le programme de la CIA, doit permettre à l'Union de faire toute la lumière sur ces opérations et de connaître les responsables exacts de ces actes. Il est indéniable que les États européens doivent aussi faire acte de repentance sur la question, mais il faut aller plus loin et s'élever dès à présent partout dans le monde contre de telles pratiques déshonorantes et éviter de sortir de sa torpeur après la divulgation de telles affaires. La pratique de torture dans des conditions abominables et l'existence de prisons secrètes sur le territoire européen doivent nous alerter et nous encourager à faire respecter les droits à la sécurité, la liberté et à la présomption d'innocence et à condamner l'usage de techniques d'interrogatoire avancées qui ne sont pas dignes des valeurs que nous chérissons. Enfin, la lutte contre la corruption devra aussi être notre priorité. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Pur offrendo la risoluzione buoni spunti, ritengo che essa sia nel complesso poco convincente e poco equilibrata. Per questi motivi mi sono espressa con un'astensione. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Pozdravljam odluku Odbora Senata SAD-a za nadzor obavještajnih službi da objavi sažetak svog izvješća o programu pritvaranja i ispitivanja CIA-e. Želim izraziti zgražanje i oštro osuđujem užasne tehnike ispitivanja koje su karakterizirale te nezakonite protuterorističke operacije, tim više što je temeljni zaključak Senata SAD-a da se teroristički napadi nisu spriječili zahvaljujući informacijama dobivenim nasilnim metodama CIA-e. Kontinuiranom kršenju temeljnih prava pogodovala je klima nekažnjivosti u provedbi programa CIA-e, što potvrđuju opsežni programi nadzora američke Nacionalne agencije za sigurnost i tajnih službi raznih država članica. Lynn Boylan (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of this resolution as it lays the foundation for an important inquiry into and report on illegal rendition programmes within Member States. It will also pave the way for more pressure to be put on the Council, and on the Member States concerned, to respond once and for all to Parliament's continued demands, as set out in 2012 and 2013 and in today's resolution. The ongoing attempts by some European countries to stifle investigation of these human rights abuses are completely unacceptable. My own party, Sinn Féin, has been very vocal in its condemnation of the facilitation of secret CIA detention, rendition and interrogation programmes in Ireland through the use of our domestic airport in Shannon. The Irish Government has helped facilitate the illegal actions of the CIA by permitting the use of its airspace and airports for flights associated with CIA extraordinary rendition operations. Neither Ireland nor any other EU Member State can be complicit in human rights violations. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted in favour because I consider human rights violations to be horrible and the perpetrators must be condemned. Elmar Brok (PPE),
in writing
. - The EP criticises very much the use of torture by the CIA. But the publishing of US Senate report is another proof that the USA is a democracy under the rule of law, able to correct its policy. Therefore the EPP is astonished that the Socialists, Liberals and Greens have tabled a joint motion for a resolution with populists from the right and communists. They even refused to discuss a joint text with the EPP. This is scandalous. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat împotriva acestei rezoluții deoarece prin conținutul său s-a îndepărtat foarte mult de la ceea ce s-a dorit să fie inițial. Dezbaterea avută anul trecut pe același subiect ar fi fost suficientă pentru a trage un semnal de alarmă referitor la valorile privind drepturile și libertățile fundamentale ale omului pe care Uniunea Europeană le apără, azi, fiind în prezența unei politizări excesive a acestui subiect. Centrele de detenție CIA reprezintă o realitate care nu poate fi contestată. Însă, nu trebuie să pierdem din vedere că informațiile pe care le avem la îndemână despre cele petrecute în aceste închisori, le găsim într-un raport prezentat în Senatul SUA, fără însă a fi însușit de toate forțele politice, existând îndoieli asupra conținutului acestuia. Dincolo de certitudinea celor întâmplate, tortura și tratamentele degradante și inumane nu pot fi acceptate în nicio societate democratică. A proceda de altă manieră nu ar face altceva decât să transforme victimele în călăi, iar vinovăția lor nu ar fi cu nimic mai prejos. Statele din lumea întreagă trebuie să fie preocupate de siguranța cetățenilor lor, astfel încât evenimente ca cele din 2001, de la New York, sau din 2015 de la Paris, să nu mai aibă loc niciodată. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Mi sono astenuto. La risoluzione ha degli elementi condivisibili ma non convince poiché non prende atto della realtà nella quale devono effettivamente operare i servizi segreti. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito
. - He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della risoluzione sulla relazione del Senato USA sul ricorso alla tortura da parte della CIA e non posso che associarmi al principio secondo il quale il cardine essenziale dello Stato di diritto passa per il rispetto dei diritti fondamentali. Come ho già avuto modo di affermare, le tecniche dell'annegamento controllato così come l'uso della tortura e di altri trattamenti disumani o degradanti non meritano commento, ma solo pietà per il detenuto, chiunque criminale esso sia. Mi associo quindi alla condanna che il Parlamento ha ripetutamente operato sul programma di detenzioni segrete e consegne straordinarie della CIA, riaffermando che le politiche di antiterrorismo non possono essere portate avanti senza la contemporanea tutela del principio di responsabilità. Esorto le competenti autorità americane alla pubblicazione integrale della relazione, senza più revisioni e/o omissioni. Sono convinto che l'Unione europea, attraverso il risolutivo apporto della Commissione, debba dotarsi di una strategia interna a tutela dei diritti fondamentali incisi da attività di indagine, anche se di antiterrorismo. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of this resolution as it lays the foundation for an important inquiry into and report on illegal rendition programmes within Member States. It will also pave the way for more pressure to be put on the Council, and on the Member States concerned, to respond once and for all to Parliament's continued demands, as set out in 2012 and 2013 and in today's resolution. The ongoing attempts by some European countries to stifle investigation of these human rights abuses are completely unacceptable. My own party, Sinn Féin, has been very vocal in its condemnation of the facilitation of secret CIA detention, rendition and interrogation programmes in Ireland through the use of our domestic airport in Shannon. The Irish Government has helped facilitate the illegal actions of the CIA by permitting the use of its airspace and airports for flights associated with CIA extraordinary rendition operations. Neither Ireland nor any other EU Member State can be complicit in human rights violations. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Nel corso degli ultimi anni la CIA si è macchiata di numerose violazioni dei diritti umani commesse anche sul territorio europeo (si calcola che fino al 2006 almeno 39 prigionieri siano stati interrogati con tecniche come la privazione del sonno, il „waterboarding“ e l'esposizione al freddo). Condanniamo in toto lo svolgimento d'interrogatori illegali e ogni altro atto lesivo dei diritti della persona da parte della CIA sul territorio dell'Unione e, inoltre, riteniamo giusto proseguire le attuali indagini al fine di verificare la presenza di prigioni segrete, agevolando il perseguimento di coloro che si sono resi colpevoli dell'utilizzo di tecniche illegali circa interrogatori e detenzioni. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette proposition de résolution sur le rapport du Sénat américain sur l'utilisation de la torture par la CIA. Mes collègues des groupes S&D, ALDE, GUE et EFDD (une alliance intéressante par ailleurs) ont, en effet, raison de condamner la pratique de la torture, mais leur texte est complètement irréaliste dans la perspective de lutte contre le terrorisme. Évidemment, il faut tout faire pour que les droits de l'homme soient respectés, et il ne fait aucun doute qu'il existe des zones d'ombre concernant les agissements de la CIA dans ce domaine. Mais cette proposition de résolution avait le tort d'opposer dos à dos respect des droits de l'homme et lutte contre le terrorisme. Cette vision manichéenne ne peut conduire à des actions réalistes et équilibrées dans les deux domaines. Dans cette perspective, il s'agit de travailler de concert avec les États-Unis d'Amérique, d'autant que cette initiative du Sénat américain montre la bonne volonté de ces derniers et qu'il ne s'agit pas, dès lors, de reculer dans notre collaboration pour démanteler les filières djihadistes. Les cosignataires ECR et PPE de cette résolution l'ont bien compris et c'est pourquoi j'ai voté en faveur de leur proposition de résolution (RC8-0123/2015). Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato contro la relazione del Senato USA sul ricorso alla tortura da parte della CIA, perché all'interno della proposta di risoluzione (B8-0098/2015) non ho ritenuto accettabile il paragrafo 8, secondo cui la commissione per le libertà civili, la giustizia e gli affari interni viene incaricata di riprendere l'indagine sui „presunti casi di trasporto e detenzione illegale di prigionieri in paesi europei da parte della CIA“. Non è una competenza del Parlamento europeo, soprattutto viste le implicazioni per la sicurezza interna e il fatto che, per poter approfondire, si dovrebbe avere accesso ad atti di indagine e altri documenti giudiziari che è giusto restino secretati ancora per un po'. Il mio voto deriva anche dalla fiducia in una forte cooperazione tra gli Stati Uniti d'America e l'Unione europea in vari settori, fra cui la lotta contro il terrorismo, sulla scorta dei comuni valori condivisi della democrazia, dello Stato di diritto e dei diritti fondamentali. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — Since 2006, the European Parliament has been at the forefront of exposing the truth about European involvement in the CIA rendition and secret detention programmes. In resolutions in 2007, 2009, 2011, 2012 and 2013, the Parliament has consistently promoted accountability and justice in Europe. Its input has been widely recognised in Europe and the US; the landmarks reports of 2007 and 2012 were referenced in particular by the UN, the Council of Europe and historic judgments of its Court of Human Rights on the complicity of EU Member States in CIA rendition and secret detention. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — Saúdo a decisão do Parlamento Europeu, para a qual contribuí, para que seja continuado o trabalho desenvolvido pela Comissão TDIP, a que tive a honra de presidir, relativa à Utilização pela CIA de Países Europeus para o Transporte e Detenção Ilegal de Prisioneiros. À luz dos factos conhecidos com a divulgação, ainda que parcial, do relatório do Senado dos Estados Unidos da América sobre o uso de tortura pela CIA, torna-se claro que, tanto nos Estados-Membros como nos Estados Unidos, mentiram em 2007. Fica ainda claro que há factos ainda por esclarecer e responsabilidades por apurar. Não menos importante, e em linha com a Resolução deste Parlamento de setembro de 2012, fica também claro que, respeitando a separação de poderes e o Estado de Direito, há ainda trabalho a desenvolver para que situações como estas não se voltem a repetir. E depois do histórico relatório do Senado norte-americano ninguém compreenderia que o PE fingisse que nada tinha acontecido. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole in merito alla relazione sommaria del Senato USA sulle pratiche di tortura utilizzate dalla Central Intelligence Agency (CIA). L'agenzia di spionaggio americana ha usato metodi illegali e pratiche crudeli, inumane e degradanti nei confronti di soggetti che, anche se dovessero essere potenziali terroristi, sono comunque esseri umani. Le modalità di interrogatorio rinforzate con tecniche di „waterboarding“, privazione del sonno, pompe d'acqua rettali e lesioni alle gambe, sono metodi incompatibili con i valori alla base di uno Stato democratico. L'impegno del Presidente Obama per la chiusura del carcere di Guantanamo è un passo importante verso un miglioramento della situazione e del rispetto dei diritti umani. Sostengo una politica di cooperazione diretta alla lotta contro il terrorismo che coinvolga tutti gli attori internazionali, ottemperando agli obblighi internazionali e rispettando i diritti umani e le libertà fondamentali. L'Unione europea deve condannare fortemente ogni forma di tortura o di maltrattamento nei confronti dei detenuti, anche nel caso in cui si tratti di lotta al terrorismo. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — I have voted in favour of the motion for resolution condemning the practices of enhanced interrogation techniques carried out by the CIA. Losing respect for the dignity of the person is effectively losing the values the EU and the US have fought for over the years. Our societies are based on democracy, rule of law and respect for human rights. If we respond to terrorism by acting against these values we are allowing terrorists to win. In responding to terrorism we must ensure that we remain vigilant about our own rights as well as promoters of the same rights for others. Anti-terrorism measures are not the path towards a diminished responsibility towards democracy, rule of law and human rights, but measures to assist us in securing these values in our societies and to continue to transcend these values in other societies. I cannot accept a situation whereby the European Parliament does not condemn the use of torture, but I note, however, that the language used in this resolution is not the most appropriate. Anna Maria Corazza Bildt (PPE),
in writing. — I voted in favour of the European Parliament resolution on the US Senate report on the use of torture by the CIA. I believe that we have to take a strong stand and condemn without hesitation the use of torture. It is unfortunate, however, that in the resolution the tone and language are at times anti-American. I absolutely do not share this approach. The US is our partner and ally and I welcome that the Obama administration has clearly condemned and stopped those practices. I also did not support the request for a new committee of inquiry on the alleged transportation and illegal detention of prisoners in Europe by the CIA, as there are already ongoing investigations in various Member States. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Non ho potuto che votare favorevolmente questa risoluzione. Il rispetto dei diritti fondamentali è un elemento essenziale per le politiche antiterrorismo di successo e nessuna situazione di emergenza può mai giustificare l'uso di pratiche illegali. Esprimo la mia profonda condanna per le pratiche di interrogatorio raccapriccianti che hanno caratterizzato queste operazioni di antiterrorismo. È opportuno condannare con assoluta decisione l'uso della tortura. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución condena la práctica de la tortura por parte de la CIA, así como la participación y complicidad de algunos Estados miembros de la UE en estos actos atroces. Por ello he votado a favor. No obstante, a pesar de ello, esta resolución dista mucho de ser completa. No refleja que estas atrocidades cometidas tienen responsables políticos concretos, como los presidentes Bush y Obama, en tanto que la CIA depende de la presidencia de los EE. UU. El informe olvida mencionar que las víctimas de esta práctica generalizada eran los „enemigos“ de los EE. UU. y los „sospechosos“ de serlo. Tampoco alude a que los torturadores fueron tanto la CIA como paramilitares y mercenarios a sueldo de la administración americana. Los datos recogidos en el informe del Senado de los EE. UU. son tan solo la punta del iceberg de la brutal dimensión del uso de la tortura por los EE. UU., país que se autodenomina la mayor democracia del mundo. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted for this resolution, which deals with US Senate revelations of the CIA's use of torture and other cruel, inhuman or degrading treatment of detainees in the wake of the 9/11 terrorist attacks and the alleged or acknowledged complicity of some EU Member States. The alleged use of European countries by the CIA for the transportation and illegal detention of prisoners was also investigated by a European Parliament temporary committee set up in 2006. The resolution calls for an end to impunity and for a full investigation into Member States' alleged participation in the CIA operations. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Il est regrettable que sur un tel sujet, les groupes de gauche et les libéraux se soient une fois encore montrés fermés à la discussion et à la négociation. La résolution ne pouvait donc pas prendre en compte la position de notre groupe, que nous avons dû exprimer dans une proposition de résolution séparée. Je n'ai toutefois pas voulu voter contre la proposition de résolution des groupes de gauche, des libéraux et de l'EFDD. J'ai entendu certaines des revendications qui y sont exprimées, comme la volonté de mener une enquête sur les allégations de transport et de détention illégale de prisonniers par la CIA dans les pays européens, et d'en faire rapport en plénière dans un délai d'un an. Aussi, je suis favorable à ce que les États membres fassent toute la lumière sur ces allégations. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — Treize ans après le 11 septembre et la guerre lancée par les États-Unis contre le terrorisme, de nombreuses zones d'ombre subsistent autour de la question des prisons secrètes de la CIA sur le territoire européen. En décembre, le Sénat américain a rendu un rapport sur l'utilisation de la torture par la CIA. Ce document révèle des preuves laissant entendre la complicité et la responsabilité de plusieurs États européens pour ce qui concerne le programme secret de détention et de „restitution“. S'il est évident que la lutte contre le terrorisme nécessite un engagement déterminé de l'Union et de ses principaux partenaires, il est impératif que cette lutte soit encadrée par les principes du droit et respecte nos valeurs fondamentales, à commencer par les droits et l'intégrité de la personne humaine. Dès lors, les États doivent enquêter sur ces centres sur leur territoire et faire la lumière sur les cas éventuels de violations des droits de l'homme. Enfin, la Commission, gardienne des traités et de la charte des droits de l'homme, devra établir si la collaboration aux programmes de détention de la CIA constitue une infraction au droit européen, aux droits fondamentaux, et plus largement aux principes démocratiques. Karima Delli (Verts/ALE),
par écrit. — Il aura fallu près de 10 ans après les premières révélations de centres de détentions clandestins de la CIA en Europe, en novembre 2005, pour que les États-Unis assument et reconnaissent l'usage de la torture et les atteintes aux droits fondamentaux. Mais ce rapport doit obliger les États membres à reconnaitre eux aussi leurs responsabilités. Les enquêtes doivent se poursuivre et ne doivent pas s'arrêter, comme nous l'avons plusieurs fois rappelé. Je condamne toute forme de torture et réaffirme mon engagement à lutter contre le terrorisme. Mais pour cela, nous ne pouvons pas nous permettre de sacrifier nos libertés et nos droits fondamentaux. Les États et les responsables politiques qui l'ont oublié doivent prendre leurs responsabilités. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — Les révélations du Sénat américain concernant le recours par la CIA à la torture et à d'autres traitements cruels, inhumains ou dégradants contre des détenus après les attentats terroristes du 11 septembre, ainsi que la complicité supposée de certains États membres de l'Union, ont eu un large retentissement dans l'opinion publique. L'utilisation alléguée de pays européens par la CIA pour le transport et la détention illégale de prisonniers avait déjà fait l'objet d'une enquête menée par une commission temporaire du Parlement européen mise sur pied en 2006. Le programme de „transferts extraordinaires“ mis en place impliquait, dans la majorité des cas, une détention au secret et des actes de torture (simulacre de noyade, fausses exécutions, privations de sommeil durant de longues périodes et imposition de positions douloureuses). Tout comme le Parlement, dans son rapport final adopté le 14 février 2007, je ne peux que déplorer la passivité ou la cécité de certains États membres face aux opérations illégales de la CIA menées sur leur territoire. Il est temps que le États européens concernés commencent à enquêter sur ces faits et, s'ils sont établis, prennent les sanctions qui s'imposent. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — La résolution commune reprend le rapport du Sénat américain condamnant les pratiques d'interrogatoire illégales. Les différentes demandes faites aux États membres risquent pourtant d'entraver et de compliquer la lutte contre le terrorisme, raison pour laquelle j'ai voté contre. Au contraire, la résolution du groupe ECR réaffirme que l'efficacité des mesures antiterroristes et le respect des droits de l'homme ne sont pas contradictoires, mais constituent des objectifs complémentaires qui se renforcent mutuellement, et qu'il faut intensifier la coopération en matière de sécurité entre les États membres de l'Union et les États-Unis. Pascal Durand (Verts/ALE),
par écrit. — Le groupe des Verts/ALE s'est prononcé en faveur de la résolution sur le rapport du Sénat américain sur l'utilisation de la torture par la CIA. En chargeant la Commission des libertés civiles de reprendre son enquête sur les allégations de transport et de détention illégale des prisonniers par le CIA dans les pays européens, le Parlement européen permet la poursuite du travail engagé dès 2006 par sa Commission temporaire. Faire toute la lumière sur ces opérations et établir les responsabilités de chacun s'avère d'autant plus important pour le Parlement européen que le rapport du Sénat américain établit clairement la complicité d'un certain nombre d'États membres de l'UE dans le programme de la CIA. Il ne confirme pas seulement l'existence de prisons secrètes sur le territoire européen ou la pratique de la torture dans ses formes les plus abominables. Il révèle également des faits probables de corruption. Les États doivent assumer leurs responsabilités, questionner leurs politiques et les agissements de leurs services secrets. C'est un combat pour nos valeurs et une lutte pour une démocratie renforcée. C'est en faveur de cela que le Parlement européen s'est aujourd'hui prononcé. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Η παράνομη δραστηριότητα κρατών μελών της ΕΕ που αφορά στην εφαρμογή βασανιστηρίων αλλά και συμμετοχή στο πρόγραμμα μυστικών κρατήσεων και έκτακτων παραδόσεων της CIA πρέπει να καταδικαστεί και το φαινόμενο αυτό πρέπει να εκλείψει. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — I voted against the joint motion and in favour of my group's own motion on the use of torture by the CIA. This resolution deals with CIA abuses on EU territory, but they are illegal wherever in the world they occur. The EU Member States and high-level government ministers who were involved must face up to their role in the renditions programme. The European Union values peace and justice. My constituents in Wales were shocked at these events. We cannot allow abuses like this to happen again. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — Votei favoravelmente esta resolução para manifestar a minha veemente condenação do programa de detenção secreta e de entregas de prisioneiros pela CIA, responsável por numerosas violações dos direitos humanos, nomeadamente por meio de detenções secretas e sem julgamento, utilização de tortura e outras formas de tratamento desumano, sem respeito pelos direitos fundamentais e pelo Estado de direito, manifestando ainda o meu apoio a medidas que possam prevenir a repetição destas práticas no futuro. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A UE sempre desenvolveu políticas de segurança interna e de luta contra o terrorismo baseadas na cooperação policial e judicial e na promoção da partilha de informações de segurança respeitando os direitos fundamentais e do Estado de direito. As relações entre a UE e os EUA assentam numa parceria e numa cooperação sólidas em numerosos domínios, tendo por base valores comuns e partilhados sobre a democracia, o Estado de direito e os direitos fundamentais. A eficácia das medidas antiterroristas e o respeito pelos direitos humanos não são contraditórios, constituindo, pelo contrário, objetivos complementares que se reforçam mutuamente. No entanto, o respeito pelos direitos fundamentais constitui uma componente indispensável para o êxito das políticas de luta contra o terrorismo. Por isso, os Estados-Membros que estão a realizar inquéritos independentes e eficazes sobre violações dos direitos humanos relacionadas com o programa da CIA têm de basear as suas investigações em indícios judiciais sólidos e no respeito pelos sistemas judiciais nacionais, pela legislação da UE e internacional, pela primazia da segurança nacional e pelos aspetos sensíveis de eventuais investigações criminais em curso. Laura Ferrara (EFDD),
per iscritto
. - La Relazione del Senato USA sul ricorso alla tortura da parte della CIA ci lascia attoniti ed inorriditi. Non c'è nulla, infatti, che possa giustificare il ricorso alla tortura sugli esseri umani, persino nei confronti di chi si è macchiato dei peggiori crimini. Si tratta un principio di civiltà che dobbiamo difendere con forza e dal quale non possiamo più tornare indietro. Sebbene sia apprezzabile l'autocritica effettuata dal Senato USA, non possiamo ignorare le violazione dei diritti dell'uomo commesse dalla CIA. D'altro canto non possiamo accettare alcun tipo di giustificazione delle torture sui terroristi, veri o presunti, in quanto utile se non necessaria per raccogliere informazioni per la sicurezza nazionale. Non c'è nulla, né in pace né in guerra, che possa giustificare la tortura che, non solo viola l'inalienabile diritto all'integrità dell'essere umano, ma che peraltro non può essere in alcun modo considerata uno strumento per la ricerca della verità. L'Unione Europea ha il dovere di togliere il velo su segreti e omissioni che hanno coperto la collaborazione degli Stati membri nelle azioni svolte dalla CIA sul territorio europeo. L'Unione Europea si impegni a prendere una posizione di ferma condanna nei confronti di quanto emerso dall'inchiesta del Senato americano. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — Apesar da resolução condenar a prática da tortura pela CIA, assim como a participação ou cumplicidade de alguns Estados-Membros nestes atos atrozes e desumanos, fica aquém do necessário na sua avaliação política deste processo. Fica por referir que as atrocidades cometidas, objeto do relatório do Senado dos EUA (que está longe de ser exaustivo), têm responsáveis políticos concretos, bem identificáveis – tanto George Bush como Barack Obama – tendo em conta a articulação direta desta agência com a presidência. Fica por referir que esta prática generalizada tinha como vítimas os inimigos dos EUA ou apenas suspeitos e como perpetradores da tortura não apenas a CIA mas igualmente as forças militares e os mercenários a soldo da administração americana. E que os números referidos no relatório do Senado dos EUA são a ponta do iceberg para escamotear a real e brutal dimensão do uso da tortura pelos EUA. E tudo isto num país que se afirma como a maior democracia do mundo ou o líder do mundo livre, sempre disposto a mobilizar meios próprios e a arregimentar aliados para impor a sua visão dos direitos humanos no mundo. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Je neprípustné, aby členské štáty Európskej únie spolupracovali a aktívne sa zapájali do protizákonných aktivít americkej ústrednej spravodajskej služby na ich území a aby týmto konaním de facto podporovali praktiky mučenia, ktoré sa využívali v týchto zariadeniach. Zodpovedné výbory Európskeho parlamentu musia dostať priestor na to, aby mohli pokračovať vo vyšetrovaní predmetných podozrení. Európska únia nemôže dovoliť, aby boli na jej území porušované základné ľudské práva, a takisto zaistiť, aby bolo obetiam poskytnutá možnosť na všetky zákonné opravné prostriedky. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Condanno la tortura senza se e senza ma. La risoluzione però non può trovare il mio pieno appoggio in quanto ha sì degli elementi condivisibili ma anche altri non pertinenti alla realtà. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω το ψήφισμα σχετικά με την έκθεση της Γερουσίας των ΗΠΑ για τη χρήση βασανιστηρίων από τη CIA, διότι η παράνομη δραστηριότητα κρατών μελών της ΕΕ που αφορά την χρήση βασανιστηρίων αλλά και την συμμετοχή στο πρόγραμμα μυστικών κρατήσεων και έκτακτων παραδόσεων της CIA πρέπει να καταδικαστεί και το φαινόμενο αυτό πρέπει να εκλείψει. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Todos somos hoy conscientes de las terribles crónicas que narran las torturas a prisioneros por parte de la CIA. Desde el Parlamento Europeo debemos condenar con la mayor contundencia dichas prácticas impropias de una democracia consolidada y contrarias a la defensa de los derechos humanos. En el informe del Senado de Estados Unidos ha quedado contrastado que la CIA empleó técnicas de interrogatorio reforzado proscritas por la legislación estadounidense y por los tratados internacionales que prohíben el recurso a la tortura. La lucha antiterrorista debe respetar la dignidad humana, los derechos humanos y las libertades fundamentales, ya que el respeto por los derechos humanos no es contradictorio con unas medidas antiterroristas eficaces. No obstante, hay que tener muy presentes los pasos positivos dados por el presidente Obama en el sentido de prohibir la tortura y promover el trato humano de los detenidos, así como los esfuerzos para clausurar el centro de detención de Guantánamo. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Nathalie Griesbeck (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport qui condamne fermement, une nouvelle fois (après un rapport en septembre 2012, après un rapport en octobre 2013), les pratiques inadmissibles de „restitution extraordinaire“, de détention dans des prisons secrètes et de torture, et surtout la complicité des États européens avec ces „programmes“ de la CIA. Depuis des années, nous exigeons des États membres impliqués qu'ils conduisent des enquêtes approfondies, impartiales et indépendantes sur les manquements et les abus qui se sont produits et que l'Union européenne se mette en conformité avec ses valeurs; et nous le rappelons dans ce nouveau rapport. Des enquêtes plus précises doivent être menées et les responsabilités doivent être établies! J'espère que l'adoption de ce rapport, tout comme la publication récente d'un rapport du Sénat américain à ce sujet, permettront d'avancer dans la réparation de ces pratiques inadmissibles! Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour of this motion for resolution as we need to push for accountability of human rights violations with regards to the CIA rendition and secret detention programmes. We also need to call on EU Member States to investigate any allegations of secret prisons. I believe there is no justification for the use of torture; human rights violations need to be strictly condemned. Enrique Guerrero Salom (S&D),
por escrito. — Tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Sylvie Guillaume (S&D),
par écrit. – Suite à la publication d'un rapport accablant du Sénat américain sur le programme de détention et d'interrogation de la CIA, j'ai soutenu la demande du Parlement européen d'obtenir l'ouverture d'une enquête au sein des commissions AFET, DROI et LIBE, pour vérifier si des États membres de l'Union auraient participé à ces procédures illégales, sur la base d'une coopération déjà mise en lumière dans de précédents rapports. Un rapport en plénière devra être adopté dans un délai d'un an. La torture est non seulement un crime inacceptable, condamné au travers de conventions internationales sur les droits de l'homme, mais elle remet surtout en cause une des valeurs fondamentales que nous partageons en Europe, à savoir le respect de la dignité humaine. Nous devons donc nous assurer que les États membres n'aient pas collaboré à ces actes criminels, soit en fournissant des lieux de détention secrets, soit en fermant les yeux sur le transport des prisonniers via leur territoire. Cette tâche ne sera certainement pas aisée et nous pouvons nous attendre à nous heurter à des obstacles, notamment par un recours abusif au secret d'État et à la classification de documents ayant pour effet la clôture d'une procédure pénale. Sergio Gutiérrez Prieto (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Brice Hortefeux (PPE),
par écrit. — Le Parlement européen a ordonné la reprise de son enquête sur les allégations de transport et de détention illégale de prisonniers de la CIA dans les pays européens et il en sera fait rapport d'ici un an. Cette résolution intervient quelques semaines après la publication du rapport du Sénat américain sur les tortures pratiquées par la CIA, que je condamne fermement. Cependant, je suis gêné par le parallélisme des formes que le Parlement européen tend à établir avec les États membres de l'Union, partant du présupposé que nos gouvernements seraient les complices complaisants de ces pratiques inacceptables. La décision de relancer une enquête ne doit pas être l'occasion de fonder un réquisitoire contre les gouvernements et leurs services de renseignement mais de faire la lumière sur des faits vérifiés et avérés. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de la Resolución del Parlamento Europeo sobre el informe del Senado de los Estados Unidos relativo al uso de la tortura por parte de la CIA. El informe condena las torturas cometidas por la CIA, hace un llamamiento para que se investigue si hubo cárceles secretas en los Estados miembros y encarga una comisión de investigación sobre la supuesta utilización de países europeos por la CIA para el transporte y la detención ilegal de presos. En la resolución conjunta, y en parte a raíz de las enmiendas finales, muchas de ellas presentadas por el PPE y que rebajan drásticamente el tono del documento, desaparecen las referencias a las cárceles secretas y a la investigación de la detención y el transporte ilegal de presos en los países miembros de la UE. La resolución final no aborda completamente la dimensión de las torturas cometidas, ni ahonda en el origen y las causas de las mismas. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za zajednički prijedlog rezolucije o izvješću Senata SAD-a o mučenju koje je provodila CIA, iz razloga što sam dubokog uvjerenja da se prilikom svih postupaka istraga i procesuiranja svih kriminalnih dijela, pa tako i onih na koje se sumnja da se radi o terorizmu, trebaju poštivati najviši dostignuti demokratski standardi te poštivanje vladavine prava i poštivanje ljudskih prava. Naravno da je terorizam velika civilizacijska i sigurnosna prijetnja, ali se protiv njega treba boriti svim dostupnim mehanizmima na način da budu kontrolirani od demokratskih institucija i da ne predstavljaju prijetnju za poštivanje prava građana. Slažem se da protuterorističke mjere i poštivanje ljudskih prava nisu proturječni ciljevi, da se međunarodna borba protiv terorizma mora voditi uz potpuno poštivanje ljudskih prava i temeljnih sloboda te demokratski i sudski nadzor, da je na tom polju važna suradnja između SAD-a i EU-a. Podržavam multilateralni pristup uz odlučnu suradnju sa SAD-om u globalnoj borbi protiv terorizma. Osuđujem ekstremne oblike ispitivanja koji su zabranjeni međunarodnim pravom. Pozdravljam izvješće Senata SAD-a i djelovanje predsjednika Obame kao pozitivan iskorak u promicanju humanijeg postupanja sa zatvorenicima te se slažem da države članice snažno surađuju i razmjenjuju informacije o obavještajnim i sigurnosnim pitanjima uz zajamčen potpuni demokratski nadzor. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — La résolution commune reprend le rapport du Sénat américain condamnant les pratiques d'interrogatoire illégales. Les différentes demandes faites aux États membres risquent pourtant d'entraver et de compliquer la lutte contre le terrorisme, raison pour laquelle j'ai voté contre. Au contraire, la résolution du groupe ECR réaffirme que l'efficacité des mesures antiterroristes et le respect des droits de l'homme ne sont pas contradictoires, mais constituent des objectifs complémentaires qui se renforcent mutuellement et qu'il faut intensifier la coopération sécuritaire entre les États membres de l'Union et les États-Unis. Ramón Jáuregui Atondo (S&D),
por escrito. — El rechazo de la tortura y el respeto de la dignidad humana son pilares básicos de las sociedades democráticas. Por ello, y tras las revelaciones del informe del senado de los EEUU sobre las torturas cometidas por la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, he votado a favor de la resolución del Parlamento en la que se condenan enérgicamente los hechos y se pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
por escrito. — El Parlamento Europeo ha votado esta semana sobre el uso de la tortura por parte de la CIA. La propuesta de Resolución conjunta B8-0098/2015 de los Grupos S&D, ALDE, GUE/NGL, EFDD y Verts/ALE es la única que condena taxativamente el uso de la tortura. Por ello, EH Bildu ha votado a favor de dicha Resolución y en contra de las resoluciones RC-B8-0123/2015, B8-0123/2015 y B8-0133/2015 presentadas por ECR y PPE. Pero la UE no debe mirar solo al exterior —a los EE.UU. y a la CIA en este caso— a la hora de abordar la lacra de la tortura. En el ámbito comunitario se tortura; las fuerzas de seguridad españolas torturan en Euskal Herria, como han atestiguado y corroborado las sucesivas sentencias del Tribunal de Derechos Humanos de Estrasburgo. Lo que la UE exige al resto del mundo debe primero garantizarlo en su territorio: erradicar el uso de la tortura y actuar contra los Estados miembros que la practican. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — Je n'ai pas soutenu la résolution commune sur le rapport du Sénat américain relatif à l'utilisation de la torture par la CIA. Cette résolution est déséquilibrée et ne salue pas le travail effectué par le Sénat américain. Par ailleurs, elle ne réaffirme pas l'engagement de l'Union européenne à coopérer avec les États-Unis dans la lutte mondiale contre le terrorisme. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „US Senate report on the use of torture by the CIA“ because we condemn gruesome interrogation practices, the violent methods applied by the CIA and torture. Jarosław Kalinowski (PPE),
na piśmie. — Unia od swojego początku miała stać na straży demokracji i poszanowania praw człowieka, wolności oraz bezpieczeństwa. Zawsze też była sojusznikiem Stanów Zjednoczonych w walce z terroryzmem. Nadal deklaruje stałą i chęć ścisłej współpracy, aby nie dopuszczać do aktów terroru, jednakże przy stałym poszanowaniu wspólnych wartości. Te dwa fakty nie stoją do siebie w opozycji, a wręcz przeciwnie, przestrzeganie praw człowieka pozwala na skuteczną walkę z terroryzmem. Dlatego Unia nie może się zgodzić na tolerowanie metod niezgodnych z prawem międzynarodowym oraz nie może pozwolić na stosowanie metod przesłuchań naruszających ludzką godność. Należy wspierać i wykorzystywać już istniejące narzędzia oraz organizacje, które walczą z naruszaniem pokoju i terroryzmem. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Folter in jeglicher Form ist zu verurteilen. Der Kampf gegen den Terror muss mit den Menschenrechten zu vereinbaren sein. Dass sich US-Position und EU-Position zu diesem Thema gleichen, zeigt sich im US-EU-Statement von 2009: Der Kampf gegen den Terrorismus muss in Einklang mit internationalem Recht – insbesondere mit Menschenrechten und humanitärem Recht – stehen. In diesem Zusammenhang ist es zu begrüßen, dass US-Präsident Obama sein Wahlversprechen von 2008 einlösen und die Militärbasis in Guantanamo Bay (Kuba) schließen will. Die Arbeit der europäischen Geheimdienste zur Wahrung der inneren Sicherheit ist essentiell, ebenso die Zusammenarbeit mit dem US-amerikanischen Geheimdienst und anderen Diensten. Seitens der Mitgliedstaaten der EU ist im Rahmen dieser Zusammenarbeit aber jedenfalls das nationale Recht wie auch EU-Recht einzuhalten. Ich stimme für den Entschließungsantrag. Tunne Kelam (PPE),
in writing. — I had to vote together with the PPE Group against the text. As the key amendments proposed by the PPE were not accepted, the text of the resolution remained seriously unbalanced. The resolution in question cannot be treated as an isolated case. It is part of the EU and USA bilateral relationship which is in a crucial stage as the TTIP talks are entering a decisive phase. The PPE text underlines that transatlantic cooperation has always been based on common values, including promotion of fundamental human rights, but also joint efforts to combat terrorism. We welcome the fact that the USA Congress has been willing and able to expose deviations in the treatment of prisoners who were heavily suspected of being active terrorists. This is a sign of healthy and strong democracy. We have absolutely no reason to doubt the commitment of American institutions to the basic principles of citizens' rights. It is a bit hypocritical to point a finger at President Obama for not having closed down the Guantanamo facility, while ignoring the fact that very few EU governments have been willing to accept prisoners kept there. Afzal Khan (S&D),
in writing. — We see from the US Senate report that some measures adopted to counter terrorism have violated human rights and the rule of law. The objectives are to save human lives and dignity in the face of a terrorist threat. The continued silence of some EU States is a disgrace. The Parliament has demanded on numerous occasions that these countries must come clean. They must provide the whole truth about the human rights violations committed and facilitate genuine access to justice for all the victims. Violation of human rights cannot serve as an excuse for combat against terrorism in the name of „national security“. Respect for human rights and the rule of law must prevail and these must be the bedrock of it. Kateřina Konečná (GUE/NGL),
písemně. — Pozice Evropského parlamentu k tajnému zadržování a mimořádnému vydávání osob ze strany CIA je dlouhodobě konzistentní. Staví se za lidská práva, proti únosům, nelegálnímu, tajnému zadržování a mučení sob, o kterých si velmi často nejsou ani jistí, zda jsou vinní. Americká garnitura se po 11. září 2001 pod záštitou tzv. války s terorem rozhodla odsunout na vedlejší kolej právo na svobodu, důstojnost, spravedlivý proces a rovněž presumpci nevinny, aby se na místě těchto těžce vydobytých práv zhmotnilo Guantanamo Bay. Místo, ve kterém žádná práva neplatí a věznění tráví roky v právním vakuu, ze kterého není úniku. Z mnoha obdivované země svobody se stala země, která objevuje praktiky španělské inkvizice a naučila nás pojmu waterboarding. Tyto praktiky, nehodné 21. století, importovaly americké zpravodajské služby i do Evropy. Evropský parlament proto několikrát žádal o vyšetřování a informace mimo jiné i o tom, kde se na evropském území nacházely tajné věznice. Čas utíká a Evropský parlament zůstává ignorován. Z důvodů výše uvedených jsem upřímně zklamána, že návrh společného usnesení nedostal takovou podporu, jakou by si podle mého zasloužil, a prošel jen velmi těsně. Nezbývá než doufat, že naše ochota prosazovat lidská práva neustoupila snaze obchodovat a že se Evropský parlament nenechá nadále ignorovat. Béla Kovács (NI),
írásban
. - A világ egyik magát legdemokratikusabbnak tartó államáról derültek ki nagyon csúnya dolgok. Titkos börtönök, kínvallatás és egyebek. A kompromisszumos javaslat korrekten és határozottan lép fel a főfelelős USA-val, illetve európai bűntársaival szemben az illegális CIA-börtönök ügyében, sőt még az alapjogok védelmének stratégiai erősítését és cselekvési tervet is szorgalmaz. A LIBE újabb vizsgálatot rendelne el, teljes körű kivizsgálást, felelősségre vonást és nyilvánosságra hozatalt szorgalmaz. Nos ezt csak támogatni lehet. Egyben köszönetet érdemel Snowden úr és mindenki, aki az igazság nyilvánosságra kerülését segíti. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Ho appoggiato questo documento in quanto ritengo importante l'impegno a favore della democrazia, dello Stato di diritto, dei diritti dell'uomo e delle libertà fondamentali, non solo nell'ambito delle politiche interne dell'Unione europea ma anche nel proprio ruolo di attore globale. Jean Lambert (Verts/ALE),
in writing. — I welcome the adoption of this resolution and voted in favour. It is a confirmation of the EP's long-held position that torture is unacceptable and contrary to international law, wherever torture is practised in the world. I also welcome the fact that the EP continues to press for the closure of Guantánamo. I wish to see the return of London resident Shaker Aamer to the UK to rejoin his wife and family. He is one of those mentioned in the Resolution as cleared for transfer, and the UK Government is prepared to accept him – yet, inexplicably, he remains in Guantánamo. His case shows that the repercussions of extraordinary rendition and torture still continue to affect lives and have ongoing political consequences. The EP's enquiries deserve to continue until questions are answered and justice is seen to be done. Javi López (S&D),
por escrito. — El Parlamento Europeo debatió el 17 de diciembre de 2014 con el Consejo y la Comisión las recientes revelaciones del Senado estadounidense sobre el uso de la tortura por parte de la CIA contra los detenidos por los atentados terroristas de Nueva York. La supuesta utilización de países europeos por parte de la CIA para el transporte y la detención ilegal de presos fue investigada por una comisión temporal del Parlamento Europeo, creada en 2006. En su informe final, aprobado el 14 de febrero de 2007, el Parlamento deploró la pasividad de algunos Estados miembros de la UE en relación con las operaciones ilegales de la CIA. El informe señaló entonces que el programa de „entregas extraordinarias“ de la CIA implicaba, en la mayoría de los casos, „la detención en régimen de incomunicación y la aplicación de torturas“. Esta situación fue confirmada por las víctimas o por sus abogados, quienes declararon ante la comisión parlamentaria. Por estos motivos he votado a favor de la propuesta de resolución presentada por mi Grupo político (S&D) junto con ALDE, GUE/NGL, Verts/ALE y EFDD. Juan Fernando López Aguilar (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución condena la práctica de la tortura por parte de la CIA, así como la participación y complicidad de algunos Estados miembros de la UE en estos actos atroces. Por ello he votado a favor. No obstante, a pesar de ello, esta resolución dista mucho de ser completa. No refleja que estas atrocidades cometidas tienen responsables políticos concretos, como los presidentes Bush y Obama, en tanto que la CIA depende de la presidencia de los EE. UU. El informe olvida mencionar que las víctimas de esta práctica generalizada eran los „enemigos“ de los EE. UU. y los „sospechosos“ de serlo. Tampoco alude a que los torturadores fueron tanto la CIA como paramilitares y mercenarios a sueldo de la administración americana. Los datos recogidos en el informe del Senado de los EE. UU. son tan solo la punta del iceberg de la brutal dimensión del uso de la tortura por los EE. UU., país que se autodenomina la mayor democracia del mundo. Petr Mach (EFDD),
písemně. — Jsem proti mučení lidí obecně. Nesouhlasím však s jednoznačným odsuzováním Spojených států, jejichž politika je ovlivňována aktuální vládou, ne však jasně demokratickou ústavou. Hlasoval jsem proti, jelikož z rezoluce byl odstraněn dodatek uznávající demokratickou povahu USA. Monica Macovei (PPE),
în scris. — Împreună cu grupul EPP am votat împotriva acestei rezoluții. Sunt absolut împotriva torturii și, în același timp, condamn moartea a peste 3 000 de oameni în atacurile teroriste din 11 septembrie 2001. Însă soluția nu este să arătam cu degetul către autoritățile americane și nici să îi tratăm cu superioritate, ascunzându-ne după un paravan de carton, în spatele căruia și în Europa se încalcă drepturile omului. Vreau să amintesc tuturor că ne aflăm în momente cheie, negocierile privind tratatul transatlantic trebuie să se încheie la finalul acestui an. Evenimentele recente din Paris au demonstrat că trebuie să găsim împreună o strategie și metode comune pentru a lupta împotriva terorismului. Insist că în aceste momente trebuie întărită cooperarea cu SUA. Ne dorim să fim parteneri cu ei, însă adoptăm o rezoluție cu un conținut similar altei rezoluții mai vechi pe același subiect. Nu este soluția corectă. În plus, Senatul SUA a constatat și condamnat actele de tortură, așa încât ele sunt dezbătute public pentru a nu se mai întâmpla vreodată. Propun să ne concentrăm pe ceea ce avem de făcut de acum înainte. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Senat Sjedinjenih Američkih Država sastavlja izvješće o upotrebi različitih oblika mučenja zatočenika između 2001. i 2006. godine od strane Središnje obavještajne agencije (CIA-e). Izvješće izvorno ima 6 000 stranica, a u prosincu 2014. godine SSCI (Senate Select Committee on Intelligence) je objavio izvršni sažetak izvješća. Izvješće detaljno opisuje akcije CIA dužnosnika, uključujući mučenje zarobljenika, davanje pogrešnih ili lažnih informacija o klasificiranim CIA programima, te nedopuštanja nadzora vlasti i unutarnjih kritika. Također se otkrilo postojanje prethodno nepoznatih zatočenika, činjenica da je više zatočenika podvrgnuto puno oštrijem „tretmanu“ nego što je prethodno objavljeno te da je korišteno puno više metoda mučenja nego što je bilo poznato. Zaključeno je da mučenje zarobljenika nije pomoglo u stjecanju suradnje sa zatočenicima te da je program naštetio međunarodnom ugledu SAD-a. Podržavam ovo izvješće jer nasilje i bilo kakav oblik mučenja nisu civiliziran i društveno prihvatljiv način stjecanja informacija, te se takav čin kosi s osnovnim ljudskim pravima. Andrejs Mamikins (S&D),
rakstiski. — Es nobalsoju par, jo situācija ir nepieņemama no Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību viedokļa. Balsoju kopā ar savu politisko grupu, īpaši atbalstot tos grozījumus, kuri, piemēram, prasa nacionālo izmeklēšanu ASV CIP padarīt publiski pieejamu (ALDE grupas grozījums, pēc 6. paragrāfa rezolūcijas tekstā). Ramona Nicole Mănescu (PPE),
în scris. — Am votat împotriva acestei rezoluții pentru următoarele motive: Consider că, în actualul context internațional, nu este necesară, urgentă sau relevantă constituirea altei comisii de anchetă cu privire la centrele de detenție ale CIA. Autoritățile SUA anchetează și urmăresc penal încălcările legislației comise în cadrul programului CIA de predare și de detenție secretă și și-au arătat disponibilitatea de a coopera în legătură cu toate solicitările statelor membre în acest sens. Investigațiile statelor membre privind acuzațiile de încălcare a drepturilor omului în cadrul programului CIA trebuie să fie întemeiate pe dovezi juridice și pe respectarea sistemelor judiciare naționale și a legislației europene aplicabile. Salut decretele emise de președinția SUA prin care se asigură faptul că SUA respectă legislația națională și internațională privind interzicerea torturii și a tratamentelor crude, degradante si inumane. Consider că Raportul Comisiei Speciale pentru Informații a Senatului SUA reprezintă un pas pozitiv în rezolvarea criticilor aduse programului și demonstrează disponibilitatea sistemului politic democratic de a își asuma public și onest răspunderea pentru activitățile desfășurate de CIA. Este lipsit de sens ca în actualul context internațional să nu înțelegem nevoia de a fi uniți în lupta împotriva terorismului și în fața pericolului pe care îl reprezintă conflictul ucrainean. Vladimír Maňka (S&D),
písomne
- Písomné vysvetlenie hlasovania podľa čl.183 odsek 1 Rokovacieho poriadku Vladimír Maňka 11. február 2015 Správa senátu USA o používaní mučenia zo strany CIA Medzinárodné dohovory nepripúšťajú akúkoľvek formu mučenia väzňov. Riešiť vojnové konflikty a terorizmus ďalšou formou násilia nemôže prispieť k skutočnému riešeniu problémov, ktoré dnes otriasajú celým svetom. Takéto praktiky vracajú celý svet o niekoľko storočí dozadu. Krajiny, ktoré sa stavajú do pozície lídra v oblasti ochrany ľudských práv sa nemôžu sami dopúšťať krutého mučenia a znevažovania ľudskej dôstojnosti v utajených väzniciach a zariadeniach rozmiestnených po svete. S takýmito praktikami nemôžeme súhlasiť. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της πρότασης ψηφίσματος σχετικά με την έκθεση της Γερουσίας των ΗΠΑ για τη χρήση βασανιστηρίων από τη CIA, διότι, πέραν των άλλων, με την εν λόγω πρόταση το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο διαπιστώνει με σαφή και κατηγορηματικό τρόπο ότι οι πολιτικές εθνικής ασφάλειας και καταπολέμησης της τρομοκρατίας δεν εξαιρούνται από την αρχή της λογοδοσίας και ότι δεν είναι δυνατόν να υπάρχει ατιμωρησία για παραβάσεις του διεθνούς δικαίου και των ανθρωπίνων δικαιωμάτων. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this Resolution which „Expresses its horror and deep condemnation of the gruesome interrogation practices that characterised these illegal counterterrorism operations; underlines the fundamental conclusion by the US Senate that the violent methods applied by the CIA failed to generate intelligence that prevented further terrorist attacks; recalls its absolute condemnation of torture.“ Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Il Parlamento ha fortemente condannato il programma di detenzioni segrete della CIA promosso dagli Stati Uniti in quanto ha comportato molteplici violazioni dei diritti umani quale l'uso della tortura e altri trattamenti disumani. L'Europa deve mandare un importante segnale politico e pretendere il rispetto dei diritti fondamentali. Per tali ragioni ho espresso il mio voto a favore della relazione del Senato USA sul ricorso alla tortura da parte della CIA. Jiří Maštálka (GUE/NGL),
písemně. — Podpořil jsem navržené usnesení, protože reflektuje můj skrytý pocit, a tím je bezmocnost. Úvodní část navrženého usnesení obsahuje odkazy na celou řadu usnesení, prohlášení a slibů, které požadovaly vyšetření případů porušování práv řady konkrétních lidí, vyvození důsledků z mučení lidí, ale i takové konkrétní kroky, jako je uzavření věznice v Guantánamu, nemluvě o zprávě komisaře pro lidská práva Rady Evropy o vězních na americké vojenské základně Camp Bondsteel v Kosovu. Připomínám, že ve zveřejněné verzi zmíněné zprávy senátního výboru Kongresu USA jsou státy, které se na protiprávním programu CIA podílely, označeny barvami. Novináři z Washington Post jich identifikovali pět, mezi nimi tři z Evropské unie: Polsko, Litvu a Rumunsko. Nevzpomínám si, že by někdo někdy předložil národním parlamentům či Evropskému parlamentu zprávu o tom, jak je možné, že k takovýmto zločinům došlo a hlavně o tom, co bylo uděláno, aby se již něco podobného nemohlo opakovat. V navrženém usnesení je obsažena důležitá teze: úcta k lidským právům a vládě zákona je základní prvek úspěšné protiteroristické politiky. První, co musíme na Západě udělat, máme-li úspěšně čelit nárůstu terorismu, je zpytovat svědomí. Hledat vlastní chyby, které způsobily, že jsme terorismu nezabránili, či dokonce chyby, které terorismus přímo či nepřímo podněcovaly. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Ho appoggiato questo documento poiché ritengo opportuno che l'Unione europea, da sempre promotrice dei diritti dell'uomo e delle libertà fondamentali, assuma una posizione di condanna nei confronti del programma di consegna e detenzione segreta implementato dalla CIA. Della risoluzione ho apprezzato, in particolare, il riferimento al compiacimento nei confronti delle recenti misure adottate da parte del Presidente americano Obama, nel tentativo di chiudere il centro di detenzione di Guantanamo. Marisa Matias (GUE/NGL),
por escrito. — O relatório do Senado dos Estados Unidos da América sobre o uso de tortura pela CIA levanta e divulga um conjunto de práticas que foram efetuadas em todo o mundo e em particular nos Estados-Membros da União Europeia. É de congratular que estes factos tenham sido divulgados. Por outro lado, lamentamos as práticas de interrogatório chocantes que caracterizam as operações levadas a cabo pela CIA. Reconhecendo algumas medidas positivas que este relatório aponta, nomeadamente, contribuiu para um melhor esclarecimento do papel da CIA e dos seus métodos consideramos que este relatório deveria ir mais longe no que diz respeito à condenação dos países que foram coniventes com estas práticas. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Ich habe mich bei der Entschließung des Parlaments über die Folterungen durch die CIA in den Vereinigten Staaten klar gegen die angewandten Methoden ausgesprochen. Eine Aufklärung der vorangegangenen Verschleppungen und der Foltermethoden muss erfolgen. Die Menschenwürde ist auch im Feld der Terrorismusbekämpfung unbedingt zu wahren und nach wie vor unantastbar. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Cette résolution a comme point de départ le rapport du Sénat états-unien affirmant que la CIA a eu recours à des techniques avancées d'interrogatoire interdites, soit des actes de tortures. Ce rapport a mis à mal les négociations antérieures de la majorité de droite sur ce thème. L'approche lénifiante développée par cette résolution y voit „la volonté des milieux politiques américains de rendre des comptes à la population sur le programme de la CIA“. Elle salue donc les „décrets du président Obama qui interdisent la torture“ ainsi que „son action inlassable en vue de la fermeture du centre de détention de la base militaire américaine de Guantanamo“. Rappelons que sa fermeture était prévue pour 2009, il y a six ans...Enfin, si la résolution condamne „vivement“ l'usage de la torture, elle demande tout de même aux États membres qui enquêtent sur l'usage de la torture par la CIA de „fonder ces enquêtes sur des preuves judiciaires solides“. Je vote contre cette résolution hypocrite. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Concordo que o respeito pelos direitos fundamentais e o Estado de direito constitui um elemento indispensável para o sucesso das políticas antiterrorismo. O acesso aos dados dos cidadãos em qualquer que seja a plataforma de comunicação não deve ser livre e indiscriminado. No entanto, também não podemos descurar o combate ao terrorismo e o atual sistema de partilha de informação já foi responsável pelo salvamento de inúmeras vidas. Temos que ser sensíveis a estas duas visões do mesmo problema e encontrar um equilíbrio, de forma a protegermos os direitos fundamentais dos cidadãos e, por outro, a não aligeirar o combate ao terrorismo, sob pena de este voltar a cobrar vidas humanas. Votei, no entanto, contra a presente resolução por considerar que determinada esquerda contínua a misturar assuntos e temas que não estão relacionados, nomeadamente o de trazer a esta resolução um ponto sobre a reabertura do processo sobre os famigerados voos da CIA. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The PPE had tabled an alternative resolution that in my opinion struck a better balance between the protection of individual liberty and collective security. International cooperation in this field must be conducted with full respect for human rights and fundamental freedoms and with appropriate democratic and judicial oversight. That alternative resolution also condemned the use of enhanced interrogation techniques and inhumane practices whilst promoting increased cooperation and information sharing between Member States. Louis Michel (ALDE),
par écrit. – Je condamne avec la plus grande fermeté les pratiques innommables violant le droit national et international commises par la CIA et révélées dans le rapport du Sénat américain. Rien, ni même la lutte contre la barbarie, ne permet de justifier de telles pratiques. Nous devons en même temps féliciter le Sénat américain d'avoir eu le courage de mettre en lumière les passages très sombres de l'histoire moderne de son pays. Il s'agit là d'un véritable exemple de système de contre-pouvoir démocratique. Toutefois, en tant que députés européens, nous devons avant tout nous concentrer sur les actes passifs et consentants de certains de nos États membres. En fermant les yeux, ils ont rompu leur engagement le plus profond: celui du respect de l'état de droit. J'accueille avec enthousiasme la demande d'instruction de la commission LIBE. Néanmoins, ce contrôle démocratique pourrait s'élargir à un comité plus large comprenant également des députés nationaux, des juges et des académiciens. Face à des actes si lourds, nous devons trouver une formule ambitieuse et adéquate; nous devons disposer d'un contrepoids historique suffisamment fort pour éviter que se renouvellent les mêmes erreurs. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Cette résolution concerne le récent rapport du Sénat américain sur l'utilisation de la torture par la CIA. Certains pays de l'Union européenne ont été impliqués et mis en cause, plus ou moins directement, dans ces pratiques. En effet, ce rapport vient confirmer les allégations de transport et de détention illégale de prisonniers dans des prisons secrètes par la CIA, prisons localisées dans certains États membres de l'Union européenne. Tout aussi grave, le rapport fait état de faits probables de corruption, démontrant une fois encore la soumission de certains pays de l'Union européenne à l'égard des États-Unis. De fait, cette proposition entrave et vient compliquer la lutte contre le terrorisme. J'ai donc voté contre ce texte. Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
par écrit. — Un rapport publié par le Sénat américain le 9 décembre 2014 a fait la lumière sur le programme secret utilisé par la CIA pour interroger des militants présumés d'Al-Qaida après le 11 septembre. Le rapport accuse notamment l'agence d'avoir soumis plusieurs détenus à des techniques brutales pendant plusieurs années. Il a été conclu que les méthodes de torture pratiquées par la CIA étaient inefficaces. La résolution commune des groupes PPE et ECR souligne que la lutte contre le terrorisme et le respect des droits de l'homme ne sont pas contradictoires, mais complémentaires. La coopération transatlantique fondée sur ces valeurs communes et le respect des droits fondamentaux constitue une priorité dans les relations extérieures de l'Union européenne. Notre résolution salue ici le rapport de la commission spéciale du Sénat américain, qui constitue une avancée positive dans l'opposition publique et critique au programme de détention et d'interrogatoire de la CIA et qui démontre la volonté des milieux politiques américains, avec le soutien de députés des deux partis représentés au Congrès, de rendre des comptes à la population sur le programme de la CIA. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Il Parlamento europeo ha ripetutamente condannato il programma di detenzioni segrete e consegne straordinarie della CIA, in quanto ha causato molteplici violazioni dei diritti umani, compresi l'uso della tortura ed altri trattamenti disumani o degradanti. Riteniamo, infatti, che le politiche di sicurezza e quelle antiterrorismo non possano assolutamente prescindere dal rispetto del diritto internazionale e dei diritti umani in generale. A questo proposito, accogliamo con favore la decisione del Senato americano di pubblicare una sintesi della sua relazione sul programma di detenzioni e interrogatori della CIA, e anzi ci spingiamo ad incoraggiare la sua pubblicazione integrale senza eccessive ed inutili revisioni. Esprimiamo, ancora una volta, una ferma condanna per le pratiche illegali di interrogatorio, i programmi di consegne straordinarie e detenzioni segrete che sono state perpetrate e chiediamo agli Stati Uniti di cooperare con tutte le richieste degli Stati membri dell'UE in materia di informazione, estradizione o mezzi di ricorso efficaci per le vittime. Sollecitiamo, quindi, l'adozione di una strategia interna dell'Unione europea sui diritti fondamentali ed invitiamo la Commissione a proporre l'adozione di tale strategia e di un relativo piano d'azione. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté contre ce texte et ai soutenu la résolution portée par le PPE et l'ECR, car le texte était plus équilibré et respectueux des prérogatives nationales des États membres. Elle rappelait l'importance des droits de l'homme, condamnait les techniques avancées d'interrogatoire et appelait les États membres concernés à conduire sérieusement leur enquête. La résolution votée charge la commission LIBE de conduire une enquête alors qu'elle ne dispose ni de légitimité ni de moyens pour le faire: le résultat ne peut donc être sérieux. József Nagy (PPE),
írásban. – A kínzás tilalma alól nincs kivétel, semmilyen körülmény sem igazolhatja a kínzás alkalmazását. Még az sem, ha azt belbiztonsági okokra hivatkozva tesszük. Az emberi méltóság és élet azok az egyetemes emberi értékek, amelyeket a világ összes táján feltétel nélkül tisztelnünk kell. Az Amerikai Egyesült Államok a demokrácia őreként nem engedheti meg magának, hogy ilyen borzasztó eszközökkel éljen. Kiváltképp ezekben az időkben, amikor a terroristák világszerte követnek el undorító/borzasztó/förtelmes tetteket ártatlan emberek ellen. Habár polgártársaink (állampolgáraink) épségének védelme rendkívül fontos, azonban ezt olyan eszközökkel kell elérnünk, amelyekkel nem alacsonyodunk le a terroristák szintjéig. Meg kell találnunk azokat az eszközöket, amelyekkel a lehető legnagyobb biztonságot érhetjük el országainkban, és közben az egyetemes emberi értékeket és jogokat szem előtt tartva viselkedünk mind saját, mind pedig a más országok lakosaival szemben. Ezért teljes mértékben támogatom az EP állásfoglalását. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat această rezoluție, care apare ca urmare a publicării în luna decembrie a Raportului Senatului SUA, ce dezvăluie că în mai multe state membre ale UE, autoritățile, dar și agenți ai serviciilor de securitate și de informații ar fi colaborat cu CIA pentru programul său de detenție secretă și de predări extraordinare. Liadh Ní Riada (GUE/NGL),
scríofa. — Chaith mise vóta i bhfabhar an rúin seo mar go gcuireann sé an chéad chéim cun tosaigh i gcomhair tuarascáil fiosrúcháin a bhunú maidir le cláir de ghéilleadh neamhdhleathach laistigh de na Ballstáit. Mar aon leis sin, faoi dheireadh, is bealach é le níos mó brú a chur ar an gComhairle agus ar Bhallstáit áirithe freagairt a thabhairt ar na héilimh leantacha atá tagtha ón bParlaimint agus mar a leagtar amach i rúin ó 2012 agus 2013 agus sa rún seo. Ní féidir glacadh le hiarrachtaí atá ar siúl ag tíortha Eorpacha áirithe fiosrúcháin ar threascairtí ar chearta an duine a stopadh. Tá sé sin do-ghlactha. Le tamall fada anuas anois, bhí agus tá mo pháirtí féin, Sinn Féin, an-ghlórach inár gcáineadh ar an tslí a bhfuil éascú á dhéanamh in Éirinn ar choinneáil rúnda, géilleadh agus ceistiúcháin CIA trí úsáid ár n-aerfoirt intíre i Sionainn. Tá Rialtas na hÉireann ag éascú gníomhaíochtaí neamhdhleathacha de bharr go bhfuil sé ag tabhairt cead do CIA úsáid a bhaint as aerspás agus aerfoirt na hÉireann d'eitiltí atá bainteach le géilleadh urghnách. Ní féidir le hÉirinn ná le haon Bhallstát san Aontas Eorpach a bheith comhpháirteach le sáruithe ar chearta an duine. Norica Nicolai (ALDE),
in writing. — The European Parliament has managed to produce a good document and I have voted in favour of it. The European Union in general, and Romania in particular, where I have led the investigation committee, needs to preserve a firm safeguard of our laws and values. At the same time, we want to maintain good cooperation with the USA, as long as it is understood that in the future their intelligence services will take more care to respect those values of ours. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest pean põhjaliku raporti koostamist väga oluliseks sammuks, mis näitab USA valitsuse valmisolekut kriitiliselt olukorda analüüsida. Ühised pingutused terrorismivastases võitluses peavad olema kooskõlas rahvusvahelise õigusega, lähtuma rahvusvahelisest inimõigusi käsitlevast õigusest ja humanitaarõigusest tulenevatest kohustustest. Rolandas Paksas (EFDD),
raštu
. - Balsavau už šią rezoliuciją. Atsižvelgiant į ataskaitoje pateiktas šiurpias detales, reikia kuo skubiau atnaujinti tyrimą dėl tariamo CŽV vykdyto kalinių gabenimo ir neteisėto kalinimo Europos šalyse. Pažymėtina, kad CŽV vykdyta slapto kalinimo ir ypatingųjų perdavimų programa skatino nebaudžiamumo atmosferą ir sudarė sąlygas toliau daryti žiaurius nusikaltimus. Be to, iki šiol sulaikymo ir tardymo programos kūrėjai ar tiesioginiai jos vykdytojai nėra patraukti teisinėn atsakomybėn. Dėl to labai svarbu, kad valstybės narės atliktų nepriklausomus visapusiškus tyrimus dėl neteisėto perdavimo, sulaikymo ir kankinimo atvejų ir pagaliau patrauktų baudžiamojon atsakomybėn šiuos nusikaltimus padariusius asmenis. Kiekviena šalis privalo rūpinti savo saugumu, tačiau tai turi daryti teisėtais veiksmais. Todėl labai svarbu, kad būtų pašalintos teisinės spragos, teisinis procesas būtų pagrįstas teisingumu ir būtų užkirstas kelias tokių neskaidrių programų įgyvendinimui ateityje. Pier Antonio Panzeri (S&D),
per iscritto
. - La guerra al terrore condotta dagli Stati Uniti ha rappresentato una grave violazione dei diritti umani, del diritto internazionale, del diritto umanitario e dei principi dello Stato di diritto nel suo complesso. Gli Stati Uniti, il paese „esportatore“ di democrazia, sono riusciti ad agire impunemente trovandosi in un'effettiva congiuntura mondiale caratterizzata dall'unilateralismo. La silenziosa collaborazione di molti paesi europei nelle cosiddette „redention“, nei trasporti illegali e nelle sparizioni forzate ha portato a scrivere una pagina nera della storia contemporanea. Modalità pesanti di tortura, autorizzate da alti vertici della CIA e del governo americano per estorcere informazioni necessarie a sventare l'attacco terroristico, sono state rese possibili grazie alla proclamazione dello stato di emergenza e a differenti ACT che si sono susseguiti sotto la presidenza Bush. Concludo la mia dichiarazione ricordando una stringente analisi elaborata da Cesare Beccaria, che nel 1764 afferma, tra l'altro, nel suo „Dei delitti e delle pene“, l'intrinseca incongruenza della tecnica di tortura in quanto questa, non rispettando il principio della presunzione di innocenza, non è funzionale alla ricerca della verità e induce, nella maggior parte dei casi, a false confessioni. Κωνσταντίνος Παπαδάκης (NI),
γραπτώς
. – Tο κοινό ψήφισμα, πίσω από την καταδίκη των φρικτών βασανιστηρίων της CIA εναντίον „υπόπτων για τρομοκρατικές πράξεις“, επιχειρεί να συσκοτίσει τις ευθύνες της κυβέρνησης των ΗΠΑ, καθώς και των κυβερνήσεων των κρατών μελών της ΕΕ, που συνεργάστηκαν με τις μυστικές υπηρεσίες των ΗΠΑ, σε απαγωγές, παράνομες κρατήσεις και παραδόσεις προσώπων στη CIA. Αποδίδει τα βασανιστήρια και τα εγκλήματα σε δήθεν αυθαιρεσίες της CIA και των μυστικών υπηρεσιών κρατών μελών της ΕΕ, ακόμη και σε φαινόμενα δήθεν διαφθοράς και χρηματισμού κρατικών αξιωματούχων και πρακτόρων, συγκαλύπτοντας έτσι το προφανές γεγονός ότι αυτά διαπράχτηκαν με εντολή των κυβερνήσεων, από κρατικούς μηχανισμούς του αστικού κράτους που εχθρεύεται βαθιά το λαό και ενεργεί για την προστασία της εξουσίας της άρχουσας τάξης. Χαρακτηριστική της συγκάλυψης της πηγής όλων των εγκλημάτων των μυστικών υπηρεσιών των ΗΠΑ και των κρατών μελών της ΕΕ, της αστικής εξουσίας και των κυβερνήσεών της είναι και η αναφορά του ψηφίσματος ότι τα βασανιστήρια δεν οδήγησαν στην απόσπαση πληροφοριών, δηλαδή ήταν... αναποτελεσματικά! Τα βασανιστήρια, οι απαγωγές, οι δολοφονίες των μυστικών υπηρεσιών των ΗΠΑ, της ΕΕ και των κρατών μελών της, είναι συστατικά στοιχεία της αστικής εξουσίας και του κράτους της. Οι λαοί θα τα εξαλείψουν ολοκληρωτικά με την πάλη τους ενάντια στα μονοπώλια, τις ενώσεις και την εξουσία τους. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Il Parlamento ha chiesto a più riprese che la lotta al terrorismo avvenga nel rispetto della dignità umana, dei diritti umani e delle libertà fondamentali, anche nell'ambito della cooperazione internazionale in materia. Il Parlamento ha condannato fermamente il programma di consegna e detenzione segreta della CIA promosso dagli Stati Uniti, che ha comportato molteplici violazioni dei diritti umani. Le relazioni tra l'UE e gli USA si fondano su un saldo partenariato e una stretta cooperazione in vari settori, sulla base dei valori comuni condivisi di democrazia, stato di diritto e diritti fondamentali. Il 3 dicembre 2014, dopo sei anni di indagini, la commissione ad hoc del Senato degli Stati Uniti sui servizi segreti ha pubblicato una sintesi del proprio studio sul programma di interrogatori e detenzione della CIA e dalle conclusioni della relazione si evince che la CIA è ricorsa a tecniche di interrogatorio potenziate proibite dalla legislazione statunitense e dai trattati internazionali che vietano il ricorso alla tortura, trattati di cui gli Stati Uniti sono firmatari. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Alojz Peterle (PPE),
pisno. — Pozdravljam poročilo odbora senata ZDA kot pozitiven ukrep za javno in kritično soočenje s pretresljivimi dejstvi, katere je izvajala agencija CIA, kar kaže pripravljenost ameriškega demokratičnega političnega sistema, da ob pomoči članov obeh kongresnih političnih strank javnosti odkrito poroča o programu agencije. Po žalostnih dogodkih v Parizu sem prepričan, da ukrepi za boj proti terorizmu in spoštovanju človekovih pravic si ne nasprotujejo, temveč bi se morali dopolnjevati in medsebojno krepiti. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Tortura te politika koja podržava torturu kao takvu nije prihvatljiva niti poželjna u modernom društvu. Senat SAD-a nedavno je objavio dugo iščekivani izvještaj o upotrebi mučenja kojeg provodi CIA. Pozdravljam inicijativu Senata te izvještaj, kao snažan demokratski postupak kojim su javnosti prezentirani klasificirani podaci na osnovu kojih je moguće utvrditi je li bilo odstupanja u poštivanju međunarodno prihvaćenih konvencija i zakona o ljudskim pravima kada je riječ o postupanju CIA-e. Iznimno je bitno rasvijetliti cijeli slučaj kako bi javnost bila upoznata s činjenicama, a ne poluinformacijama, jer je riječ o sustavu čija je primarna funkcija zaštita sigurnosti građana i u kojeg građani trebaju imati povjerenje. Kada je u pitanju drugi ljudski život te kršenje osnovnih ljudskih prava utemeljenih Konvencijama UN-a, u ovom slučaju poglavito Konvencijom protiv torture, izrazito je bitno uvidjeti da se mjere protiv terorizma nadopunjavaju s poštivanjem ljudskih prava, stoga pozivam na nastavak predane suradnje između SAD-a i EU-a u tom smislu. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette résolution concerne le récent rapport du Sénat américain sur l'utilisation de la torture par la CIA. Certains pays de l'Union européenne ont été impliqués et mis en cause, plus ou moins directement, dans ces pratiques. En effet, ce rapport vient confirmer les allégations de transport et de détention illégale de prisonniers dans des prisons secrètes par la CIA, prisons localisées dans certains États membres de l'Union européenne. Tout aussi grave, le rapport fait état de faits probables de corruption, démontrant une fois encore la soumission de certains pays de l'Union européenne à l'égard des États-Unis. De fait, cette proposition entrave et vient compliquer la lutte contre le terrorisme. J'ai donc voté contre ce texte. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Oštro osuđujem užasne tehnike ispitivanja koje su karakterizirale te nezakonite protuterorističke operacije. Smatram da je kontinuiranom kršenju temeljnih prava pogodovala klima nekažnjivosti u provedbi programa CIA-e, što potvrđuju opsežni programi nadzora američke Nacionalne agencije za sigurnost i tajnih službi raznih država članica. Zabrinjavaju prepreke na koje nailaze nacionalni parlamenti i s kojima su suočene sudske istrage o sudjelovanju određenih država članica u programu CIA-e, zloporabe instituta državne tajne te neutemeljeno proglašavanje podataka povjerljivima što je rezultiralo obustavom kaznenog progona, zahvaljujući čemu su počinitelji kršenja ljudskih prava prošli, de facto, nekažnjeno. Podržavam poziv na usvajanje unutarnje strategije EU-a o temeljnim pravima i poziv Komisiji da predloži usvajanje te strategije i akcijskog plana koji je s njome povezan, zbog čega sam podržao ovu rezoluciju. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržao sam prijedlog rezolucije podnesen nakon izjava Europskog vijeća i Komisije o sažetom izvješću Senata SAD-a o mučenju koje provodi CIA, jer vjerujem u legitimnu i djelotvornu politiku utemeljenu na vladavini prava. EU je utemeljen na predanosti demokraciji, ljudskim pravima i temeljnim slobodama te poštovanju ljudskog dostojanstva i međunarodnog prava. Upravo zbog toga smatram neprihvatljivim CIA-ine postupke izručenja, nezakonitog i samovoljnog pritvaranja, mučenja i drugih oblika zlostavljanja koje je predvodio SAD. Međutim, s obzirom na to da se odnos EU-a i SAD-a uvijek temeljio na snažnom partnerstvu i suradnji, potrebno je naći zajednički jezik i po pitanju borbe protiv terorizma čemu pridonosi i zajednička izjava SAD-a i EU-a 2009. godine u kojoj su izjavili da suzbijanje terorizma mora biti u skladu s ljudskim i humanitarnim pravima. Borba protiv terorizma zahtijeva multilateralan pristup te je upravo zbog toga svjetsko savezništvo protiv terorizma od izuzetne važnosti. Pozdravljam pozitivne mjere predsjednika Obame koji je izdao izvršne naloge za zabranu mučenja i humano postupanje s pritvorenicima te pokazuje stalnu predanost zatvaranju zatvorskog objekta u zaljevu Guantanamo. Stoga, potičem sigurnosne agencije i tajne službe država članica na pojačanu suradnju i razmjenu informacija, no pod odgovarajućim unutarnjim, izvršnim, sudskim i neovisnim parlamentarnim nadzorom njihovih aktivnosti. Miroslav Poche (S&D),
in writing. — I support Parliament's resolution to condemn the Central Intelligence Agency for multiple human rights violations in its treatment of prisoners. The report by the US Senate Select Committee on Intelligence provides ample evidence that parties supported by the United States Government are guilty of profound human rights violations, including torture and humiliation of prisoners, even though such vile methods are not at all viable ways to combat terrorism. I urge the United States to hold those responsible for these horrible acts accountable as criminals, and to cooperate with EU Member States in their own investigation into allegations of secret prisons and other CIA activities on their own territories. I additionally call on the Commission to adopt an internal strategy to safeguard thoroughly the fundamental rights of every individual so that we may prevent such barbaric acts, even in the name of freedom and security. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Nonostante sia un convito assertore che la lotta al terrorismo debba essere fatta in maniera decisa e risoluta, allo stesso tempo ritengo che sia intransigibile agire nel rispetto della dignità umana, dei diritti umani e delle libertà fondamentali sulla base dei trattati dell'UE. Dalla relazione del Senato americano si è arrivati alla conclusione che la CIA abbia usato delle tecniche di interrogatorio proibite sia dalla legislazione statunitense sia dai trattati internazionali, e che quindi esse siano da condannare con fermezza. È indispensabile, e per questo il mio voto favorevole, che da parte di tutti ci sia un equo e adeguato processo di assunzione delle responsabilità. Esso è di assoluta importanza se si vuole mantenere la fiducia dei cittadini nelle istituzioni democratiche e avere delle politiche di sicurezza legittime e fondate sullo Stato di diritto. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Je tiens tout d'abord à saluer le rapport du Sénat américain sur l'utilisation de la torture par la CIA ainsi que les mesures adoptées par le président des États-Unis visant la fermeture de Guantanamo. La résolution sur laquelle devait premièrement se pencher le Parlement européen était conduite principalement par une alliance socialiste, excluant ainsi le groupe PPE. J'ai donc voté contre cette première résolution, car la résolution proposée ensuite par le groupe PPE était plus équilibrée et mieux applicable en pratique. Alors que les exigences de transparence sont certes cruciales, elles ne doivent pas cependant être délétères à l'objectif principal de lutte contre le terrorisme. Comme le proposait la résolution présentée par le groupe PPE, tout en maintenant un discours ferme contre la torture, il revient de mettre l'accent sur la coopération entre États et l'établissement d'une confiance réciproque. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A presente resolução sublinha que o respeito pelos direitos fundamentais e o Estado de direito constitui uma componente indispensável para o êxito das políticas de luta contra o terrorismo. Neste sentido, e sendo certo que o combate internacional ao terrorismo e a cooperação internacional bilateral ou multilateral neste domínio têm de ser conduzidos no pleno respeito dos direitos humanos e das liberdades fundamentais e sob controlo democrático e judicial adequado, associo-me à condenação do Programa de Detenção e Interrogatório da CIA e das técnicas de interrogatório reforçado utilizadas neste âmbito, as quais são proibidas pela legislação dos EUA e pela legislação internacional. Por outro lado, e tendo em conta que um princípio adequado de responsabilização é indispensável para preservar a confiança dos cidadãos nas instituições democráticas e para proteger os direitos humanos, importa saudar a publicação da síntese do relatório da Comissão Especial de Informação do Senado dos EUA sobre o Programa de Detenção e Interrogatório da CIA, bem como a realização de inquéritos por parte de diversos Estados-Membros sobre as acusações de envolvimento no transporte e na detenção ilegal de prisioneiros em países europeus pela CIA, como passos positivos que demonstram a vontade dos atores políticos de apurar responsabilidades. Michèle Rivasi (Verts/ALE),
par écrit. — En chargeant la Commission des libertés civiles de reprendre son enquête sur les allégations de transport et de détention illégale des prisonniers par le CIA dans les pays européens, le Parlement européen permet la poursuite du travail engagé dès 2006 par sa commission temporaire. Faire toute la lumière sur ces opérations et établir les responsabilités de chacun s'avère d'autant plus important pour le Parlement européen que le rapport du Sénat américain établit clairement la complicité d'un certain nombre d'États membres dans le programme de la CIA. Il ne confirme pas seulement l'existence de prisons secrètes sur le territoire européen ou la pratique de la torture dans ses formes les plus abominables. Il révèle également – et c'est nouveau – des faits probables de corruption. Certains États membres auraient ainsi accepté des sommes d'argent en échange de leur coopération avec la CIA. Autant d'éléments sur lesquels le Parlement européen devra enquêter. Faire toute la transparence sur les complicités, révéler la vérité et rendre justice ne feront pas le lit du terrorisme, bien au contraire. C'est un combat pour nos valeurs et une lutte pour une démocratie renforcée. C'est en faveur de cela que le Parlement européen s'est aujourd'hui prononcé. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution qui condamne l'utilisation des pratiques d'interrogatoire illégales. Le respect des droits fondamentaux et de l'État de droit est essentiel, y compris dans les politiques de lutte contre le terrorisme. Je salue la décision de la commission du renseignement du Sénat américain de publier le rapport sur le programme de détention et d'interrogatoire de la CIA. Il est désormais du devoir des États-Unis d'enquêter et d'engager des poursuites sur les pratiques de son agence et nous l'invitons à le faire. Au-delà de la condamnation, nous exhortons les États membres à faire la lumière sur les allégations dont ils font l'objet: personnes détenues dans le cadre du programme de la CIA, torture ou transports illicites de prisonniers. Pour ce faire, notre commission des libertés civiles, de la justice et des affaires intérieures a été chargée de mener une enquête et de publier les résultats dans un délai d'un an. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — A publicação do relatório sobre o Programa de Detenção e Interrogatório da CIA tem um sabor agridoce. Por um lado, é de congratular a publicação do mesmo por parte da Comissão Especial de Informação do Senado dos EUA. Por outro, é de lamentar as práticas de interrogatório chocantes que caracterizaram as operações levadas a cabo pela CIA. No âmbito deste relatório é de manifestar ainda grande preocupação sobre todos os obstáculos e entraves colocados aquando da realização de inquéritos judiciais em parlamentos nacionais que estavam envolvidos em operações antiterroristas com a CIA. Deve-se repensar rapidamente o que fazer com as detenções ilegais, realizadas pela CIA, de prisioneiros em países europeus. Deve-se ainda pensar nas estratégias de atuação que têm sido levadas a cabo pela CIA. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la resolución porque, tras las revelaciones del informe del senado de los EE. UU. sobre el uso de la tortura por parte de la CIA y las acusaciones de que algunos Estados miembros han colaborado con estas prácticas, el PE vuelve a condenar enérgicamente los hechos y pide una investigación parlamentaria de seguimiento sobre lo ocurrido. Es deplorable que algunos Estados miembros hayan contribuido a estos crímenes, ya proporcionando centros de detención secretos, ya ignorando el transporte de prisioneros a través de su territorio. La resolución pide que se inicien procedimientos penales contra los responsables. La tortura no es sólo un crimen abyecto, condenado por todas las normas internacionales en materia de derechos humanos, sino que también pone en duda la base de nuestros valores: el respeto a la dignidad humana. Ninguna democracia puede ser cómplice de tan aberrantes prácticas. Bronis Ropė (Verts/ALE),
raštu. — Pirmiausia noriu pabrėžti, kad ši rezoliucija įgauna svorio dėl kelių akcentų. Pirma, ji ragina Jungtines Amerikos Valstijas bendradarbiauti gavus visus ES valstybių narių prašymus suteikti informacijos apie atliktą tyrimą. Tik tokiu atveju būtų galima užtikrinti išsamius tyrimus Europoje ir padėti atskleisti tiesą. Antra, rezoliucija pavedama Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komitetui, dalyvaujant Užsienio reikalų komitetui, ir, visų pirma, Žmogaus teisių pakomitečiui, atnaujinti tyrimą dėl „tariamo CŽV vykdyto kalinių gabenimo ir neteisėto kalinimo Europos šalyse“ ir per metus pateikti pranešimą plenariniame posėdyje. Tokiu būdu bus paskatinti ir tyrimai valstybėse narėse, nes jos bus labiau suinteresuotos pačios surinkti informaciją iki pranešimo paskelbimo Europos Parlamente. Taip pat naudodamasis proga noriu pareikšti, kad jokiu būdu nepateisinu sugriežtintų tardymo metodų taikymo, kuriais paminamas žmogiškumas, žmonės kankinami, neteisėtai kalinami. Tai yra didžiulės klaidos, kurios buvo padarytos ir čia, Europoje. Nors ir suprantu, kad tai negali atlyginti padarytos žalos, būdamas europiečiu, noriu užjausti visus tuos žmones, kurie buvo kankinami ir perėjo tikrą pragarą. Smerkiu tuos, kurie prie to prisidėjo, užmerkė akis ar apsimetė nežinantys, kas vyksta. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A União Europeia, no domínio da sua política de segurança interna e de luta contra o terrorismo baseia a sua atuação na cooperação policial e judicial, bem como na promoção da partilha de informações de segurança, sempre no respeito pelos direitos fundamentais e pelo Estado de direito. Por essa razão, a estreita cooperação entre os Estados-Membros e entre a UE e os EUA no combate e na ação contra o terrorismo é essencial. O meu voto favorável neste relatório prende-se com o facto de subscrever a posição que defende, nomeadamente, a ideia de que o combate internacional ao terrorismo e a cooperação internacional bilateral ou multilateral neste domínio deverão ser conduzidos no pleno respeito pelos direitos humanos e sob um escrutínio e controlo democrático e judicial adequado, para que a cooperação transatlântica funcione plenamente ao nível da aliança contra esta ameaça global. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Mi sono astenuto in quanto la risoluzione ha degli elementi condivisibili, ma è del tutto avulsa dalla realtà dei sevizi segreti e del loro modus operandi. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de la Resolución del Parlamento Europeo sobre el informe del Senado de los Estados Unidos relativo al uso de la tortura por parte de la CIA. El informe condena las torturas cometidas por la CIA, hace un llamamiento para que se investigue si hubo cárceles secretas en los Estados miembros y encarga una comisión de investigación sobre la supuesta utilización de países europeos por la CIA para el transporte y la detención ilegal de presos. En la resolución conjunta, y en parte a raíz de las enmiendas finales, muchas de ellas presentadas por el PPE y que rebajan drásticamente el tono del documento, desaparecen las referencias a las cárceles secretas y a la investigación de la detención y el transporte ilegal de presos en los países miembros de la UE. La resolución final no aborda completamente la dimensión de las torturas cometidas, ni ahonda en el origen y las causas de las mismas. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté contre cette résolution commune des groupes S&D, ALDE, Verts, GUE et EFDD car, à mon sens, la résolution du PPE et de l'ECR était plus équilibrée et mesurée. En effet, notre résolution condamnait fermement les pratiques d'interrogatoire de la CIA et saluait la publication du rapport de la commission spéciale du Sénat américain sur les dérives du programme mené par l'Agence. Nous appelions le président Obama à continuer son action en vue de la fermeture du centre de détention de la base militaire américaine de Guantanamo et de la libération des détenus qui n'ont pas fait l'objet d'inculpation. Cependant, je ne suis pas convaincue que la mise en place d'une commission d'enquête spéciale du Parlement européen sur la participation des pays européens au programme de la CIA, proposée par la résolution commune, soit efficace ou opportune. Cette commission d'enquête n'aurait ni les moyens, ni la compétence, ni la légitimité pour mener à bien ce genre de mission. Jean-Luc Schaffhauser (NI),
par écrit. — Près de 15 ans après le début des programmes d'enlèvement, d'internement dans des pays tiers et de tortures, de la CIA, alors que les faits furent connus et exploités même par le cinéma depuis 2005 au moins, nous avons aujourd'hui la chance de voir un acte de repentance de l'Amérique et des États européens y ayant participé. L'Amérique a utilisé des méthodes déshonorantes pour ses valeurs et ceux qui l'ont suivi en Europe ont déshonoré les valeurs de l'Europe. C'est le suivisme et l'oubli des valeurs qui ont engendré la torture. Comme en Ukraine aujourd'hui, les mêmes oublis, le même suivisme pro-américain et le même déshonneur. Faudra-t-il attendre 15 ans pour vous entendre dire: nous ne savions pas, nous sommes désolés ? Le Parlement européen devra aussi faire son mea-culpa. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución condena la práctica de la tortura por parte de la CIA, así como la participación y complicidad de algunos Estados miembros de la UE en estos actos atroces. Por ello he votado a favor. No obstante, a pesar de ello, esta resolución dista mucho de ser completa. No refleja que estas atrocidades cometidas tienen responsables políticos concretos, como los presidentes Bush y Obama, en tanto que la CIA depende de la presidencia de los EE. UU. El informe olvida mencionar que las víctimas de esta práctica generalizada eran los „enemigos“ de los EE. UU. y los „sospechosos“ de serlo. Tampoco alude a que los torturadores fueron tanto la CIA como paramilitares y mercenarios a sueldo de la administración americana. Los datos recogidos en el informe del Senado de los EE. UU. son tan solo la punta del iceberg de la brutal dimensión del uso de la tortura por los EE. UU., país que se autodenomina la mayor democracia del mundo. Branislav Škripek (ECR),
in writing. — The practices of the CIA used on detainees during their interrogations, uncovered by the report of the US Senate Intelligence Committee, are deeply disturbing. Secret prisons in Poland and Afghanistan also pose questions about how and where the War on Terror was waged. The introduction of so-called „enhanced interrogation techniques“ paved the way to the crimes and abuses committed at Abu Ghraib prison. Human dignity should always have the upper hand over the need of military or intelligence agencies. Therefore I voted against. Igor Šoltes (Verts/ALE),
pisno. — Spoštovanje človekovih pravic in vladavine prava sta osnovna elementa pri uspešnem preprečevanju terorističnih politik. Evropski parlament je že večkrat obsodil skrita dejanja CIA, ki so močno kršila človekove pravice, saj so uporabljali mučenje, ugrabitve, skrivne pripore, pripore brez obstoječe pravnomočne obsodbe in ostale nečloveške prijeme. Kljub dejstvu, da te nečloveške prijeme opravičujejo kot način za boj in preprečevanje terorizma, vseeno ne smemo in ne moremo dopustiti takih kršitev človekovih pravic. Kljub temu, da je CIA skrivna služba ZDA, taki načini obravnavanja pripornikov ali sumljivih oseb niso sprejemljivi in jih strogo obsojam. Obenem tudi pozdravljam odločitev Senata ZDA, da bo objavil poročilo CIA o pridržanju in zasliševanju zapornikov. Poleg tega podpiram odločitev Evropskega parlamenta, ki poziva države članice, da omogočijo vpogled, ali so omenjena kruta dejanja potekala tudi pri njih, kot se sumi. Vsekakor je potrebno take prijeme v prihodnosti preprečiti in uporabiti vse mogoče vzvode, da se to ne bo ponovilo. Ker sem mnenja, da so taki prijemi nedopustni in nesprejemljivi, sem podprl resolucijo in glasoval za njen sprejem v Evropskem parlamentu. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of this report because I support the Union's condemnation of illegal counter-terrorism activities in the United States. Νεοκλής Συλικιώτης (GUE/NGL),
γραπτώς. — Η έκθεση επιβεβαιώνει όσα γνωρίζαμε για τη δράση της CIA καθώς και τις προεκτάσεις που είχε και έχει ο „αγώνας κατά της τρομοκρατίας“. Επιπρόσθετα, καθιστά σαφές ότι οι απαγωγές και οι βασανισμοί γίνονταν εν γνώσει της αμερικανικής κυβέρνησης, η οποία εξουσιοδότησε τη διενέργεια τους. Εν τούτοις, η ηθική απαξία του Προγράμματος της CIA δεν έγκειται στην „αναποτελεσματικότητα“ των βασανιστηρίων, όπως είναι η προσέγγιση της Επιτροπής Πληροφοριών της Γερουσίας. Εμείς καταδικάζουμε τα βασανιστήρια και τα μνημόνια της CIA γιατί ήταν παράνομα, απάνθρωπα και ανήθικα. Επίσης θεωρούμε νομικά και ηθικά απαράδεκτη την απόφαση της κυβέρνησης Ομπάμα να μη διωχθούν οι βασανιστές και οι ηθικοί αυτουργοί των βασανιστηρίων, συμπεριλαμβανομένης της πολιτικής ηγεσίας και των συντακτών των Μνημονίων. Η διερεύνηση και η καταδίκη των βασανιστηρίων αποτελούν υποχρεώσεις όλων των κρατών, όπως προβλέπει το άρθρο 5 της Οικουμενικής Διακήρυξης Ανθρωπίνων Δικαιωμάτων, το άρθρο 7 του Διεθνούς Συμφώνου για τα Ατομικά και Πολιτικά Δικαιώματα και το άρθρο 7 της Σύμβασης του ΟΗΕ κατά των Βασανιστηρίων. Θέση μας είναι ότι πρέπει να κληθούν οι ΗΠΑ να ποινικοποιήσουν τα βασανιστήρια με τον τρόπο που ορίζει η Σύμβαση του ΟΗΕ κατά των Βασανιστηρίων. Επίσης, οι ΗΠΑ οφείλουν να υπογράψουν και να κυρώσουν τις σχετικές Συμβάσεις και Πρωτόκολλα του ΟΗΕ. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η παράνομη δραστηριότητα κρατών μελών της ΕΕ ως προς τη χρήση βασανιστηρίων αλλά και τη συμμετοχή στο πρόγραμμα μυστικών κρατήσεων και έκτακτων παραδόσεων της CIA πρέπει να καταδικαστεί και το φαινόμενο αυτό πρέπει να εκλείψει. Dario Tamburrano (EFDD),
per iscritto. — È fondamentale condannare il programma di detenzioni e azioni segrete della CIA che ha comportato molteplici violazioni dei diritti umani (tra cui torture, sequestri, detenzioni senza processo) e altrettanto fondamentale è fare luce sulle connivenze di Stati membri dell'UE in tale programma e sulle sospette pratiche di corruzione. Per questo motivo ho votato a favore della risoluzione che, oltre a condannare tali azioni, chiede alla Commissione europea di proporre l'adozione di una strategia UE sui diritti fondamentali e incarica la commissione parlamentare per le libertà civili, la giustizia e gli affari interni, la commissione per gli affari esteri e la sottocommissione per i diritti dell'uomo di riprendere l'indagine sui „presunti casi di trasporto e detenzione illegale di prigionieri in paesi europei da parte della CIA“ e di aggiornare il Parlamento europeo entro un anno. Charles Tannock (ECR),
in writing. — We live in a world filled with threats to the security of our allies and our own nations. These threats cross all international boundaries and have given us a common challenge. The rise of ISIS, with the large number of European citizens in its ranks and their ability to return to Europe, has presented the EU with a clear and present danger. Our ability to counter these threats is rooted in our ability to gather and share intelligence. That does not mean that we need to condone torture and disrespect human rights in order to keep our nations safe. Counter-terrorism measures and respect for human rights are not contradictory in nature. I welcome the executive orders issued by President Obama banning torture and ensuring that the US respects the laws, both domestic and international, banning torture and inhumane treatment. I am thankful the Senate committee publicly criticised the CIA's detention and interrogation programme. I propose greater cooperation between the intelligence agencies of the Member States, as well as the EU and the US. We must work together to provide security for our nations while ensuring we do not infringe on the fundamental human rights of a single human being. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai bien evidemment voté en faveur de la resolution. Nous avons déjà condamné à plusieurs reprises les détentions secrètes de la CIA et le programme sur les restitutions extraordinaires, qui ont donné lieu à de multiples violations des droits de l'homme, y compris à l'utilisation de la torture et d'autres traitements inhumains ou dégradants, à des enlèvements, à des détentions secrètes, à des détentions sans procès et à des violations du principe de non-refoulement. Ces manières de faire sont totalement inacceptables et vont à l'encontre de mes valeurs, disons même de nos valeurs européennes! Josep-Maria Terricabras (Verts/ALE),
por escrito. — Estamos viviendo tiempos muy convulsos en los que los derechos humanos se ven amenazados por los extremismos. Pero, en este contexto, las autoridades públicas no pueden quedar fuera de nuestro escrutinio. Votando a favor de esta resolución reitero, en primer lugar, mi condena sin paliativos de las prácticas de tortura y vigilancia masiva llevadas a cabo por la CIA y, por otro lado, la necesidad que los Estados miembros investiguen de inmediato cualquier indicio de violación de los derechos humanos en territorio de la UE en relación con su participación en el programa antiterrorista de la CIA. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Glasovala sam za usvajanje Rezolucije o izvješću Senata SAD-a o mučenjima zatvorenika od strane pripadnika CIA-e, jer smatram da je u razdoblju globalizacije neupitan zajednički pristup na internacionalnoj razini kako bi se uspješno suprotstavili stvaranju i širenju terorističke mreže koja i sama postaje globalna. Prijetnja suvremenog terorizma predstavlja globalnu prijetnju i ona više nije usmjerena na ugroze nacionalne sigurnosti pojedinih država ili pak interese saveznika, već poprima široke razmjere. Ne smijemo dopustiti da se u suprotstavljanju terorističkim prijetnjama i osumnjičenima za koje postoje osnovani dokazi da su počinili teroristički čin, ili pak državama koje sponzoriraju terorizam, koristimo metodama tih istih čije ponašanje osuđujemo. Stoga se u potpunosti slažem s navodima da međunarodna borba protiv terorizma i suradnja u sprječavanju daljnjih terorističkih napada mora biti prvenstveno u skladu s poštivanjem temeljnih civilizacijskih vrijednosti kao što su ljudska prava i zaštita sigurnosti građana, te da se ona mora temeljiti na valjanim pravnim dokazima kako bi se terorizam mogao poraziti unutar vladavine zakona. Yana Toom (ALDE),
in writing. — I supported the resolution. The US Senate's report on post-9/11 CIA torture revealed shocking truths about the „enhanced interrogation techniques“ used against foreign prisoners in overseas prisons, including rectal rehydration, sleep deprivation, long periods of standing and threats to prisoners' family members. Several countries hosted US detention centres, including three EU Member States: Poland, Romania and Lithuania. These activities cannot be justified at all. According to the UN Convention against Torture (1984), no exceptional circumstances may be invoked as a justification of torture (Article 2). It is very worrying that the „techniques“ were previously authorised by the US authorities. I welcome the publication of the Senate's report. Regretfully, former high-ranking officials in the US still try to justify these „techniques“ which proved to be largely ineffective. The fight against terrorism, the democratic image of both the US and the EU, the positive character of US-EU cooperation are heavily compromised. It is appropriate to insist on public officials in the US and the EU, responsible for acts of systemic and outrageous breach of fundamental rights, being punished. Europe cannot serve as a beacon of democracy if no appropriate measures are taken in Poland, Romania and Lithuania – all three countries were actively involved in moulding the European Neighbourhood Policy. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I firmly believe that respect for fundamental rights and the rule of law is an essential element in successful counterterrorism policies. In past resolutions, Parliament has repeatedly condemned the CIA's secret detention and extraordinary rendition programme, which resulted in multiple human-rights violations, including the use of torture and other inhumane or degrading treatment, abduction, secret detention, detention without trial, and violations of the non-refoulement principle. Despite their particular nature, national-security and counterterrorism policies are not exempt from the principle of accountability, and there can be no impunity for violations of international law and human rights. I therefore call on our American allies to investigate and prosecute the multiple human rights violations resulting from the CIA rendition and secret detention programmes, and to cooperate with all requests from EU Member States for information, extradition or effective remedies for victims in connection with the CIA programme. EU Member States should also investigate the allegations that there were secret prisons on their territory where people were held under the CIA programme, and prosecute those involved in these operations, taking into account all the new evidence that has come to light. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de esta resolución apoyada por todos los grupos excepto por el PP. En este texto, el Parlamento muestra una posición muy firme en contra de las torturas empleadas por la CIA en bases como Guantánamo y alerta del uso de territorio europeo para albergar vuelos utilizados para secuestros ilegales. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución condena la práctica de la tortura por parte de la CIA, así como la participación y complicidad de algunos Estados miembros de la UE en estos actos atroces. Por ello he votado a favor. No obstante, a pesar de ello, esta resolución dista mucho de ser completa. No refleja que estas atrocidades cometidas tienen responsables políticos concretos, como los presidentes Bush y Obama, en tanto que la CIA depende de la presidencia de los EE. UU. El informe olvida mencionar que las víctimas de esta práctica generalizada eran los „enemigos“ de los EE. UU. y los „sospechosos“ de serlo. Tampoco alude a que los torturadores fueron tanto la CIA como paramilitares y mercenarios a sueldo de la administración americana. Los datos recogidos en el informe del Senado de los EE. UU. son tan solo la punta del iceberg de la brutal dimensión del uso de la tortura por los EE. UU., país que se autodenomina la mayor democracia del mundo. Johannes Cornelis van Baalen (ALDE),
schriftelijk
. - De VVD prijst de Amerikaanse Senaat voor het zeer objectieve en openhartige rapport over de rol van de CIA bij waterboarding, rendition, etc. Het valt toe te juichen wanneer de lidstaten van de EU en andere landen zich aan de Amerikaanse opstelling zouden spiegelen. De VVD heeft daarom de CIA-resolutie gesteund, waarbij uiteindelijk de staande en zittende magistratuur in de lidstaten bepaalen of personen vervolgd worden en regeringen en parlementen zelf beslissen welke lessen zij uit deze affaire trekken. Derek Vaughan (S&D),
in writing. — I voted alongside my colleague in favour of the resolution asking the US Senate to report on the use of torture by the CIA because I express deep condemnation of the gruesome interrogation practices that characterised these illegal counterterrorism operations; I underline the fundamental conclusion by the US Senate that the violent methods applied by the CIA failed to generate intelligence that prevented further terrorist attacks. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — De praktijken van de CIA gaan in tegen de letter en de geest van de internationale wetgeving. Het Europees Parlement is al geruime tijd bezig met het veroordelen van deze praktijken. De criminele of terroristische activiteit die de verdachten verondersteld werden te hebben begaan, is geen excuus voor de overheid om te martelen. De Amerikaanse Senaat heeft de moed gehad om deze donkere bladzijde aan het licht te brengen en uit te spitten. Als Europese Parlementsleden dienen wij ons te focussen op de (actieve of) passieve medewerking van sommige Europese overheden. Ik hoop dat de Commissie LIBE in het Europees Parlement haar werk kan doen en evenveel moed aan de dag zal leggen als de Amerikaanse Senaat. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Este relatório tem o mérito de levantar a ponta do véu sobre um conjunto de práticas levadas a cabo pela CIA em todo o mundo e em particular em países da União Europeia. Revela assim a verdadeira face daquele país, que se autoproclama campeão da democracia e dos direitos humanos. Não indo tão longe quanto deveria, o relatório acaba ainda assim por apontar algumas medidas positivas que poderão contribuir para uma melhor compreensão do papel da CIA, bem como dos seus métodos. Deveria ir mais longe na condenação das políticas imperialistas que estão por trás e em nome de quem surgem estas práticas. Deveria ir também mais longe na condenação dos países que apoiaram estas práticas nos seus respetivos países. São, em muitos casos, países da União Europeia, onde os direitos humanos deveriam ser respeitados, mas que foram coniventes com a tortura e todo o rol de práticas atentatórias da dignidade humana que estão descritas no relatório. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Ich habe mich bei der Entschließung des Parlaments über die Folterungen durch die CIA in den Vereinigten Staaten klar gegen die angewandten Methoden ausgesprochen. Eine Aufklärung der vorangegangenen Verschleppungen und der Foltermethoden muss erfolgen. Die Menschenwürde ist auch im Feld der Terrorismusbekämpfung unbedingt zu wahren und nach wie vor unantastbar. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich begrüße die Entschließung des Europäischen Parlaments vom 11. Februar 2015 zum Bericht des Senats der Vereinigten Staaten von Amerika über Folterungen durch die CIA, halte sie letzten Endes für noch zu schwach. Denn es ist zwar völlig richtig, die grausamen Verhörmethoden im Rahmen dieser rechtswidrigen Maßnahmen zur Terrorismusbekämpfung scharf zu verurteilen. Entscheidend ist jedoch die vollumfängliche Rückkehr in die Rechtsstaatlichkeit. Auf diesem Weg müssen die USA – wie so viele andere Staaten – noch ein gutes Stück vorankommen. Es genügt nicht, einen Bericht zur Folter zu veröffentlichen, der überdies an wesentlichen Stellen geschwärzt ist. Ich will eine Parallele zum Recht der Selbstanzeige im deutschen Steuerrecht ziehen. Dem Steuerhinterzieher bietet die Selbstanzeige eine Brücke zur Rückkehr in die Legalität. Gefordert wird allerdings, dass er sämtliche Steuerhinterziehungen offenlegt. Verschweigt er einen Teil davon, ist seine Selbstanzeige unwirksam. Ich finde es richtig, an die USA dieselben Maßstäbe anzulegen. Es geht eben nicht nur um Folter, sondern auch um Geheimgefängnisse, illegale Entführungen und Überwachung unter Beteiligung der Geheimdienste der USA. Der Rückkehr auf die Seite der „guten“ Staaten – und dort sollten die USA als weltweites Vorbild einer liberal-demokratischen Werteordnung stehen – erfordert mehr als ein teilweises Schuldeingeständnis. Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI),
γραπτώς
. – Το κοινό ψήφισμα, πίσω από την καταδίκη των φρικτών βασανιστηρίων της CIA εναντίον „υπόπτων για τρομοκρατικές πράξεις“, επιχειρεί να συσκοτίσει τις ευθύνες της κυβέρνησης των ΗΠΑ, καθώς και των κυβερνήσεων των κρατών μελών της ΕΕ, που συνεργάστηκαν με τις μυστικές υπηρεσίες των ΗΠΑ, σε απαγωγές, παράνομες κρατήσεις και παραδόσεις προσώπων στη CIA. Αποδίδει τα βασανιστήρια και τα εγκλήματα σε δήθεν αυθαιρεσίες της CIA και των μυστικών υπηρεσιών κρατών μελών της ΕΕ, ακόμη και σε φαινόμενα δήθεν διαφθοράς και χρηματισμού κρατικών αξιωματούχων και πρακτόρων, συγκαλύπτοντας έτσι το προφανές γεγονός ότι αυτά διαπράχτηκαν με εντολή των κυβερνήσεων, από κρατικούς μηχανισμούς του αστικού κράτους που εχθρεύεται βαθιά το λαό και ενεργεί για την προστασία της εξουσίας της άρχουσας τάξης. Χαρακτηριστική της συγκάλυψης της πηγής όλων των εγκλημάτων των μυστικών υπηρεσιών των ΗΠΑ και των κρατών μελών της ΕΕ, της αστικής εξουσίας και των κυβερνήσεών της είναι και η αναφορά του ψηφίσματος ότι τα βασανιστήρια δεν οδήγησαν στην απόσπαση πληροφοριών, δηλαδή ήταν... αναποτελεσματικά! Τα βασανιστήρια, οι απαγωγές, οι δολοφονίες των μυστικών υπηρεσιών των ΗΠΑ, της ΕΕ και των κρατών μελών της, είναι συστατικά στοιχεία της αστικής εξουσίας και του κράτους της. Οι λαοί θα τα εξαλείψουν ολοκληρωτικά με την πάλη τους ενάντια στα μονοπώλια, τις ενώσεις και την εξουσία τους. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — Apesar da resolução condenar eufemisticamente a prática da tortura pela CIA bem como a participação ou cumplicidade de alguns Estados-Membros nestes atos atrozes e desumanos, fica aquém na sua avaliação política deste processo. Fica por referir que o inventario de horrores e atrocidades que constitui o relatório do Senado dos EUA é um rol dos crimes de que são responsáveis tanto George Bush como Barack Obama, tendo em conta a articulação direta desta agência com a presidência. E que esta prática generalizada tinha como vítimas os inimigos dos EUA ou apenas suspeitos e como atores da tortura não apenas a CIA mas igualmente as forças militares e os mercenários a soldo da administração americana. E que os números referidos no relatório do Senado dos EUA são a ponta do iceberg para escamotear a real e brutal dimensão do uso da tortura pelos EUA. E tudo isto no país que se afirma como a mais importante democracia do mundo ou o líder do mundo livre, sempre disposto a mobilizar meios próprios e a arregimentar aliados para impor a sua visão dos direitos humanos no mundo. O apuramento cabal do envolvimento dos Estados-Membros neste processo deverá manter-se na competência dos Parlamentos Nacionais e/ou das autoridades nacionais de justiça. Milan Zver (PPE),
pisno. — Kakšna je razlika med demokratičnimi skupnostmi, ki spoštujejo človekovo dostojanstvo in človekove pravice ter avtoritarnimi in totalitarnimi, ki jih kršijo? Med drugim tudi ta, da se z demokratičnimi zakonodajnimi postopki, civilnim nadzorom nad represivnimi organi in nadzorom javnosti odkrijejo slabosti posameznih politik ter predlagajo ustrezne izboljšave. Da se odkrijejo kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin, četudi do njih pride v legitimnem boju proti terorizmu, da jih odpravijo in torej na ta način temelje demokratične skupnosti še utrdijo. Nedemokratične skupnosti kršitve človekovih pravic pometejo pod preprogo, nadzora nad represivnimi organi ni, saj so ti, skupaj s sodišči, le podaljšana roka oblasti. Še več, take skupnosti so celo nastale, tako kot recimo komunistična Jugoslavija, s sistematično kršitvijo človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Poročilo senata ZDA o nedopustnih metodah ameriških varnostnih služb zato pozdravljam kot pozitiven ukrep, saj so ZDA o njih spregovorile javno in ker izkazuje pripravljenost ameriške države, da se odkrito sooči z zasliševalnimi tehnikami, ki so v nasprotju s pravom ZDA in mednarodnimi sporazumi. Uravnotežen predlog resolucije Evropskega parlamenta na to temo je predlagala skupina EPP, predstavlja moja stališča in želel sem ga podpreti. Žal o njem nismo glasovali, saj je skupna resolucija drugih skupin že prej dobila podporo. 10.18.   Protiteroristická opatření (B8-0100/2015, RC-B8-0122/2015, B8-0122/2015, B8-0124/2015, B8-0125/2015, B8-0126/2015, B8-0127/2015, B8-0132/2015) Dichiarazioni di voto orali Michela Giuffrida (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, i recenti attacchi terroristici in Europa hanno provocato oltre che vittime innocenti anche un enorme senso d'insicurezza e di paura nei nostri cittadini. Ho votato a favore di questa risoluzione perché le Istituzioni europee e gli Stati membri usino efficacemente tutti gli strumenti che hanno a disposizione per proteggere i cittadini. Rafforziamo sicurezza e servizi d'intelligence che sorvegliano i gruppi sospetti, ma sono controproducenti misure che finiscono per criminalizzare un'intera comunità e per offendere i musulmani che non hanno nulla a che vedere o neanche simpatie verso Al Qaeda, o quelle che inficiano la libertà, un principio che è alla base dell'Unione europea. L'Occidente per prevenire gli attentati deve fare di tutto per fermare gli almeno sette conflitti che si stanno consumando dal Pakistan alla Somalia e alla Nigeria, come in Iraq, Siria, Yemen e Libia, dalle cui scintille possono venire fiamme che dilagherebbero in Europa. Questa è la priorità assoluta. Igor Šoltes (Verts/ALE). - Sam nisem podrl te resolucije, predvsem zato, ker, po mojem, predlagane metode v tej resoluciji niso ustrezne in na nek način pomenijo krepitev tako imenovanega velikega brata nad pravicami državljanov. Že tako gre za občutljive teme, ko lahko izmenjava podatkov pomeni tudi stopnjo nadzora, predvsem pa prekomernega vmešavanja v človekove pravice. In zato se mi zdi pomembno, da Evropska unija na tem področju sprejme tiste ukrepe, ki bodo na nek način povezani tudi ne samo z Evropsko unijo, ampak tudi s širšim evropskim prostorom, z vsemi 47 evropskimi državami, ki tudi spadajo v tako imenovani obseg delovanja Sveta Evrope. In se mi zdi pomembno, da Evropska unija podpre in pristopi k nastajajočem protokolu evropske konvencije za borbo proti terorizmu, ki se nanaša ravno na področje radikalizacije in novačenja za teroristične dejavnosti, in tudi s tem prispeva k bolj učinkovitim sredstvom v boju proti terorizmu. Angelika Mlinar (ALDE). - Mr President, I voted in favour of the resolution. The text goes in the right direction: unity towards a common challenge. This cannot be safeguarded without the making of creative efforts proportionate to the dangers which threaten it. That is what Robert Schuman declared on 9 May 1950. We should look back to our origin to find the necessary strength to fight terrorism. In the fifties of the last century our response to this big challenge of terror was the EU integration process inspired by the principle of the rule of law, democracy and fundamental rights. I firmly believe this is the way forward once again. We need a transversal action combining cohesion, education and economic policy with security measures that guarantee the respect of fundamental rights and secure legal and public acceptance. Caterina Chinnici (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, dopo più di tredici anni dall'11 settembre 2001 e dopo gli attentati di Parigi del gennaio scorso, l'Unione europea si trova di nuovo a far fronte alla minaccia terroristica. Oggi come allora credo che la migliore risposta che possiamo dare è dimostrare che l'Unione europea è veramente unita nella lotta a tutte le forme di terrorismo. Negli ultimi anni gli Stati membri hanno fatto molto per cercare di prevenire simili attacchi, ma credo che ancora molto debba essere fatto. Abbiamo oggi degli strumenti legislativi e delle strutture di cooperazione avanzate, ma sono convinta che dobbiamo lavorare ancora per far sì che tali strumenti siano veramente efficaci ed efficienti. Dobbiamo prendere coscienza del fatto che, per cercare di contrastare al meglio la minaccia del terrorismo, gli Stati membri devono collaborare in maniera più attiva con Europol e con Eurojust. Solo attraverso una reale e leale cooperazione a livello giudiziario e d'intelligence, con il supporto logistico e infrastrutturale dell'Unione europea, possiamo vincere questa battaglia. La risoluzione oggi proposta va nella giusta direzione e per questo ho votato a favore. Tomáš Zdechovský (PPE). - Pane předsedající, podpořil jsem toto usnesení z důvodu toho, že jsem chtěl, aby i Evropský parlament měl usnesení, které se bude zabývat terorismem a úkoly, které má EU plnit. Jestli si někdo myslí, že ve 21. století porazíme teroristy na základě toho, že jedna jediná země bude proti teroristům bojovat, tak se velice mýlí. Teroristé mají velice propracovaný systém, proti kterému je třeba bojovat jak reálně, tak i na internetu a na sociálních sítích. Útvary mezi sebou musí spolupracovat, musí spolu spolupracovat i jednotlivé instituce a jednotlivé země. A to si myslím, že je úkol, který Evropský parlament nyní nastartoval. Daniel Hannan (ECR). - Mr President, the immediate aftermath of a terrorist atrocity is the one time when we should not legislate, because a false equation takes hold. People think that the political response should be proportionate to the sense of public outrage rather than proportionate to the need to address an identified security problem. In the aftermath of the 9/11 attacks, on both sides of the Atlantic there were huge grabs of power by the state which would have made no difference in that instance, and which served to reduce our liberty without commensurately increasing our security. We are now doing exactly the same thing; in the aftermath of the abominations in Paris and the aftershocks that were felt in other European cities there is this terrible sense that takes hold – in all legislatures, because politicians are sensitive to public opinion – saying something must be done. The something that should be done first is to exhaust the powers already at our disposal before we start grabbing for additional powers, and I cannot help noticing in this debate that a number of my colleagues in this House are using the recent atrocities to revive their long-standing calls for a further federalisation of security policy, rather than to address the need which we have in fact identified. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Mr President, I fully support tackling terrorism at its roots through a preventive, comprehensive and holistic approach. The best way to prevent these attacks is not through torture and violation of human rights but through education and social policies that avoid racism and other pretexts for exclusion. I do not believe that the fight against terrorism should undermine our principles of freedom of movement, human rights and the rule of law. I would like to highlight the need to share databases and intelligence on terrorism and exchange information between Member States. This proposal, stated in the resolution, should be carried out without delay, as well as the creation of an anti-terrorism European intelligence agency to better counter potential terrorist attacks. That is why I voted for it. Bruno Gollnisch (NI). - Monsieur le Président, il y a de bonnes choses dans la résolution qui vient d'être votée mais aussi, me semble-t-il, un certain angélisme. Un facteur essentiel, par exemple, n'est pas mentionné: c'est le terreau dont se nourrit le terrorisme et, en particulier, le fait qu'il soit le produit d'une immigration massive provenant principalement de pays musulmans, dont une partie de la population – non pas la totalité, bien sûr – est sensible à l'interprétation littérale et belliqueuse des textes coraniques. D'où venaient les frères Kouachi, qui sont responsables des assassinats à la rédaction de Charlie Hebdo à Paris? D'où venaient les Coulibaly, respectivement responsables d'assassinats dans une épicerie cacher et d'une tentative d'assassinat contre des policiers niçois? Comment étaient-ils devenus Français? Qu'avaient-ils fait pour justifier leur présence sur le territoire national? À quel titre avaient-ils été admis? Qui avait pourvu à leur entretien? Voilà des questions que le gouvernement français ne pose pas, parce qu'elles amèneraient à revoir les questions de fond. C'est également la grande lacune de la résolution qui vient d'être adoptée. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н Председател, уважаеми колеги, гласувах в подкрепа на тази резолюция, защото ислямският тероризъм представлява може би най-сериозната заплаха за западната цивилизация в последното столетие. Това, което се случва по южните граници на Европа, неконтролируемото нашествие на нелегални мигранти, невъзможността да бъдат опазени границите на държавите всъщност са пътят, по който тероризмът навлиза на наша територия. Затова трябва да бъде изградена ефективна система на взаимодействие между разузнавателните организации на европейските държави, затова трябва да бъде разширена и развита военната операция за унищожаване на ислямския тероризъм там, където той в момента черпи своите сили - в Ирак, в Сирия, в Нигерия, по цялото северно крайбрежие на африканския континент. Защото, отново повтарям, най-голямата заплаха пред нашата цивилизация, нашите ценности, нашия начин на живот в момента е въоръженият ислямски тероризъм, оглавяван от „Ал Кайда“, „Ислямска държава“, „Боко Харам“ и другите ислямистки организации. Dichiarazioni di voto scritte Clara Eugenia Aguilera García (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — Condenamos firmemente los actos terroristas perpetrados en Francia contra los trabajadores de Charlie Hebdo. Condenamos todos los actos terroristas que ocurren en multitud de países. Y no dejamos fuera de esta condena —como sí hace la mayoría de esta cámara— el terrorismo de Estado practicado por países como Israel contra Palestina, practicado en Siria, en el Líbano, ni tampoco el uso de drones por parte de los Estados Unidos contra poblaciones en África o en Oriente Próximo. Defender la necesidad de tomar medidas contra la financiación del terrorismo y a la vez mantener relaciones privilegiadas con países como Arabia Saudí que financian, entrenan y apoyan a grupos terroristas es una más de las contradicciones y otra muestra de hipocresía de la mayoría de derechas en esta cámara. Por todo ello he votado en contra. El combate contra el terrorismo exige que se ataquen las causas de raíz del mismo; exige un profundo cambio de políticas y el respeto del derecho internacional. Y de ninguna manera puede legitimar la oleada represiva y de violación de los derechos y libertades que se recoge en esta resolución. Max Andersson (Verts/ALE),
skriftlig. — Idag röstade vi mot den gemensamma resolution om åtgärder mot terrorism som lades fram av de fyra större politiska grupperna i parlamentet. Den gröna gruppen har lagt fram en egen resolution om åtgärder mot terrorism som vi röstade för. Samtidigt som vi är för samordnade åtgärder mot terrorism, anser vi att den gemensamma resolutionen är ineffektiv. Den massövervakning som föreslås ger få kända positiva resultat. Förslagen bortser från mer långsiktiga förbyggande åtgärder och negligerar grundläggande rättigheter. En anti-terrorismstrategi bör, för att vara effektiv, fokusera på riktad övervakning av misstänkta och försäkra att myndigheter har de medel och resurser som behövs och inriktas på specifika risker och konkreta misstankar. Även bättre informationsutbyte mellan dessa myndigheter behövs. Radikalisering i skolor och fängelser måste tacklas. Den gemensamma resolutionen är därför enbart symbolpolitik som ger sken av att vi ger handfasta svar på de rättmätiga krav medborgarna har att känna sig trygga och säkra. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Wie die jüngsten Anschläge in Paris und die glimpfliche Vereitlung von Attentaten in Belgien gezeigt haben, kennt Terrorismus keine Grenzen. Nur eine gesamteuropäische Antwort ist im Stande, dem Problem zu begegnen. Die Entschließung des Europäischen Parlaments, ein konkretes Antiterror-Maßnahmenpaket auf europäischer Ebene kurzfristig umzusetzen, ist äußerst lobenswert. Es werden sowohl präventive Schritte (Bekämpfung von Radikalisierung) als auch eine Verbesserung bestehender Anti-Terror-Instrumente – wie etwa eine EU-weite Fluggastdatenspeicherung (PNR) – angestrebt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Face au danger grandissant du terrorisme en Europe, qu'il soit importé, financé depuis l'extérieur ou se développe de manière plus ou moins autonome sur le territoire des États membres, je partage la volonté du Parlement européen de s'occuper du problème. Les mesures suggérées ne sont malheureusement pas à la hauteur du problème, tels les échanges de données, qui sont une solution trop timide. Les véritables mesures de lutte contre le terrorisme ne sont même pas évoquées, notamment le recouvrement de leur souveraineté par les États quant au contrôle de leurs frontières afin de contrôler les flux qui les traversent et l'évaluation de la participation financière de certaines puissances extra-européennes au développement du terrorisme international en Europe. J'ai donc décidé de m'abstenir. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I would like to place on record that I support the EFDD amendments which are well-thought out. I cannot, however, support the whole text. I also supported the Green proposal to protect encryption because of the consequences for secure banking. However, I voted against the overall report because this should be the preserve of Member States. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette délibération car les mesures votées permettent de renforcer la sécurité des citoyens qui séjournent sur le territoire de l'Union européenne. Margrete Auken (Verts/ALE),
in writing. — Together with the Greens/EFA Group, I voted today against the Joint Motion for a Resolution on Anti-terrorism Measures, as the resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the big four political groups provides a carte blanche for EU governments to scale-back personal freedoms with measures that will fail to properly respond to the terrorist threat. Instead of pushing for effective measures, the usual suspects who have been continually pushing for mass surveillance and data retention are using the Paris attacks as an excuse to bulldoze through these measures, despite any evidence that they will prove effective in countering the terrorist threat. A coherent counter-terrorism strategy would focus on targeted surveillance of real suspects and ensuring security authorities have the means and resources to focus on specific risks and concrete suspicions, to follow any leads immediately, and to efficiently exchange information about dangerous individuals. This is what we should be trying to achieve. There is also a need to tackle radicalisation in schools and prisons. Finally we are missing a call for a legal definition of profiling. Stepping up mass surveillance will undermine security and is instead a victory for fundamentalists, who are combatting precisely such democratic freedoms. Petras Auštrevičius (ALDE),
in writing. — I voted in favour of this resolution because it offers a comprehensive approach to counter-terrorism policy by addressing both: ways to tackle the root causes of terrorist behaviour and other preventive measures to counter radicalisation. I believe that not only atrocities committed in Paris but all the acts of terrorism and glorification of such acts should be decried in the strongest terms and an appropriate preventive mechanism for dealing with this phenomenon should be implemented. Subject to this, I agree with this resolution by being strongly convinced that freedom and security dimensions are closely interrelated and co-dependent and, hence, there has to be a balance between the two. This means that failing to secure one has detrimental repercussions on the other. In addition, I support the reasoning expressed in the resolution that the European institutions need to invest more in combating the root causes of terrorism and in order to be prepared for counter-terrorism actions at all times. Moreover, as stressed in the text, I agree that it is very important to demand democratic oversight of these efforts to ensure that protection of personal liberty, which is one of the core human rights, is not undermined. Inés Ayala Sender (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – kovos su terorizmu priemonių nustatymas. Pritariu raginimams valstybėms narėms gerinti keitimąsi informacija, reikalinga kovai su terorizmu, tiek tarpusavyje, tiek su trečiosiomis šalimis, užtikrinti visapusišką bendradarbiavimą su specializuotosiomis agentūromis, ypač Eurojustu ir Europolu. Manau, kad kova su neteisėta ginklų prekyba turėtų būti prioritetinė sritis ES kovojant su rimtu organizuotu tarptautiniu nusikalstamumu, pritariu raginimams tinkamai įgyvendinti Kovos su pinigų plovimu direktyvas. Labai svarbu sukurti europinės keleivių duomenų įrašų (angl. PNR) sistemą, užtikrinti radikalizacijos prevenciją, apsikeitimo informacija gerinimą bei išorinių Šengeno sienų apsaugos stiprinimą. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Alors que l'Union européenne poursuit ses négociations avec la Turquie, qui laisse aller et venir les djihadistes, alors que les autorités libyennes – ce qu'il en reste – nous alertent sur le risque d'infiltration djihadiste parmi les immigrés clandestins, la seule mesure concrète que proposent les eurobéats, c'est de suivre le modèle anglo-saxon et de ficher les passagers des compagnies aériennes. Pourtant, tous les experts du renseignement nous le répètent: nos services de sécurité n'ont actuellement pas les moyens de surveiller les milliers de suspects déjà repérés sur notre sol. Je ne pouvais donc pas cautionner l'aveuglement irresponsable dont procèdent ces mesurettes. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — J'ai soutenu la proposition de résolution parce qu'elle développe une approche globale de lutte contre le terrorisme. Elle condamne préalablement et catégoriquement tout acte terroriste et souligne l'atteinte grave portée à nos valeurs démocratiques et à nos libertés. Elle souligne également la nécessité de s'attaquer aux racines du terrorisme et de la radicalisation, notamment en termes de politique favorisant l'inclusion sociale. Elle plaide ensuite pour un renforcement des collaborations au sein de l'Union – notamment en matière de renseignement – afin que l'efficacité des outils actuels (SIS, APIS, Europol, Eurojust, CEPOL, etc.) puisse être renforcée. De manière générale, elle insiste sur l'importance de l'échange d'informations entre les autorités policières et judiciaires de l'Union, dans le respect, bien évidemment, du droit européen et des droits nationaux. Elle rappelle par ailleurs la nécessité de lutter efficacement contre le trafic d'armes et d'appliquer adéquatement les directives contre le blanchiment de capitaux pour permettre l'élimination d'une source importante du financement des réseaux terroristes. Enfin, elle rappelle la nécessité de développer une politique extérieure adéquate afin de renforcer les liens avec des partenaires utiles dans la lutte contre le terrorisme, de mettre un terme au financement du terrorisme et de prévenir la radicalisation. Ivo Belet (PPE),
schriftelijk. — Het is essentieel dat we nu snel een akkoord vinden over een Europees PNR systeem. Het is wel degelijk een effectief middel in de strijd tegen terrorisme én tegen zware criminaliteit; we hebben het nodig om de veiligheid van de Europese burgers, van ons allen te verhogen. Maar we moeten uiteraard ook langs andere wegen de actie opvoeren. De oprukkende radicalisering aanpakken, door met name veel meer in te zetten op preventie en dialoog. In heel veel steden, ook in mijn eigen land, is de voorbije jaren zwaar gesnoeid in de uiterst waardevolle projecten van straathoekwerk. Dat hadden we beter niet gedaan. Het is duidelijk dat we het vertrouwen en de dialoog in vele gevallen enkel zullen kunnen herstellen langs die weg en dat we er veel meer op zullen moeten inzetten. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución común que condena con energía y firmeza los recientes ataques registrados en París. Tenemos que encontrar mecanismos europeos coordinados para luchar contra el terrorismo pero sin olvidarnos de la importancia que tienen los derechos individuales de las personas adquiridos dentro de la Unión. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – Vos propositions de lutte contre le terrorisme au niveau européen ne semblent être qu'un nouvel artifice assorti de „mesurettes“ afin de faire bonne figure après les tragiques évènements qui ont touché la France. Après les débats que nous avons eus lors de la dernière plénière, je ne peux que faire un triste constat d'impuissance face au terrorisme, qui est le résultat d'années de laxisme de la part de l'Union et des gouvernements de la plupart des États membres. C'est pourquoi j'ai rédigé et déposé avec des collègues une proposition de résolution européenne sur la suspension immédiate des accords de Schengen, conformément à l'article 2, paragraphe 2, dans le but de rétablir un contrôle aux frontières et de prévenir la menace terroriste. De plus, nous demandons à la Commission d'établir une liste des données de dossiers passagers (PNR) et d'y adjoindre une liste des passagers interdits de vol. Enfin, il est grand temps d'arrêter de se bercer d'illusions et l'Union doit aussi et avant tout stopper toutes les négociations d'adhésion de nouveaux pays à l'Union, comme la Turquie ou les pays des Balkans. Je me suis quand même abstenue sur ce rapport. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — La risoluzione oggetto di voto offre buoni spunti ma in molte parti rimane poco efficace e non condivisibile. Per questi motivi mi sono espressa con un voto di astensione. Malin Björk (GUE/NGL),
skriftlig. — Jag röstade mot resolutionen. Den övergripande anledningen till detta är resolutionens entydiga fokus på repressiva och polisiära åtgärder. Jag vill att vi utvärderar vilka instrument som finns att tillgå inom EU idag innan nya lagar och åtgärder föreslås. Jag vill inte att attentaten i Paris blir EU:s motsvarighet till 9/11. USA:s 15-åriga krig mot terrorismen har bevisligen varit ett totalt misslyckande. I resolutionen efterfrågas flera åtgärder som läggs på bekostnad av integritet och demokratiska friheter i EU, och som framförallt inte representerar några verkliga lösningar. Bland dessa förslag återfinns bland annat EU-PNR. Resolutionen saknar en djupare förståelse för hur vi ska motverka radikalisering i våra samhällen och tar överhuvudtaget inte hänsyn till hur segregation, exkludering och ökade klyftor, och islamofobi skapar grogrund. Därtill saknar resolutionen en kritik beträffande EU:s och medlemsstaternas misslyckade utrikespolitik. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šią rezoliuciją, nes ja Parlamentas pasisako dėl kovos su terorizmu priemonių, ypač po pastarojo meto tragiškų įvykių Paryžiuje. Savo rezoliucijoje Parlamentas pabrėžia, kad kovai su terorizmu skirtos prevencijos strategijos turėtų būti visa apimančios, skirtos kovoti tiesiogiai su išpuolių ES teritorijoje ruošimu, ir taip pat apimti poreikį reaguoti į terorizmo priežastis. Kova su terorizmu turi būti siekiama nuosekliai kovoti su tokiais veiksniais kaip radikalizacija, dėl kurios kyla smurtinis ekstremizmas, plėtoti socialinę sanglaudą ir įtrauktį, politinę bei religinę toleranciją, vengti getų kūrimo, nagrinėti internetu vykdomą kurstymą vykdyti teroristinius išpuolius ir duoti jam atkirtį, o taip pat užkirsti kelią išvykimui norint prisijungti prie teroristinių organizacijų, neleisti verbuoti dalyvauti ginkluotuose konfliktuose ir šią veiklą apriboti, trukdyti teikti finansinę pagalbą teroristinėms organizacijoms ir pavieniams asmenims prie jų jungtis, prireikus užtikrinti griežtą baudžiamąjį persekiojimą ir teisėsaugos institucijoms suteikti tinkamas priemones, kad jos galėtų savo pareigas vykdyti visiškai gerbdamos pagrindines teises. Kitas labai svarbus kovos su terorizmo grėsme elementas, kurį Parlamentas pabrėžia, yra švietimas, todėl Parlamentas ragina valstybes nares investuoti į švietimo sistemas, kuriomis būtų siekiama reaguoti į radikalėjimo priežastis, ir per švietimo programas skatinti integraciją, socialinę įtrauktį, dialogą, dalyvavimą, lygybę, toleranciją, skirtingų kultūrų ir religijų tarpusavio supratimą ir reabilitacijos programas. Franc Bogovič (PPE),
pisno. — Skupni resoluciji petih političnih skupin izražam podporo, saj po mojem mnenju predstavlja pravo ravnovesje med ukrepi za povečanje varnosti Evropejcev ter ohranjanje temeljnih pravic in svoboščin, brez katerih si združene Evrope ne moremo več predstavljati. Resolucija poudarja potrebo po večji izmenjavi informacij med državami članicami EU in med varnostnimi institucijami na ravni EU ter poziva k doslednejši uporabi pravil s področja nadzora nad organiziranim kriminalom. Kot zelo pomembno poglavje resolucije vidim poglavje o soočanju z razlogi za terorizem, ki daje poudarek spodbujanju socialne kohezije, dialogu in čim širšemu vključevanju vseh družbenih skupin. Moramo se namreč soočiti z izvornim problemom, torej z razlogi za povečanje vseh vrst ekstremizmov, ki se v Evropi pojavljajo zadnja leta. Seveda je treba okrepiti pozornost nad različnimi ekstremističnimi skupinami, ki ogrožajo varnost Evropejcev, vendar zavoljo reševanja problemov ne smemo sprejemati nesorazmernih ukrepov. Sam vidim, da bi zmanjšanje razlogov za različne ekstremizme dosegli predvsem z dobrim delom, novimi delovnimi mesti in dobrim sodelovanjem med ljudmi v Evropi. Ljudem, predvsem mladim, je treba dati možnost za delo in razvoj, s tem pa upanje v lepšo prihodnost. To bo pomenilo tudi zmanjšanje grožnje terorizma. Z odpravljanjem razlogov za ekstremizme bomo hkrati odpravljali tudi njihove posledice, torej grozljiva teroristična dejanja. Simona Bonafè (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore della risoluzione sulle misure antiterrorismo, dove il Parlamento condanna con massima fermezza i recenti atti terroristici di Parigi ed esorta l'Unione europea a rafforzare la lotta contro ogni forma di radicalizzazione ed estremismo violento. Da una parte sfruttando in maniera più efficiente le piattaforme, le banche dati e i sistemi di allerta che già sono esistenti a livello europeo, nel rispetto della libera circolazione nell'aria Schengen e attraverso una definizione chiara e comune nei confronti dei cosiddetti „foreign fighters“ e, dall'altra, avvalendosi di una rinnovata strategia europea che cooperi strettamente con i paesi terzi maggiormente coinvolti, riesaminando la politica europea di vicinato, e che promuova il rispetto delle norme internazionali in materia di diritti umani da parte di tutti gli interlocutori regionali, anche per mezzo del Servizio europeo per l'azione esterna (SEAE). L'importante spirito unitario che si è manifestato tra i governi e nelle piazze delle città europee a gennaio deve essere seguito da misure e iniziative che contribuiscano a rafforzare il senso di sicurezza dei cittadini europei. Mario Borghezio (NI),
per iscritto. — Tardiva, inefficace, inconcludente, scontata e tremebonda. Questa è l'Europa di fronte al terrorismo. Propone misure dettate dal pathos del momento (come dopo i fatti di Parigi), ma che sono presto dimenticate, se non addirittura mai applicate o addirittura archiviate. Combattere l'immigrazione clandestina che l'UE fa finta di non vedere e che porta con sé, oltre a disperati, potenziali guerrieri di Allah. Ristabilire gli accordi bilaterali con i paesi da cui partono i clandestini. Sospendere Schengen: i confini europei, non solo quelli esterni ma anche quelli interni, sono dei colabrodo, passa di tutto, dalle persone alle armi, senza il minimo controllo. Queste sono solo alcune misure di prevenzione concreta al terrorismo. Ma questa Europa vile, piuttosto che reagire, preferisce occuparsi di diritti umani e ignorare il pericolo del terrorismo islamico. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Terorizam i nasilni ekstremizam su među glavnim prijetnjama našoj sigurnosti i našim slobodama, što su zorno pokazali nedavni teroristički napadi u Francuskoj. Iako se Hrvatska srećom već dugo vremena nije suočila s terorističkim napadima, moramo pokazati solidarnost s državama koje jesu. Možda to sad nitko ne želi čuti, no smatram kako ne smijemo popustiti pritisku i u ime protuterorizma značajno ograničiti temeljne građanske slobode u Europi. Onima koji zagovaraju ponovno dizanje granica među državama EU-a poručujem kako bi time pokazali teroristima da su pobijedili. U isto vrijeme, pozivam sve države članice da spriječe kretanje osoba koje se sumnjiči u vezi s terorizmom jačanjem kontrola na vanjskim granicama, sustavnijim i djelotvornijim provjerama putnih isprava, borbom protiv nezakonite trgovine oružjem i nezakonitog korištenja tuđeg identiteta te utvrđivanjem rizičnih područja. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – Les menaces contre notre continent s'accentuent. Nos populations et nos valeurs sont en danger face au terrorisme. Certains ressortissants européens sont décapités dans des zones de conflits et ces derniers sont importés en Europe. Ces évènements sont une des conséquences de l'inconscience de nos gouvernants dans la gestion des flux migratoires. Nous avons laissé les portes de l'Europe grandes ouvertes. Nous en payons aujourd'hui le prix. Le régime du droit d'asile peut, ainsi, poser de nombreux problèmes. Ainsi des djihadistes peuvent s'infiltrer via, notamment, Lampedusa. Le rétablissement des frontières intérieures de l'Union permettrait de renforcer les contrôles afin de protéger efficacement la population contre cette terreur. Je me suis abstenue sur cette résolution qui pose à peine les problèmes, et ne propose pas les solutions qui s'imposent étant donné ces événements. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution because in this particular emergency situation Europe is exposed to numerous security threats. Therefore new anti-terrorism measures are fundamental for our security. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho espresso voto contrario. La risoluzione ribadisce che la libera circolazione non si tocca e si limita a chiedere una maggiore cooperazione di polizia per combattere il terrorismo. Debole, inutile e negativa. Cristian-Silviu Bușoi (PPE),
în scris. — Securitatea este unul dintre drepturile garantate de Carta drepturilor fundamentale a UE. Uniunea se confruntă cu o amenințare teroristă în continuă evoluție care, în ultimul deceniu, a lovit grav o serie de state membre, în atacuri care au țintit atât ființe umane, dar și valorile și libertățile pe care este întemeiată Uniunea. Se estimează că 3 500 - 5 000 de cetățeni ai UE și-au părăsit căminele pentru a deveni luptători străini odată cu izbucnirea războiului și a violențelor din Siria, Irak și Libia. Pentru a consolida securitatea cetățenilor noștri, a apăra valorile fundamentale ale libertății, democrației și drepturilor omului, pentru respectarea dreptului la nivel internațional, susțin necesitatea unei abordări multidimensionale de prevenire și combatere a terorismului, întrucât terorismul este o amenințare globală ce trebuie abordată la nivel local, național, european și mondial. Susțin, de asemenea, măsurile de combatere a cauzelor profunde ale terorismului și ale radicalizării care duc la acte de extremism violent, implementarea și revizuirea măsurilor existente de aplicare a legii, securitatea internă a UE și capacitățile UE în materie de asigurare a respectării legii, precum adoptarea unei strategii externe a UE pentru combaterea terorismului internațional. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito
. - He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — Les attentats de Paris ont relancé le débat sur les mesures européennes adéquates pour lutter contre le terrorisme. La résolution qui a été adoptée par le Parlement européen propose certaines mesures de prévention et de coopération entre les États membres. Il était important que le Parlement parle d'une seule voix sur un sujet si important – et regrettable que les Verts et l'extrême-gauche ne l'aient pas compris. Cependant, ce texte n'offre pas de solution réelle et immédiate, alors que la situation l'exige. Les mesures proposées par le PPE étaient pourtant concrètes: coopération judiciaire et policière, renforcement du contrôle aux frontières extérieures et adoption rapide d'un PNR européen. Nous devons trouver des solutions européennes pour lutter contre le terrorisme. La mise en place d'un PNR européen constitue l'une de ces solutions. Je trouve dommage que, par pur dogmatisme, les socialistes et les libéraux restent opposés à un PNR européen qui est pourtant nécessaire. J'ai voté en faveur de cette résolution. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della risoluzione del Parlamento europeo sulle misure antiterrorismo. L'attentato di Parigi ha infatti dimostrato che per l'Unione europea sta diventando sempre più importante dotarsi di una politica di sicurezza comune. Con la risoluzione approvata oggi, il Parlamento europeo, oltre ad esprimere il proprio cordoglio alle vittime dei recenti attacchi terroristici a Parigi, ha sottolineato che la lotta al terrorismo rappresenta una sfida globale e che l'Unione europea, unitamente agli altri principali attori e partner regionali, dovrebbe svolgere un ruolo trainante nel far fronte a tale minaccia a livello mondiale. Gli Stati membri devono dunque aumentare il volume dello scambio di informazioni pertinenti alla lotta contro il terrorismo mediante un utilizzo efficace delle banche dati dell'Unione e attraverso la piena collaborazione con le agenzie specializzate, in particolare Eurojust ed Europol, con l'obiettivo di fornire il miglior sostegno possibile alle indagini in corso relative agli attacchi terroristici in Europa. Allo stesso tempo, vanno promosse nuove politiche economiche e sociali in grado di mitigare l'esclusione e la segregazione sociale che danno luogo a risentimenti che sono spesso sfruttati da estremisti violenti. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Ribadiamo la necessità di un maggiore coordinamento informativo tra servizi di sicurezza a livello europeo, soprattutto in relazione ad organizzazioni terroristiche. Gli attentatori di Parigi erano conosciuti alle forze dell'ordine e la mancata condivisione d'informazioni essenziali ha facilitato le operazioni della cellula responsabile per gli attacchi alla redazione di „Charlie Hebdo“. Resta comunque ferma la nostra convinzione che il problema dei cosiddetti „foreign fighters“ sia fortemente legato all'emarginazione e alla discriminazione nei quartieri più poveri delle nostre metropoli che rischiano di diventare dei veri e propri incubatori per movimenti terroristici. Per questo motivo, la migliore e più efficace misura antiterrorismo è lo sviluppo di programmi che aumentino l'inclusione sociale. Jean-Marie Cavada (ALDE),
par écrit. — J'ai voté cette proposition de résolution car les mesures de prévention qu'elle avance pour endiguer la vague de radicalisation que nous connaissons et surtout aux réponses européennes qu'elle donne pour combler les failles des législations en vigueur de nos États membres sont appropriées. Il est nécessaire d'optimiser les règles de Schengen, car seule une meilleure coopération policière et judiciaire entre les États membres permettra de garantir de manière effective la liberté de circulation au niveau européen. Il faut s'y résoudre: la lutte contre la criminalité transfrontalière passe par une utilisation plus stricte des contrôles aux frontières. Dans cette optique le PNR européen ne doit plus être une option mais une évidence. Nous devons Il va falloir faire des sacrifices et trouver un équilibre entre libertés civiles et sécurité il est incontestable que renforcer les échanges de renseignements c'est renforcer la sécurité de nos pays. Cependant un point manque dans cette résolution, ce que je regrette, c'est la création d'un parquet européen qui s'impose d'elle-même. Europol ne peut pas tout assumer. Aujourd'hui les présumés coupables sont arrêtés, mais il est très difficile de les juger, pour des raisons de compétence des juridictions nationales J'appelle donc de mes vœux l'instauration de ce procureur européen. Bodil Ceballos (Verts/ALE),
skriftlig. — Idag röstade vi mot den gemensamma resolution om åtgärder mot terrorism som lades fram av de fyra större politiska grupperna i parlamentet. Den gröna gruppen har lagt fram en egen resolution om åtgärder mot terrorism som vi röstade för. Samtidigt som vi är för samordnade åtgärder mot terrorism, anser vi att den gemensamma resolutionen är ineffektiv. Den massövervakning som föreslås ger få kända positiva resultat. Förslagen bortser från mer långsiktiga förbyggande åtgärder och negligerar grundläggande rättigheter. En anti-terrorismstrategi bör, för att vara effektiv, fokusera på riktad övervakning av misstänkta och försäkra att myndigheter har de medel och resurser som behövs och inriktas på specifika risker och konkreta misstankar. Även bättre informationsutbyte mellan dessa myndigheter behövs. Radikalisering i skolor och fängelser måste tacklas. Den gemensamma resolutionen är därför enbart symbolpolitik som ger sken av att vi ger handfasta svar på de rättmätiga krav medborgarna har att känna sig trygga och säkra. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — L'urgence était effectivement d'adopter un texte sur les mesures à prendre pour lutter contre le terrorisme. Je tiens cependant à souligner l'imperfection de ce texte: on tombe ainsi dans le „terrorisme social“, s'inquiétant de la montée du fondamentalisme d'une part, mais réaffirmant le bien-fondé de Schengen d'autre part. Les parlementaires européens se disent ainsi „fondamentalement opposés aux propositions visant à suspendre le régime Schengen“. Par ailleurs, les mesures proposées relèvent plus de l'angélisme que d'une analyse pragmatique de la réalité: ainsi, si les potentiels djihadistes se radicalisent, c'est parce que la société les stigmatise. Pourtant, malgré ces imperfections, il faut soutenir tout ce qui va dans le sens de la guerre contre le terrorisme; c'est pourquoi j'ai voté en faveur de cette résolution. Nessa Childers (S&D),
in writing. — An EU PNR scheme can be useful but it must be very clear in its scope and purpose and meet stringent data protection standards. When collecting passenger name records, we must be very careful to safeguard the protection of our citizens' fundamental rights. The Commission has so far failed to present us with a satisfactory explanation of how these records can be used to detect and prevent terrorism and serious cross-border crime, and of how it will ensure that they will be used for these purposes only. We must also keep in mind that we will be processing wholesale information pertaining to absolutely everyone who flies into Europe, an overwhelming majority of whom are innocent people whose privacy rights must be taken into consideration. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore di questa risoluzione perché ritengo che il terrorismo si debba combattere in ogni modo e con ogni mezzo perché, compromettendo la sicurezza di ciascuno di noi, mina alla base la nostra possibilità di vivere liberamente la nostra vita. Ritengo dunque necessario un approccio d'insieme alla lotta contro la radicalizzazione e il terrorismo, che miri a rafforzare la coesione sociale, la prevenzione della criminalità e le operazioni di polizia. I gravi atti terroristici avvenuti sul territorio dell'Unione dopo gli attentati dell'11 settembre hanno avuto un enorme impatto sul senso di sicurezza tra i cittadini dell'UE e quindi ritengo che combattere il traffico di armi da fuoco debba essere una priorità per noi. In particolare, occorre rafforzare ulteriormente la cooperazione per quanto concerne i meccanismi per lo scambio di informazioni. Infine, mi sento di esprimere il mio cordoglio alle vittime dei recenti attacchi terroristici a Parigi e in tutto il mondo, nonché alle loro famiglie. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — We welcome this show of unity. Today, MEPs hailing from almost all political colours showed unity in their abhorrence of terror and barbarity and showed that they are ready to prevent it. We should keep this unity alive. We should no longer allow terrorism to divide us. Terrorists would win if we are divided. The time to act is now. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — Apoio esta resolução sobre o terrorismo que voto favoravelmente. Acho muito importante que o Parlamento tenha uma posição comum partilhada por diversos políticos que traduza o nosso compromisso no combate ao terrorismo e na proteção das suas vítimas. Não podemos ceder à pressão do momento ou pactuar com discursos simplistas e demagógicos como os que associam imigração a terrorismo e colocam em causa Schengen. Esta resolução comporta uma visão abrangente sobre o terrorismo. Reconhece, por um lado, a necessidade de novas medidas, sem prejuízo de avaliar e utilizar otimamente os instrumentos que já se encontram em funcionamento. Por outro lado, e não menos importante, também não coloca em causa os direitos liberdades e garantias dos cidadãos europeus, em nome de uma pretensa segurança. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto favorevole riguardo alla risoluzione sulle misure antiterrorismo per numerose ragioni. Infatti, posto che la competenza in tema di politica di sicurezza europea è ripartita tra l'Europa e gli Stati membri, le misure di sicurezza finalizzate alla salvaguardia della società civile debbono essere necessariamente implementate, da un lato perché le modalità di svolgimento dell'attività terroristica sono mutate, avendo acquisito sempre maggiore importanza le cellule autonome a discapito di un'organizzazione centralizzata, e, dall'altro, poiché il modus operandi degli attacchi terroristici si è sostanzialmente militarizzato. La priorità nell'attività di prevenzione deve essere la risoluzione del problema relativo ai „foreign fighters“, ossia individui che si spostano in uno Stato diverso da quello in cui risiedono o di cui sono cittadini, al fine di pianificare o preparare un attacco terroristico, ovvero al fine di fornire o riceve un addestramento sempre di natura terroristica. Gli Stati membri e l'Europa dovrebbero impegnarsi ad adottare tutte le misure necessarie, al fine di proteggere i cittadini europei dalla minaccia terroristica e di intensificare la loro attività di prevenzione della radicalizzazione impegnandosi nel dialogare con le comunità, soprattutto musulmane, e con la società civile. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — Radicalisation is that which strikes at the heart of European democracy by inciting hatred and violence against citizens, groups, authorities and establishments representing that European democracy which is built on diversity and based on values of respect for human dignity and personal fulfilment in society. Radical propaganda fostering hatred and violence exists within the European Union as well as outside the Union. Radical propaganda does not distinguish between traditional and modern media but is found in speech, in writing as well as on the internet, and often finds opportunity for action through disaffected persons. An EU action plan against radicalisation is a pressing need. Such an action plan is to address different spheres in which radicalisation is known to occur including prisons. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Creare deradicalizzazione, potenziare i controlli alle frontiere esterne dell'area Schengen, rendere più dure le regole vigenti e migliorare lo scambio di informazioni tra gli Stati membri e con agenzie europee come Europol e Eurojust. Ho dato voto favorevole alla risoluzione adottata durante la sessione plenaria di febbraio a Strasburgo, al fine di proteggere l'UE da attacchi terroristici. Per contrastare la crescente minaccia dei combattenti stranieri degli Stati membri dell'Unione europea, l'Aula ha invitato gli Stati membri a investire in programmi sociali ed educativi che affrontino alla radice le cause della radicalizzazione, ad osteggiare l'incitamento in rete a compiere atti terroristici per prevenire il reclutamento, nonché a smantellare il sostegno finanziario alle organizzazioni terroristiche e il traffico di armi da fuoco. I deputati, inoltre, si sono impegnati a finalizzare la direttiva sul sistema UE di condivisione dei „Passenger Name Record“ dell'UE entro la fine dell'anno per garantire che le misure per la lotta al terrorismo non compromettano i diritti fondamentali dei cittadini. Da aggiungere che la lotta al terrorismo deve rispettare la sfera privata di tutti i cittadini europei. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — Condenamos firmemente los actos terroristas perpetrados en Francia contra los trabajadores de Charlie Hebdo. Condenamos todos los actos terroristas que ocurren en multitud de países. Y no dejamos fuera de esta condena —como sí hace la mayoría de esta cámara— el terrorismo de Estado practicado por países como Israel contra Palestina, practicado en Siria, en el Líbano, ni tampoco el uso de drones por parte de los Estados Unidos contra poblaciones en África o en Oriente Próximo. Defender la necesidad de tomar medidas contra la financiación del terrorismo y a la vez mantener relaciones privilegiadas con países como Arabia Saudí que financian, entrenan y apoyan a grupos terroristas es una más de las contradicciones y otra muestra de hipocresía de la mayoría de derechas en esta cámara. Por todo ello he votado en contra. El combate contra el terrorismo exige que se ataquen las causas de raíz del mismo; exige un profundo cambio de políticas y el respeto del derecho internacional. Y de ninguna manera puede legitimar la oleada represiva y de violación de los derechos y libertades que se recoge en esta resolución. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution which strongly condemns the recent Paris attacks and all other acts of terrorism as criminal and unjustifiable, regardless of their motivations. This resolution also asks for a balanced approach to security, including an evaluation of existing measures and their revision if needed. It stresses that, alongside any new security measures, there must also be progress on the reform of the data protection package, which has been blocked by EU Member States for several years. This resolution calls for both the strengthening of our anti-terrorism efforts but also for the preservation of our civic freedoms. Rosa D'Amato (EFDD),
per iscritto
. - La lotta al terrorismo internazionale è una delle priorità dell'Unione europea, una sfida globale cui l'Europa può rispondere con efficacia soltanto in modo compatto. Recentemente abbiamo assistito a un'escalation della minaccia: il terrorismo può legarsi ora a qualsiasi obiettivo, ideologia e fondamentalismo. Può legarsi a un territorio e costituire il braccio armato di movimenti di liberazione nazionale, oppure avere le caratteristiche di rete terroristica transnazionale. La sua potenza è aumentata a causa di diverse condizioni, non ultime la disponibilità dei terroristi a suicidarsi e il progresso tecnologico. Per questo, insieme ad altri colleghi, ho proposto la risoluzione comune sulle misure antiterrorismo, perché sono di vitale importanza la cooperazione con paesi terzi considerati prioritari (Africa settentrionale, Medio Oriente e Asia Sudorientale) e una buona gestione della cosa pubblica, tramite programmi di cooperazione, assistenza e il dialogo interculturale. Non si tratta infatti di muovere una guerra contro un nemico invisibile, che non è possibile sconfiggere con mezzi militari, quanto di adottare delle linee d'azione coerenti che connettano varie politiche e che siano in grado di guidare una strategia di lungo termine. Soltanto minando alla base le ragioni per cui il terrorismo prolifica, si può pensare di sradicare gli estremismi nel lungo periodo. Viorica Dăncilă (S&D),
în scris. — Consider că o dimensiune esențială a luptei împotriva terorismului trebuie să fie elaborarea de politicile ce vizează protejarea și sprijinirea victimelor și a familiilor lor și de aceea cred că toate statele membre trebuie să pună în aplicare în mod corespunzător normele privind drepturile, sprijinirea și protecția victimelor criminalității, sprijinind în acest fel dreptul fundamental al cetățenilor la securitate și libertate. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — La présente résolution appelle l'Union européenne à apporter sans attendre une réponse aux menaces terroristes auxquelles elle doit faire face. L'Union européenne doit favoriser la coopération entre les États membres en permettant l'adoption d'une définition harmonisée du phénomène des „combattants étrangers“, en intensifiant la prévention et la lutte contre la radicalisation, notamment en prison, et en soutenant les programmes de déradicalisation. Elle doit, de plus, renforcer les outils disponibles en exploitant de manière plus efficace le système d'information Schengen, les possibilités de contrôle aux frontières extérieures de l'Union et les capacités des agences Europol et Eurojust. Enfin, l'Union doit se doter d'un arsenal législatif respectueux des libertés et des droits des citoyens européens, mais efficace, avec un accord rapide sur la directive PNR et sur la création d'un système européen de surveillance du financement du terrorisme. Considérant que cette résolution respecte un équilibre entre l'objectif nécessaire de protection des données et l'impératif de sécurité des citoyens européens, j'ai voté en faveur de cette résolution. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Si cette résolution commune comprend des propositions intéressantes, je regrette que nous n'ayons pas obtenu un accord satisfaisant sur la question du PNR européen. Je rejette ainsi le lien strict qui est établi entre l'avancée des négociations sur le PNR européen et celle des négociations du paquet sur la protection des données. S'il est indispensable que l'Union européenne se dote d'un cadre législatif clair pour garantir le droit fondamental à la protection des données personnelles, la lenteur de sa négociation ne devrait pas servir d'argument pour freiner l'adoption urgente d'un outil essentiel à la lutte contre le terrorisme en Europe. Renforcement de la sécurité et protection des droits fondamentaux ne sont pas incompatibles. Cessons de prendre en otage la sécurité des citoyens européens. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — En adoptant à une très large majorité sa résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme, le Parlement européen a démontré la capacité à agir de l'Europe. La réponse doit être une réponse de fermeté dans le cadre naturel de notre état de droit. Il s'agit de mettre en place une stratégie globale de lutte contre la radicalisation et le terrorisme en optimisant les cadres juridiques existants, notamment la lutte contre le blanchiment des capitaux, le mandat d'arrêt européen, la mise en place d'un contrôle systématique aux frontières extérieures de Schengen, mais également d'aller plus loin en mettant en place un PNR européen, en renforçant les pouvoirs d'Europol et d'Eurojust, en créant un procureur européen et en surveillant les échanges et réseaux sur l'internet. Karima Delli (Verts/ALE),
par écrit. — Le groupe des Verts/ALE a voté contre la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Adoptée par quatre groupes politiques, socialistes et libéraux inclus, elle promeut une mesure qui atteint gravement aux libertés sans répondre à la menace terroriste. Aux mesures efficaces, ils préfèrent la surveillance de masse et la rétention des données personnelles. Nous nous refusons de „mettre à profit“ les attentats de Paris comme l'a déclaré un membre de l'UMP (PPE) pour promouvoir le fameux PNR européen. Une mesure dont l'efficacité reste à prouver. En se prononçant pour son adoption, le PE prône une surveillance généralisée qui ne préviendra pas les actes terroristes mais engendrera des démocraties fragiles. Le PNR n'est pas seulement une atteinte aux libertés. C'est aussi un choix de société. Celui de dépenser 500 millions d'euros dans la surveillance de masse quand ils seraient plus utiles au financement de la surveillance ciblée de véritables suspects, du travail de terrain, de la coopération entre services de police et de renseignements des États membres, notamment des équipes communes d'enquête sous l'autorité d'Europol et Eurojust. 500 millions utiles pour prévenir la radicalisation, combattre le chômage et l'exclusion, réformer la prison, construire une société de l'inclusion, notre force contre la folie meurtrière des terroristes. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — Les attaques terroristes commises sur le territoire de l'Union au cours de ces dix dernières années ont mis en lumière une série de lacunes et de failles auxquelles il faut remédier afin d'améliorer la prévention d'attaques terroristes futures. L'Union européenne doit plus que jamais veiller à assurer la sécurité de tous, tout en garantissant les droits et libertés qui forment les principes fondateurs du projet européen. J'ai donc voté en faveur de la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme, qui définit une série d'actions permettant d'améliorer l'efficacité de l'Union en la matière, tout en respectant cet équilibre. J'ai également soutenu l'adoption d'un amendement appelant à mettre tout en œuvre pour finaliser la directive PNR de l'Union d'ici la fin de l'année. Cependant, je reste convaincu que d'autres mesures doivent également être mises en œuvre à bref délai: le renforcement des contrôles aux frontières extérieures de Schengen, y compris pour les citoyens de l'Union, des moyens accrus attribués à Europol pour lutter contre le terrorisme et plus particulièrement contre la propagande islamiste sur internet, ainsi que l'échange obligatoire entre États membres d'informations sur les djihadistes. Diane Dodds (NI),
in writing. — Coming from a constituency blighted for so long by organised criminality led by Republican terrorist gangs, I recognise the clear need to combat those involved in this activity to protect our community and economy. However, I also believe that it should not be the primary role of the European Union to do so. National crime-fighting authorities should be the leading power in tracking down and breaking up these crime rings – not EU quangos such as a European Public Prosecutor's Office. And I hope all Members present will join with me in welcoming the full extension of the UK National Crime Agency to Northern Ireland. This is a huge step forward in the fight against organised crime, and is testament to the fact that no political faction caught up with self-interest should be able to prevent a full fight against fuel and money laundering, as well as illicit trade. It is somewhat ironic that the Sinn Féin MEP for Northern Ireland has criticised a top Israeli military official as having „blood on his hands“, ignoring her own terrorist past and her party's failing in refusing to support the fight against organised crime through the NCA. I would call on Parliament not to follow this dangerous precedent. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Face au danger grandissant du terrorisme en Europe, qu'il soit importé, financé depuis l'extérieur ou se développe de manière plus ou moins autonome sur le territoire des États membres, la volonté du Parlement européen de prendre en main le problème est louable. Toutefois, les mesures suggérées ne sont pas à la hauteur du problème, notamment les échanges de données, qui sont une solution trop timide. Les véritables mesures de lutte contre le terrorisme ne sont par ailleurs pas évoquées: la souveraineté des États sur leurs frontières, qui leur permet de contrôler les flux qui les traversent, et l'évaluation de la participation financière de certaines puissances extra-européennes au développement du terrorisme international en Europe. J'ai donc décidé de m'abstenir. Pascal Durand (Verts/ALE),
par écrit. — Le groupe des Verts/ALE a voté contre la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Adoptée par quatre groupes politiques, socialistes et libéraux inclus, elle promeut une mesure qui atteint gravement aux libertés sans répondre à la menace terroriste. Aux mesures efficaces, ils préfèrent la surveillance de masse et la rétention des données personnelles. Nous nous refusons de „mettre à profit“ les attentats de Paris comme l'a déclaré un membre de l'UMP (PPE) pour promouvoir le fameux PNR européen. Une mesure dont l'efficacité reste à prouver. En se prononçant pour son adoption, le PE prône une surveillance généralisée qui ne préviendra pas les actes terroristes mais engendrera des démocraties fragiles. Le PNR n'est pas seulement une atteinte aux libertés. C'est aussi un choix de société. Celui de dépenser 500 millions d'euros dans la surveillance de masse quand ils seraient plus utiles au financement de la surveillance ciblée de véritables suspects, du travail de terrain, de la coopération entre services de police et de renseignements des États-membres, notamment des équipes communes d'enquête sous l'autorité d'Europol et Eurojust. 500 millions utiles pour prévenir la radicalisation, combattre le chômage et l'exclusion, réformer la prison, construire une société de l'inclusion, notre force contre la folie meurtrière des terroristes. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Hemos votado contra la resolución presentada. La resolución tiene, en términos generales, aspectos positivos, ya que subraya la importancia de la prevención y del respeto a los derechos individuales en la lucha antiterrorista. Sin embargo, una enmienda presentada a última hora por el Grupo Socialista y el Grupo Popular incluye en la resolución la necesidad de avanzar urgentemente en la aprobación de legislación PNR (Passenger Name Record, o registro de nombres de los pasajeros). Este proyecto de legislación debería estar supeditado, por una parte, a la aprobación de un paquete sobre protección de datos, que consideramos que debería ser anterior, y, por otra, al dictamen del Tribunal de Justicia de la Unión Europea sobre la validez del acuerdo PNR entre la UE y Canadá. Pensamos que incluir en esta resolución la urgencia de avanzar en el PNR entra en contradicción con muchos de los principios que se enuncian en la propia resolución, y no va en el sentido de asegurar la privacidad y los derechos individuales de los ciudadanos europeos. Por esta razón hemos votado en contra de la resolución conjunta. Linnéa Engström (Verts/ALE),
skriftlig. — Idag röstade vi mot den gemensamma resolution om åtgärder mot terrorism som lades fram av de fyra större politiska grupperna i parlamentet. Den gröna gruppen har lagt fram en egen resolution om åtgärder mot terrorism som vi röstade för. Samtidigt som vi är för samordnade åtgärder mot terrorism, anser vi att den gemensamma resolutionen är ineffektiv. Den massövervakning som föreslås ger få kända positiva resultat. Förslagen bortser från mer långsiktiga förbyggande åtgärder och negligerar grundläggande rättigheter. En anti-terrorismstrategi bör, för att vara effektiv, fokusera på riktad övervakning av misstänkta och försäkra att myndigheter har de medel och resurser som behövs och inriktas på specifika risker och konkreta misstankar. Även bättre informationsutbyte mellan dessa myndigheter behövs. Radikalisering i skolor och fängelser måste tacklas. Den gemensamma resolutionen är därför enbart symbolpolitik som ger sken av att vi ger handfasta krav på de rättmätiga krav medborgarna har att känna sig trygga och säkra. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε διότι εκτιμούμε ότι τα μέτρα αυτά δεν κινούνται προς την σωστή κατεύθυνση.·Αντιθέτως, ενώ εισάγουν πάρα πολλούς περιορισμούς εις βάρος των πολιτών της Ευρώπης, εντούτοις δεν περιορίζουν πραγματικά τον απόλυτα υπαρκτό κίνδυνο της Τρομοκρατίας. Η Ένωση δεν έχει μέχρι στιγμής κατορθώσει να ελέγξει τα κράτη μέλη ούτως ώστε να μην περιορίζουν την εφαρμογή τέτοιου είδους μέτρων αποκλειστικά σε τρομοκρατικές οργανώσεις. Peter Eriksson (Verts/ALE),
skriftlig
. - Idag röstade vi mot den gemensamma resolutionen om åtgärder mot terrorism som lades fram av de fyra större politiska grupperna i parlamentet. Den Gröna gruppen har lagt fram en egen resolution om åtgärder mot terrorism som vi röstade för. Samtidigt som vi är för samordnade åtgärder mot terrorism, anser vi att den gemensamma resolutionen är ineffektiv. Den massövervakning som föreslås ger få kända positiva resultat. Förslagen bortser från mer långsiktiga förbyggande åtgärder och negligerar grundläggande rättigheter. En anti-terrorismstrategi bör, för att vara effektiv, fokusera på riktad övervakning av misstänkta och försäkra att myndigheter har de medel och resurser som behövs och inriktas på specifika risker och konkreta misstankar. Även bättre informationsutbyte mellan dessa myndigheter behövs. Radikalisering i skolor och fängelser måste tacklas. Den gemensamma resolutionen är därför enbart symbolpolitik som ger sken av att vi ger handfasta krav på de rättmätiga krav medborgarna har att känna sig trygga och säkra. Ismail Ertug (S&D),
schriftlich. — Die Entschließung nimmt Bezug auf die Terrorattacken in Paris, den 11. September sowie Kämpfer in Syrien, im Irak und Libyen. Implizit wird das Bild des muslimischen Täters transportiert und ausgeblendet, dass auch Muslime Opfer sind und sein können. Am Dienstag wurden drei Studenten der University of North Carolina erschossen – alle drei Muslime. Die Polizei ermittelt zwar auch wegen „hate crime“, wollte aber zunächst kein Motiv nennen. Warum finden Verbrechen, die von Moslems begangen werden, in Europa eine so breite Wahrnehmung, die Verbrechen, die an Moslems begangen werden, aber nicht? Zynisch gesagt: Nach den Morden in Paris gab es eine riesige Solidaritätswelle unter dem Motto „Je suis Charlie“, aber wenn Moslems ermordet werden, ist eine öffentliche Anteilnahme in der EU kaum zu vernehmen. Die Debatte in Europa hat hier eine gefährliche Leerstelle: Moslems werden stets als Täter, aber nie als Opfer wahrgenommen. Das Europäische Parlament ist hier gefragt, eine Diskussion zu führen, wie dieser verzerrten Wahrnehmung begegnet werden kann. Denn eines muss klar sein: #muslimlivesmatter. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — I voted against the joint motion on anti-terrorism measures, as this resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the other groups in the Parliament gives governments of EU Member States free rein to scale back personal freedoms and liberties with measures that do not properly respond to the terrorist threat. Ensuring our safety does not mean mass-surveillance and fewer rights. The safety of my constituents in Wales is of the highest importance to me, and I want an effective strategy that includes giving priority to tackling the causes of terrorism. Eleonora Evi (EFDD),
per iscritto. — La risposta della comunità internazionale al terrorismo deve basarsi sul rispetto del diritto internazionale, dei diritti umani e del diritto internazionale umanitario. La minaccia alla pace e alla sicurezza che causano non deve quindi provocare strumentalizzazioni politiche che ci portino a rimettere in discussione risultati preziosissimi quali la libertà di circolazione. Una così larga mobilitazione di terroristi stranieri combattenti verso aree di conflitto rappresenta un fenomeno nuovo e destabilizzante. Sono, a mio avviso, necessarie strategie che mirino a individuare il contesto culturale e sociologico in cui si muovono i combattenti e che, di conseguenza, permettano di contrastare il reclutamento e la radicalizzazione. È mia ferma convinzione che le organizzazioni della società civile, supportate da agenzie statali, possano giocare un ruolo essenziale nel formulare strategie modulabili che rafforzino un approccio multilaterale e integrato per contrastare questo fenomeno. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — O terrorismo, a radicalização e o extremismo violentos são hoje em dia importantes ameaças à paz e à segurança internacionais e constituem desafios importantes para a estabilidade dos Estados-Membros da UE a para a segurança e liberdade individuais. Votei favoravelmente a resolução numa condenação veemente dos trágicos ataques terroristas de Paris e para sublinhar a necessidade de melhores práticas e da adequada implementação de instrumentos que permitam prevenir e combater o terrorismo e a radicalização a nível local, nacional, europeu e mundial. Fredrick Federley (ALDE),
skriftlig
. - När det gäller nya åtgärder för övervakning och kontroll, till exempel för PNR-data, är det särskilt viktigt att vara försiktig och värna den personliga integriteten och grundläggande medborgerliga rättigheter. Jag röstade för denna resolution då texten som helhet är balanserad och innehåller tydliga skrivningar om vikten av proportionalitet och att eventuella åtgärder utreds ordentligt. Men jag är skeptisk till vissa av de förslag som nämns. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O terrorismo, a radicalização e o extremismo violento representam algumas das maiores ameaças à nossa segurança e às nossas liberdades. O seu combate deve assentar numa abordagem plural destinada a contrariar diretamente a preparação de atentados no território da União, mas também a integrar a necessidade de enfrentar as causas profundas do terrorismo. O mais recente ataque em Paris que condeno firmemente produziu um impacto significativo no sentimento de segurança entre os cidadãos e residentes da UE que está a enfrentar a ameaça grave e crescente que representam os chamados combatentes estrangeiros, ou seja, indivíduos que se deslocam para um país diferente do seu país de residência ou de nacionalidade, para perpetrar ou planear atos terroristas, dar ou receber treino terrorista, inclusive no contexto de conflitos armados e que andarão à volta dos 3500. Pessoalmente, condeno categoricamente todos os atos terroristas, a promoção do terrorismo, a glorificação dos indivíduos envolvidos no terrorismo e a defesa de ideologias violentas e extremistas. Jonás Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Laura Ferrara (EFDD),
per iscritto
. - Nelle ultime decadi abbiamo assistito ad un'impennata della produzione normativa, tanto internazionale quanto nazionale, in materia di terrorismo. Come Parlamento Europeo abbiamo il dovere partecipare a tale processo nomopoietico che si rende necessario per diverse ragioni. Vi è anzitutto un'escalation della minaccia: l'azione terrorista può legarsi ora a qualsiasi possibile obiettivo, ideologia e fondamentalismo. Può legarsi indifferentemente ad un territorio o nazione e costituire il braccio armato di movimenti di liberazione nazionale, oppure avere le caratteristiche di rete terroristica transnazionale. La potenza delle azioni terroristiche, poi, è aumentata a causa di una serie di condizioni, non ultime la disponibilità dei terroristi a suicidarsi ed il progresso tecnologico. Gli stati hanno perso il „monopolio della minaccia“: la sfida proviene da individui e reti che agiscono a livello sub-statale e che utilizzano materiali e risorse che sfuggono al controllo- monopolio nazionale. È diventato arduo, di conseguenza, individuare quale sia lo Stato legittimato a procedere contro i terroristi. Si sono fatti evanescenti i criteri di collegamento per l'esercizio della giurisdizione, che tendono a ridursi ad uno: quello della nazionalità delle vittime. Per questi motivi, uniti ad una pressante domanda di sicurezza, insieme ad altri colleghi, abbiamo proposto questa Risoluzione Comune sulle misure antiterrorismo. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — Condenamos firmemente os atos terroristas que ocorreram em França. Condenamos todos os atentados que ocorreram em muitos países do mundo. Nesta condenação, não deixamos de fora, como faz a maioria do parlamento nesta resolução, o terrorismo de Estado praticado por países como Israel na Palestina, na Síria e no Líbano, ou o uso de aviões não tripulados (os drones) pelos EUA contra populações indefesas em África, no Médio Oriente ou na Ásia. Defender simultaneamente a necessidade de tomar medidas de combate ao financiamento do terrorismo e a manutenção de relações privilegiadas com países que, como a Turquia ou a Arábia Saudita, entre outros, financiam, treinam e apoiam grupos terroristas, é uma clara contradição não deixa de revelar alguma hipocrisia. O firme combate que deve ser travado contra o terrorismo, dentro ou fora da UE, exige que se ataquem as causas profundas do mesmo; exige uma profunda mudança das políticas, o respeito pelo direito internacional e pela Carta da ONU; e de forma nenhuma pode legitimar a vaga repressiva e violadora dos direitos, liberdades e garantias que é defendida nesta resolução. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Európska únia musí zaradiť ochranu zdravia a životov občanov členských štátov medzi svoje hlavné priority, najmä po teroristických útokoch, ku ktorým došlo v Paríži. Pri zavádzaní akýchkoľvek nových pravidiel nesmieme zabúdať na základné piliere Európskej únie, medzi ktoré nepochybne patria základné ľudské práva a slobody. Európska únia sa tak zrejme nevyhne zmenám a reforme v schengenskom systéme, či dokončeniu smernice o osobných záznamoch cestujúcich. Aby však opatrenia fungovali na európskej úrovni, je potrebné, aby aj samotné členské štáty viac investovali do programov, ktoré by riešili akútny problém radikalizácie obyvateľstva. Členské štáty a ich zodpovedné národné orgány poskytli Europolu a Eurojustu iba 50 % informácií o terorizme a organizovanej trestnej činnosti na svojom území, čo sa v budúcnosti musí zlepšiť, ak chce Európa efektívne bojovať s hrozbou terorizmu. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Questa risoluzione non può trovare il mio appoggio in quanto non dà risposte politiche degne di questo nome alla causa della lotta al terrorismo. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζω τα μέτρα κατά της τρομοκρατίας, διότι τα μέτρα αυτά δεν κινούνται προς την σωστή κατεύθυνση. Αντίθετα, ενώ υιοθετούν πάρα πολλούς περιορισμούς εις βάρος των πολιτών της Ευρώπης, δεν περιορίζουν πραγματικά τον απόλυτα υπαρκτό κίνδυνο της Τρομοκρατίας. Επίσης, η Ένωση έχει αποτύχει μέχρι στιγμής να ελέγξει τα κράτη μέλη ώστε να μην περιορίζουν την εφαρμογή τέτοιου είδους μέτρων αποκλειστικά σε τρομοκρατικές οργανώσεις. Kinga Gál (PPE),
írásban. – Együttes fellépésre van szükség, koherens választ kell adnunk a terrorizmusra. Nem szabad megengedni, hogy gyűlöletet szítsanak, félelmet, megosztást keltsenek társadalmainkban. Ez magában foglalja a radikalizálódás elleni fellépést is. Aggodalomra ad okot, ezért fel kell lépni az internet gyűlöletkeltésre és erőszakra való felbujtásra való mind gyakoribb használata miatt – ebben a legnagyobb internetes szolgáltatók partnersége lényeges. A fiatalok radikalizálódása mögötti okok kezelése nagy kihívást jelent. A most elfogadott határozat magában foglalja a legfontosabb teendőket: az ún. külföldi harcosok problémájának kezelése, a radikalizálódás elleni fellépés, az illetékes tagállam és nemzetközi hatóságok közötti együttműködés és információcsere megerősítése. Szerintem mindemellett a külső határokon is meg kell erősíteni a biztonságot, ugyanakkor tiszteletben kell tartani a zökkenőmentes határforgalom fenntartását. Ezek a lépések nem veszélyeztethetik az uniós vívmányok egyik legfontosabbikát, a mozgás szabadságát, a schengeni rendszer működését. A párizsi események azt is megerősítették, hogy égető szüksége van Európának e kihívásokra gyorsan reagálni tudó rendőrképzésre, az ezt biztosítani tudó CEPOL ügynökségre. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — La UE y sus Estados miembros tienen el deber de trabajar conjuntamente para garantizar la seguridad y libertad de los ciudadanos europeos. No obstante, la lucha contra el terrorismo debe basarse en los principios de necesidad, proporcionalidad y respeto a los derechos fundamentales. Debemos tener siempre como prioridad la preservación de la libre circulación dentro del espacio Schengen, por lo que el control de las fronteras exteriores debe ser una de nuestras prioridades. La evolución del terrorismo internacional, así como la peligrosidad de los combatientes extranjeros (entre 3 000 y 5 000 ciudadanos europeos) que luchan en Siria en las filas de la organización terrorista y criminal ISIS deben ser tomadas muy en serio por su extrema peligrosidad. El terrorismo es una amenaza global que precisa de una respuesta basada en un enfoque multidimensional que priorice la lucha contra el terrorismo y la radicalización, y que apoye la cohesión social, la reintegración y la tolerancia política y religiosa. Un mayor control de las fronteras exteriores es imprescindible para impedir los desplazamientos de los terroristas y el tráfico ilícito de armas. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Elisabetta Gardini (PPE),
per iscritto. — In questi giorni in cui la priorità è ristabilire concretamente la sicurezza dei nostri cittadini, questa risoluzione vuole affermare il pieno sostegno dell'intero Parlamento europeo all'implementazione da parte del Consiglio di strumenti essenziali per la lotta al terrorismo come la proposta riguardante il Passenger Name Record (PNR), il miglioramento dello scambio d'informazioni, il rafforzamento dei controlli nelle aree esterne allo spazio Schengen, nonché gli sforzi in termini di prevenzione della radicalizzazione. Certo, un giusto equilibrio tra sicurezza e libertà fondamentali dev'essere preservato. Con questo testo abbiamo raggiunto un buon compromesso in questo senso, superando, di fatto, anche alcune posizioni ideologiche che avevano rallentato molti dossier relativi alla sicurezza in questi ultimi anni. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Esprimo il mio voto favorevole all'adozione delle misure antiterrorismo presentate nella proposta di risoluzione comune. L'Europa, ancora ferita dagli ultimi fatti di gennaio 2015, faccia appello alla Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea, alla risoluzione del 2011 sulla strategia antiterrorismo e soprattutto alla nuova strategia di sicurezza interna dell'Unione europea, del 17 dicembre 2014, per intervenire con misure concrete ed efficaci nella sfida globale che è la lotta al terrorismo internazionale, sia con atti volti alla prevenzione e alla rieducazione sia con azioni di controllo e punitive: maggiore condivisione dei dati „a rischio“ tra le autorità e agenzie di sicurezza, una più forte attività di intelligence, tracciabilità delle armi, maggiore attenzione nella concessione di Golden Visa per impedire il radicamento di organizzazioni criminali, cooperazione giudiziaria tra Stati, l'inserimento di ipotesi di sanzioni per il finanziamento delle organizzazioni terroristiche, procedimenti penali contro razzismo e xenofobia. Adam Gierek (S&D),
na piśmie. — Głosowałem za przyjęciem rezolucji, ponieważ zwraca ona uwagę na jeden z najważniejszych obecnie problemów w skali światowej. Terroryzm we wszystkich formach i przejawach stanowi jedno z najpoważniejszych zagrożeń dla pokoju i bezpieczeństwa na świecie, a nasilenie rasizmu dodatkowo zwiększa poczucie braku bezpieczeństwa wśród obywateli UE. Niezbędne jest zatem kompleksowe podejście do przeciwdziałania radykalizacji i terroryzmowi. Państwa członkowskie, oprócz wzajemnej współpracy, powinny w tym celu ściśle współdziałać z wyspecjalizowanymi agencjami (Eurojust, Europol, CEPOL), w pełni wykorzystując istniejące możliwości oraz dostępne instrumenty prawno-sądowe. Wspólna polityka zagraniczna powinna koncentrować się na współpracy z państwami trzecimi, ponieważ te mogą stać się poważnymi partnerami w przeciwdziałaniu terroryzmowi. Należy zintensyfikować działania zewnętrzne na rzecz tworzenia potencjału w zakresie zwalczania terroryzmu i radykalnej propagandy szerzonej w internecie i innych mediach. Należy również poważnie rozważyć możliwość wprowadzenia sankcji wobec państw i rządów odpowiedzialnych za finansowanie terrorystów lub organizacji terrorystycznych. Neena Gill (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution because recent events clearly indicate the need for a counter-terrorism roadmap which ensures a better use of existing instruments in full respect of citizens' rights, which creates new instruments where necessary, and connects the dots between action on local, national, EU and international levels. I am deeply concerned by reports stating that, at a time in which increased coordination is desperately needed, British intelligence officials are threatening to stop sharing information with Berlin on jihadists returning from Syria and Iraq, amongst other issues, if Germany pushes ahead with a parliamentary inquiry into British intelligence activities in their country. Second, it is crucial that we fight the root-causes of radicalisation by adopting a preventive approach rather than a reactive one, which includes measures in the fields of education, inclusion and anti-discrimination. Third, we need to reflect thoroughly about our foreign policy and the regimes we have been tolerating. Events in Libya, Egypt and Syria have shown us that repression breeds terrorism rather than stability. Tackling terrorism both inside and outside Europe will require us to start learning lessons from past mistakes – rather than simply repeating them. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — À l'instar des autres députés du Front national, je me suis abstenue sur cette proposition de résolution, tant elle apparait inepte: elle prétend s'attaquer aux racines du terrorisme, mais sans désigner le fondamentalisme islamiste comme principale source de ce fléau. Elle propose en outre de conserver le régime Schengen, alors que l'absence de contrôles aux frontières internes de l'Union facilite grandement la circulation des terroristes. Cette proposition n'apporte rien de concret à la lutte contre le terrorisme: elle confirme au contraire le refus d'agir des européistes. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado contra la resolución presentada. La resolución tiene, en términos generales, aspectos positivos, ya que subraya la importancia de la prevención y del respeto a los derechos individuales en la lucha antiterrorista. Sin embargo, una enmienda presentada a última hora por el Grupo Socialista y el Grupo Popular incluye en la resolución la necesidad de avanzar urgentemente en la aprobación de legislación PNR (Passenger Name Record, o registro de nombres de los pasajeros). Este proyecto de legislación debería estar supeditado, por una parte, a la aprobación de un paquete sobre protección de datos, que consideramos que debería ser anterior, y, por otra, al dictamen del Tribunal de Justicia de la Unión Europea sobre la validez del acuerdo PNR entre la UE y Canadá. Pensamos que incluir en esta resolución la urgencia de avanzar en el PNR entra en contradicción con muchos de los principios que se enuncian en la propia resolución, y no va en el sentido de asegurar la privacidad y los derechos individuales de los ciudadanos europeos. Por esta razón hemos votado en contra de la resolución conjunta. Nathalie Griesbeck (ALDE),
par écrit. — Amélioration des outils existants, renforcement des échanges d'informations entre les États, sécurité intérieure, financement des organisations terroristes, pouvoirs d'Europol, coopération policière, coopération judiciaire, coordination, relations avec les pays tiers, etc.: la résolution que nous avons adoptée liste des mesures à prendre en matière de lutte contre le terrorisme, au lendemain des attentats horribles de Charlie Hebdo. Dans la lutte contre le terrorisme, au niveau de l'Union européenne, il y a deux urgences. Premièrement, améliorer le fonctionnement de l'arsenal d'outils dont l'Union européenne dispose déjà en matière de lutte contre le terrorisme et surtout, améliorer l'échange d'informations entre États membres, qui a tant fait défaut lors des attentats – Europol, Eurojust, SIS, etc. Deuxièmement, se doter de nouveaux outils pour répondre pleinement à la menace: de véritables stratégies en matière de radicalisation, prévention de la radicalisation et déradicalisation, un PNR européen qui respecte les critères de légalité, nécessité et proportionnalité et surtout, un véritable parquet européen compétent pour la lutte contre la criminalité organisée et le terrorisme, que nous appelons de nos vœux depuis plusieurs années; sur ce dernier point, je regrette que certains groupes parlementaires aient refusé de l'inclure dans la résolution. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour as I believe that we need to send a clear message that we are committed to tackling terrorism by looking at every aspect that leads to radicalism; there needs to be a multilayer approach on tackling the root causes of radicalism. Labour MEPs call for better cooperation with agencies such as Europol and Eurojust and full use of existing measures such as the Radicalisation Awareness Network (RAN). Françoise Grossetête (PPE),
par écrit. — Mercredi, j'ai voté en faveur de mesures visant à renforcer la lutte contre le terrorisme en Europe. En effet, je considère que la menace que représentent les combattants étrangers et le terrorisme en général requièrent la mise en place d'un pacte antiterroriste ferme et clair. Les eurodéputés ont appelé les États membres de l'Union à mieux lutter contre la radicalisation, en investissant dans des programmes éducatifs ou en mettant en place des programmes de déradicalisation. Je préconise également de renforcer nos frontières afin de garantir plus de sécurité à nos concitoyens. L'adoption rapide d'un PNR européen reste aussi une nécessité absolue au regard des enjeux européens actuels. Ce vote doit apparaître comme la première étape d'un renforcement de notre législation pour lutter efficacement contre le terrorisme. Par ailleurs, je souhaite dénoncer l'attitude irresponsable des Verts et de l'extrême-gauche, qui n'ont pas souhaité s'associer à cette résolution, malgré l'urgence de la situation actuelle! Enrique Guerrero Salom (S&D),
por escrito. — He votado a favor de condenar de manera absoluta el terrorismo, así como de asegurar nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, el texto adoptado incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Sylvie Guillaume (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Elle est évidemment le fruit de compromis multiples, mais au final, le résultat est globalement satisfaisant. Cette résolution insiste en effet sur l'indispensable équilibre qui doit prévaloir entre, d'un côté, la sécurité et, de l'autre, le respect des libertés et droits fondamentaux. Elle favorise également une approche multidimensionnelle, en abordant aussi bien les questions de sécurité que des aspects socio-économiques. Elle met clairement en évidence la nécessité de mettre en œuvre pleinement les dispositifs existants, mais aussi d'évaluer leurs forces et leurs faiblesses. Enfin, elle souligne la nécessité d'adopter une stratégie européenne extérieure de lutte contre le terrorisme. Elle ne fait pas l'impasse sur la question du PNR européen: le Parlement européen s'engage à travailler à la finalisation de la directive PNR européen d'ici la fin 2015 et presse par conséquent la Commission européenne de tirer au plus vite les conséquences du jugement de la Cour de justice sur la directive „Conservation des données“. Enfin, comme le Groupe S&D l'exigeait, la résolution demande instamment au Conseil de débloquer les discussions sur le paquet „Protection des données“. Sergio Gutiérrez Prieto (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Eduard-Raul Hellvig (PPE),
în scris. — Susțin rezoluția care solicită UE să promoveze un parteneriat internațional împotriva terorismului și să coopereze cu actorii regionali pentru contracararea amenințării teroriste - de la combaterea cauzelor și prevenirea radicalizării, la anihilarea surselor de finanțare și a posibilităților de instrucție. Strategia anti-terorism trebuie, în opinia mea, să aibă la bază un schimb de informații și o cooperare operațională mai intense între autoritățile naționale, pentru stoparea deplasării suspecților de terorism și a traficului ilicit de arme. O atenție aparte e necesară combaterii propagandei teroriste și recrutării online, de aceea sprijin cererea adresată operatorilor de internet și administratorilor platformelor de comunicare să coopereze cu autoritățile abilitate, întrucât organizațiile teroriste recurg tot mai mult la internet pentru comunicare și planificarea atacurilor. Consider că noua foaie de parcurs pe care Parlamentul European o solicită Comisiei și Consiliului pentru combaterea terorismului trebuie să configureze o strategie comună, europeană, de ripostă la pericolul terorist. În acest sens, se impune de urgență eliminarea lacunelor legislative și operaționale care facilitează fluxul de combatanți jihadisti. E îngrijorătoare estimarea că statele UE transmit către Eurojust și Europol numai 50 % din informațiile legate de terorism și de crima organizată. Drept urmare, susțin crearea unei platforme europene antiterorism în cadrul Europol. Brice Hortefeux (PPE),
par écrit. — Dans une résolution sur la lutte contre le terrorisme, le Parlement européen s'est engagé à poursuivre les travaux sur le PNR européen en vue d'une finalisation d'ici la fin de l'année. Une formule alambiquée qui démontre bien la frilosité des libéraux et de la gauche lorsqu'il s'agit de prendre les mesures qui s'imposent face aux nouvelles menaces du terrorisme. À la suite des attentats terroristes en France, les citoyens ont exprimé un souhait clair: ne pas plier devant les terroristes, ne pas transiger avec les valeurs européennes. Le devoir des députés, c'est d'y répondre par des mesures fortes et concrètes: isolement des détenus radicaux dans les prisons, déchéance de la nationalité en cas de double nationalité, indignité nationale, renforcement des moyens des services de renseignement pour améliorer l'analyse des données collectées, renforcement de la coopération des services répressifs et judiciaires avec les agences européennes. Malheureusement, la présente résolution mise beaucoup sur l'échange de bonnes pratiques, mais n'offre rien de concret. Encore une fois, le Parlement européen manque une opportunité d'agir, le PPE étant pris en tenaille entre les partis populistes récalcitrants à toute action européenne et les partis de gauche terrifiés par la théorie de l'État omniscient et intrusif. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado contra la resolución presentada. La resolución tiene, en términos generales, aspectos positivos, ya que subraya la importancia de la prevención y del respeto a los derechos individuales en la lucha antiterrorista. Sin embargo, una enmienda presentada a última hora por el Grupo Socialista y el Grupo Popular incluye en la resolución la necesidad de avanzar urgentemente en la aprobación de legislación PNR (Passenger Name Record, o registro de nombres de los pasajeros). Este proyecto de legislación debería estar supeditado, por una parte, a la aprobación de un paquete sobre protección de datos, que consideramos que debería ser anterior, y, por otra, al dictamen del Tribunal de Justicia de la Unión Europea sobre la validez del acuerdo PNR entre la UE y Canadá. Pensamos que incluir en esta resolución la urgencia de avanzar en el PNR entra en contradicción con muchos de los principios que se enuncian en la propia resolución, y no va en el sentido de asegurar la privacidad y los derechos individuales de los ciudadanos europeos. Por esta razón hemos votado en contra de la resolución conjunta. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — S obzirom da smo suočeni s izazovima terorizma koji dobivaju sasvim novi oblik, obilježen nažalost u prošlomjesečnim događajima u Parizu, pozdravljam ovu Rezoluciju EP-a jer daje odgovor na mnoga pitanja i izazove koji postoje u novim okolnostima. Terorizam se ne može jednoznačno gledati s obzirom na njegove uzroke, metode koje koristi i način na koji se ispoljava. Današnji terorizam osim u vjerskoj radikalizaciji uzorke ima u problemima nastalima uslijed procesa imigracije, nemogućnosti i nedovoljne integracije, siromaštva, neadekvatnog obrazovanja nemogućnosti adekvatnog ekonomskog ljudskog prosperiteta. On nije samo uvezen, već se radi i o osobama koje su odrasle, rođene u zapadnom europskom demokratskom društvu. Indoktrinacija i promocija počivaju na najnovijim tehnologijama moderne informatičke komunikacije gdje ona više nije lokalna već globalna. Poseban je i proces odlazaka na privremeno ratovanje i utjecaj takvih ratišta kao i zatvora na regrutiranje novih terorista. Problem postoji i zato što ne postoji dovoljna integracija i suradnja sigurnosnih i obavještajnih službi europskih država koje u tom smislu zajedničke prijetnje trebaju dijeliti informacije i integrirano djelovati. Ova se Rezolucija dotiče i nezakonitog trgovanja oružjem te nedozvoljenih novčanih tokova kojima se financiraju terorističke akcije. Posebno držim važnim da se dostignuta razina slobodnog kretanja građana unutar Schengenskog prostora ne smije ograničiti. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Face au danger grandissant du terrorisme en Europe, qu'il soit importé, financé depuis l'extérieur ou se développe de manière plus ou moins autonome sur le territoire des États membres, la volonté du Parlement européen de prendre en main le problème est louable. Toutefois, les mesures suggérées ne sont pas à la hauteur du problème, par exemple les échanges de données, qui sont une solution trop timide. Les véritables mesures de lutte contre le terrorisme ne sont par ailleurs pas évoquées, notamment la souveraineté des États sur leurs frontières, qui leur permettrait de contrôler les flux qui les traversent, et l'évaluation de la participation financière de certaines puissances extra-européennes au développement du terrorisme international en Europe. J'ai donc décidé de m'abstenir. Ramón Jáuregui Atondo (S&D),
por escrito. — Quiero expresar mi coincidencia con la Resolución aprobada esta mañana sobre medidas antiterroristas. No podemos ampararnos en un debate retórico, muchas veces alejado de la realidad, entre libertad y seguridad. Esa ecuación hay que resolverla siempre en favor de la seguridad con libertad, sabiendo que no hay la una sin la otra. Hoy, la ciudadanía europea reclama a sus Gobiernos unas medidas más eficaces para la seguridad y más respetuosas de la libertad, y al Parlamento Europeo le corresponde equilibrar esas mutuas exigencias. Los socialistas no podemos dejar la bandera de la seguridad en manos de la derecha porque acabarán imponiendo un modelo que aminorará el concepto amplio de libertad y ciudadanía que tenemos en la izquierda. Por eso hemos pactado con ellos una Resolución equilibrada. Pero no podemos quedarnos junto a otros grupos que reclaman libertad sin comprender el momento que vivimos, los riesgos reales que sufrimos, y asumiendo por tanto una inseguridad que los ciudadanos no quieren. Petr Ježek (ALDE),
in writing. — I am pleased that the European Parliament has supported this comprehensive resolution on counter-terrorism, which considers the root causes of radicalisation and terrorism and pushes for the implementation and review of existing EU measures. We need action both at home, across the EU and an external strategy to ensure a holistic approach to fighting terrorism. Eva Joly (Verts/ALE),
par écrit. — Le groupe des Verts/ALE a voté contre la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Adoptée par quatre groupes politiques, socialistes et libéraux inclus, elle promeut une mesure qui atteint gravement aux libertés sans répondre à la menace terroriste. Aux mesures efficaces, ils préfèrent la surveillance de masse et la rétention des données personnelles. Nous nous refusons de „mettre à profit“ les attentats de Paris comme l'a déclaré un membre de l'UMP (PPE) pour promouvoir le fameux PNR européen. Une mesure dont l'efficacité reste à prouver. En se prononçant pour son adoption, le PE prône une surveillance généralisée qui ne préviendra pas les actes terroristes mais engendrera des démocraties fragiles. Le PNR n'est pas seulement une atteinte aux libertés. C'est aussi un choix de société. Celui de dépenser 500 millions d'euros dans la surveillance de masse quand ils seraient plus utiles au financement de la surveillance ciblée de véritables suspects, du travail de terrain, de la coopération entre services de police et de renseignements des États membres, notamment des équipes communes d'enquête sous l'autorité d'Europol et Eurojust. 500 millions utiles pour prévenir la radicalisation, combattre le chômage et l'exclusion, réformer la prison, construire une société de l'inclusion, notre force contre la folie meurtrière des terroristes. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Cette résolution appelle principalement à la mise en œuvre de mesures concrètes concernant la prévention, la déradicalisation, le renforcement des contrôles à nos frontières extérieures et de nos outils de surveillance, ainsi que la mise en place d'un PNR européen. Ainsi, cette résolution ne doit pas être une finalité, mais bien la première étape du renforcement de notre législation européenne. Karin Kadenbach (S&D),
schriftlich. — Um Terrorismus zu bekämpfen, muss an vielen Schrauben gedreht werden. Die am Mittwoch, dem 11. Februar, beschlossene Entschließung zu Anti-Terror-Maßnahmen enthält viele wichtige Forderungen, unter anderem zu den Bereichen Deradikalisierung, Bekämpfung des illegalen Waffenhandels in Europa, soziale Inklusion und bessere Kooperation der Behörden. Wir als SPÖ-EU-Delegation unterstützen allerdings die Einführung eines EU-weiten PNR-Systems nicht und haben gegen diesen Antrag gestimmt. Die Speicherung der Daten aller EU-Flugreisenden ist unangemessen, unverhältnismäßig und nicht mit dem Grundrecht auf Schutz der persönlichen Daten vereinbar. Das Urteil des EuGH zur Vorratsdatenspeicherung ist voll und ganz zu respektieren. Das Europäische Parlament hat außerdem beschlossen, das PNR-Abkommen mit Kanada vom EuGH prüfen zu lassen. Diese Prüfung sollten die EU-Institutionen jedenfalls abwarten, bevor in diesem Thema weiter vorgegangen wird. Wir finden es sehr bedauerlich, dass das wichtige Thema der Terrorismusbekämpfung von Trittbrettfahrern instrumentalisiert wird, um umstrittene und in der Vergangenheit bereits gescheiterte Projekte wie EU-PNR durchzusetzen. Aus diesem Grund haben wir uns bei der Schlussabstimmung der Stimme enthalten. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Anti-terrorism measures“ because we express our firm opposition to the use of drones for extrajudicial killings of terror suspects, and we call for more transparency and accountability regarding the use of drones, including through an EU common position formalising a legal framework for the use of drones. Jarosław Kalinowski (PPE),
na piśmie. — Stanowczo potępiam wszelkie akty terroryzmu, zarówno w Europie, jak i poza jej granicami. Jednak przeciwdziałanie takim aktom przemocy siłą, czyli branie odwetu, atakując kraje, w których terroryści są szkoleni, i szykanowanie wyznawców religii, które zachęcają do zamachów w imię wyższych wartości, to zła droga. Unia Europejska opiera się na demokracji i dialogu, a główną ideą jej powstania było zapobieganie konfliktom zbrojnym. Dlatego, pamiętając, dlaczego się zjednoczyliśmy i dlaczego współpracujemy na rzecz wolności i bezpieczeństwa Europy, nie zachęcajmy do przemocy i dyskryminacji. Solidarność i koordynacja działań to podstawa do efektywnego przeciwdziałania terroryzmowi. Wzmocnienie bezpieczeństwa wewnętrznego w państwach członkowskich poskutkuje wzmocnieniem bezpieczeństwa wewnętrznego UE. Nie zapominajmy, że terroryzm jest zagrożeniem o wymiarze globalnym, dlatego współpraca na arenie międzynarodowej jest niezbędna, by reakcje na zagrożenia były odpowiednio szybkie i skuteczne. My jako posłowie do Parlamentu Europejskiego mamy obowiązek uskuteczniania idei dialogu i równouprawnienia, a jednocześnie odradzania przyjmowania postaw radykalnych i krytykowania zachowań ekstremistycznych. Bardzo często to właśnie brak zrozumienia i wzajemnego szacunku prowadzi do aktów przemocy. Róbmy, co w naszej mocy, aby terroryzmowi przeciwdziałać z rozsądkiem i spokojem. Tunne Kelam (PPE),
in writing. — I voted in favour of the joint resolution. This resolution is the follow-up to the debate that was held during the last mini-plenary and is based on the anti-terrorism pact proposed by my group, the EPP Group. It is to be welcomed that other bigger groups are willing to work on this jointly to engage all European forces in the fight against terrorism. I would like to urge a serious stepping up of the cooperation and exchange of information between Member States. Without such an efficient exchange, prevention and detection will not work. We immediately need setting up of PNR data-sharing, detecting and controlling effectively the export and sales of firearms within the EU and also to and from the EU among the first steps. The EU has to seriously look into the money flows and how to cut financing of terrorist cells in the EU and elsewhere. Pressure has to be put also on the states that finance radicalisation. I welcome the call on the EEAS to develop a strategy for an EU external strategy combating international terrorism, addressing the sources of terrorism and mainstreaming counter-terrorism. Ska Keller (Verts/ALE),
in writing. — The Greens/EFA Group today voted against the joint motion for resolution on anti-terrorism measures, as the resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the four bigger political groups provides a carte blanche for EU governments to scale back personal freedoms with measures that will fail to properly respond to the terrorist threat. Instead of pushing for effective measures, the usual suspects who have been continually pushing for mass surveillance and data retention are using the Paris attacks as an excuse to bulldoze through these measures, despite any evidence that they will prove effective in countering the terrorist threat. A coherent counter-terrorism strategy would focus on targeted surveillance of real suspects and ensuring security authorities have the means and resources to focus on specific risks and concrete suspicions, to follow any leads immediately, and to efficiently exchange information about dangerous individuals. This is what we should be trying to achieve. There is also a need to tackle radicalisation in schools and prisons. Finally we are missing a call for a legal definition of profiling. Stepping up mass surveillance will undermine security and is instead a victory for fundamentalists, who are combating precisely such democratic freedoms. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I very much welcome the resolution, as it lays strong emphasis on the need to address the root causes of terrorism, by investing in educational programmes, promoting integration, social inclusion, dialogue, participation, equality, tolerance and understanding among different cultures and religions, as well as rehabilitation programmes. We urgently need to understand why young Europeans, that have grown up here and were part of our society, alienate and radicalise to such an extent that they turn against all the values that stand for the same society they lived in. The EU counter-terrorism and counter-radicalisation roadmap with a comprehensive package of measures is essential, ensuring a better use of existing instruments, where necessary, creating new ones, involving at all levels practitioners in prevention, detection, and protection. Kateřina Konečná (GUE/NGL),
písemně. — Přestože je Evropský parlament prolnut subjekty prosazujícími různé národní zájmy a různá ideologická hlediska, považuji za důležité, abychom se na určitých otázkách dokázali dohodnout napříč politickým spektrem. Otázku boje proti terorismu považuji za jednu z nich. Návrh společného usnesení však nezahrnoval dvě frakce, Zelené a GUE/NGL. Považuji za smutné, že se nepodařilo zapracovat požadavky dvou zmíněných frakcí tak, aby měl Evropský parlament skutečně společný akceptovatelný návrh. Návrh neakcentuje sociální faktory celého problému tak, jak bych považovala za správné. Neprošel například pozměňující návrh, který poukazoval na fakt, že chudoba, nezaměstnanost a nedostatek vyhlídek na plné začlenění do společnosti mohou u jedinců vést k potřebě destruktivního chování, které neblaze postihne celou společnost. Domnívám se, že vést debatu o radikalismu bez komplexního zaměření na sociální problémy společnosti nepovede ke kýženému cíli. Zaměřit se na následek, a nikoliv na příčinu má fatální důsledky ve všech společenských otázkách, a je zejména nebezpečné, když se tak stane u otázek, které ohrožují životy občanů jak Evropy, tak celého světa. Návrh se tak často zaměřuje na možnosti, jak získávat informace o evropských občanech a jak je co nejefektivněji sledovat. Domnívám se, že daný přístup je mylný, a proto jsem nevyjádřila návrhu usnesení souhlas. Ádám Kósa (PPE),
in writing
. - The Resolution, tabled by the EPP Group, was supported by all political forces in the EP. The EPP Group has managed to unblock the stalemate in the European Parliament on the setting-up of an EU airline passenger name record (PNR) system and now we have the political commitment to finalise the PNR Directive by the end of this year. The Resolution calls for more specialised measures in tackling the problem of EU citizens travelling to fight for terrorist organisations abroad. It strongly encourages the better exchange of information between Member States' country law enforcement authorities and EU agencies, something which is currently severely lacking. It calls on Member States to invest in schemes which address the root causes of radicalisation, including educational programmes, promoting integration as well as rehabilitation programmes. It also asks that special attention is given to prisons and detention conditions, with targeted measures to address radicalisation in this environment. Béla Kovács (NI),
írásban
. - Az USA 9/11 után bevezetett intézkedéseihez hasonlóan, a párizsi merényletek miatti közhangulatot felhasználva, az állásfoglalás általános körben javasolja szélesíteni az európai rendészeti és adat-ellenőrzési fellépést. Szerencsére mindkét helyen meglettek az elkövetők, ezért indokolatlan egyesek törekvése, mely a paranoiás félelem keltésére épül, és amelynek célja, hogy minél több terrorizmusellenes intézkedést – mint például az uniós utas-nyilvántartási adatállományról szóló intézkedést – mihamarabb, a jogi szükségszerűség, vagy a jelenlegi terrorizmusellenes intézkedések értékelésének elvégzése nélkül keresztül lehessen vinni. A további áldozatok elkerülése prioritás, így az állásfoglalás nem utasítható el, de nem is támogatható, mert nem lehet a célunk az „Orwell: 1984“-i világrend. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — L'ampio sostegno di quest'Aula alla risoluzione è la conferma del nostro impegno nella lotta contro il terrorismo, una sfida oggi più che mai globale, alla quale serve una risposta globale. Una lotta che deve necessariamente essere affrontata su più fronti, risalendo alla radice della radicalizzazione, prevedendo anche programmi educativi che promuovano l'integrazione, l'inclusione sociale, il dialogo, la partecipazione, l'uguaglianza, la tolleranza e il dialogo interculturale e interreligioso. Agire sulle cause della radicalizzazione, significa agire sulle cause che portano all'estremismo violento, prevenendo fenomeni di disgregazione sociale, contrastando i fenomeni di ghettizzazione. Perché è nel disagio sociale che i reclutatori riescono a trovare nuovi adepti per compiere atti terroristici. Per questo dobbiamo contrastare l'istigazione online a compiere atti terroristici e fermare il fenomeno dei cosiddetti „foreign fighters“. Con questa risoluzione condanniamo con forza il terrorismo, chiedendo un approccio omnicomprensivo al fenomeno, senza rinunciare tuttavia ai valori fondanti della nostra Europa e alla nostra libertà. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Ho votato a favore della risoluzione in quanto il documento rappresenta il risultato di un'intensa attività di negoziazione tra i diversi gruppi politici al Parlamento europeo su un tema delicato quale il terrorismo. Esso costituisce, oltre che una minaccia incombente, un problema per tutti i cittadini europei e credo, quindi, che vada affrontato attraverso un approccio condiviso. A tal proposito il governo italiano si è attivato con misure antiterrorismo molto importanti. È chiaro, tuttavia, che è necessario mantenere lo stato di allerta molto alto. Gabrielius Landsbergis (PPE),
raštu. — Vis sparčiau besivystantis terorizmas ir smurtinis ekstremizmas kelia didžiulę grėsmę visam Europos saugumui bei kiekvieno jos piliečio laisvei. Pastarieji tragiški teroristiniai įvykiai ne tik Europos viduje, bet ir artimiausioje ES kaimynystėje mums vis primena, jog būtina atnaujinti ir sukonkretinti dabartinę kovos su terorizmu strategiją ir kuo aktyviau skatinti tarptautinių organizacijų, valstybių narių ir specialiųjų institucijų bendradarbiavimą šioje srityje. Kova su teroristinėmis grupuotėmis bei jas remiančiomis organizacijomis turi būti vienas iš pagrindinių ES saugumo prioritetų. Dėl šių priežasčių tvirtai remiu šią Europos Parlamento rezoliuciją ir joje esančius raginimus Komisijai ir Tarybai nedelsiant peržiūrėti bei išsamiai įvertinti šiuo metu ES taikomas kovos su terorizmu priemones ir patvirtinti atnaujintą kovos su terorizmu programą. Jérôme Lavrilleux (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la résolution relative aux mesures de lutte contre le terrorisme. Effectivement, depuis les attentats du mois de janvier 2015, la France est plus que jamais en guerre ouverte avec un ennemi sans visage et sans frontières, le terrorisme. Un élan d'union et de solidarité a dès lors traversé toute l'Union européenne afin de défendre nos valeurs et notre liberté. Je suis convaincu que nous ne pouvons faire face efficacement au terrorisme qu'à l'échelle européenne. Pour cela, des mesures telles qu'une meilleure coopération policière et judiciaire entre les États membres, le renforcement des contrôles aux frontières extérieures ou encore une surveillance accrue d'Internet doivent être mises en œuvre le plus rapidement possible pour garantir la protection efficace des citoyens européens. Il en va de notre responsabilité. Je regrette cependant que la mise en place du PNR européen, qui me paraît pourtant être indispensable et urgente, ne fasse pas l'unanimité dans tous les groupes politiques. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Les députés du Front National ont décidé de s'abstenir sur la résolution commune sur les mesures de lutte contre le terrorisme, car ce texte fait malheureusement preuve d'un angélisme incapacitant. Alors que les auteurs de la résolution déclarent vouloir „s'attaquer aux racines du terrorisme“ et appellent la Commission à „proposer une définition claire et commune des 'combattants étrangers de l'UE'“, ils n'ont pas le courage politique de nommer le fondamentalisme islamiste comme source essentielle et principale du terrorisme actuel. En outre, le texte fait preuve de cynisme lorsqu'il se dit „fondamentalement opposé aux propositions visant à suspendre le régime Schengen“, alors que ce régime constitue un problème majeur. L'impossibilité d'effectuer des contrôles aux frontières internes facilite la circulation des terroristes au sein de l'Union européenne. La lutte contre le terrorisme est donc un argument supplémentaire pour rendre aux États membres le droit et la possibilité de contrôler leurs propres frontières. Gilles Lebreton (NI),
par écrit. — J'ai choisi de m'abstenir lors du vote de cette résolution parce qu'elle contient de bonnes et de mauvaises initiatives. Je suis favorable à la volonté qu'elle manifeste de lutter contre le terrorisme. Je suis également satisfait de constater que le Parlement européen y exprime „sa sympathie la plus profonde avec le peuple français“, suite aux attentats qui ont eu lieu en janvier à Paris. En revanche, je déplore que le Parlement européen s'y engage à voter d'ici la fin de l'année 2015 la directive sur l'utilisation des données des passagers aériens (PNR). Cette directive portera en effet une atteinte grave à la protection des données personnelles de ces passagers. En outre, elle ira à l'encontre de la souveraineté des États, qui ne seront plus en mesure d'assurer cette protection pour leurs ressortissants. Enfin, elle pose un problème philosophique de conception de la vie en société en organisant le fichage de toute la population sous prétexte de lutter contre une poignée de terroristes. Barbara Lochbihler (Verts/ALE),
in writing
. - The Greens/EFA group today voted against the Joint Motion for Resolution on Anti-terrorism Measures, as the resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the 4 bigger political groups provides a carte blanche for EU governments to scale-back personal freedoms with measures that will fail to properly respond to the terrorist threat. Instead of pushing for effective measures, the usual suspects who have been continually pushing for mass surveillance and data retention are using the Paris attacks as an excuse to bulldoze through these measures, despite any evidence that they will prove effective in countering the terrorist threat. A coherent counter-terrorism strategy would focus on targeted surveillance of real suspects and ensuring security authorities have the means and resources to focus on specific risks and concrete suspicions, to follow any leads immediately, and to efficiently exchange information about dangerous individuals. This is what we should be trying to achieve. There is also a need to tackle radicalisation in schools and prisons. Finally we are missing a call for a legal definition of profiling. Stepping up mass surveillance will undermine security and is instead a victory for fundamentalists, who are combatting precisely such democratic freedoms Juan Fernando López Aguilar (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — Condenamos firmemente los actos terroristas perpetrados en Francia contra los trabajadores de Charlie Hebdo. Condenamos todos los actos terroristas que ocurren en multitud de países. Y no dejamos fuera de esta condena —como sí hace la mayoría de esta cámara— el terrorismo de Estado practicado por países como Israel contra Palestina, practicado en Siria, en el Líbano, ni tampoco el uso de drones por parte de los Estados Unidos contra poblaciones en África o en Oriente Próximo. Defender la necesidad de tomar medidas contra la financiación del terrorismo y a la vez mantener relaciones privilegiadas con países como Arabia Saudí que financian, entrenan y apoyan a grupos terroristas es una más de las contradicciones y otra muestra de hipocresía de la mayoría de derechas en esta cámara. Por todo ello he votado en contra. El combate contra el terrorismo exige que se ataquen las causas de raíz del mismo; exige un profundo cambio de políticas y el respeto del derecho internacional. Y de ninguna manera puede legitimar la oleada represiva y de violación de los derechos y libertades que se recoge en esta resolución. Krystyna Łybacka (S&D),
na piśmie. — W dyskusji na temat terroryzmu i środków jego zwalczania chciałam podkreślić ogromną rolę edukacji, która nie jest odpowiednio wyeksponowana w strategii antyterrorystycznej i jej środkach. Niewątpliwie w walce z terroryzmem kluczowa jest ochrona granic zewnętrznych, wymiana danych, współpraca między krajami oraz zapewnienie bezpieczeństwa wewnętrznego. Musimy jednak pamiętać, iż zagrożenie terrorystyczne nie ogranicza się tylko do Bliskiego Wschodu. Coraz więcej młodych Europejczyków przyjmuje bardzo radykalne poglądy i jest w stanie w obronie wpojonych im wartości nawet zabić. Dlatego niezmiernie ważne jest, abyśmy skupili się na pracy z młodymi ludźmi, na nauce tolerancji, poszanowania dla innych kultur i religii, kultury dyskusji i komunikacji. To właśnie szkoła jest kluczowym elementem w zapobieganiu i przeciwdziałaniu radykalizacji postaw. Powinna ona spełniać podwójną rolę. Z jednej strony zaszczepiać w młodych ludziach idee tolerancji, integracji, dialogu, szacunku, różnorodności kulturowej, a z drugiej być wyczulona na ew. przejawy bardzo radyklanych postaw wśród młodzieży. Dobra komunikacja na linii szkoła-uczeń-rodzic, uwzględniająca specyfikę kulturową młodzieży, to kluczowe przesłanki dla przeciwdziałania jej radykalizacji. Należy oczywiście podkreślić, iż to wyzwanie pośredniej walki z ekstremizmem nie spoczywa wyłącznie na nauczycielach. Wręcz przeciwnie, aby przyniosła ona efekty konieczne jest włączenie się do niej mediów, organizacji pozarządowych i ekspertów działających w lokalnych społecznościach. Monica Macovei (PPE),
în scris. — Am votat pentru rezoluția referitoare la măsurile de combatere a terorismului. Susțin adoptarea unei strategii europene împotriva rețelelor radicale, a recrutărilor online si a propagandei teroriste. Trebuie sa insistăm pe combaterea finanțării prin spălare de bani și crimă organizată a acestor grupări. Mai mult, trebuie să cerem companiilor de internet și de comunicare online să coopereze cu guvernele, cu autoritățile de aplicare a legii și societatea civilă pentru a combate folosirea rețelelor de internet si de socializare în scopul pregătirii de atacuri teroriste, asigurând în același timp că libertatea de exprimare și dreptul la viață privată sunt respectate. Sunt de acord că nu trebuie să renunțăm la spațiul Schengen, dar trebuie să încurajăm statele membre să întărească controlul documentelor și al unor persoane în cazuri suspecte, să folosească datele despre persoane din sistemul de informații Schengen și să facă verificări pe bază de informații atunci când persoane suspecte intră sau ies din spațiul Uniunii Europene. România asigură protecția graniței externe a Uniunii pe o lungime de circa 2 000 de km, având astfel un rol vital în protecția cetățenilor Uniunii. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — EU i njezine članice imaju zajedničku odgovornost osigurati sigurnost i slobodu građanima Europe i poduzeti sve odgovarajuće mjere kako bi spriječile po život opasne radnje. Kako bi se to postiglo, protuterorističke mjere bi se trebale temeljiti na načelima nužnosti, razmjernosti i poštivanja temeljnih prava te biti u skladu s vladavinom zakona i međunarodnim obvezama. Terorizam je globalna prijetnja koja se treba rješavati na lokalnoj, nacionalnoj, europskoj i globalnoj razini u cilju jačanja sigurnosti naših građana, kako bi se obranile temeljne vrijednosti slobode, demokracije i ljudskih prava. Budući da se sigurnosna situacija u Europi u posljednjih nekoliko godina drastično promijenila, ponajviše zbog novih sukoba i preokreta u neposrednom susjedstvu EU-a, brzog razvoja novih tehnologija, te zabrinjavajućeg porasta radikalizacije koja vodi u nasilje i terorizam, naglašava se potreba za poboljšanjem, intenziviranjem i ubrzanjem globalne policijske razmjene informacija. Sveobuhvatna strategija EU-a o protuterorističkim mjerama mora u potpunosti iskoristiti svoje vanjske i razvojne politike u cilju borbe protiv terorizma i stoga podržavam prijedlog ove rezolucije. Ramona Nicole Mănescu (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea acestei rezoluții pentru următoarele motive. Cetățenii UE au nevoie astăzi, mai mult decât oricând, de o strategie coerentă de combatere a terorismului, cu măsuri concrete, aplicabile imediat, cu caracter profund proactiv și nu reactiv în abordarea conflictelor. O astfel de strategie trebuie să abordeze și cauzele profunde ale radicalizării și să combată sărăcia, marginalizarea, discriminarea, corupția. Este necesar ca statele membre să investească în programe educaționale, de reabilitare, de promovare a integrării, a incluziunii sociale, a dialogului, a egalității, a toleranței și a înțelegerii între diferite culturi și religii. Felicit și susțin angajamentul PE de a acționa în direcția finalizării unei Directive privind Registrul Unic al Pasagerilor, cel târziu până la finalul anului 2015. Acest instrument va permite realizarea unui schimb eficient de informații relevante și intensificarea controalelor la frontiere. Salut adoptarea cadrului juridic actualizat la nivelul UE pentru combaterea spălării de bani, a cărui aplicare va determina blocarea unor importante surse de finanțare pentru organizațiile teroriste. Subliniez că lipsa unei cooperări concrete, coordonate și eficiente în care să fie implicați toți actorii relevanți - Statele Membre, serviciile de informații și structurile de poliție europene și naționale - va conduce la o amploare fără precedent a activității organizațiilor teroriste. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Udalosti posledných týždňov potvrdzujú, že boj proti terorizmu je vecou nielen Európskej únie, ale aj vecou každého jednotlivého členského štátu a vecou každej demokratickej krajiny na svete. Preto treba prijať posilnenie právomocí vnútroštátneho sledovania obyvateľov ako aj osôb smerujúcich do krajín konfliktov. Občania, ktorí bojujú v cudzine v radoch teroristických organizácií, predstavujú potencionálne nebezpečenstvo pre každý štát. Na zabezpečenie tejto úlohy treba využiť všetky legitímne dostupné nástroje s cieľom zabrániť vzniku rizík a škôd na životoch a zdraví obyvateľov. Všetky opatrenia však treba vykonávať tak, aby sme jednak zabránili preniku terorizmu do krajín EÚ a zamedzili vzniku teroristických činov vo vnútri krajín, ale zároveň aby nedochádzalo k porušovaniu ľudských práv a slobôd. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της κοινής πρότασης ψηφίσματος σχετικά με τα μέτρα κατά της τρομοκρατίας διότι το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο καθορίζει με σαφή και κατηγορηματικό τρόπο αφενός μεν ότι η ασφάλεια είναι ένα από τα δικαιώματα που κατοχυρώνονται στο Χάρτη Θεμελιωδών Δικαιωμάτων της Ευρωπαϊκής Ένωσης και αφετέρου ότι τα θεμελιώδη δικαιώματα, οι πολιτικές ελευθερίες και η αναλογικότητα αποτελούν ουσιαστικές παραμέτρους για την επιτυχία των πολιτικών πάταξης της τρομοκρατίας. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this resolution which: „Condemns in the strongest terms the atrocities in Paris, and reiterates its deepest sympathy with the people of France and the families of the victims, and its unity in the global fight against terrorism and the attack upon our democratic values and freedoms“. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio voto a favore della proposta di risoluzione sulle misure antiterrorismo. È di primaria importanza la necessità che l'Unione europea, i suoi Stati membri e i suoi paesi partner fondino la propria strategia per la lotta al terrorismo internazionale sullo Stato di diritto e sul rispetto dei diritti fondamentali. Jiří Maštálka (GUE/NGL),
písemně. — Téma, které je obsahem předkládaného usnesení, patří k nejzávažnějším bezpečnostním otázkám současnosti. Domnívám se, že musíme klást co největší důraz na skutečnost, že efektivita protiteroristické politiky vyžaduje změnu zahraniční politiky některých členských států Evropské unie. Je nezbytné věcně vyhodnotit důsledky například takových akcí, jako bylo bombardování Libye či podpora protivládních sil v Sýrii. Návrh společného usnesení bohužel neodráží potřebu sebekritického přístupu, který by mohl napomoci zkvalitnění proteroristické politiky, ale též porozumět tomu, proč narůstá ilegální imigrace do Evropy. Rezidua koloniálního myšlení v některých metropolích, nekoncepční pomoc rozvojovým zemím, která například více pomáhá odbytu našich zemědělských přebytků než rozvoji zemědělství v přijímacích státech, nekontrolovatelný vývoz zbraní do nestabilních oblastí – to jsou jenom některé z aktivit, které přispívají k nárůstu terorismu a rozpadu států. Koncepce středomořského partnerství Evropské unie, ale i vztahu k Africké unii, je zastaralá. Neodráží dramatické změny jak v Evropě, tak v zemích MENA – tedy států Středního východu a severní Afriky. Tyto myšlenky však v návrhu usnesení, o kterém hlasujeme, úplně chybí. Nemohl jsem proto jeho obsah podpořit a hlasoval jsem proti. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della risoluzione, frutto di un'intensa attività di negoziazione tra i diversi gruppi politici al Parlamento europeo, poiché ritengo necessario che l'Assemblea di cui sono membro esprima una visione condivisa e multilaterale in merito alle misure necessarie a contrastare l'incombente minaccia terroristica. Quest'ultima, infatti, costituisce un problema per tutti i cittadini europei, al di là della propria appartenenza nazionale, e va pertanto affrontata a livello europeo, attraverso un approccio condiviso, lungimirante e responsabile. Pertanto, un documento di intenti, che travalicasse i confini dell'appartenenza politica, era del tutto auspicabile. Marisa Matias (GUE/NGL),
por escrito. — Embora concordando com grande parte da resolução sobre as medidas do combate ao terrorismo, o subtexto e as nuances que criar de uma resposta a nível Europeu são problemáticas. Isto porque cria uma narrativa cria uma divisão entre nós os Europeus e eles os imigrantes. Porque diz que o terrorismo é resultado da imigração que é aliás, o discurso da Frente Nacional em França. É querer meter tudo no mesmo saco, enganando as pessoas ao aproveitar politicamente do medo e misturar duas matérias totalmente distintas. É também insistir numa resposta errada que tem provado ser um falhanço completo por parte dos Estados-Membros, para promover o policiamento e a perseguição constante dos imigrantes e manter o seu não reconhecimento como cidadãos de pleno direito. Não pretende resolver crises sociais, políticas ou humanitárias. Só tem como objetivo empurrar as catástrofes humanitárias para longe, bem longe da Europa. Por isso votei contra. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Der Vorschlag über die Maßnahmen zur Terrorismusbekämpfung erhielt meine negative Stimme, da die darin vorgeschlagenen Maßnahmen nicht zu einer Verbesserung der derzeitigen Situation führen werden. Nur eine restriktive Einwanderungspolitik sowie ein Rückreiseverbot für ausländische Kämpfer würden die Gefahr für unsere Bevölkerung zumindest mindern. Diese Punkte werden von dem Maßnahmenpapier jedoch nicht einmal erwähnt. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — À la suite des attentats de Paris, cette résolution propose un arsenal de mesures visant à lutter contre le terrorisme. Si le principe de la libre circulation des personnes dans l'espace Schengen n'est pas remis en cause, le reste de la résolution prend une tonalité ultrasécuritaire. Adoption d'un nouveau protocole PNR, échange de données renforcés, etc. Cette résolution propose également un rôle actif du service européen pour l'action extérieure (SEAE) dans la lutte contre le terrorisme. Enfin, en termes de prévention, le texte prône la „tolérance religieuse“, ignorant que seule la laïcité permet de mettre un terme aux tensions religieuses. Je vote contre cette résolution. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Considero que todos os instrumentos são importantes no combate ao terrorismo. Não podemos ser ingénuos ao ponto de achar que os terroristas não utilizarão, sempre, todos os meios ao seu alcance para atingir os seus objetivos. Nós da mesma forma temos que utilizar todos os meios ao nosso alcance para combatê-los. Estou assim de acordo que se utilize o instrumento PNR para o combate ao terrorismo. O PE deve envidar todos os esforços para aprovar todas as medidas necessárias para combater de forma eficaz o terrorismo. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I voted in favour of this resolution because it presents a multifaceted strategy to combating terrorism. The resolution includes measures to tackle the root causes of terrorism and violent extremism. It calls for the better use of existing security measures and also calls for the European External Action Service to adopt an EU external strategy for combating international terrorism. I welcome the multiple references to the need to tackle radicalisation in Member States and around the world through the use of foreign development policies which combat poverty, marginalisation and corruption. In light of the reports that ISIL is gaining ground on Malta's doorstep it is vital that the EU cooperates with security forces in Libya to re-establish the rule of law and deliver on the promises of the Libyan Revolution. Louis Michel (ALDE),
par écrit. – Après d'intenses négociations, le Parlement européen a adopté une résolution énumérant les domaines d'action prioritaires dans le cadre de la lutte contre le terrorisme et la radicalisation en Europe. Parmi les grandes mesures avancées, nous retrouvons la nécessité de briser le cloisonnement à l'échelle nationale des informations déjà connues. Refuser d'échanger l'information limite nos chances de combattre activement les terroristes. Les États membres doivent aujourd'hui franchir un pas supplémentaire en donnant à l'Union européenne les moyens de combattre ce fléau qui dépasse nos frontières, notre continent. Nous ne devons pas céder à la peur. La collecte des données est essentielle tant qu'elle s'avère nécessaire et dans les limites du respect à la vie privée. Je m'opposerai donc fermement à la création d'un big brother européen. Toutefois, il ne faut pas être naïf, l'information est la matière première de la lutte contre le terrorisme. Nous devons donc établir un cadre qui garantit cet équilibre. Je salue la décision du Parlement européen visant à s'atteler au dossier des données PNR tout en réaffirmant son engagement pour la protection des données. Csaba Molnár (S&D),
írásban. – Az állásfoglalásra irányuló indítvány fontos üzenet a magyar kormányzó pártoknak: említés szinten sem tesz szót a bevándorlás és a terrorizmus kapcsolatáról. Míg Európa terrorizmus ellenes lépéseket tesz, addig a magyar kormánypártok farkast kiáltva be akarják reteszelni Magyarország ajtóit a bevándorlók előtt. Orbán Viktor és a jelenlegi kormány nyilatkozatai minden valóságalapot nélkülöznek, csak riogatni akarják a magyar választópolgárokat, akik egyre jobban elfordulnak a Fidesztől. Mi egy sokszínű, szabad, demokratikus Európában hiszünk, ahol tudomásul vesszük, hogy nagyon sokfajták vagyunk, és hogy Európa ereje ebből a sokfajtaságból, sokféleségből származik. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Ce texte porte sur les mesures relatives à la lutte contre le terrorisme. Il ouvre la voie à une future directive sur le PNR, véritable fichage généralisé qui, sous couvert de lutte contre le terrorisme, constituera en réalité une atteinte disproportionnée aux libertés fondamentales et se révèlera inefficace pour lutter contre le terrorisme, à l'image du „Patriot Act“ américain et autres surveillances de masse. Ici, rien n'est évidemment dit sur le rétablissement des frontières nationales et sur les nécessaires contrôles. Pis, la résolution se dit „fondamentalement opposé[e] aux propositions visant à suspendre le régime Schengen“. Par ailleurs, se pose aussi un problème de conformité au droit de l'Union européenne, la CJUE ayant déjà invalidé des dispositifs similaires. S'il est nécessaire de lutter davantage contre le terrorisme, ces mesures apparaissent disproportionnées, c'est pourquoi je me suis abstenue. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution, qui témoigne de l'engagement commun de l'ensemble des groupes politiques du Parlement (à l'exception des Verts et de l'extrême gauche) contre le terrorisme. La résolution reprend l'essentiel des mesures proposées par le PPE pour faire face à la menace (lutte contre la radicalisation dans les prisons, lutte contre le trafic d'armes, renforcement des contrôles aux frontières extérieures, utilisation plus efficace des fichiers existants tels que le système d'information Schengen, etc.). Un amendement que j'ai soutenu engage le Parlement européen à faire aboutir le projet du PNR européen avant la fin de l'année. Ce PNR européen est vital pour nous permettre de détecter les terroristes qui vont et reviennent des zones d'entraînement et de combat. Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la résolution du Parlement européen sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Le terrorisme est aujourd'hui une menace qui pèse de façon dramatique sur nos libertés et notre sécurité. La lutte contre le terrorisme doit se faire en deux temps: celui de la prévention et celui de l'action. Il s'agit de revenir sur ses origines, de comprendre la radicalisation et d'anticiper l'engrenage dans lequel tombent les plus jeunes, notamment. Les États membres doivent promouvoir l'inclusion sociale, associer les citoyens à des programmes éducatifs ciblés pour éviter l'isolement et l'embrigadement, et porter une attention toute particulière aux conditions de vie en milieu carcéral. Enfin, l'utilisation massive des réseaux sociaux par les formations terroristes encourage gravement la propagande et la promotion du terrorisme. L'Union européenne met donc à la disposition des États membres une multitude d'outils d'alerte pour les aider dans cette lutte, soyons solidaires et mettons tout en œuvre pour empêcher de nouvelles tragédies. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Consideriamo il terrorismo, la radicalizzazione e l'estremismo violento le principali minacce alla nostra sicurezza e alla nostra libertà. Con questa risoluzione intendiamo ribadire il nostro impegno a favore del rispetto della libertà di espressione, dei diritti fondamentali, della democrazia, della tolleranza e dello Stato di diritto. Riteniamo che l'UE, i suoi Stati membri e tutti i paesi partner debbano adottare una propria strategia di lotta contro il terrorismo internazionale sulla base del rispetto dei diritti fondamentali. Invitiamo gli Stati membri a migliorare lo scambio di informazioni, mediante un utilizzo efficace delle banche dati UE ed attraverso una maggiore collaborazione con le agenzie specializzate (Eurojust/Europol). Siamo convinti che la lotta al terrorismo rappresenti una sfida globale e che l'Unione europea, insieme agli altri principali attori regionali, dovrebbe svolgere un ruolo trainante nel far fronte a tale minaccia a livello mondiale. Ancora una volta, insistiamo sulla necessità di una politica estera comune coerente, consolidata e proattiva, fortemente incentrata sulla cooperazione con i paesi terzi che potrebbero diventare validi alleati nella lotta contro il terrorismo. Dobbiamo rafforzare il dialogo politico con le diverse comunità religiose e considerare la lotta al terrorismo parte fondamentale di altre politiche, dello sviluppo e dell'inclusione sociale ed economica. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce texte mais le considère comme une étape dans le renforcement de nos législations. Le texte tel qu'adopté manque effectivement de volontarisme. L'adoption rapide d'un PNR européen reste une nécessité absolue au regard des enjeux européens actuels. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Această rezoluție a apărut ca răspuns la necesitatea din ce în ce mai stringentă de încercare de anihilare a flagelului numit „terorism“. Evenimentele recente de la Paris au arătat că Uniunea Europeană se confruntă cu o amenințare teroristă în continuă evoluție. Am votat această rezoluție deoarece ea subliniază necesitatea combaterii cauzelor profunde ale terorismului și ale radicalizării care duc la acte de extremism violent, dar și a menținerii securității interne a UE și capacităților UE în materie de asigurare a respectării legii și în același timp de adoptare a unei strategii externe a UE pentru combaterea terorismului internațional. Norica Nicolai (ALDE),
in writing. — I have voted for the best possible text of this very important resolution. The spectre of terrorism is hanging now more than ever over the EU and we have to have the vision and courage to take all needed measures, at home and abroad, to prevent and combat such acts and persons, while at the same time safeguarding that which makes up the essence of Europe, our values, liberties and rights. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Ich habe gegen den Vorschlag gestimmt. Für mich erfordert die Bekämpfung terroristischer Aktivitäten ein entschlossenes Vorgehen. Dieses erkenne ich in dem Vorschlag leider nicht. Insbesondere vermisse ich ein Rückreiseverbot für ausländische Djihadisten und eine deutlich restriktivere Einwanderungspolitik – beides Punkte, die ich im Vorschlag nicht erwähnt sah. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõud. Terrorismivastaseks võitluseks tuleb luua Euroopa Liidu luureteenistus, et tagada adekvaatne info hankimine ja analüüs ning info liikumine liikmesriikide vahel. Samuti tuleb tugevdada Europoli, sealhulgas Euroopa terrorismivastase keskusega. Jõudu peab juurde saama ka Eurojust ning ELi välisteenistuse tegevusse peab kuuluma terrorismivastase poliitika kujundamises osalemine ja selle rahvusvaheline teostamine. Võtmesõna on ka infovahetus ELi liikmesriikide vahel. Κωνσταντίνος Παπαδάκης (NI),
γραπτώς
. – Η ευρωκοινοβουλευτική ομάδα του ΚΚΕ καταψήφισε το απαράδεκτο κοινό ψήφισμα Λαϊκού Κόμματος, Σοσιαλδημοκρατών, Φιλελευθέρων και Συντηρητικών-Μεταρρυθμιστών γιατί, αξιοποιώντας το πρόσχημα της τρομοκρατίας, απαιτεί την ένταση και τον πολλαπλασιασμό των κατασταλτικών μέτρων και την ενίσχυση των ήδη πολυπλόκαμων εθνικών και ευρωενωσιακών μηχανισμών καταστολής που έχουν επιβληθεί: περιορισμός και κατάργηση στοιχειωδών δημοκρατικών δικαιωμάτων και λαϊκών ελευθεριών, γενίκευση του φακελώματος των επιβατών στις αεροπορικές μεταφορές (PNR), ενίσχυση της συνεργασίας μυστικών υπηρεσιών και μηχανισμών καταστολής των κρατών μελών και της ΕΕ, γενικευμένο σχέδιο που συνδέει την καταστολή στο εσωτερικό των κρατών μελών της ΕΕ με τις ιμπεριαλιστικές επεμβάσεις σε τρίτες χώρες, με ιδιαίτερη έμφαση στην περιοχή της Ν.Α. Μεσογείου, Μ. Ανατολής, Β. Αφρικής. Στην ίδια κατεύθυνση το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο, με την υπογραφή και της κυβέρνησης ΣΥΡΙΖΑ-ΑΝΕΛ, υιοθέτησε όλες τις παραπάνω απαράδεκτες κι επικίνδυνες αποφάσεις. Με το να ταυτίζεται η „πάταξη της τρομοκρατίας“ με τη δράση κατά της „ριζοσπαστικοποίησης“, του „βίαιου εξτρεμισμού“ και των „βίαιων ιδεολογιών“, που συνιστά την „αντιτρομοκρατική πολιτική“ της ΕΕ, στοχοποιείται το εργατικό - λαϊκό κίνημα και τις δράσεις του, που αποτελεί και τον πραγματικό στόχο ολόκληρου του τεράστιου πλέγματος καταστολής που αναπτύσσεται στην ΕΕ και τα κράτη μέλη της, για να θωρακίσει την εξουσία των μονοπωλίων. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — L'UE e i suoi Stati membri hanno innanzitutto la responsabilità comune di garantire sicurezza e libertà ai cittadini europei e che, al fine di conseguire libertà e giustizia, le misure antiterrorismo dovrebbero fondarsi sempre sui principi di necessità, proporzionalità e rispetto dei diritti fondamentali. La libera circolazione nell'area Schengen è uno dei più importanti frutti della costruzione europea e le nostre frontiere esterne sono di fatto una frontiera esterna comune. La questione dei „combattenti stranieri“ non è un fenomeno nuovo ma la sua entità è drammaticamente cresciuta, costituendo una gravissima minaccia per la sicurezza dei cittadini dell'UE. Vi è la necessità di un patto antiterrorismo basato su un approccio multilivello che dia anche impulso alla coesione e all'inclusione, mediante la promozione della tolleranza politica e religiosa, che analizzi e controbilanci l'istigazione online a compiere atti terroristici e che assicuri una risoluta azione giudiziaria. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Alojz Peterle (PPE),
pisno. — Žal so nesrečni dogodki v Parizu spravili boj proti terorizmu na vrh evropskih prioritet. Problematika rastočega terorizma se kaže med drugim kot posledica radikalizacije in spreminjajočega svetovnega reda. Kratkoročno se strinjam, da je ključnega pomena ojačeno sodelovanje med partnerji in obstoječimi institucijami, kot so Europol, Eurojust, Frontex in CEPOL. Po drugi strani podpiram predlog Evropske Komisije za dostop in uporabo podatkov o potnikih. Dolgoročno vidim kot zelo pomembno okrepiti posebne programe, ki bi preprečevali versko radikalizacijo, ne le na domačem pragu, ter ljudem krepile možnosti za osebni razvoj. Potrebno je krepiti medverski dialog in osveščanje o pristnem in zmernem islamu. V času krize je zelo važno, da Evropska Zveza ne zmanjša, ampak celo okrepi svojo vlogo razvoja demokracije in miru v svoji soseski ter pospešeno dela na evropski perspektivi zahodnega Balkana, tudi zaradi boja proti trgovini z orožjem. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Nedavni teroristički napadi u Parizu su pokazatelj da je terorizam u Europi neprijatelj koji ne spava. Nama koji živimo i radimo na temeljima slobode, tolerancije i demokracije, nezamislivo je iskusiti takva oličenja terora i u našoj zajednici. U ovoj situaciji više nego ikada moramo zajednički uprijeti snage i surađivati kako bismo našli način da se prijetnje terorističkih napada svedu na najmanju moguću mjeru. Važno je da svi postanemo svjesni da se terorizam godinama događa u Iraku, Siriji i Nigeriji gdje se ubijaju kršćani, da se mjesecima događa u Ukrajini, da se nedavno dogodio u Francuskoj, gdje su osim napada na novinare ubijeni i članovi židovske zajednice, te na taj način postaje jasno da teroristi napadaju one koji misle i vjeruju drugačije od njih. Za 2 mjeseca može se isto dogoditi i u Vašoj zemlji. Nužno je da se sve zemlje hitno uključe u akciju za suzbijanje terorizma. Europa treba strože kontrole vanjskih granica, treba omogućiti korištenje svih dostupnih modernih tehnologija poštujući zaštitu osobnih podataka kako bi se spriječila migracija terorista i njihova aktivnost te surađivati sa zemljama koje nisu članice EU-a. Naša je obveza štititi sve stanovnike Europske unije od terorizma, te najstrože kazniti one koji prijete njihovoj sigurnosti. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Ce texte porte sur les mesures relatives à la lutte contre le terrorisme. Il ouvre la porte à une future directive sur le PNR, véritable fichage généralisé qui, sous couvert de lutte contre le terrorisme, constituera en réalité une atteinte disproportionnée aux libertés fondamentales et se révèlera inefficace pour lutter contre le terrorisme, à l'image du „Patriot Act“ américain et autres surveillances de masse. Ici, rien n'est évidemment dit sur le rétablissement des frontières nationales et sur les nécessaires contrôles. Pis, la résolution se dit „fondamentalement opposé[e] aux propositions visant à suspendre le régime Schengen“. Par ailleurs, se pose aussi un problème de conformité au droit de l'Union européenne, la CJUE ayant déjà invalidé des dispositifs similaires. S'il est nécessaire de lutter davantage contre le terrorisme, ces mesures apparaissent disproportionnées, c'est pourquoi je me suis abstenu. Pina Picierno (S&D),
per iscritto. — In queste settimane stiamo vivendo un senso di forte impotenza nelle grandi città europee. Dopo gli sconvolgenti attacchi di Parigi dello scorso gennaio, l'Unione europea è chiamata a far fronte a grandi e gravi minacce che possono essere sconfitte solo con una forte solidarietà tra gli Stati membri, le loro forze di polizie e di intelligence. Un sistema di controllo europeo è vitale affinché si possa garantire sicurezza ai nostri cittadini. L'UE è dotata di due agenzie come Europol ed Eurojust che devono essere sfruttate al meglio in questi frangenti dagli Stati, grazie alle loro capacità e ricchezza di professionalità. Possiamo garantire sicurezza solo con più e non con meno Europa, esattamente come solo l'Europa può garantire un livello altissimo di protezione dei diritti umani e personali, che spesso in queste situazioni di emergenza vengono messi in secondo piano. Come giustamente la risoluzione cita tra i suoi paragrafi, anche una forte politica di vicinato verso la sponda sud del Mediterraneo e il Medio Oriente, assieme ad una forte azione di politiche sociali inclusive nelle nostre periferie, dove cresce sempre più in alcune comunità una forte ostilità nei confronti dell'Occidente, sono passaggi fondamentali per garantire la sicurezza in Europa. Tonino Picula (S&D),
napisan. — U New Yorku su 11. rujna 2001. godine teroristi napali visoke građevine, a prošlog mjeseca su u Parizu pucali po redakciji satiričkog lista „Charlie Hebdo“ - simbolu visoke duhovnosti demokratskog društva. Ciljano su oduzeti životi onima kojih se zločinci najviše boje, ljudima slobodnog, kritičnog i neustrašivog duha. Teroristi, očito, nisu birali svoje žrtve „naslijepo“. Zato ni reakcija demokratskog društva, usprkos dubokoj boli i zgražanju, ne smije biti reakcija „naslijepo“, već dugo postoji jaka potreba da se demokratski svijet na djelotvorniji način suoči s korijenima zla suvremenog terorizma. Ono je raslo u mračnim pukotinama i zanemarivanim kutovima našeg napretka. Represija bi stoga trebala biti samo jedna dimenzija tog suočavanja. Zbog toga podržavam ovu rezoluciju Europskog parlamenta kao ujedinjeni odgovor kolega, bez obzira na njihovu političku pripadnost, koja nudi konkretne odogovore na različite uzroke problema s kojima se suočavamo, a ne njihovo potiskivanje. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržao sam zajedničku rezoluciju o mjerama protiv terorizma budući su terorizam, radikalizacija i nasilni ekstremizam zasigurno među glavnim prijetnjama našoj sigurnosti i našim slobodama. Teroristički napadi i nasilni ekstremizam s kojim se posljednjih desetljeća ozbiljno suočilo nekoliko država članica, a kojih smo svjedoci i nakon nedavnog tragičnog događaja u Parizu, pokazatelj su da je Europska unija pod stalnom, odnosno sve većom, terorističkom prijetnjom i kojima cilj nisu samo ljudi već i vrijednosti i slobode na kojima se EU temelji. Osobno osuđujem svaki teroristički čin, promicanje terorizma, veličanje onih koji sudjeluju u njemu kao i zagovaranje nasilnih ideologija. Primarni cilj u narednom razdoblju je borba protiv prekograničnog i organiziranog kriminala, uključujući terorizam, te jačanje sposobnosti zemalja članica EU-a za procjenu rizika i povećanje otpornosti na krize. U izvanrednim situacijama mora se odgovoriti izvanrednim mjerama, pogotovo kada je prisutna prijetnja od terorizma, ne dovodeći u pitanje pravnu državu i njezine vrijednosti. Stoga pozdravljam poziv prema Europskoj službi za vanjsko djelovanje (EEAS) da usvoji vanjskopolitičku strategiju EU-a za borbu protiv međunarodnog terorizma. Svi zajedno trebamo se uključiti u rješavanje krize, a kao zastupnik iz Hrvatske smatram kako možemo ponuditi dobre primjere modela integracije sugrađana islamske vjeroispovijesti. Miroslav Poche (S&D),
písemně. — Jednoznačně podporuji toto usnesení ve všech jeho bodech. Důrazně a kategoricky odsuzuji veškeré teroristické útoky, propagaci terorismu, oslavu osob, které jsou do něho zapojeny, a obhajobu extremistických násilných ideologií, ať už k nim dochází nebo jsou obhajovány kdekoli ve světě. Extremistické a teroristické skupiny považuji za největší hrozbu v současném světě, kterou nelze stoprocentně eliminovat, jsem však přesvědčen, že komplexním přístupem lze výrazně zlepšit bezpečnost obyvatel. Je nutné zavést „mnohovrstevný přístup“ pro boj s terorismem, neřešit jej v okamžiku plánovaných útoků, ale komplexně řešit již příčiny základů radikalizace vedoucí k násilnému extremismu, např. posilováním sociální soudržnosti a inkluzivní společnosti a politické a náboženské snášenlivosti, zabraňováním sociálního vylučování. Nezbytnou roli bude čím dále tím více hrát internet a jeho monitorování s cílem preventivně zachytit nábory, teroristickou propagandu a v neposlední řadě nelegální obchod se zbraněmi. Evropská unie ovšem nemůže prosadit žádnou efektivní strategii bez intenzivní spolupráce s dalšími státy – nejen s těmi, ve kterých se teroristické organizace koncentrují –, neboť terorismus hranice nezná a ani posílené kontroly hranic EU nemohou být řešením samy o sobě. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Alla luce degli ultimi tragici eventi di Parigi, è fondamentale per tutti noi che l'Unione europea sia unita e decisa nel combattere la minaccia terroristica, e che lo faccia sia contrastando la preparazione di attacchi sul territorio UE sia affrontando e cercando di eliminare le radici del terrorismo. È importante che si difendano, e vengano posti in cima assoluta alle priorità, la sicurezza dei cittadini, la difesa dei valori fondamentali della libertà, della democrazia e dei diritti umani. Bisogna combattere in tutti i modi la radicalizzazione che porta all'estremismo violento, cercando di smantellare gli aiuti finanziari alle organizzazioni terroristiche con una risoluta azione giudiziaria. Inoltre, com'è anche indicato nella risoluzione, bisogna aumentare i controlli alle frontiere esterne, con controlli più attenti dei documenti di viaggio e dando una maggiore attenzione alle categorie e settori a rischio. Jiří Pospíšil (PPE),
písemně. — Jednoznačně podporuji postup, který zvolily evropské státy a také Evropský parlament na poli protiteroristických opatření. Vítám také, že se otvírá cesta k nastavení systému sdílení dat cestujících v letecké přepravě (tzv. PNR), protože sdílení považuji za velmi důležité a prospěšné v době, kdy tisíce občanů evropských států odcházejí bojovat za islamistické teroristy. Neobnovujme hranice mezi státy Unie, ale spíše hledejme nástroje, které umožní bezpečnostním složkám teroristy lépe nacházet a předcházet tím teroristickým aktivitám. Nemůžeme při tom samozřejmě omezovat základní lidská práva, ale nemůžeme zároveň teroristům dovolit zneužívat svobodu, která je základem naší civilizace. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Les évènements de Paris nous ont rappelé l'intérêt de chaque État membre à collaborer dans la lutte contre le terrorisme. La résolution proposée devant les élus européens découle d'un compromis mou qui, malheureusement, ne saisit pas suffisamment la hauteur des enjeux. Néanmoins, il convient d'accueillir l'accord du Parlement européen en faveur de la réintroduction du PNR ainsi que d'une plus grande implication des institutions et des agences européennes dans cette lutte. Le traitement des données des passagers est un atout pour la sécurité de notre continent et la confiance mutuelle que nous pouvons nous accorder. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — Os trágicos acontecimentos ocorridos em janeiro de 2015, em Paris, constituem um aviso de que a União Europeia enfrenta uma ameaça terrorista permanente e em evolução. O terrorismo é uma ameaça mundial que tem de ser combatida a nível local, nacional, europeu e mundial, a fim de reforçar a segurança dos cidadãos, defender os valores fundamentais da liberdade, da democracia e dos direitos humanos e preservar o direito internacional. A presente resolução reitera a necessidade de enfrentar a ameaça do terrorismo com uma estratégia baseada numa abordagem multidimensional, que passa, designadamente, pelo combate aos fatores subjacentes à radicalização, pela luta contra o ciberterrorismo, pela prevenção da deslocação de pessoas com vista ao ingresso nas fileiras de organizações terroristas, pela cessação do apoio financeiro às organizações terroristas e pelo desenvolvimento da cooperação internacional em matéria de segurança e de recolha de dados. A resolução rejeita ainda qualquer proposta de suspensão do sistema de Schengen e reafirma a primazia do respeito pelo Direito internacional e os direitos fundamentais na aplicação das medidas de combate ao terrorismo. Votei favoravelmente. Evelyn Regner (S&D),
schriftlich. — Um Terrorismus zu bekämpfen, muss an vielen Schrauben gedreht werden. Die am Mittwoch, dem 11. Februar, beschlossene Entschließung zu Anti-Terror-Maßnahmen enthält viele wichtige Forderungen, unter anderem zu den Bereichen Deradikalisierung, Bekämpfung des illegalen Waffenhandels in Europa, soziale Inklusion und bessere Kooperation der Behörden. Wir als SPÖ-EU-Delegation unterstützen allerdings die Einführung eines EU-weiten PNR-Systems nicht und haben gegen diesen Antrag gestimmt. Die Speicherung der Daten aller EU-Flugreisenden ist unangemessen, unverhältnismäßig und nicht mit dem Grundrecht auf Schutz der persönlichen Daten vereinbar. Das Urteil des EuGH zur Vorratsdatenspeicherung ist voll und ganz zu respektieren. Das Europäische Parlament hat außerdem beschlossen, das PNR-Abkommen mit Kanada vom EuGH prüfen zu lassen. Diese Prüfung sollten die EU-Institutionen jedenfalls abwarten, bevor in diesem Thema weiter vorgegangen wird. Wir finden es sehr bedauerlich, dass das wichtige Thema der Terrorismusbekämpfung von Trittbrettfahrern instrumentalisiert wird, um umstrittene und in der Vergangenheit bereits gescheiterte Projekte wie EU-PNR durchzusetzen. Aus diesem Grund haben wir uns bei der Schlussabstimmung der Stimme enthalten. Christine Revault D'Allonnes Bonnefoy (S&D),
par écrit. — L'Union européenne ne peut céder face au terrorisme, à la haine et à la barbarie. À travers cette résolution ambitieuse que je soutiens pleinement, le Parlement appelle de ses vœux l'adoption d'une stratégie globale et cohérente pour lutter contre cette menace qui nous concerne tous. Notre approche s'inscrit dans une démarche pluridimensionnelle, axée sur une dimension tant sécuritaire que préventive, et toujours respectueuse de l'état de droit. Pour empêcher la préparation de nouveaux attentats sur notre territoire, il est tout d'abord indispensable de doter les autorités policières et judiciaires d'instruments européens adéquats et efficaces pour leur permettre de mener à bien leur mission. Certaines mesures existent déjà, mais devront être réévaluées et pleinement mises en œuvre. Les eurodéputés soulignent également l'importance de s'attaquer aux racines du terrorisme et aux facteurs sous-jacents de la radicalisation, en insistant sur le rôle fondamental de l'école et des politiques d'inclusion sociale. Ils exhortent l'Union européenne à participer pleinement à la mise en place d'un partenariat global de lutte contre le terrorisme. Enfin, le Parlement s'engage avec ce texte à travailler à la finalisation de la directive sur le PNR européen d'ici à la fin de l'année, ce dont je ne peux que me féliciter. Dominique Riquet (ALDE),
par écrit. — Suite aux évènements tragiques survenus récemment à Paris, il est nécessaire que l'Union européenne et ses États membres adaptent leurs approches face à la menace terroriste. C'est pourquoi je soutiens le projet de résolution commune sur les mesures de lutte contre le terrorisme. D'abord, il s'agit de rappeler la nécessité d'une meilleure mise en œuvre des politiques existantes. Il faut s'attaquer aux racines de la radicalisation grâce à des politiques économiques, éducatives et urbaines facilitant l'insertion sociale et améliorer l'application des mesures répressives déjà présentes dans le cadre du régime de Schengen. Ensuite, face à une menace terroriste grandissante et en évolution, de nouveaux moyens de sécurité intérieure doivent voir le jour en Europe, notamment sur l'échange d'informations relatives aux passagers aériens. Je me réjouis que le vote d'aujourd'hui débloque la situation sur ce dossier au Parlement. La résolution soutient clairement l'adoption du PNR avant la fin de l'année, tout en appelant au respect du principe de proportionnalité et à la poursuite des négociations sur la protection des données personnelles. Enfin, les États membres doivent améliorer leur coordination dans la lutte contre le terrorisme, en rapprochant leurs services de renseignement et leurs institutions judiciaires, notamment grâce aux agences Europol et Eurojust. Michèle Rivasi (Verts/ALE),
par écrit. — Le groupe des Verts/ALE a voté contre la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Adoptée par 4 groupes politiques, socialistes et libéraux inclus, elle promeut une mesure qui porte gravement atteinte aux libertés sans répondre à la menace terroriste. Aux mesures efficaces, ils préfèrent la surveillance de masse et la rétention des données personnelles. Nous refusons de „mettre à profit“ les attentats de Paris comme l'a déclaré un membre de l'UMP (PPE) pour promouvoir le fameux PNR européen. Une mesure dont l'efficacité reste à prouver. En se prononçant pour son adoption, le PE prône une surveillance généralisée qui ne préviendra pas les actes terroristes mais engendrera des démocraties fragiles. Le PNR n'est pas seulement une atteinte aux libertés. C'est aussi un choix de société. Celui de dépenser 500 millions d'euros dans la surveillance de masse quand ils seraient plus utiles au financement de la surveillance ciblée de véritables suspects, du travail de terrain, de la coopération entre services de police et de renseignement des États membres, notamment des équipes communes d'enquête sous l'autorité d'Europol et Eurojust. 500 millions utiles pour prévenir la radicalisation, combattre le chômage et l'exclusion, réformer la prison, construire une société de l'inclusion, notre force contre la folie meurtrière des terroristes. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — Plusieurs graves attentats ont été perpétrés sur le sol européen depuis le début des années 2000, impactant directement notre sécurité. J'ai voté pour cette résolution qui rappelle la nécessité d'agir au niveau européen pour lutter efficacement contre la menace terroriste. Nous demandons la mise en place d'une stratégie fondée sur une approche multidimensionnelle, traitant le problème en amont par des programmes éducatifs et sociaux faisant la promotion de la tolérance et accompagnés, le cas échéant, de mesures de déradicalisation. Cette politique aurait également pour but de combattre les incitations aux actes terroristes en ligne et d'empêcher l'engagement de nouveaux combattants aux côtés des milices islamistes. En parallèle, nous rappelons qu'il est indispensable de prendre des mesures de contrôle des allées et venues au sein de l'Union européenne par un partage optimisé des informations entre les États membres. Nous devons améliorer et finaliser la directive PNR en parallèle du paquet législatif sur la protection des données. Enfin, l'Union européenne doit militer activement pour la mise en place d'un partenariat mondial de lutte contre le terrorisme. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Considerando que o avançar do terrorismo e o extremismo violento representam uma ameaça à nossa segurança e às nossas liberdades individuais, e considerando os últimos acontecimentos terroristas realizados em alguns Estados Membros da União Europeia, é imperativo atuar. A definição de planos e estratégias contra o terrorismo é importante, contudo deve sempre ter-se em atenção o respeito pelos princípios defendidos na Carta dos direitos humanos. É importante que haja um trabalho coordenado entre os diferentes Estados-Membros, e que a atuação seja eficaz. É importante traçar uma abordagem global do combate do terrorismo, que deve ter em conta a dimensão interna e externa das situações vividas na União Europeia e fora dela. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor porque el texto incluye una condena absoluta al terrorismo, fenómeno que no admite justificación alguna, así como nuevas medidas de persecución y castigo de los crímenes terroristas. Además, incluye medidas para fortalecer el marco legislativo existente de lucha contra el terrorismo para adaptarlo a las nuevas realidades desde la proporcionalidad y la necesidad, y siempre desde el respeto por las libertades públicas y los derechos fundamentales que rigen el Estado de Derecho. La resolución pide una mayor cooperación entre las autoridades judiciales y policiales europeas en materia de lucha contra el terrorismo. Es una resolución muy sólida en materia de prevención, que aborda las causas profundas del terrorismo proponiendo medidas en el ámbito socioeducativo y en materia de „desradicalización“ y fomento de una cultura de la tolerancia en Europa. La resolución hace un correcto ejercicio de equilibrio entre la dimensión de seguridad y el respeto por las libertades. Esa ponderación es un acto de responsabilidad política exigible ante un asunto tan serio como el terrorismo. La resolución ha puesto en valor la unidad de los demócratas para derrotar al terrorismo ante la amenaza que representa hoy para nuestra seguridad, nuestras libertades, y nuestro modelo de convivencia. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado contra la resolución presentada. La resolución tiene, en términos generales, aspectos positivos, ya que subraya la importancia de la prevención y del respeto a los derechos individuales en la lucha antiterrorista. Sin embargo, una enmienda presentada a última hora por el Grupo Socialista y el Grupo Popular incluye en la resolución la necesidad de avanzar urgentemente en la aprobación de legislación PNR (Passenger Name Record, o registro de nombres de los pasajeros). Este proyecto de legislación debería estar supeditado, por una parte, a la aprobación de un paquete sobre protección de datos, que consideramos que debería ser anterior, y, por otra, al dictamen del Tribunal de Justicia de la Unión Europea sobre la validez del acuerdo PNR entre la UE y Canadá. Pensamos que incluir en esta resolución la urgencia de avanzar en el PNR entra en contradicción con muchos de los principios que se enuncian en la propia resolución, y no va en el sentido de asegurar la privacidad y los derechos individuales de los ciudadanos europeos. Por esta razón hemos votado en contra de la resolución conjunta. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — J'ai voté aujourd'hui en faveur de la résolution sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Parmi ces mesures figure l'adoption d'un „PNR européen“(passenger name records, à savoir: une base de données centralisée qui contiendra des fichiers détaillés sur tous les passagers transitant par un aéroport européen, conservés pendant cinq ans) liée à des progrès sur la réforme de la protection des données personnelles et de la vie privée. La résolution insiste également sur la nécessité d'améliorer, d'intensifier et d'accélérer le partage d'informations en matière répressive au niveau mondial et incite à un partage plus rapide et plus efficace des données et informations pertinentes. Et rappelle le besoin – encore et toujours – d'investir dans des programmes qui abordent les causes profondes de la radicalisation, notamment des programmes éducatifs, la promotion de l'intégration, l'inclusion sociale, le dialogue, la participation, l'égalité et la tolérance. Bronis Ropė (Verts/ALE),
raštu. — Šiandien labai svarbu atkreipti dėmesį į terorizmo priežastis, o ne kovoti su pasekmėmis. Akivaizdu, kad daugelyje šalių manoma, jog ginkluotų karių, policijos pajėgų gausa gatvėse suteiks saugumo. Tačiau ar iš tiesų taip yra? Veikiau priešingai. Tai puikus pavyzdys, parodantis, kaip kovojama su pasekmėmis. Terorizmo užkardymas, ypač atsižvelgiant į tai, kad neretai teroristais tampa Europoje gyvenantys asmenys, yra daugialypis procesas. Pirma – investicijos į švietimo sistemą. Europos vertybės neturi likti tik popieriuje, jos turi būti diegiamos mokyklose. Be jokios abejonės, priešpriešos skatinimas tarp skirtingų religijų, įsitikinimų, kilmės žmonių veda į pražūtį. Antra – socialinės nelygybės mažinimas. Šiandien auginame vis piktesnę visuomenę, kurios atstovai – neturėdami darbo, negalėdami prieiti prie vaistų, visų užmiršti ir palikti – tampa vis radikalesni. O tai veda prie savidestrukcijos. Trečia – turime užtikrinti veiksmingą atsakingų institucijų darbą. Negalima toleruoti to, kad Kalašnikovo automatus galima įsigyti gatvėse. Privalome būti tikri, kad saugumą užtikrinantys asmenys bus pasirengę iššūkiams, tinkamai informuoti ir žinos, kaip veikti kylant grėsmei. Saugumą pareigūnai privalo užtikrinti ne afišuodami ginklus, o nuolatiniu nuosekliu darbu. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A segurança é um dos direitos consagrados na Carta dos Direitos Fundamentais da UE e um dos seus pilares fundamentais, razão pela qual me congratulo e sou favorável a esta proposta de resolução comum. Os trágicos acontecimentos recentemente ocorridos em Paris alertaram para o perigo de uma ameaça terrorista com contornos mundiais, que deve ser combatida a nível local, nacional, europeu e mundial, através da adoção de medidas de prevenção no combate ao terrorismo, que assentem numa abordagem e numa estratégia multidimensional, lutando contra fatores de radicalização e fomento do extremismo violento. Para isso, é fundamental cessar o apoio financeiro a organizações terroristas, possuir um processo penal eficaz e dotar as autoridades policiais de instrumentos adequados ao desempenho das suas funções. Por outro lado, os Estados-Membros devem adotar políticas de coesão e inclusão social, que promovam a tolerância política e religiosa, evitem os guetos e o ingresso de pessoas nas fileiras de organizações terroristas, bem como o recrutamento e a participação em conflitos armados. Considero, tal como o relator, que os Estados-Membros devem utilizar as plataformas, bases de dados e sistemas de alerta a nível europeu já existentes e deve ser rejeitada qualquer proposta de suspensão do sistema de Schengen. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution commune qui représente un compromis a minima sur les mesures de lutte contre le terrorisme. Étant donné l'urgence de la situation actuelle, cette résolution doit être perçue comme une première étape dans le renforcement de notre législation européenne en matière de lutte contre le terrorisme. Notre objectif, en tant que membres du groupe PPE, demeure l'adoption rapide d'un PNR européen. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Finalmente il Parlamento europeo ha reso una posizione comune sulle misure da intraprendere per combattere il terrorismo, soprattutto i problemi legati ai „foreign fighters“, al loro finanziamento, al ruolo di Internet e dei social media per il loro arruolamento, alla loro facilità di spostamento. Ho votato a favore della risoluzione anche perché il testo ha finalmente dato il via libera per una ripresa concreta dei lavori per l'adozione rapida della proposta di direttiva sull'uso dei dati del codice di prenotazione (EU PNR Directive). Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado contra la resolución presentada. La resolución tiene, en términos generales, aspectos positivos, ya que subraya la importancia de la prevención y del respeto a los derechos individuales en la lucha antiterrorista. Sin embargo, una enmienda presentada a última hora por el Grupo Socialista y el Grupo Popular incluye en la resolución la necesidad de avanzar urgentemente en la aprobación de legislación PNR (Passenger Name Record, o registro de nombres de los pasajeros). Este proyecto de legislación debería estar supeditado, por una parte, a la aprobación de un paquete sobre protección de datos, que consideramos que debería ser anterior, y, por otra, al dictamen del Tribunal de Justicia de la Unión Europea sobre la validez del acuerdo PNR entre la UE y Canadá. Pensamos que incluir en esta resolución la urgencia de avanzar en el PNR entra en contradicción con muchos de los principios que se enuncian en la propia resolución, y no va en el sentido de asegurar la privacidad y los derechos individuales de los ciudadanos europeos. Por esta razón hemos votado en contra de la resolución conjunta. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution, même si je regrette qu'elle n'aille pas plus loin dans les réponses à adopter face au terrorisme. Le texte propose de mettre en place des mesures spécifiques pour traiter le problème des citoyens européens partis combattre en Iraq, en Syrie ou en Libye aux côtés d'organisations terroristes, de traiter le phénomène de radicalisation dans les prisons, de combattre le trafic d'armes en Europe, d'améliorer la coopération judiciaire, de renforcer les contrôles aux frontières extérieures et d'associer les acteurs de l'internet à la lutte contre le terrorisme. Mais ce n'est pas suffisant. Nous devons absolument tirer les leçons des attentats de Paris et disposer d'outils concrets pour assurer la sécurité des européens: l'adoption rapide de la directive PNR est donc un enjeu majeur. L'Union européenne doit prendre la mesure de la menace terroriste qui pèse actuellement sur ses concitoyens. Judith Sargentini (Verts/ALE),
in writing. — The Greens/EFA group today voted against the Joint Motion for a Resolution on Anti-terrorism Measures, as the resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the 4 bigger political groups provides carte blanche for EU governments to scale back personal freedoms with measures that will fail to properly respond to the terrorist threat. Instead of pushing for effective measures, the usual suspects who have been continually pushing for mass surveillance and data retention are using the Paris attacks as an excuse to bulldoze through these measures, despite any evidence that they will prove effective in countering the terrorist threat. A coherent counter-terrorism strategy would focus on targeted surveillance of real suspects and ensuring security authorities have the means and resources to focus on specific risks and concrete suspicions, to follow any leads immediately, and to efficiently exchange information about dangerous individuals. This is what we should be trying to achieve. There is also a need to tackle radicalisation in schools and prisons. Finally we are missing a call for a legal definition of profiling. Stepping up mass surveillance will undermine security and is instead a victory for fundamentalists, who are combatting precisely such democratic freedoms. Molly Scott Cato (Verts/ALE),
in writing. — The Greens/EFA group today voted against the Joint Motion for a Resolution on Anti-terrorism Measures, as the resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the 4 bigger political groups provides carte blanche for EU governments to scale back personal freedoms with measures that will fail to properly respond to the terrorist threat. Instead of pushing for effective measures, the usual suspects who have been continually pushing for mass surveillance and data retention are using the Paris attacks as an excuse to bulldoze through these measures, despite any evidence that they will prove effective in countering the terrorist threat. A coherent counter-terrorism strategy would focus on targeted surveillance of real suspects and ensuring security authorities have the means and resources to focus on specific risks and concrete suspicions, to follow any leads immediately, and to efficiently exchange information about dangerous individuals. This is what we should be trying to achieve. There is also a need to tackle radicalisation in schools and prisons. Finally we are missing a call for a legal definition of profiling. Stepping up mass surveillance will undermine security and is instead a victory for fundamentalists, who are combatting precisely such democratic freedoms Olga Sehnalová (S&D),
písemně. — V diskusi o terorismu často padají unáhlené závěry a návrhy na zbrklá řešení následků, ne příčin tohoto jevu. Proto vítám, že toto usnesení zdůrazňuje nutnost zaměřit se na boj s kořeny terorismu. Je nutné investovat do vzdělání, prosazovat integraci, sociální inkluzi, dialog, vzájemnou toleranci a porozumění mezi různými kulturami a náboženstvími. Stejně jako svoboda projevu tvoří tyto hodnoty základy evropské civilizace a Evropská unie je nesmí vyměnit za uzavření se do sebe a falešný příslib bezpečnosti. Vítám proto, že z usnesení byly vyloučeny návrhy na pozastavení schengenského systému. Souhlasím s tím, že proti terorismu je nutné bojovat na všech úrovních – ať už na národní, evropské či globální. Proto jsem výslednou podobu usnesení podpořila. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — Condenamos firmemente los actos terroristas perpetrados en Francia contra los trabajadores de Charlie Hebdo. Condenamos todos los actos terroristas que ocurren en multitud de países. Y no dejamos fuera de esta condena —como sí hace la mayoría de esta cámara— el terrorismo de Estado practicado por países como Israel contra Palestina, practicado en Siria, en el Líbano, ni tampoco el uso de drones por parte de los Estados Unidos contra poblaciones en África o en Oriente Próximo. Defender la necesidad de tomar medidas contra la financiación del terrorismo y a la vez mantener relaciones privilegiadas con países como Arabia Saudí que financian, entrenan y apoyan a grupos terroristas es una más de las contradicciones y otra muestra de hipocresía de la mayoría de derechas en esta cámara. Por todo ello he votado en contra. El combate contra el terrorismo exige que se ataquen las causas de raíz del mismo; exige un profundo cambio de políticas y el respeto del derecho internacional. Y de ninguna manera puede legitimar la oleada represiva y de violación de los derechos y libertades que se recoge en esta resolución. Siôn Simon (S&D),
in writing. — Along with fellow Labour MEPs, I today voted for greater cooperation between EU countries and a renewed anti-terrorism strategy, following last month's Paris terror attacks. Labour MEPs have called for better cooperation with agencies such as Europol and Eurojust and full use of existing measures such as the Radicalisation Awareness Network (RAN). In addition, Labour MEPs backed a renewal of discussions on EU passenger name records (PNR) based on strong data protection standards and progression on the EU Data Protection Package, which is being blocked by Member States in the European Council. Davor Škrlec (Verts/ALE),
napisan. — Suzbijanje terorizma je veliki izazov za cijelu Europsku uniju koja zajedničkim snagama mora voditi borbu protiv društvenog nasilja i mržnje, pazeći pritom na sigurnost svih svojih građana i poštivanje njihovih ljudskih i građanskih prava. Svjedoci smo sve češće društvene netrpeljivosti, poput rasizma, ksenofobije i islamofobije koje podstiču postignut pluralizam i društvenu toleranciju. Trebamo djelovati u smjeru postizanja cjelokupnog društvenog napretka u koji su uključeni svi građani. Smatram kako bi države članice Europske unije ubuduće trebale kroz svoje gospodarske, obrazovne i socijalne politike više doprinijeti društvenoj uključenosti osiguravajući jednake uvjete svim skupinama društva. Od 11. rujna 2001. Europska unija uvela je gotovo 239 protuterorističkih mjera. Represivne mjere, kontrola osobnih podataka i kretanja naših građana mogu biti kontraproduktivne zbog čega držim kako je potreban demokratski i pravosudni nadzor nad protuterorističkim politikama, standardiziran nadzor izvoza vojne tehnologije i opreme te dobra suradnja s Europolom, Eurojustom i ostalim obavještajnim službama. Koherentna antiteroristička strategija se treba usmjeriti na nadzor stvarnih prijetnji i osigurati sigurnosnim službama sredstva i resurse za djelovanje prema specifičnim ugrozama te postizanje ranog prepoznavanja konkretnih prijetnji. Potrebno je ojačati politički dijalog sa zemljama trećeg svijeta s ciljem osiguravanja sigurnosti naših građanki i građana bez narušavanja njihove privatnosti i povrede njihovih temeljnih prava. Bart Staes (Verts/ALE),
in writing.
- The Greens/EFA Group today voted against the Joint Motion for a Resolution on Anti-terrorism Measures, as the resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the four bigger political groups provides a carte blanche for EU governments to scale-back personal freedoms with measures that will fail to properly respond to the terrorist threat. Instead of pushing for effective measures, the usual suspects who have been continually pushing for mass surveillance and data retention are using the Paris attacks as an excuse to bulldoze through these measures, despite any evidence that they will prove effective in countering the terrorist threat. A coherent counter-terrorism strategy would focus on targeted surveillance of real suspects and ensuring security authorities have the means and resources to focus on specific risks and concrete suspicions, to follow any leads immediately, and to efficiently exchange information about dangerous individuals. This is what we should be trying to achieve. There is also a need to tackle radicalisation in schools and prisons. Finally we are missing a call for a legal definition of profiling. Stepping up mass surveillance will undermine security and is instead a victory for fundamentalists, who are combating precisely such democratic freedoms Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Podržavam ovu rezoluciju čije sveobuhvatne mjere, počevši od borbe protiv glavnih uzroka terorizma i radikalizacije koja dovodi do nasilnog ekstremizma do usvajanja vanjskopolitičke strategije EU-a za borbu protiv međunarodnog terorizma, čine zaokruženu efektivnu cjelinu. Terorizam je globalna prijetnja koju treba rješavati na lokalnoj, nacionalnoj, europskoj i globalnoj razini kako bi se povećala sigurnost naših građana, zaštitile temeljne vrijednosti, slobode, demokracije i ljudska prava te poštovalo međunarodno pravo. Suočeni smo s ozbiljnom i rastućom prijetnjom od takozvanih „stranih boraca EU-a“, tj. pojedinaca koji odlaze u zemlju u kojoj nemaju prebivalište niti su njezini državljani u cilju izvršenja ili planiranja terorističkih činova ili sudjelovanja u terorističkoj obuci. Same države članice moraju na najbolji način iskoristiti postojeće platforme, baze podataka i sustave upozorenja na europskoj razini radi sprječavanja kretanja osoba koje se sumnjiče u vezi s terorizmom, te jačanjem kontrola na vanjskim granicama, sustavnijim i djelotvornijim provjerama putnih isprava, borbom protiv nezakonite trgovine oružjem i nezakonitog korištenja tuđeg identiteta. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution as I support the EU's counter-terrorism measures. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Europska unija i države članice moraju preuzeti odgovornost za očuvanje sigurnosti i slobode europskih građana. Podržavam usvajanje ovih mjera jer terorizam u svim njegovim oblicima treba oštro osuditi i spriječiti činove kojima se na bilo koji način ugrožavaju ljudski životi. Mjere je potrebno temeljiti na načelima nužnosti i proporcionalnosti, a i ipak u skladu s vladavinom prava i međunarodnim obvezama. Svakodnevno se susrećemo s činjenicom da je terorizam i njegovo promicanje u velikom porastu, pa je potrebno pooštriti sigurnosne mjere putem jačanja kontrole na graničnim prijelazima i sustavnijeg provjeravanja putnih isprava. Važno je potaknuti intenzivniju razmjenu policijskih podataka na svjetskoj razini. Države članice bi trebale pomno pratiti događanja unutar vlastitih granica kako bi na vrijeme mogle spriječiti povećanje fundamentalizma putem propovijedanja i govora mržnje. Fundamentalizmu se možemo suprotstaviti ujedinjavanjem napora s muslimanskom zajednicom i uspostavljanjem boljeg dijaloga. Patricija Šulin (PPE),
pisno. — Podprla sem skupno resolucijo 5 političnih skupin, saj sta terorizem in nasilni ekstremizem med največjimi grožnjami za našo varnost in naše svoboščine. Evropska unija se sooča s stalno in vse resnejšo teroristično grožnjo, na kar nas opominjajo tudi zadnji dogodki v Parizu. Resolucijo sem podprla, ker poudarja, da je za obravnavo groženj, ki jih predstavlja terorizem na splošno, potrebna protiteroristična strategija, ki bo temeljila na večplastnem pristopu in bo celovito obravnavala temeljne dejavnike za radikalizacijo, ki vodi v nasilni ekstremizem. Resolucijo sem podprla tudi zaradi tega, ker odločno in kategorično obsoja vsa teroristična dejanja, spodbujanje terorizma, poveličevanje vpletenih v terorizem in zagovarjanje ekstremističnih nasilnih ideologij, kjerkoli na svetu se izvajajo ali zagovarjajo. Pavel Svoboda (PPE),
písemně. — Projednávané usnesení o protiteroristických opatřeních jsem podpořil, jelikož obsahuje mimo jiné mnoho opatření, která navrhují nejen řešení důsledků, ale také řešení příčin nastalé situace. Jsem však přesvědčen, že je třeba důkladně dbát na to, abychom v dobrém úmyslu nepodnikli takové kroky, které sníží standard, který jsme společnými silami v EU vybudovali. Pokud zmiňujeme možnost dočasně zavést kontroly dokladů v kontextu schengenské spolupráce, měli bychom na vnitřní hranici postupovat důsledně dle možností, které poskytuje Schengenský hraniční kodex, a vyvarovat se stavu, kdy jsou kontroly v pohraničním území jednotlivých členských států (např. kontroly dokladů) prováděny tak, že jejich účinek je rovnocenný účinku provádění hraničních kontrol. V tomto kontextu je možno zmínit rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-188/10 a C-189/10. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η αντιμετώπιση της τρομοκρατίας απαιτεί λεπτούς χειρισμούς και ισορροπία μεταξύ της διαφύλαξης της ιδιωτικής ζωής και της ελευθερίας κινήσεων και ενεργειών των ανθρώπων αφενός και της ασφάλειας της κοινωνίας αφετέρου. Η λήψη αποφάσεων, η ψήφιση νόμων και η εφαρμογή τους θα πρέπει να κινούνται προς τη σωστή κατεύθυνση της αντιμετώπισης της τρομοκρατίας και όχι προς εκείνην της παρακολούθησης και του ελέγχου της ζωής των ανθρώπων. Tibor Szanyi (S&D),
írásban. – Szavazatommal támogattam a közös állásfoglalásra irányuló indítványt, mert hiszem, hogy annak kiegyensúlyozott szövege valós folyamatokat indíthat el a terrorizmus elleni küzdelem hatékonyságának növelése tekintetében. Amellett, hogy a legjobb gyakorlatok megosztása révén is erősíteni szándékozzuk az európai kohézió megerősítését, kiemelésre kerül az oktatás szerepének fontossága is a helyzet hosszú távú kezelése során. Nyilvánvaló, hogy a terroristák által végrehajtott brutális támadások sokkolták Európát. A reakcióknak keménynek és hatékonynak kell lenniük, de mindez nem korlátozhatja az alapvető jogok maradéktalan tiszteletben tartását. A jelentés minderre tekintettel van, valamint a helyzet feltérképezése mellett konkrét javaslatokat is megfogalmaz. E hozzájárulás fontos alap kell legyen az uniós intézmények és a tagállamok további cselekedetei vonatkozásában. Dario Tamburrano (EFDD),
per iscritto. — Nonostante gli emendamenti che abbiamo proposto come EFDD non siano passati, ho votato a favore della mozione di risoluzione congiunta. Tra le misure antiterrorismo all'interno dell'UE è bene includere anche quelle che mirano a prevenire il favoreggiamento e a impedire l'inazione da parte delle autorità predisposte. Anche le azioni esterne dell'Unione indirizzate contro il terrorismo dovrebbero essere innanzitutto preventive tramite il potenziamento delle azioni di intelligence. I fenomeni di estremismo sia interno che esterno dovrebbero essere affrontati con un approccio a più livelli, tra i quali l'incentivo alla coesione sociale, all'inclusione e alla tolleranza politica e religiosa. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — Nous saluons notamment les points suivants: — la résolution insiste sur l'indispensable équilibre qui doit prévaloir entre, d'un côté, la sécurité et, de l'autre, le respect des libertés et droits fondamentaux ; — elle met clairement en évidence la nécessité de mettre en œuvre pleinement les dispositifs existants, mais aussi d'analyser leurs forces et leurs faiblesses. Parmi les sujets traités: la nécessité d'optimiser l'utilisation du système d'information Schengen, la lutte contre la propagande terroriste, les réseaux radicaux et le recrutement sur l'internet, le renforcement des échanges d'informations et le recours aux bases de données existantes, l'utilisation des mesures relatives au financement du terrorisme, l'utilisation et l'évaluation des mesures liées au trafic d'armes, le rôle essentiel joué par Europol et Eurojust, qui doit être conforté ; — elle ne fait pas l'impasse sur la question du PNR européen: le Parlement européen s'engage à travailler à la finalisation de la directive PNR européen d'ici la fin 2015, et presse par conséquent la Commission européenne de tirer au plus vite les conséquences du jugement de la Cour de justice sur la directive „Conservation des données“. Enfin, comme nous l'exigions, la résolution demande instamment au Conseil de débloquer les discussions sur le paquet „Protection des données.“ Pavel Telička (ALDE),
in writing. — I voted in favour of the joint resolution on the fight against terrorism. One month after the Paris attacks, this text is of high importance. Among other points, it calls for a better approach to tackle radicalisation but also to prevent recruitment and departures to join terrorist organisations. The text also stresses the need to fight against financial support to terrorist organisations and trafficking of firearms. This resolution calls on the Member States to prevent the movement of terrorist suspects by strengthening external border checks. With this vote, the European Parliament also came to agreement on a deadline of the end of 2015 for finalising the European PNR system and urges the Council to make faster progress on the data protection package in order that talks on the EU PNR directive and the data protection legislative package can proceed in parallel. Josep-Maria Terricabras (Verts/ALE),
in writing. — The Greens/EFA Group today voted against the joint motion for resolution on anti-terrorism measures, as the resolution is sending the wrong message at the wrong time. The resolution agreed by the four bigger political groups provides a carte blanche for EU governments to scale back personal freedoms with measures that will fail to properly respond to the terrorist threat. Instead of pushing for effective measures, the usual suspects who have been continually pushing for mass surveillance and data retention are using the Paris attacks as an excuse to bulldoze through these measures, despite any evidence that they will prove effective in countering the terrorist threat. A coherent counter-terrorism strategy would focus on targeted surveillance of real suspects and ensuring security authorities have the means and resources to focus on specific risks and concrete suspicions, to follow any leads immediately, and to efficiently exchange information about dangerous individuals. This is what we should be trying to achieve. There is also a need to tackle radicalisation in schools and prisons. Finally we are missing a call for a legal definition of profiling. Stepping up mass surveillance will undermine security and is instead a victory for fundamentalists, who are combating precisely such democratic freedoms. Isabelle Thomas (S&D),
par écrit. — Contrairement aux rumeurs, le Parlement européen a adopté une résolution ambitieuse dans la lutte contre le terrorisme. Il était plus que jamais indispensable de trouver l'équilibre la sécurité et le respect des libertés et des droits fondamentaux. Même si cette résolution aborde davantage les questions liées à la sécurité que les aspects socio-économiques (stratégies de prévention et de déradicalisation, inclusion, éducation, lutte contre les discriminations etc.), elle insiste clairement sur la nécessité d'évaluer les dispositifs existants, de les mettre en œuvre pleinement et d'analyser leurs failles. Enfin, un amendement mesuré a pu être déposé au sujet des données des passagers aériens, appelées PNR. En effet, un PNR européen permettra de mieux lutter contre le terrorisme et la criminalité transnationale organisée – à condition que ces données collectées soient règlementées par un cadre juridique solide permettant la protection de la vie privée de chacun. Cet amendement engage le parlement à travailler à la finalisation de la directive sur un PNR européen d'ici la fin 2015, mais surtout, il enjoint le Conseil à débloquer les discussions sur le paquet „Protection des données“. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Europa mora poslati jasne signale o svojim prioritetima, među kojima posebno mjesto zauzima zaštita slobode i životnog prostora njezinih građana. Svjedoci smo nedavnih terorističkih napada koji su ostavili dubok trag na našim društvima, prije svega kroz širenje straha i nesigurnosti. Stoga, ponovo koristim priliku naglasiti potrebu da se uz kreiranje i usvajanje novih mjera za borbu protiv terorizma obvezno poradi na jačanju komunikacija svih razina vlasti, s naglaskom na transgraničnu suradnju nadležnih nacionalnih tijela. Najbolje protuterorističke mjere same po sebi nisu dovoljne ako se učinkovito ne provode. Kao zastupnica iz Hrvatske, zemlje koja ima najdužu vanjsku granicu EU-a, ovim putem apeliram na europsku potporu u provedbi proaktivne kontrole, nadzora i zaštite kako kopnene tako i morske granice RH-a. Yana Toom (ALDE),
kirjalikult. — Murettekitav on terrorismi levik, isegi Euroopa kodanike seas, ning sellele peab tähelepanu pöörama ka Euroopa tasandil. Toetan terrorismivastaste meetmete resolutsiooni. Arvan siiski, et vähemusgruppide radikaliseerumist saab ennetada läbimõeldud integratsiooni ja kultuurilise mitmekesisuse austamisega. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I supported this motion because terrorism, radicalisation and violent extremism are some of the major threats to our security and our freedoms and therefore affect our fundamental rights. Today, more than ever, we reaffirm European values to defend freedom of expression, fundamental rights, democracy and tolerance without using violence. There must be coordination of measures and anti-terrorist policy control in all Member States to deal with this global threat. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado en contra de esta Resolución sobre las medidas de lucha contra el terrorismo. El texto, básicamente, da carta blanca a la Comisión y al Consejo para que continúen con su estrategia de vigilancia masiva, aun en ausencia de pruebas, y autoriza el empleo de medidas que constituyen claramente una violación de los derechos y las libertades fundamentales. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — Condenamos firmemente los actos terroristas perpetrados en Francia contra los trabajadores de Charlie Hebdo. Condenamos todos los actos terroristas que ocurren en multitud de países. Y no dejamos fuera de esta condena —como sí hace la mayoría de esta cámara— el terrorismo de Estado practicado por países como Israel contra Palestina, practicado en Siria, en el Líbano, ni tampoco el uso de drones por parte de los Estados Unidos contra poblaciones en África o en Oriente Próximo. Defender la necesidad de tomar medidas contra la financiación del terrorismo y a la vez mantener relaciones privilegiadas con países como Arabia Saudí que financian, entrenan y apoyan a grupos terroristas es una más de las contradicciones y otra muestra de hipocresía de la mayoría de derechas en esta cámara. Por todo ello he votado en contra. El combate contra el terrorismo exige que se ataquen las causas de raíz del mismo; exige un profundo cambio de políticas y el respeto del derecho internacional. Y de ninguna manera puede legitimar la oleada represiva y de violación de los derechos y libertades que se recoge en esta resolución. Johannes Cornelis van Baalen (ALDE),
schriftelijk
. - De VVD is overtuigd van de noodzaak om binnen de EU en ook met andere landen, zoals de VS, zeer nauw samen te werken op het bestrijden en voorkomen van terreur. De VVD vindt het niet noodzakelijk om thans nieuwe instituties te creëren of nieuwe communautaire bevoegdheden toe te delen omdat uiteindelijk elk land het beste in staat is om de terreur op diens grondgebied met name in de steden te bestrijden en preventie toe te passen. Vanwege de noodzaak van de eerder genoemde nauwe samenwerking heeft de VVD, ondanks dat zij gereserveerd staat ten aanzien van een centrale rol voor Brussel, voor de anti-terreur-resolutie gestemd. Derek Vaughan (S&D),
in writing. — My Labour colleagues and I have voted in favour of more cooperation in the fight again terrorism. European countries must use the tools that are already at their disposal and cooperate better with EU agencies. Any information-sharing has to respect EU and national data protection laws. We need to work hard to ensure we have proper security measures that fully respect fundamental rights – concluding negotiations on the Data Protection Package is one way to achieve this. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — Voor mij is het evenwicht tussen privacy en veiligheid van groot belang. De koppeling tussen het beschermen van persoonlijke data en het bijhouden van de gegevens van passagiers op vliegtuigen toont een gezond evenwicht. De Europese Unie dient dit evenwicht strikt aan te houden. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — A atualidade traz-nos atos de barbárie que devem ser condenados e combatidos. Sem deixar de considerar a necessidade de serem tomadas medidas de curto prazo para fazer face a problemas reais que inquietam as populações, não podemos deixar de condenar tentativas de, a reboque do combate ao terrorismo, limitar direitos básicos de cidadania e cujo exercício nada tem a ver com qualquer atividade terrorista. Urgem medidas de fundo contra o terrorismo. E estas medidas de fundo passam por acabar com a ingerência dos países ricos nos assuntos internos dos países pobres, usando falsos pretextos para poder explorar os seus recursos naturais e escoar os seus excedentes comerciais. Urgem medidas políticas sérias para combater a pobreza e o desemprego e promover uma melhor distribuição da riqueza e do rendimento. A solução dos conflitos ateados e fomentados pelo Ocidente que destabilizaram o Médio Oriente só será atingida pela via política, com uma abordagem séria que respeite a soberania dos povos e o seu direito a escolher a sua via de desenvolvimento. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Der Vorschlag über die Maßnahmen zur Terrorismusbekämpfung hat meine Ablehnung erfahren, da die darin vorgeschlagenen Maßnahmen nicht zu einer Verbesserung der derzeitigen Situation führen werden. Nur eine restriktive Einwanderungspolitik sowie ein Rückreiseverbot für ausländische Kämpfer würden die Gefahr für unsere Bevölkerung zumindest mindern. Diese Punkte werden in dem Maßnahmenpapier jedoch nicht einmal erwähnt. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Die Entschließung des Europäischen Parlaments vom 11. Februar 2015 zu Maßnahmen zur Terrorismusbekämpfung umfasst viele richtige und wichtige Punkte, aber darunter eben leider auch in Ziffer 22 eine Passage zu den so genannten Fluggastdaten (passenger name records). Ich habe überlegt, ob ich die Entschließung wegen dieser und anderer Passagen insgesamt ablehnen soll. Doch nach reiflicher Abwägung habe ich dafür gestimmt, weil für mich das in der Entschließung vorhandene Licht den Schatten überwiegt. Ein wichtiger Punkt war für mich, dass es sich bisher ausschließlich um eine Entschließung des Parlaments, aber nicht um eine konkrete legislative Maßnahme (Richtlinie oder Verordnung) gehandelt hat. Eine Entschließung hat bloßen Symbolcharakter und keine Gesetzeskraft. Deshalb sei mir an dieser Stelle der Hinweis gestattet, dass ich es ablehne, Reisende immer lückenloser und umfassender zu überwachen. Den gegebenenfalls folgenden entsprechenden legislativen Initiativen zu Fluggastdaten werde ich nicht zustimmen. Denn im Zweifel entscheide ich mich für die Freiheit. Marco Zanni (EFDD),
per iscritto. — Il terrorismo minaccia sempre più la pace internazionale, la sicurezza e la democrazia. Basti pensare al brutale attacco del 7 gennaio 2015 contro la rivista satirica Charlie Hebdo. Diventa ancor più necessario quindi che l'Unione europea e i suoi Stati membri fondino una loro strategia integrata di lotta contro il terrorismo internazionale, sempre basata però sul rispetto dello Stato di diritto e dei diritti fondamentali. Credo si debba altresì puntare ad azioni esterne di lotta internazionale al terrorismo, mirando alla prevenzione e combattendo per esempio il traffico illegale di armi, dal quale non dobbiamo dimenticarci traggono grandi profitti soprattutto i paesi occidentali. Gli Stati membri dovrebbero utilizzare meglio gli strumenti esistenti nel contesto di Schengen e migliorare la cooperazione in materia di sicurezza con i paesi terzi, in particolare nel vicinato meridionale. Una risposta unita dall'Unione europea alla sfida del terrorismo internazionale è diventata indispensabile e deve essere portata avanti assieme dalla totalità dei governi europei. Sicuramente essa richiederà uno sforzo di maggiore condivisione di informazioni, ad esempio per quanto riguarda i passeggeri e il traffico aereo, ma un delicato equilibrio fra privacy e sicurezza è sicuramente necessario per vincere questa sfida che ci riguarda tutti. Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI),
γραπτώς
. – Η ευρωκοινοβουλευτική ομάδα του ΚΚΕ καταψήφισε το απαράδεκτο κοινό ψήφισμα Λαϊκού Κόμματος, Σοσιαλδημοκρατών, Φιλελευθέρων και Συντηρητικών-Μεταρρυθμιστών γιατί, αξιοποιώντας το πρόσχημα της τρομοκρατίας, απαιτεί την επίταση και τον πολλαπλασιασμό των κατασταλτικών μέτρων και την ενίσχυση των ήδη πολυπλόκαμων εθνικών και ευρωενωσιακών μηχανισμών καταστολής που έχουν επιβληθεί: περιορισμός και κατάργηση στοιχειωδών δημοκρατικών δικαιωμάτων και λαϊκών ελευθεριών, γενίκευση του φακελώματος των επιβατών στις αεροπορικές μεταφορές (PNR), ενίσχυση της συνεργασίας μυστικών υπηρεσιών και μηχανισμών καταστολής των κρατών μελών και της ΕΕ, γενικευμένο σχέδιο που συνδέει την καταστολή στο εσωτερικό των κρατών μελών της ΕΕ με τις ιμπεριαλιστικές επεμβάσεις σε τρίτες χώρες, με ιδιαίτερη έμφαση στην περιοχή της Ν.Α. Μεσογείου, Μ. Ανατολής, Β. Αφρικής. Στην ίδια κατεύθυνση το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο, με την υπογραφή και της κυβέρνησης ΣΥΡΙΖΑ-ΑΝΕΛ, υιοθέτησε όλες τις παραπάνω απαράδεκτες κι επικίνδυνες αποφάσεις. Με το να ταυτίζεται η „πάταξη της τρομοκρατίας“ με τη δράση κατά της „ριζοσπαστικοποίησης“, του „βίαιου εξτρεμισμού“ και των „βίαιων ιδεολογιών“ που συνιστά την „αντιτρομοκρατική πολιτική“ της ΕΕ, στοχοποιείται το εργατικό - λαϊκό κίνημα και οι δράσεις του, κάτι που αποτελεί και τον πραγματικό στόχο ολόκληρου του τεράστιου πλέγματος καταστολής που αναπτύσσεται στην ΕΕ και τα κράτη μέλη της, για να θωρακίσει την εξουσία των μονοπωλίων. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — Pela nossa parte também condenamos os atos terroristas que ocorreram em França, da mesma forma que condenamos todos os atentados que ocorreram em muitos países do mundo. Não deixamos de fora, como faz a maioria do PE, o terrorismo de Estado praticado por países como Israel na Palestina, na Síria e no Líbano, ou o uso de aviões não tripulados pelos EUA contra populações indefesas em África, no Médio Oriente ou na Ásia. Trata-se de mais um episódio da hipocrisia que caracteriza a maioria do PE, defendendo simultaneamente a necessidade de tomar medidas de combate ao financiamento do terrorismo e a manutenção de relações privilegiadas com países que, como a Turquia ou a Arábia Saudita - mas não só! -, financiam, treinam e apoiam grupos terroristas. Trata-se na verdade de um ato de coerência de quem tem defendido o apoio a grupos terroristas, nomeadamente ligados à Al-Qaeda ou ao Estado Islâmico, para desestabilizar a Síria ou o Iraque. O firme combate que deve ser travado contra o terrorismo, dentro ou fora da UE, exige uma profunda mudança das políticas e de forma nenhuma pode legitimar a vaga repressiva e violadora dos direitos, liberdades e garantias que é aqui reforçada, retirando ainda mais soberania dos Estados-Membros em matéria de justiça. Milan Zver (PPE),
pisno. — Trenutno je terorizem največji destabilizacijski dejavnik v EU, poleg krize v Ukrajini in grške grožnje euroobmočju. Zato sem glasoval za pomembno resolucijo, t.i. pakt o protiterorističnih ukrepih, ki so jo na pobudo EPP skupine močno podprli tudi ALDE, S&D, ECR, EFDD in nekateri drugi poslanci. Vesel sem, da je bila resolucija sprejeta s širokim konsenzom, saj je s tem Parlament pokazal enotno željo zaščititi evropske državljane. Pogajalca EPP, poslanca Hohlmeier in Gonzalez Pons, sta opravila odlično delo in po letih odlašanja smo prišli do soglasja o izmenjavi podatkov o letalskih potnikih (ne da bi ob tem pozabili na maksimalno možno varovanje zasebnosti). V resoluciji smo navedli še mnoge konkretne ukrepe: zamejitev širjenja radikalizma v zaporih, vodenje evidenc o džihadistih, vzpostavitev pravnega okvira za sodni pregon t.i. tujih borcev, nadzor nad finančnimi tokovi, ki vzdržujejo teroriste, boljši nadzor nad zunanjimi mejami Schengena, pogostejša uporaba obstoječih možnosti za občasne kontrole na notranjih mejah, pri čemer prosto gibanje znotraj EU še vedno ostaja naša prioriteta. Zavzeli smo se za boljše sodelovanje med nacionalnimi obveščevalnimi službami, vzpostavitev t.i. črne liste džihadistov, sodelovanje z internetnimi ponudniki, da bi zamejili širjenje teroristične propagande po socialnih omrežjih ter za izobraževalne programe, ki obravnavajo temeljne vzroke za radikalizacijo. 10.19.   Prodloužení mandátu Fóra pro správu internetu (RC-B8-0099/2015, B8-0099/2015, B8-0121/2015, B8-0130/2015, B8-0131/2015) Dichiarazioni di voto orali Neena Gill (S&D). - Mr President, yesterday I heard one of the right-wing UK MEPs state that politicians who support freedom of expression, religion and enterprise should feel a chill when hearing the words „internet governance“. Now I value these rights extremely highly and that is why, rather than simply feeling negative or even scared when this issue is raised, I prefer to use my role as an MEP to call on the Commission to use this valuable opportunity offered by the IGF for a truly multi-stakeholder forum for managing the internet. Parliament can play a crucial role in turning this into a reality by participating in the annual IGF meeting, and I urge the Commission to coordinate closely with Parliament to make sure the voices of our citizens are heard. The colleague I referred to also stated that he does feel, however, that there should be a means of preventing dissemination of material on the internet which facilitates terrorism. Now knowing this, I am convinced that he will welcome the measures proposed by my party which call for reviewing police and CPS guidance to ensure anti-semitism, islamophobia and other hate crimes – prime breeding grounds for extremism – are adequately tackled on social media. Michela Giuffrida (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, sappiamo che oggi quasi 3 miliardi di persone, cioè circa il 40% della popolazione globale, frequentano la rete. L'Europa, attraverso la Digital Agenda, considera l'accesso a Internet come un diritto. L'Internet Governance Forum, pensato secondo i principi del multilateralismo, dei multistakeholder, della democrazia e della trasparenza, è un momento significativo per approfondire le tematiche più importanti ma anche le criticità della rete. L'ultimo incontro, però, ne ha evidenziato tutte le contraddizioni. Molto infatti fa discutere, ad esempio, che la decisione di tenere questo importante evento abbia stabilito la Turchia come nazione ospitante, una nazione che ancora oggi persegue 29 utenti di Twitter per avere espresso semplicemente delle critiche al governo. L'IGF deve tenere vivo il dibattito e il confronto su temi fondamentali, quali la neutralità della rete e il divario digitale, ma non deve dimenticare che il diritto alla libertà di parola deve essere garantito soprattutto anche sul web. Caterina Chinnici (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, vorrei ricordare l'importanza di Internet nella nostra vita sia come mezzo di comunicazione, sia come canale d'informazione, come fonte d'innovazione, di crescita, di democrazia, di pluralismo. Parallelamente, cresce il bisogno di proteggere le libertà di Internet in tutte le sue dimensioni, pur senza trascurare le necessarie esigenze di sicurezza. A tal fine, ritengo prezioso l'apporto dei vari stakeholder coinvolti nel Forum per la governance di Internet, che riunisce non solo istituzioni nazionali e internazionali ma anche altri soggetti che, nel supportare le istanze della società civile, tutelano e promuovono un utilizzo di Internet libero e indipendente. L'importante ruolo svolto dal Forum per la governance di Internet, anche con la partecipazione della Commissione e del Parlamento, induce quindi a essere favorevoli alla prosecuzione della sua attività nel rispetto della libertà di espressione e al tempo stesso delle necessarie esigenze di sicurezza. Per questo ho votato a favore. Jean-François Jalkh (NI). - Monsieur le Président, chers collègues, j'ai voté contre le renouvellement du mandat du Forum de la gouvernance de l'internet. Tant pour le climat que pour les droits de l'homme ou l'internet, on peut constater l'inefficacité de ces projets globaux. Tous se réduisent à de vaines incantations et s'avèrent inutiles pour relever les défis réels posés à nos pays et à nos concitoyens. Au moins, pourrait-on s'entendre ici pour que l'internet ne soit pas sous l'emprise de telle ou telle agence gouvernementale américaine, mettant en péril nos libertés. Mais quand la Commission déplore cet état de fait, c'est pour regretter de ne pas exercer, elle-même, une surveillance générale sur les Européens. Ce sont donc les États qui – comme le fait la Russie – peuvent seuls exiger le rapatriement des données sur leur territoire et défendre leurs concitoyens par l'exercice des fonctions régaliennes. Silvia Costa (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, ho votato a favore del rinnovo del mandato per l'Internet Governance Forum, anche se avrei preferito che fossero più esplicitati fra i diritti fondamentali, che si richiamano come necessari, come fondamentali e da rispettare, anche i diritti dei minori. Credo che ieri fosse la giornata internazionale dedicata al „Safer Internet“. Il dibattito su questo tema è molto forte e domani sentiremo la Commissione che riferirà sull'applicazione della direttiva sull'abuso sessuale e la pornografia infantile su Internet. Sarà importante anche presentare una risoluzione del Parlamento, ma spero comunque che il Global Forum colga anche l'occasione per approfondire quelle che sono oggi delle vere sfide a un dilemma che deve vedere certamente gli elementi della libertà e della tutela della privacy, ma spero non solo quella degli adulti ma anche dei minori. Noi siamo di fronte a delle vere e proprie forme di raggiro, grooming, adescamento e sfruttamento, protetti dall'anonimato, di minori e di bambini, e siamo anche di fronte al fatto che il regolamento che abbiamo varato non è stato ancora approvato, purtroppo, perché alcuni Stati membri non sono ancora d'accordo e quindi il diritto all'oblio per i minori così come la tutela dei più piccoli da parte anche dei genitori nei confronti dei social forum non sono ancora stati approvati. Per queste ragioni io mi auguro che il Global Forum non dimentichi i diritti dei minori, che non sono dei diritti minori. Dichiarazioni di voto scritte Isabella Adinolfi (EFDD),
per iscritto. — Oggi è stata votata una risoluzione sul rinnovo del mandato del Forum sulla governance di Internet. Il mio voto è stato positivo perché il rinnovo del mandato è cosa positiva. Inoltre, positivamente sono da accogliere sia il riferimento esplicito alla neutralità della rete che quello ad Internet quale strumento aperto e libero e luogo dove i diritti e libertà fondamentali non sono negoziabili. Ritengo però che alcuni aspetti andassero maggiormente sottolineati. In particolare, in qualità di membro della commissione per la cultura avrei apprezzato un riferimento esplicito alla condivisione libera e piena della conoscenza, nonché alla libera circolazione della cultura. Altro aspetto che meritava di essere sottolineato è quello del rafforzamento della delegazione inviata dal Parlamento europeo. Quest'ultima infatti, a mio avviso, deve avere un ruolo centrale stante il carattere di rappresentanza dei cittadini esercitato dai deputati. Infine, si doveva sottolineare maggiormente come l'Unione europea su un tale tema, di rilevanza globale, debba essere in grado di parlare con una voce unica. La governance di Internet rappresenta infatti un tema fondamentale e centrale da affrontare a livello europeo visto che la rete è globale e ormai viviamo in un mondo sempre più digitale, dove l'homo sapiens si sta trasformando in homo digitalis. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — El objetivo del Foro para la Gobernanza de Internet (FGI) consiste en ejecutar el mandato de la Cumbre Mundial sobre la Sociedad de la Información (CMSI) como contribución a un diálogo político democrático, transparente y multilateral, que amplíe la gama de temas de la gobernanza económica en internet. Esta resolución tiene como objetivo presionar a la Asamblea de las Naciones Unidas para que renueve el mandato del FGI, refuerce sus recursos y mantenga el modelo multilateral de gobernanza de internet. Además, se propone a las instituciones interesadas de la UE que mantengan el apoyo financiero a su secretaría para asegurar el desarrollo de una organización eficiente e independiente y así contribuir a la democratización, apertura y neutralidad de internet. Todos ellos son objetivos que nos parecen adecuados y justos, por lo que he votado a favor de la resolución. Eric Andrieu (S&D),
par écrit. — Je soutiens cette résolution qui promeut un modèle inclusif et multi-acteurs de la gouvernance de l'internet et l'amélioration de sa gouvernance internationale à l'avenir. Je me réjouis surtout que les États-Unis abandonnent dès septembre 2015 leur supervision sur la fonction IANA (gestion des plages d'adresses IP), assurée par l'ICANN, organisme de droit américain en charge de l'attribution et de la gestion des noms de domaines sur internet. L'objectif est maintenant l'internationalisation de l'ICANN et de tous les contrats passés par cette dernière avec l'administration américaine. Il y a encore quelques mois, aux côtés de la filière viticole, des gouvernements et de la Commission, nous dénoncions le mauvais fonctionnement de l'ICANN et demandions une réforme en profondeur de celle-ci. En effet, son programme de création et d'attribution de nouveaux noms de domaines génériques sur internet dans le secteur du vin (.vin/.wine), ne respectait absolument pas la législation européenne et internationale sur la protection des indications géographiques. Nous resterons donc mobilisés dans les semaines et mois à venir en faveur d'une gestion mondiale de l'internet, qui tout en incluant les intérêts de tous, agit aussi en conformité avec le droit international relatif à la protection des produits agricoles et alimentaires de qualité. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Auf Initiative der Vereinten Nationen wurde 2005 das Internet Governance Forum (IGF) eingerichtet, das die Organisation von Treffen verschiedener Interessenträger für einen demokratischen und transparenten politischen Dialog ausführt. Anlässlich dieser Treffen wird ein breites Spektrum von Themen im Zusammenhang mit der Verwaltung des Internets erörtert, wie z. B. Netzneutralität, Datensicherheit und die Verbesserung des weltweiten Internetzugangs. Da das Mandat des IGF Ende 2015 ausläuft, fordert das Europäische Parlament die Generalversammlung der Vereinten Nationen dazu auf, das Mandat zu verlängern und ihm mehr Mittel zur Verfügung zu stellen. Weil wir eine nachhaltige und zukunftsorientierte Internet-Politik brauchen, begrüße ich die vorliegende Entschließung sehr. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — J'ai voté contre le renouvellement du mandat du forum de la gouvernance de l'internet. Que ce soit pour le climat, les droits de l'homme ou l'internet, on peut constater l'inefficacité de ces projets globaux. Tous se réduisent à de vaines incantations et s'avèrent incapables de relever les défis que rencontrent les peuples. L'ambition même de faire de l'internet un espace mondial transparent, neutre, sûr, fiable et vecteur d'une croissance infinie est utopique. Il est en revanche possible de trouver une conciliation autour d'un refus de voir ce réseau international sous l'emprise d'un intérêt particulier mettant en péril nos libertés, notamment l'intérêt d'une puissance étrangère qui déploie des moyens de surveillance dans le monde entier. Mais quand la Commission déplore cet état de fait, c'est pour regretter de ne pas exercer elle-même une surveillance générale sur les peuples européens. Ce sont les États qui peuvent seuls exiger le rapatriement des données sur leur territoire et défendre leurs citoyens par l'exercice des fonctions régaliennes. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — Governments should not be interfering in the internet, and freedom should be respected (within the context of the rule of law, of course). Neither should the European Union be interfering. I therefore voted against. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlyma, kurio tikslas – pratęsti Interneto valdymo forumo įgaliojimus. IGF tikslas – rengti perspektyvias diskusijas įvairiais interneto valdymo klausimais ir, kai tikslinga, teikti rekomendacijas tarptautinei bendruomenei. EP siunčia delegacijas į kiekvieną metinį IGF susitikimą; jos propaguoja europines vertybes ir bendrauja su tuose renginiuose dalyvavusiomis pilietinės visuomenės organizacijomis ir nacionalinių parlamentų atstovais. ES pareiga yra didinti šių pasikeitimų nuomonėmis įtaką politinėse diskusijose. Pritariu, kad jau dabar galima pasimokyti iš iki šiol IGF vykusių produktyvių diskusijų ir imtis veiksmų, ypač elektroninių komunikacijų reguliavimo aspektų ir duomenų apsaugos srityse. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — J'ai voté contre car je considère que „la gouvernance de l'internet“ – expression utilisée pour décrire „les arrangements mondiaux qui garantissent le bon fonctionnement, l'accessibilité et les normes technologiques de l'internet dans tous les pays“ – porte atteinte à l'intérêt des États membres. En effet, les menaces qui pèsent sur leur sécurité et leur indépendance n'ont-elles pas été suffisamment mises en lumière par les récentes révélations concernant l'existence de programmes américains de surveillance de grande envergure? Or ce n'est pas tant le fait de que les Européens soient espionnés qui dérange la Commission, mais plutôt le fait qu'elle soit incapable de le faire elle-même. Les nations européennes doivent pouvoir protéger les données personnelles de leurs citoyens, ainsi que garder le contrôle de la gouvernance de leurs données stratégiques. Je conteste donc toutes formes de la surveillance de l'internet, qu'elle provienne des États-Unis ou de la Commission. La Russie nous fournit un bon exemple à suivre en la matière: elle a réclamé, au sein de ce forum sur la gouvernance de l'internet, que le stockage des données soit effectué à l'intérieur de son territoire. Nous pouvons – et devons – le réclamer nous aussi pour défendre la souveraineté et l'indépendance de nos nations. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — Internet ha sido el gran invento de los últimos veinte años. Es responsabilidad de la Unión Europea apoyar el Foro para la Gobernanza de Internet y plantear el impacto de estos intercambios en debates políticos. Es fundamental mejorar el acceso a internet en todo el mundo, al igual que proseguir los esfuerzos para garantizar la protección jurídica de la neutralidad de la red, que es condición indispensable para salvaguardar la libertad de información y de expresión. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – L'internet est aujourd'hui une des seules zones au monde pour permettre la liberté d'expression, mais il est aussi un outil indispensable du développement présent et futur, même s'il reste indispensable de surveiller ses dérives – comme les réseaux terroristes ou mafieux qui y sont aussi présents en nombre. Même si, comme la Commission, nous ne pouvons que déplorer l'emprise des Américains sur la gouvernance de l'internet (des collègues patriotes ont d'ailleurs déposé une proposition de résolution pour la création d'un moteur de recherche européen), la Commission ne doit pas vouloir appliquer elle-même, aux Européens, une surveillance qu'elle dénonce ailleurs. Déplorant l'inefficacité de tels projets de gouvernance, j'ai donc voté contre le renouvellement du mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Il testo della risoluzione è ponderato e condivisibile e l'ho quindi sostenuto col mio voto. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución porque comparto la necesidad de renovar el mandato del Foro –del que la UE es, además, el principal contribuyente, al que financia el 30% de sus actividades- y el enfoque de negociación multiparte como pilar de la gobernanza en internet. Considero asimismo clave garantizar, como demanda la Resolución, el principio de neutralidad de la red como condición indispensable para asegurar la libertad de información y expresión, e impulsar la innovación, el crecimiento y el empleo. Sin neutralidad no hay red; por ello, es básico garantizar una internet abierta e independiente. Europa no puede quedarse atrás cuando en los Estados Unidos el presidente Obama ha apostado claramente por la creación de las medidas más estrictas posibles para proteger la neutralidad, y el presidente de la FCC ha propuesto impedir a los proveedores de acceso a la red que discriminen contenidos o aplicaciones, apelando a la regulación de internet como servicio público básico. Europa debe asimismo aprovechar el plan de inversiones para extender al máximo las redes de banda ancha y garantizar un continente conectado, sin olvidar combatir la brecha digital. Igualmente, es necesario culminar el proceso de globalización de las funciones de la ICANN. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šią rezoliuciją, nes ja Parlamentas pasisakė už Interneto valdymo forumo įgaliojimų pratęsimą. Interneto valdymo forumo (IGF) vaidmuo ir funkcija – pasaulio aukščiausiu lygiu aptarti įvairius interneto valdymo klausimus ir, kai tikslinga, teikti rekomendacijas tarptautinei bendruomenei. Prognozuojama, kad su interneto ekonomika siejamas augimas ES bus beveik 11 proc., ir tikimasi, kad jos dalis BVP, 2010 m. buvusi 3,8 proc., 2016 m. išaugs iki 5,7 proc. Bendrai vertinant, internetas yra bendrosios skaitmeninės rinkos pagrindinis ramstis ir skatina, be kita ko, inovacijas, augimą, prekybą, demokratiją, kultūrų įvairovę ir žmogaus teises, todėl Parlamentas šia rezoliucija paskatino JT Generalinę Asamblėją pratęsti IGF įgaliojimus, didinti jo išteklius ir stiprinti daugiasubjekčio interneto valdymo modelį. Simona Bonafè (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della proposta di risoluzione comune sul rinnovo del mandato dell'FGI (Forum per la governance di Internet). Il potenziale e il valore aggiunto di Internet stanno nella sua dinamicità, che deve però rispettare i diritti degli utenti online, garantendo sempre di più l'accesso di tutti a prescindere dalla zona geografica. L'Europa presenta oggi un quadro estremamente frammentato, per cui dobbiamo compiere ogni sforzo possibile a livello nazionale, europeo e internazionale affinché si estendano al massimo questi diritti. Proprio per questi motivi, e considerata l'importanza economica e sociale di Internet, la governance e le norme relative a questo strumento devono essere il risultato di un dibattito pubblico e inclusivo. Il Forum ha in passato stimolato un interessante dialogo democratico, trasparente e multipartecipativo e ne sostengo dunque il rinnovo. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Podupirem obnovu mandata Foruma za upravljanje internetom (IGF) jer je u proteklom razdoblju doista pridonio olakšavanju otvorene i transparentne rasprave između sudionika iz različitih interesnih sfera, u čemu je podršku davao i Europski parlament slanjem svojih delegacija na sastanke foruma. Održivost, sigurnost i stabilnost upravljanja internetom i u narednom razdoblju će biti od iznimnog značaja, u čemu Europski parlament treba nastaviti davati svoju punu podršku. Mislim kako Europski parlament i u budućnosti treba nastaviti slati svoje delegacije na sastanke IGF-a, te i na taj način nastaviti pridonositi stabilnosti i sigurnosti korištenja interneta. Isto tako, pozdravljam proces istinske globalizacije Internetske korporacije za dodijeljene nazive i brojeve (ICANN) i stvaranje novog upravljačkog modela te očekujem i nadam se snažnijoj uključenosti Europske Unije u ovaj proces. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted no because I personally consider that the Internet Governance Forum did not execute efficiently its mandate. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Apariția internetului a revoluționat practic modelele tradiționale de comunicare. Accesul neîngrădit la informații a adus numeroase avantaje cu caracter economic și a contribuit la evoluția tehnologică. Inventatorul World Wide Web, Tim Bernes-Lee susținea că internetul este mai degrabă o creație socială, destinată să ajute oamenii să lucreze împreună. Impactul social creat prin accesul nediscriminatoriu la cunoștințe și disponibilitatea unei resurse globale de informații a impus în același timp mai multă responsabilitate și transparență în utilizarea rețelei de internet. Consider că reînnoirea mandatului Forumului pentru guvernanța internetului ar oferi mai multă încredere utilizatorilor și ar garanta veridicitatea conținutului informațional. Consolidarea securității infrastructurii cibernetice va contribui la dezvoltarea comerțului electronic și va întări accesul securizat al consumatorilor la tranzacțiile electronice. Susțin rezoluția referitoare la reînnoirea mandatului acestui forum, deoarece sunt convins că, prin atribuțiile ce îi revin, va oferi soluții pentru stabilitatea și siguranța internetului. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho espresso voto favorevole. Internet deve avere una regolamentazione per la sicurezza dei cittadini e la discussione in merito deve essere portata avanti. Cristian-Silviu Bușoi (PPE),
în scris. — Forumul pentru guvernanța internetului (FGI ) are rolul și funcția de a discuta o serie amplă de chestiuni legate de guvernanța internetului și, dacă este cazul, de a face recomandări comunității internaționale, în baza mandatului acordat de Summitul Mondial privind Societatea Informațională (WSIS) în ceea ce privește organizarea de forumuri pentru un dialog politic democratic, transparent și multilateral. Subliniez faptul că pe baza schimburilor fructuoase care au avut loc în cadrul FGI se pot trage concluzii care pot fi puse în practică, în special în ceea ce privește aspectele de reglementare a comunicațiilor electronice, precum și problemele privind securitatea datelor și protecția vieții private. Susțin reînnoirea de către Adunarea Generală a ONU a mandatului FGI și consolidarea resurselor acestuia precum și necesitatea unei poziții coordonate la nivel european privind guvernanța internetului, respectiv consolidarea sustenabilității modelului multilateral, făcând ca actorii și procesele la nivel național, regional și internațional să fie mai favorabili incluziunii, mai transparenți și mai responsabili. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito. — La resolución acordada remarca que el Parlamento Europeo siempre ha defendido este Foro y siempre ha participado en sus reuniones, y que se debe renovar su mandato y reforzar sus recursos. Y, en un asunto crucial como el de la neutralidad de la red, subraya la necesidad de asegurar una internet abierta e independiente y manifiesta lo „crucial“ de continuar con los esfuerzos para asegurar la protección legal de la neutralidad de la red como „condición indispensable“ para asegurar la libertad de información y expresión e impulsar el crecimiento y el empleo. Por tanto, va en la línea de la posición del Grupo frente a posiciones como la mantenida por el Gobierno español, a favor de abrir la puerta al „desarrollo de modelos de negocio basados en una gestión razonable del tráfico“, esto es, de servicios diferenciados que priman a unos sobre otros, como ha puesto de manifiesto el ministro de Industria en su contribución a la estrategia de la Comisión Europea para completar el mercado único digital. La resolución pone en valor, además, el proceso de globalización de las funciones de la ICANN. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — Le Forum sur la gouvernance de l'internet (FGI) est une institution qui promeut le dialogue entre les différents acteurs publics et privés impliqués dans la gouvernance de l'internet. Le forum met en place une approche multilatérale de la gestion des différents défis relatifs à l'internet, tels que la neutralité du net et la protection des libertés fondamentales. J'ai voté en faveur de cette résolution qui invite l'Assemblée générale de l'ONU à renouveler en 2015 le mandat du Forum. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della risoluzione del Parlamento europeo sul rinnovo del mandato del Forum sulla governance di Internet. Il Forum sulla governance di Internet rappresenta un'importante occasione di discussione sugli standard tecnologici e il buon funzionamento di Internet che si ripete annualmente da quasi dieci anni coinvolgendo istituzioni, imprese e la società civile. Internet è diventato ormai uno strumento di comunicazione fondamentale con un grandissimo impatto su tutta la società e che ha le potenzialità di diventare una delle risorse più potenti per affrontare con successo le sfide sociali, culturali, dell'istruzione ed economiche cui deve far fronte una società globalizzata. Considerando che il Forum rappresenta un momento di riflessione decisivo sulla governance di Internet, in particolare per quanto riguarda il suo corretto funzionamento, la parità d'accesso, la sicurezza e gli standard tecnologici, ho votato a favore del rinnovo e del sostegno del Forum. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Votiamo favorevolmente per rinnovare il mandato all'Internet Governance Forum. La neutralità della rete e la protezione dei dati personali sono la base essenziale per una piattaforma aperta che consenta la libera espressione, la libertà d'informazione e soprattutto la libertà di critica in modo semplice e protetto visto che queste libertà rappresentano i pilastri stessi della democrazia moderna. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — J'ai voté contre ce texte, qui est une nouvelle tentative d'atteinte à la souveraineté des nations, notamment en matière de protection des donnés. Après les récents scandales sur les programmes américains de surveillance, la Commission semble s'offusquer de ne pas elle-même avoir eu l'idée d'espionner les citoyens des États membres. L'Union européenne se retrouve donc, au sein de ce Forum, à négocier son indépendance auprès des États-Unis. Seule la Russie a osé soulever la question de son indépendance en demandant, dans le cadre de ce forum, que le stockage de ses données soit effectué à l'intérieur de son territoire. Les députés patriotes, parce qu'ils ont à cœur la défense des intérêts de la France, mais aussi, et surtout, la protection de la liberté de leurs concitoyens, s'attacheront à ce que la France récupère la gestion des donnés stratégiques de notre pays. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore del rinnovo del mandato del Forum sulla governance di Internet, in considerazione del fatto che Internet rappresenta la colonna portante del mercato unico digitale. Sono convinto dell'importanza di continuare a profondere sforzi a favore della tutela giuridica della neutralità della rete quale prerequisito essenziale per salvaguardare la libertà di informazione e di espressione, favorire la crescita e l'occupazione tramite la creazione di opportunità di innovazione e di business legate a Internet, nonché promuovere e tutelare la diversità culturale e linguistica in modo ottimale per tutti. Sebbene l'IGF non adotti conclusioni formali, credo sia responsabilità dell'Unione europea accrescere l'impatto degli scambi in sede di discussione programmatica, in quanto ciò offre un contesto positivo e concreto per definire il futuro di Internet sulla base di un approccio multipartecipativo. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — Criado em 2006, o Fórum sobre a Governação da Internet (FGI) tem como papel e função primordiais debater uma ampla gama de assuntos relacionados com a governação da Internet e apresentar, se necessário, recomendações à comunidade internacional. A Internet constitui um pilar fundamental no mercado único digital, promove a inovação, o crescimento, o comércio, a diversidade cultural e os direitos humanos. Devemos, pois, ter como preocupação alargar o acesso à Internet a nível mundial, manter a internet como um recurso aberto e comum, rejeitar a ideia de uma Internet controlada pelo Estado e reconhecer que as nossas liberdades e direitos humanos fundamentais não são negociáveis e devem ser protegidos na rede. Com a renovação do mandato do FGI, o reforço do seu recurso e a manutenção do modelo multilateral de governação da Internet, estamos a contribuir para garantir, no futuro, uma Internet aberta e independente, o acesso não discriminatório ao conhecimento, o estímulo ao crescimento e ao emprego, a promoção e a proteção da diversidade cultural e linguística e a garantir a proteção jurídica da neutralidade da Internet, pressuposto indispensável à salvaguarda da liberdade de expressão. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Oggi Internet rappresenta un ecosistema complesso e rivoluzionario, che ha apportato numerosi cambiamenti nella vita di tutti i giorni di noi cittadini, stravolgendo il nostro modo di comunicare e di scambiare le informazioni, e influendo profondamente sul settore sociale, politico ed economico, rendendo così più efficiente il mercato del lavoro e migliorando altresì l'offerta dei beni e dei servizi. Con le sue potenzialità nella promozione di uno sviluppo sociale ed economico sostenibile, Internet ha permesso sino ad ora uno scambio continuo di conoscenze e informazioni costantemente aggiornate, ma soprattutto ha promosso meccanismi virtuosi di trasparenza a buon governo che spesso entrano in collisione con la volontà da parte di alcuni Stati di controllare, censurare e sorvegliare il Web e i suoi utenti, nonché cittadini. Pertanto, sono favorevole al rinnovo del mandato dell'IGF e al rafforzamento delle risorse messe a sua disposizione, poiché credo nel dialogo politico democratico, trasparente e multipartecipativo. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The Internet Governance Forum (IGF) offers a positive and concrete context for the shaping of the internet's future on the basis of a multi-stakeholders approach. The resolution stresses the EU's responsibility to support and continue to participate in the IGF and the need to improve internet access across the world, and rejects the idea of a state-controlled internet and mass surveillance of the internet. I have thus voted in favour of this resolution which calls on the UN General Assembly to renew the mandate of the IGF, strengthen its resources and maintain the multi-stakeholder model for new internet governance. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente all'adozione da parte del Parlamento europeo della proposta di risoluzione sul rinnovo del mandato del Forum sulla governance di Internet, durante il quale, annualmente, rappresentanti del settore industriale e della società civile discutono degli standard tecnologici e del buon funzionamento di Internet. C'è da sottolineare come sia responsabilità dell'Unione europea riservare al Forum la giusta importanza nel corso delle prossime discussioni politiche. Con l'adozione della risoluzione il Parlamento europeo ha invitato Stati membri, la Commissione e tutti i soggetti interessati a rafforzare ulteriormente la sostenibilità del modello „multistakeholder“, rendendo più responsabili i soggetti coinvolti a livello nazionale, regionale e internazionale. È fondamentale ribadire la tutela giuridica della neutralità della rete, presupposto indispensabile per la salvaguardia della libertà di informazione e di espressione, e per stimolare fra le altre cose la condivisione sostenibile del bene comune e favorire una maggiore partecipazione alle decisione da parte dei cittadini. Infine, si è sottolineata l'importanza economica e sociale dei dati degli utenti online, che vanno difesi, così come vanno garantite condizioni di parità per le imprese che operano sul web. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — El objetivo del Foro para la Gobernanza de Internet (FGI) consiste en ejecutar el mandato de la Cumbre Mundial sobre la Sociedad de la Información (CMSI) como contribución a un diálogo político democrático, transparente y multilateral, que amplíe la gama de temas de la gobernanza económica en internet. Esta resolución tiene como objetivo presionar a la Asamblea de las Naciones Unidas para que renueve el mandato del FGI, refuerce sus recursos y mantenga el modelo multilateral de gobernanza de internet. Además, se propone a las instituciones interesadas de la UE que mantengan el apoyo financiero a su secretaría para asegurar el desarrollo de una organización eficiente e independiente y así contribuir a la democratización, apertura y neutralidad de internet. Todos ellos son objetivos que nos parecen adecuados y justos, por lo que he votado a favor de la resolución. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — This resolution deals with the renewal of the Internet Governance Forum (IGF) mandate beyond 2015. The IGF is a multi-stakeholder forum for policy dialogue on issues of internet governance. It was created in 2005 and has held an annual meeting since then. The European Parliament has sent ad-hoc delegations to every annual meeting of the IGF. The IGF mandate was initially for five years. It was renewed for another 5 years in 2010. The IGF mandate now expires in 2015. I support the work done by this forum to facilitate transparent discussions amongst stakeholders from all over the world, many of whom had not cooperated closely before. Hence I voted in favour of extending its mandate. Nicola Danti (S&D),
per iscritto. — Ho espresso voto favorevole alla risoluzione congiunta sul rinnovo del mandato del Forum sulla governance di Internet, di cui sono peraltro cofirmatario. Internet rappresenta, ormai, una vera e propria agorà virtuale che quotidianamente si affianca alle piazze storiche delle nostre città. Alla crescente importanza di Internet non si è, tuttavia, ancora accompagnata un'adeguata governance, che ne garantisca la trasparenza, la piena democraticità, la sicurezza e la neutralità. Sono dunque convinto che l'UE, anche attraverso il rinnovo del mandato di questo Forum promosso in sede di Nazioni Unite, debba essere sempre più protagonista nei fora internazionali e lavorare attivamente con i principali partner nel mondo per una profonda riorganizzazione della struttura di gestione e di governo di Internet che sia stabile e efficace. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le Parlement européen appelle par cette résolution l'Assemblée générale des Nations unies à renouveler pour cinq années le mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet, qui touche à son terme à la fin de 2015. Cette enceinte informelle et internationale de débat réunit chaque année les gouvernements, le secteur privé et la société civile pour évoquer des questions relatives à la gouvernance et l'accès à l'internet, sa neutralité ainsi que la protection des libertés fondamentales et des droits de l'homme. Parce qu'il est nécessaire qu'un organe spécialisé existe et organise des débats sur le sujet au combien sensible et crucial que la gouvernance de l'internet, j'ai voté en faveur de cette résolution. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Par ce vote, le Parlement européen s'est exprimé à une grande majorité en faveur d'un renouvellement du mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet par l'Assemblée générale des Nations unies. Ce Forum a pour mission de débattre d'un large ensemble de questions ayant trait à la gouvernance de l'internet et de présenter des recommandations à la communauté internationale. Il était particulièrement nécessaire de rappeler notre attachement au modèle multipartite de gouvernance de l'internet par un renforcement de l'ouverture, de la transparence, et surtout de la responsabilisation des acteurs du monde numérique. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — Depuis 2005, les principales questions de la gouvernance de l'internet, comme l'égalité d'accès pour tous ou la sécurité, sont discutées chaque année sous l'auspice de l'Assemblée générale des Nations unies au sein du Forum sur la gouvernance de l'internet. Il faut évidemment conserver et renforcer ce modèle inclusif et multi-acteurs de la gouvernance de l'internet, qui permette l'élaboration, par les gouvernements, le secteur privé et la société civile, dans leurs rôles respectifs, de principes, normes, règles et procédures de prise de décision. Par sa résolution, le Parlement européen appelle donc à proroger le mandat de ce forum au-delà de 2015. A l'occasion du prochain Forum sur la gouvernance de l'internet qui aura lieu du 10 au 13 novembre 2015 au Brésil, l'Union européenne devra veiller à y exprimer une position ambitieuse et cohérente, au service de ses valeurs et de ses intérêts politiques et économiques. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — Le rôle du Forum sur la gouvernance de l'internet est de débattre de questions ayant trait à la gouvernance de l'internet et de présenter des recommandations à la communauté internationale. Le FGI contribue efficacement (en coopération avec les EM et la Commission) à l'élaboration d'une stratégie de l'UE cohérente et globale et permet de construire un cadre positif et concret pour façonner l'avenir de l'internet. Le mandat actuel du FGI touche à sa fin. L'Assemblée générale des Nations unies débattra en 2015 d'un éventuel renouvellement. J'exprime mon soutien à un renouvellement de ce mandat. L'internet est le pilier du marché unique numérique. Il favorise l'innovation, la croissance, le commerce, la démocratie, la diversité culturelle et les droits de l'homme. Sur le plan économique, il représente près de 11 % de la croissance de l'Union et sa contribution au PIB devrait atteindre 5,7 % en 2016. C'est donc un enjeu essentiel pour l'Europe. L'Europe doit en outre se préoccuper de nombreux enjeux liés à l'internet: aspects réglementaires des communications électroniques, sécurité des données, respect de la vie privée, neutralité du net, protection des libertés fondamentales et des droits de l'homme en ligne, lutte contre le radicalisme, etc. Tamás Deutsch (PPE),
írásban
. - Az Internetirányítási Fórum (IGF) célja az információs társadalmi csúcstalálkozó (WSIS) megbízatásának végrehajtása, és feladata, hogy olyan, több érdekelt felet tömörítő, globális fórumot biztosítson, amely lehetővé teszi a kormányok, illetve a magán- és a civil szféra képviselői számára az internet irányítását érintő legfontosabb kérdések megtárgyalását. A 2014 szeptemberében tartott kilencedik IGF során az Európai Unió elsődleges prioritásai a következők voltak: kibővített internet-hozzáférés az egész világon; az internet globális, nyílt és közös forrásként való fenntartása; nagyobb elszámoltathatóság és átláthatóság a többszereplős internetirányítási modellben; az államilag ellenőrzött internet elutasítása; valamint annak elismerése, hogy alapvető szabadságaink és emberi jogaink nem képezhetik alku tárgyát és online is védeni kell azokat. Az Európai Parlament közös állásfoglalási indítványa hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az Európai Unió küldöttsége továbbra is részt vegyen a fórumon, illetve a fent említett prioritásokra hívja fel a figyelmet, valamint kiáll a nyílt és független, közös globális forrásként működő internet, valamint a tudáshoz való megkülönböztetésmentes hozzáférés mellett és a véleménynyilvánítás szabadságának védelmére szólít fel. Az állásfoglalási indítványt szavazatommal támogattam. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — J'ai voté contre le renouvellement du mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet. Que ce soit pour le climat, les droits de l'homme ou l'internet, on peut constater l'inefficacité de ces projets globaux. Tous se réduisent à de vaines incantations et s'avèrent incapables de relever les défis que rencontrent les peuples. L'ambition même de faire de l'internet un espace mondial transparent, neutre, sûr, fiable et vecteur d'une croissance infinie paraît utopique. Il est en revanche possible de trouver une conciliation autour d'un refus de voir ce réseau international sous l'emprise d'un intérêt particulier mettant en péril nos libertés, notamment l'intérêt d'une puissance étrangère qui déploie des moyens de surveillance dans le monde entier. Mais quand la Commission déplore cet état de fait, c'est pour regretter de ne pas exercer elle-même une surveillance générale sur les peuples européens. Ce sont les États qui peuvent seuls exiger le rapatriement des données sur leur territoire et défendre leurs citoyens par l'exercice des fonctions régaliennes. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, подкрепих предложената резолюция за подновяването на мандата на Форума за управление на интернет, тъй като през своя период на съществуване той се е доказал като успешна демократична платформа за обмен на добри практики, работеща основно за провеждането на дискусии, посветени на управлението на интернет. Интернет играе все по-важна роля в живота и ежедневието на хората, като наред с това насърчава иновациите, търговията, растежа, демокрацията и културното разнообразиe. Съгласен съм, че Парламентът, съвместно с държавите членки и Комисията, трябва да продължи участието си в бъдещите заседания на Форума за управление на интернет със значителна делегация, за да допринесе за ефективното формулиране на съгласуван и всеобхватен подход на Европейския съюз. Смятам, че Общото събрание на ООН трябва да поднови мандата на Форума за управление на интернет, както и да поддържа модела, с участието на множество заинтересовани страни в управлението на интернет, за да може, наред с всичко друго, да се подобри достъпът до интернет в целия свят. Pablo Echenique (GUE/NGL),
por escrito. — Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Entendemos la importancia de foros de discusión sobre el gobierno de internet y más, si cabe, el importante rol que ha de desempeñar la representación de las delegaciones parlamentarias plurales en su seno. No obstante, no compartimos el modelo de gobernanza aplicado hasta ahora en el gobierno de internet, ni el rol preponderante de la ICANN, centrado en EE. UU., y de las grandes empresas tecnológicas. Valoramos muy positivamente la presencia de la sociedad civil organizada, pero entendemos que está en una situación de total asimetría frente a las grandes empresas de internet. En este sentido, entendemos que el gobierno de internet ha de ser fuertemente democratizado e internacionalizado y debe contar con una participación cada vez mayor de los usuarios. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Υπογραμμίζεται η ανάγκη να εξασφαλιστεί ένα ανοικτό και ανεξάρτητο Διαδίκτυο ως ένα παγκόσμιο κοινό αγαθό, μαζί με τη μελλοντική άνευ διακρίσεων πρόσβαση στη γνώση, με βάση τις πρωτοβουλίες και τις ανάγκες των ενδιαφερόμενων μερών καθώς και την ελευθερία της έκφρασης και τονίζεται ότι είναι σημαντικό να συνεχιστούν οι προσπάθειες για τη διασφάλιση της νομικής προστασίας της δικτυακής ουδετερότητας. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing. — I voted in favour of the renewal of the mandate of the Internet Governance Forum. The IGF allows democratic and transparent policy dialogue between a multitude of stakeholders. I believe that the Internet should be a public and open space. The IGF should reflect this, so I welcome the reform and extension of its mandate. It is important for my constituents in Wales that Internet freedoms and net neutrality are respected. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — A Internet constitui um pilar fundamental do mercado único digital e promove a inovação, o crescimento económico, o comércio, a democracia, a diversidade cultural e os direitos humanos. Votei favoravelmente esta resolução uma vez que é necessário manter o modelo multilateral de governação da Internet para o qual o Fórum para a Governação da Internet presta um valioso contributo, além de ter já proporcionado ensinamentos no respeitante aos aspetos regulamentares das comunicações eletrónicas, à segurança e privacidade dos dados, à cibercriminalidade e à proteção de infraestruturas críticas. Defendo ainda uma intranet neutral e um papel mais ativo por parte na UE na sua governação. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — O FGI tem como missão debater uma ampla gama de assuntos relacionados com a governação da Internet e, caso necessário, apresentar recomendações à comunidade internacional. As prioridades da União Europeia nesta matéria passam por alargar o acesso à Internet a nível mundial, manter a Internet como um recurso global, aberto e comum, acesso não discriminatório ao conhecimento, maior responsabilização e transparência do modelo multilateral de governação da Internet, rejeição da ideia de uma Internet controlada pelo Estado e reconhecimento de que as nossas liberdades e direitos humanos fundamentais não são negociáveis e devem ser protegidos na rede. Por tudo isto, concordo com a renovação do mandato do FGI bem como o reforço dos seus recursos, aumentando a participação inclusiva de todas as partes interessadas. Laura Ferrara (EFDD),
per iscritto
. - Internet è uno strumento poliedrico, multifunzionale, con molteplici sfaccettature difficilmente riconducibili ad unità. Gli effetti positivi per la diffusione delle informazioni, la circolazione delle buone pratiche e, non ultimo, per la promozione del processo di partecipazione democratica dal basso, generati da internet, appaiono oggi indiscutibili. Allo stesso tempo non mancano le preoccupazioni legate all'utilizzazione della rete da parte delle organizzazioni criminali o terroristiche, così come l'uso fraudolento o criminale ai danni dei soggetti più deboli ed indifesi, come i minori e gli anziani. In tale contesto assume particolare importanza anche la questione relativa ai diritti umani: internet, infatti, è ormai da considerarsi un diritto che deve essere garantito a ogni persona. Questione, quest'ultima, fortemente legata a quella della libertà di espressione, spesso minacciata dalle limitazioni di accesso alla rete o di condivisione di contenuti informativi imposte in alcuni paesi, anche europei. Per queste ed altre ragioni, che trovano spazio nella proposta di risoluzione del Parlamento europeo sull'Internet Global Forum, credo che si debba esprimere apprezzamento per quest'iniziativa lanciata dalle Nazioni Unite nel 2006 per promuovere il dialogo politico paritetico e multilaterale sulla governance di Internet. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — O objetivo do Fórum sobre a Governação da Internet (FGI) consiste em executar o mandato da Cimeira Mundial sobre a Sociedade da Informação (WSIS) como contributo para um diálogo político democrático, transparente e multilateral, que amplie a gama de assuntos da governação da Internet. Esta resolução tem por objetivo pressionar a Assembleia-Geral das Nações Unidas a renovar o mandato do FGI, a reforçar os seus recursos e a manter o modelo multilateral de governação da Internet. É ainda proposto às instituições interessadas da UE que mantenham o apoio financeiro ao secretariado, para assegurar o desenvolvimento de uma organização eficiente, independente e, assim, contribuir para a democratização, abertura e neutralidade da internet. São objetivos que nos parecem adequados e justos. A Internet deve ser um recurso global de amplo acesso ao conhecimento e à informação, de comunicação, de diversidade cultural e de liberdade de expressão. Estando de acordo com a necessidade de melhorar o acesso seguro, subsistem dúvidas e reservas no que respeita aos mecanismos e organizações que detêm o poder para garantir essa segurança. Não acompanhamos tentativas de empurrar a prestação de alguns serviços para o setor privado, alienando o serviço público que, nesta matéria, é o garante de preços sociais às populações e de uma Internet segura e universal. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Jedným z hlavných dôvodov vzniku fóra o riadení internetu bolo, aby vytvorilo základ pre výhľadovú diskusiu o širokom spektre problémov týkajúcich sa internetu a jeho riadeniu a v určitých prípadoch poskytlo medzinárodnému spoločenstvu vhodné odporúčania. Napriek tomu, že fórum o riadení internetu neprijíma žiadne formálne závery, je dôležité, aby Európska únia podporovala jeho fungovanie a napomáhala tak k zvýšeniu vplyvu politických diskusií, ktoré často ponúkajú pozitívny a konkrétny kontext pre formovanie budúcnosti využívania internetu. Európsky parlament by sa aj v budúcnosti mal podieľať na budúcich stretnutiach fóra o riadení internetu prostredníctvom delegácie a mal by tým prispieť k vytvoreniu komplexného a súdržného prístupu Európskej únie spolu s členskými štátmi a Európskou komisiou. Európska únia by sa mala poučiť z lekcií, ktoré priniesli plodné výmeny názorov v kontexte rokovaní fóra o riadení internetu, najmä v oblasti regulačných aspektov elektronických komunikácií, bezpečnosti údajov a ochrany súkromia. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Si rinnova l'appoggio chiedendo che il Parlamento possa continuare a partecipare con una delegazione nutrita e politicamente inclusiva alle riunioni future dell'FGI. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Η ψήφος μου είναι υπέρ της ανανέωσης της εντολής του Φόρουμ για τη Διακυβέρνηση του Διαδικτύου, διότι τονίζει την ανάγκη βελτίωσης της πρόσβασης στο διαδίκτυο σε παγκόσμιο επίπεδο και υπογραμμίζει την ανάγκη να εξασφαλιστεί ένα ανοικτό και ανεξάρτητο διαδίκτυο ως ένα παγκόσμιο κοινό αγαθό, μαζί με τη μελλοντική άνευ διακρίσεων πρόσβαση στη γνώση, με βάση τις πρωτοβουλίες και τις ανάγκες των ενδιαφερόμενων μερών, καθώς και την ελευθερία της έκφρασης. Ashley Fox (ECR),
in writing. — I voted against the renewal of the mandate of the Internet Governance Forum. This mandate gives the European Union the same standing in the IGF as a nation state. Not only does it give the EU more power but it directly attacks the sovereignty of Member States and the principle of subsidiarity. There would be no additional benefits to the EU being awarded this status in this Forum. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — El papel principal del Foro para la Gobernanza de Internet es mantener debates con perspectiva de futuro sobre una amplia serie de cuestiones concernientes a la gobernanza de internet, así como hacer recomendaciones a la comunidad internacional. En 2015 se debatirá en la Asamblea General de las Naciones Unidas la renovación del mandato del FGI, motivo por el cual hay que tener muy presente que internet constituye un pilar del mercado único digital y que, según diversas previsiones, el crecimiento relativo a la economía de internet será de casi el 11 % en la UE y su contribución al PIB aumentará del 3,8 % en 2010 al 5,7 % en 2016. Internet debe continuar siendo un recurso abierto a todos, neutral, que nos permita avanzar en transparencia, gobernanza, seguridad y privacidad de los datos, así como garantizar un acceso no discriminatorio al conocimiento, el respeto a las libertades fundamentales y los derechos humanos, así como la libertad de expresión. Por estos motivos creo que es importante que el Parlamento Europeo continúe apoyando al FGI. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Ho votato con convinzione la risoluzione comune sul mandato del Forum per la governance di Internet. Credo sia davvero necessario un approccio europeo coerente e globale per promuovere in modo libero e aperto la rete e le grandi opportunità che essa comporta. L'Internet Governance Forum deve rimanere un luogo inclusivo e aperto, con l'obiettivo di coinvolgere tutti i principali attori della rete responsabilizzandoli verso impegni comuni: il principio della „net neutrality“, il rispetto della libertà di espressione online, la protezione dei dati, l'accesso alla conoscenza e all'informazione. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie. — Z zadowoleniem przyjęłam wynik głosowania przedłużający mandat Forum Zarządzania Internetem na kolejne pięć lat. Misja Forum jeszcze się nie zakończyła i cieszę się, że większość z pań i panów posłów zdaje sobie z tego sprawę. Internet to przestrzeń publiczna, ze swej natury wolna i dostępna dla każdego. Sprzyja demokracji, różnorodności kulturowej, gospodarce. Stanowi impuls dla innowacji i wszelkiej wymiany. Ma służyć jednolitemu rynkowi cyfrowemu UE. Internet działa na zasadzie współpracy i zaufania, potrzebuje przejrzystych zasad. Zgodnie z przewidywaniami wzrost związany z gospodarką internetową wyniesie w UE prawie 11%. Z kolei udział tej gospodarki w PKB ma wzrosnąć z 3,8% w 2010 r. do 5,7% w 2016 r. Rok 2015 będzie zatem kluczowy z punktu widzenia zarządzania internetem, co podkreśla rezolucja. Internet to zasób globalny i nigdy nie powinien być zmonopolizowany przez poszczególne grupy. Nie może stać się zakładnikiem partykularnych interesów gospodarczych lub politycznych. Jego olbrzymi potencjał trzeba wykorzystywać przy zagwarantowaniu zaufania jego użytkowników poprzez przetwarzanie ich danych osobowych w bezpieczny sposób. Bezpieczeństwu w sieci ma właśnie służyć działalność Forum Zarządzania Internetem, które jest kontynuacją realizacji mandatu uzyskanego w trakcie Światowego Szczytu Społeczeństwa Informacyjnego. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre cette résolution qui invite l'Assemblée générale des Nations unies à renouveler le mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet et à lui allouer plus de ressources. Cette organisation a pour objet de faciliter un dialogue „démocratique, transparent et multilatéral“ dans le but notamment de favoriser la protection des libertés fondamentales en ligne, dont la liberté d'expression et le respect de la vie privée. Pourtant, cette instance, sous la tutelle des Nations unies, s'est révélée complètement inefficace. Elle est incapable de défendre la liberté de l'internet, ce que tous ont pu constater lors des révélations d'Edward Snowden sur le système d'espionnage américain PRISM. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Entendemos la importancia de foros de discusión sobre el gobierno de internet y más, si cabe, el importante rol que ha de desempeñar la representación de las delegaciones parlamentarias plurales en su seno. No obstante, no compartimos el modelo de gobernanza aplicado hasta ahora en el gobierno de internet, ni el rol preponderante de la ICANN, centrado en EE. UU., y de las grandes empresas tecnológicas. Valoramos muy positivamente la presencia de la sociedad civil organizada, pero entendemos que está en una situación de total asimetría frente a las grandes empresas de internet. En este sentido, entendemos que el gobierno de internet ha de ser fuertemente democratizado e internacionalizado y debe contar con una participación cada vez mayor de los usuarios. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted for this as I support the Internet Governance Forum (IGF) and believe that it has facilitated open and transparent discussions amongst stakeholders from all over the world. I would like to see the Forum continued and the EU play a key role in the governance of the Internet with increased globalisation. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Entendemos la importancia de foros de discusión sobre el gobierno de internet y más, si cabe, el importante rol que ha de desempeñar la representación de las delegaciones parlamentarias plurales en su seno. No obstante, no compartimos el modelo de gobernanza aplicado hasta ahora en el gobierno de internet, ni el rol preponderante de la ICANN, centrado en EE. UU., y de las grandes empresas tecnológicas. Valoramos muy positivamente la presencia de la sociedad civil organizada, pero entendemos que está en una situación de total asimetría frente a las grandes empresas de internet. En este sentido, entendemos que el gobierno de internet ha de ser fuertemente democratizado e internacionalizado y debe contar con una participación cada vez mayor de los usuarios. Cătălin Sorin Ivan (S&D),
in writing. — I voted in favour of the renewal of the mandate of the Internet Governance Forum, which is a multi-stakeholder forum for policy dialogue on issues of Internet governance. Although the renewal of the mandate is a consensual subject, I must emphasise the importance of the work of this institution. It promotes open and transparent discussions between stakeholders from all over the world, and facilitates a common understanding of how to maximise Internet opportunities and address risks and challenges that may arise. It is important for the European Parliament to continue to participate with a substantial delegation in future meetings. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za rezoluciju Europskog parlamenta o obnovi mandata Foruma za upravljanje internetom zbog toga što internet danas nije samo proizvod ili usluga, već je dio našega života. Smatram da je radi važnosti koju internet ima unutar naše zajednice potrebno uspostaviti petu slobodu, odnosno digitalnu slobodu. Vjerujem da je potrebno ne samo obnoviti mandat Foruma za upravljanje internetom, već osnažiti njegovu ulogu radi omogućavanja efikasnog rada. Držim da je posebno važno upozoriti na sve opasnosti interneta, te uspostaviti jasan i snažan sustav koji će se moći suprotstaviti različitim vrstama zlostavljanja koje su nažalost u velikoj mjeri prisutne u kibernetičkom svijetu. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — J'ai voté contre le renouvellement du mandat du Forum de la gouvernance de l'internet. Que ce soit pour le climat, les droits de l'homme ou l'internet, on peut constater l'inefficacité de ces projets globaux. Tous se réduisent à de vaines incantations et s'avèrent incapables de relever les défis réels posés à nos pays et à nos concitoyens. L'ambition même de faire de l'internet un espace mondial transparent, neutre, sûr, fiable et vecteur d'une croissance infinie me semble vaine, car l'internet n'échappe pas aux intérêts contradictoires qui, au contraire, le constituent. Du moins pourrait-on s'entendre ici pour que l'internet ne soit pas sous l'emprise d'un intérêt particulier mettant en péril nos libertés: je veux bien sûr parler des États-Unis. Mais quand la Commission déplore cet état de fait, c'est pour regretter de ne pas exercer elle-même une surveillance générale sur les Européens. Ce sont donc des États qui peuvent seuls, comme le fait la Russie, exiger le rapatriement des données sur leur territoire et défendre leurs citoyens par l'exercice des fonctions régaliennes. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — Il est important de soutenir le renouvellement du mandat de cette importante enceinte que représente le Forum sur la gouvernance de l'internet (FGI) qui arrive à échéance en 2015. Le FGI permet un dialogue politique démocratique et multilatéral sur l'avenir de l'internet, pilier du marché unique numérique et source aujourd'hui d'une part importante de la croissance de l'Union. Il est donc nécessaire de débattre des questions relatives à la gouvernance de l'internet et d'améliorer l'accès à celui-ci partout dans le monde. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Renewal of the mandate of the Internet Governance Forum“ because we believe that fundamental freedoms and human rights are not negotiable and must be protected both online and offline. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Von all den Plattformen, die dazu beitragen, das Internet besser zu verstehen und einen demokratischen Multi-Stakeholder-Dialog zu führen, ist das Internet Governance Forum die erfolgreichste ihrer Art. Die Empfehlungen des Forums an die internationale Gemeinschaft in Bezug auf den digitalen Binnenmarkt sind von großer Wichtigkeit, ebenso die Rolle des Forums bei der Kommunikation europäischer Werte und die Förderung von Innovation, Wachstum, Handel und Diversität. Die Internet-Empfehlungen des Forums lassen dieses zu einer unverzichtbaren Plattform für alle im digitalen Raum tätigen Bürger werden. Die Internet-basierte Wirtschaftsleistung beträgt bereits 11 % des Gesamt-BIP in der EU, die erwarteten Wachstumsraten werden in diesem Sektor bei 5,7 % liegen. Je größer die wirtschaftliche Bedeutung, desto wichtiger ist es, ein Stakeholder-Forum zu haben, um Meinungen und Ideen auszutauschen. Aus diesem Grunde unterstütze ich den Vorschlag, das Mandat des IGF zu verlängern analog zu den Rechtsschutzbestimmungen des vorliegenden Entschließungsantrags. Tunne Kelam (PPE),
in writing. — I voted in favour of this resolution. Internet governance must be based on a multi-stakeholder approach, providing transparency and full accountability. I urge the UN General Assembly to renew the mandate of the Internet Governance Forum in this regard. And I call upon the EU institutions and Member States to support the multi-stakeholder approach both in discussions and decision-making. In this regard, I also would like to reiterate the call on the Commission, the Member States and all relevant stakeholders in paragraph 6 to further strengthen the sustainability of the multi-stakeholder model by making actors and processes at the national, regional and international levels more inclusive, transparent and accountable. Whereas strengthening security in the Internet is needed to prevent and detect terrorist incidents and radicalisation, this cannot mean a fully state-controlled Internet and mass-surveillance of citizens. Ensuring that human rights are respected also online must be the common underlying principle. Europe has good cards to provide a balanced answer to the dilemma between privacy and security and could by those means become a role model at a global level. Afzal Khan (S&D),
in writing. — The Internet Governance Forum has facilitated open and transparent discussions amongst stakeholders from all over the world, many of whom had not cooperated closely before. I therefore voted in favour of the report calling to renew the mandate of the Forum, strengthen its resources and maintain the multistakeholder model of internet governance. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Attraverso questa proposta di risoluzione comune il Parlamento europeo sottopone alle altre istituzioni europee la necessità di continuare a finanziare l'Internet Governance Forum (IGF). L'IGF è stato istituito dalle Nazioni Unite nel luglio 2006. Il suo mandato è stato rinnovato dall'Assemblea generale nel corso del 2010 per il periodo 2011-2015. Sin dalla sua istituzione, il Forum ha favorito l'instaurazione di un dibattito trasparente e multilaterale sulla governance di Internet, contribuendo a potenziare inoltre il grado di cooperazione tra stakeholder istituzionali e membri della società civile. Philippe Loiseau (NI),
par écrit. – La gouvernance de l'internet a pour objectif d'assurer un bon fonctionnement et de garantir que tout site soit accessible partout. Ceci en renforçant la défense de la démocratie, des libertés individuelles et des droits de l'homme. Mais il y a quelques temps, le scandale qui a éclaté à la suite des révélations de Snowden a remis en cause la gestion américaine sur ce sujet. Le document qui nous est présenté est trop conciliant à l'égard des pratiques américaines de surveillance. Il se pose donc les questions suivantes. Est-ce l'aveu d'une impuissance de la part de l'Union européenne et d'un manque d'indépendance vis-à-vis des États-Unis? Est-ce que ce projet peut remettre en cause la surveillance de l'internet par les États-Unis? Ou est-il un nouveau levier géopolitique puissant pour contraindre certains états „réticents“ selon les intérêts américains? Au vu de ces interrogations et donc du manque de clarté dans le projet, je vote contre le principe de „gouvernance“ centralisée de l'internet. Dans un monde multipolaire, chaque nation doit pouvoir stocker et protéger ses propres informations stratégiques. C'est la défense du souverainisme. Javi López (S&D),
por escrito. — El Foro de Gobernanza de Internet (IGF, por sus siglas en inglés) es un foro multilateral de discusión de políticas entre diversos sectores con intereses en la gobernanza de internet. Fue creado a finales de 2005 por el Secretario General de las Naciones Unidas siguiendo una resolución de los Gobiernos en la Cumbre Mundial sobre la Sociedad de la Información (CMSI). La resolución acordada remarca que el Parlamento Europeo siempre ha defendido este Foro y siempre ha participado en sus reuniones, y que se debe renovar su mandato y reforzar sus recursos. Y, en un asunto crucial como el de la neutralidad de la red, subraya la necesidad de asegurar una internet abierta e independiente y manifiesta lo „crucial“ de continuar con los esfuerzos para asegurar la protección legal de la neutralidad de la red como „condición indispensable“ para asegurar la libertad de información y expresión e impulsar el crecimiento y el empleo. Por estos motivos he votado a favor de la resolución. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — El objetivo del Foro para la Gobernanza de Internet (FGI) consiste en ejecutar el mandato de la Cumbre Mundial sobre la Sociedad de la Información (CMSI) como contribución a un diálogo político democrático, transparente y multilateral, que amplíe la gama de temas de la gobernanza económica en internet. Esta resolución tiene como objetivo presionar a la Asamblea de las Naciones Unidas para que renueve el mandato del FGI, refuerce sus recursos y mantenga el modelo multilateral de gobernanza de internet. Además, se propone a las instituciones interesadas de la UE que mantengan el apoyo financiero a su secretaría para asegurar el desarrollo de una organización eficiente e independiente y así contribuir a la democratización, apertura y neutralidad de internet. Todos ellos son objetivos que nos parecen adecuados y justos, por lo que he votado a favor de la resolución. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — El Foro sobre la Gobernanza de Internet (FGI) promueve discusiones sobre una amplia gama de cuestiones relacionadas con la gobernanza de internet y, si procede, presenta recomendaciones a la comunidad internacional. Hay que destacar, por ejemplo, la más reciente reunión del FGI, celebrada en septiembre de 2014 („Conectar continentes para una mejora de la gobernanza de internet por múltiples partes interesadas“). La labor y los temas abordados por el FGI son de considerable interés para la UE. Económicamente, y según las previsiones, el crecimiento de la economía relacionada con internet será de casi el 11 % en la UE y su contribución al PIB aumentará del 3,8 % en 2010 al 5,7 % en 2016; a su vez, internet constituye un pilar fundamental del mercado único digital y fomenta, entre otros aspectos, la innovación, el crecimiento, el comercio, la democracia, la diversidad cultural y los derechos humanos. Por ello considero que la labor desarrollada por el FGI es inestimable, y voto a favor de esta petición a la Asamblea General de las Naciones Unidas, mediante la que reclamamos que renueve el mandato del FGI y que aumente los recursos que se le destinan. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Zadaća Foruma za upravljanje internetom je poticanje dijaloga između svih sudionika kako bi se pomoglo u unaprjeđenju društvenih, tehničkih, gospodarskih aspekata upravljanja internetom, te nastojanja da se internet koristi kao neutralna platforma kako bi se osigurala sloboda informiranja i izražavanja. Podržala sam izvješće o obnovi mandata Foruma o upravljanju internetom koji ima za cilj ne samo unaprjeđenje interneta kao globalnog, društvenog, demokratskog i transparentnog resursa već i unaprjeđenje gospodarskog značaja interneta. U 2010. godini udio internet-gospodarstva u BDP-u Europske unije je iznosio 3,8%, a u 2016. očekuje se da će se udio povećati na 5,7%, što samo potvrđuje važnost interneta za gospodarski rast Europske unije. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της κοινής πρότασης ψηφίσματος σχετικά με την ανανέωση της θητείας του Φόρουμ για τη Διακυβέρνηση του Διαδικτύου, διότι πρέπει να χτυπηθεί η εγκληματική δράση που γίνεται μέσα από το διαδίκτυο και διότι πρέπει να προστατευθούν τόσο η ακεραιότητα της προσωπικότητας όσο και τα προσωπικά δεδομένα. Γι' αυτό το λόγο, το μοντέλο διακυβέρνησης του διαδικτύου πρέπει να είναι ανοιχτό, πλουραλιστικό, συμμετοχικό, με την κοινωνία των πολιτών και τα πανεπιστήμια να παίζουν σημαντικό ρόλο. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this resolution which calls on the UN General Assembly to renew the mandate of the IGF, and to strengthen its resources and the multi-stakeholder model of Internet governance. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore del rinnovo del mandato del Forum sulla governance di internet. Il rinnovo dell'Internet Governance Forum, nato dalla conferenza ONU sul Vertice mondiale sulla società dell'informazione, è l'occasione per il Parlamento europeo di sottolineare l'importanza della rete quale colonna portante del mercato unico digitale. È fondamentale migliorare l'accesso a Internet in tutto il mondo, dal momento che Internet favorisce l'innovazione, la crescita, gli scambi commerciali, la democrazia, la diversità culturale e i diritti umani. Internet deve avere una regolamentazione per la sicurezza dei cittadini. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — L'Internet Governance Forum (IGF) è stato formalmente istituito dalle Nazioni Unite nel luglio 2006. Il suo mandato è stato rinnovato dall'Assemblea generale, nel corso del 2010, per il periodo 2011-2015. Attraverso questa proposta di risoluzione comune, il Parlamento europeo sottopone alle altre istituzioni comunitarie la necessità di continuare a finanziare l'IGF. Contestualmente, il Parlamento europeo si rivolge all'Assemblea generale delle Nazioni Unite auspicando un rinnovamento del mandato del Forum e un aumento delle risorse messe a sua disposizione. Sin dalla sua inaugurazione, il Forum ha favorito l'instaurazione di un dibattito trasparente e multilaterale in materia di governance di Internet, contribuendo a potenziare inoltre il grado di cooperazione tra stakeholder istituzionali e i membri della società civile. Per tutte le ragioni riportate, ho deciso di sostenere favorevolmente questo documento. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Avec l'appui de l'ONU, le Forum sur la gouvernance de l'internet regroupe depuis 2005 gouvernements, entreprises du net et société civile afin de développer une politique cohérente face aux défis mondiaux, particulièrement la fiabilité, la neutralité des réseaux et la réduction de la fracture numérique. La résolution salue l'engagement pris par le gouvernement des États-Unis, en mars 2014, de transférer l'administration des fonctions de l'IANA (adresse IP) et insiste également sur l'importance de la pleine responsabilisation et transparence de l'ICANN (nom de domaine). La résolution rejette également „l'idée d'un internet sous contrôle étatique et d'une surveillance à grande échelle de l'internet“ mais bien sûr, sans nommer ceux qui pratiquent cette surveillance. Je vote néanmoins pour renouveler le mandat de ce Forum en attendant ses conclusions à l'automne prochain. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — A Internet é hoje um instrumento global e, por isso, a sua administração deveria ser exercida tendo em conta o interesse comum. A Internet é hoje um dos principais meios de difusão dos valores democráticos no mundo, sendo um instrumento indispensável na promoção de todo o tipo de iniciativas, de debate político e da divulgação do conhecimento. É pois essencial o desenvolvimento da Internet para que todos, na UE, lhe tenham acesso de forma cada vez mais igualitária. É também essencial que a mesma seja segura para todos os seus utilizadores, nomeadamente para as crianças com menos capacidade de se defenderem dos potenciais perigos da sua utilização. Devemos pois evitar que o governo da Internet seja dominado por qualquer entidade individual ou grupo de entidades, para que se mantenha o seu estatuto de bem público global. Daí o meu sentido de voto. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — This resolution stresses the importance of the multi-stakeholder model of Internet governance and expresses Parliament's commitment to this model. It also expresses the need to make the multi-stakeholder approach sustainable through increased inclusivity, transparency and accountability. Therefore, I voted in favour of this resolution. Louis Michel (ALDE),
par écrit. – L'internet s'est indubitablement imposé ces dernières années comme un élément essentiel de la vie politique, sociale et économique au niveau mondiale. Vecteur de communication, moteur de la relance économique et de la compétitivité et garant de l'accès non discriminatoire aux connaissances, l'internet exerce une influence considérable sur l'ensemble de la société. Je me réjouis de l'adoption de la proposition de résolution visant à renouveler le mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet. En votant pour le renforcement de la capacité de ce Forum, nous nous donnons des moyens de lutte pour combattre l'utilisation abusive de l'internet et pour anticiper d'éventuelles dérives. Un mandat stable pour ce Forum lui permettra de rassembler l'expertise nécessaire et d'agir efficacement dans la poursuite de ses objectifs. C'est un pas en avant pour relever les défis importants que pose le développement de l'internet, tels que la protection en ligne des libertés fondamentales et des droits de l'homme, la protection des droits d'auteur, le renforcement de la sécurité de l'exploration de l'internet par les enfants, la lutte contre la cybercriminalité, la confidentialité des données personnelles, etc. Sorin Moisă (S&D),
in writing. — The Internet has already transformed the world, but I am convinced that transformation is only at its very beginning. Future regulation must make sure the Internet remains open and truly global (i.e. not „nationalised“). Its management should therefore be dealt with accordingly. With this in mind, I supported this resolution extending the mandate of the Internet Governance Forum (IGF) to continue guiding the development of the „Net“. I hope that in a UN-sanctioned setting (as is this wide Forum – the IGF) the global character of the Internet will be preserved, and the process of thinking about its future will be marked by inclusiveness, transparency and accountability. Csaba Molnár (S&D),
írásban. – Az ENSZ égisze alatt 2006-ban létrehozott Internetirányítási Fórum (IGF) minden érdekeltre kiterjed és fennállásának első évtizedében bebizonyította, hogy az internet globális irányításának kérdéseiben megkerülhetetlen tényező. Különösen nagy szükség van egy ilyen, a legjobb gyakorlatokat megosztó globális fórumra, amikor Magyarországon a jelenlegi kormányzat internetadót vezetne be. Fontos, hogy olyan internetszabályozási módikat is megismerjünk, mint például az amerikai internetadóztatást tiltó törvény, amely kifejezetten tiltja az adatforgalom alapuló adó kivetését. Ezért kiemelten fontosnak tartom, hogy a 2015-ben esedékes ENSZ közgyűlésen az IGF megbízatásának meghosszabbításáról döntsünk. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — O objetivo dos Fóruns sobre a Governação da Internet (FGI) consiste em executar o mandato da Cimeira Mundial sobre a Sociedade da Informação (WSIS) no que se refere à organização de fóruns para um diálogo político democrático, transparente e multilateral. Pretende-se assim debater diversos assuntos relacionados com a governação da Internet e apresentar recomendações à comunidade internacional. Sou favorável à presente proposta de resolução, pois entendo que a Assembleia Geral das Nações Unidas deve continuar a apoiar este Fórum e a União Europeia deve aproveitar este processo para realizar mais debates públicos com as principais partes interessadas a nível europeu. Defendo ainda que deve ser melhorado o acesso à Internet em todo o mundo, desde que garantida a segurança e estabilidade dos serviços informáticos. Este acesso reforça a máxima que também subscrevo de que não devem existir barreiras ao livre conhecimento por parte dos cidadãos. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Cette résolution a pour but de renouveler le mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet (sous l'égide de l'ONU) où se discutent notamment les futures normes technologiques et le bon fonctionnement de l'internet. Le texte renforce les ressources du Forum et appelle l'ONU à renouveler son mandat. Cependant, ce Forum débat également de la régulation d'internet. Si celle-ci est justifiée dans certains cas, la liberté d'accès et d'expression sur internet pour le plus grand nombre, véritable droit fondamental, ne doit pas être restreinte sous prétexte de lutter contre les dérives d'une minorité. J'ai donc voté contre ce texte. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte qui appelle l'Assemblée générale de l'ONU à renouveler pour cinq ans et à renforcer le mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet, une enceinte de débat informelle qui se réunit chaque année. Le texte rappelle par ailleurs plusieurs grands principes de la gouvernance de l'internet: neutralité du net, gouvernance multipartite, protection des libertés fondamentales et des droits de l'homme. Luigi Morgano (S&D),
per iscritto. — Il rinnovo dell'Internet Governance Forum, nato dalla conferenza ONU sul Vertice mondiale sulla società dell'informazione (WSIS), il cui compito è quello di discutere questioni relative alla governance di Internet e, se del caso, di rivolgere raccomandazioni alla comunità internazionale, è l'occasione per il Parlamento europeo di sottolineare l'importanza della rete quale colonna portante del mercato unico digitale. È necessario quindi migliorare l'accesso a Internet in tutto il mondo, dal momento che Internet, tra le altre cose, favorisce l'innovazione, la crescita, gli scambi commerciali, la democrazia, la diversità culturale e i diritti umani. Altrettanto importante è far sì che il Forum continui ad essere quanto più inclusivo possibile, garantendo la costante sorveglianza democratica del Parlamento europeo tramite le sue delegazioni alle future riunioni del Forum stesso, affinché contribuisca efficacemente alla formulazione di un approccio europeo coerente e globale. L'impegno collettivo deve contemporaneamente concentrarsi sullo sviluppo di una tutela giuridica della neutralità della rete quale prerequisito essenziale per salvaguardare la libertà di informazione e di espressione, favorire la crescita e l'occupazione, senza dimenticare l'importanza economica e sociale dei diritti alla riservatezza e al controllo dei propri dati personali e lo sviluppo di opportune misure a protezione dei minori utilizzatori di Internet. Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du renouvellement du mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet, une réunion annuelle qui offre un cadre international de discussion. La résolution adoptée par le Parlement appelle l'ONU à reconduire le mandat du forum et à renforcer ses ressources. En effet, ce Forum permet de maintenir un modèle multipartite de gouvernance de l'internet et de s'assurer que le web reste une ressource véritablement mondiale. De grands principes tels que la neutralité du net et la protection des libertés fondamentales et des droits de l'homme sont également mis en exergue par cette résolution. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Apprezziamo il lavoro svolto dal Forum sulla governance di Internet perché ha favorito l'instaurazione di un dialogo politico sempre più democratico, trasparente e multipartecipativo. Le delegazioni inviate dal Parlamento europeo hanno sicuramente svolto un ruolo fondamentale in materia di promozione dei valori europei e di interazione con le organizzazioni della società civile e i rappresentanti dei parlamenti nazionali presenti a tali eventi. Internet avrà un ruolo fondamentale nella costruzione di un mercato unico digitale europeo e nella promozione dell'innovazione, della crescita, degli scambi commerciali, della democrazia, della diversità culturale e dei diritti umani. Per questo motivo, sebbene il Forum non adotti conclusioni formali, non possiamo non sottolinearne l'importanza e non continuare a profondere sforzi a favore della tutela giuridica della neutralità della rete, quale prerequisito essenziale per salvaguardare la libertà di informazione e di espressione. Solo così saremo realmente in grado di favorire crescita e occupazione, attraverso la creazione di opportunità di innovazione e di business legate ad Internet. L'Unione europea dovrà continuare a sostenere tale processo multipartecipativo, a difesa della diversità culturale e linguistica, contribuendo allo stesso tempo alla formulazione di un approccio europeo coerente e globale, insieme agli Stati membri e alla Commissione. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce texte car le respect des droits en ligne en matière de respect de la vie privée et de contrôle, par les usagers, de leurs données à caractère personnel est un droit fondamental de tout individu. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am salutat și votat această rezoluție care vine să sublinieze încă o dată importanța rolului internetului atât la nivel global, cât și în viața fiecăruia dintre noi. Internetul reprezintă un pilon fundamental al pieței unice digitale, contribuind astfel la dezvoltarea economiei, a comerțului, a schimburilor culturale, a interelaționării umane, dar și a democrației și accesului la informație, reprezentând unul din drepturile unei societăți moderne, progresiste și democratice. Dan Nica (S&D),
în scris. — Obiectivul Forumului pentru guvernanța internetului (FGI) este îndeplinirea mandatului acordat de Summitul Mondial privind Societatea Informațională (WSIS) în ceea ce privește organizarea de forumuri pentru un dialog politic democratic, transparent și multilateral. Rolul și funcția principale ale FGI sunt de a discuta o serie amplă de chestiuni legate de guvernanța internetului și, dacă este cazul, de a face recomandări comunității internaționale. În 2015 mandatul FGI va expira, prin urmare ONU trebuie să-i reînnoiască mandatul pentru a permite Forumului pentru guvernanța internetului să își continue rolul. Subliniez necesitatea unui FGI puternic pentru a ajunge la un compromis între părțile interesate și pentru a sprijini un internet independent, inclusiv și neutru. Rezoluția susține neutralitatea rețelei, acces la internet peste tot în lume, sprijin pentru drepturile online și offline și își exprimă îngrijorarea față de atitudinea anumitor state care cenzurează și restricționează accesul la internet. Subliniez faptul că Parlamentul ar trebui să participe în continuare la viitoarele reuniuni ale FGI cu o delegație substanțială, pentru a contribui în mod eficient la formularea, împreună cu statele membre și Comisia, a unei abordări a UE în ceea ce privește guvernanța internetului. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Das Internet Governance Forum beschreibt weltweite Maßnahmen, die die einwandfreie Funktion und den Zugang zu technologischen Standards des Internets sicherstellen. Hier geht es auch um den barrierefreien Zugang – jeder sollte Internetzugang haben ohne Einschränkungen. Ich unterstütze diesen Vorschlag und spreche mich für die Netzneutralität aus. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin eelnõud, sest Interneti Haldamise Foorum on oluline platvorm internetiga seotud küsimuste üle rahvusvahelise dialoogi pidamiseks ning väärib säilitamist. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — Il Forum sulla governance di Internet (IGF) si prefigge di dare attuazione al mandato conferitogli dal Vertice mondiale sulla società dell'informazione (WSIS) per quanto riguarda l'instaurazione di un dialogo politico democratico, trasparente e multipartecipativo attraverso l'organizzazione di fora. Il ruolo e la funzione principali dell'IGF consistono nel promuovere discussioni lungimiranti su un'ampia gamma di questioni relative alla governance di Internet e, ove opportuno, rivolgere raccomandazioni alla comunità internazionale. Internet rappresenta la colonna portante del mercato unico digitale e promuove, tra l'altro, l'innovazione, la crescita, gli scambi commerciali, la democrazia, la diversità culturale e i diritti umani. Le principali priorità dell'Unione europea durante il nono IGF tenutosi nel settembre 2014 sono state, tra le altre, di estendere l'accesso alla rete a livello globale, mantenere Internet quale risorsa globale, aperta e comune e respingere l'idea di un controllo di Internet da parte dello Stato. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Internet kao najjači medij današnjice i budućnosti napreduje u razvoju u svim smjerovima, te danas predstavlja najaktivniju socijalnu platformu za raspravu o mnogobrojnim temama koje se tiču našeg društva. Već bezbroj puta se pokazala njegova moć u pokretanju promjena kao i njegov značajan utjecaj na geopolitičku sliku svijeta. Kako je samo promišljanje o načinu upravljanja takvom složenom i brzo mijenjajućom platformom tema koja obuhvaća širok spektar sudionika u njegovom radu, podržavam obnovu mandata Foruma o upravljanju internetom. Niti jedna druga udruga ili tijelo ne može na sveobuhvatan način razmatrati probleme i izazove u upravljanju internetom kao ova koja okuplja sve relevantne zainteresirane strane. Bez rada Foruma riskira se da stvari izmaknu kontroli, te da se prepušten sam sebi i volji pojedinih država, internet pretvori u nešto što neće odražavati stav ujedinjene Europe o slobodi i neovisnosti izvora informacija, te o uvažavanju ljudskih prava i slobode govora. Također je važno nastaviti s borbom protiv mrežnog kriminala, pogotovo u slučaju najugroženije grupe korisnika - maloljetnika. Daljnji nastavak rada Foruma može doprinijeti razvoju zajedničke upravljačke politike na globalnom nivou, te osigurati adekvatnu kontrolu internet servisa što nam je svima interes. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Cette résolution a pour but de renouveler le mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet (sous l'égide de l'ONU), où se discutent notamment les futures normes technologiques et le bon fonctionnement de l'internet. Le texte renforce les ressources du Forum et appelle l'ONU à renouveler son mandat. Cependant, ce Forum débat également de la régulation d'internet. Si celle-ci est justifiée dans certains cas, la liberté d'accès et d'expression sur internet pour le plus grand nombre, véritable droit fondamental, ne doit pas être restreinte sous prétexte de lutter contre les dérives d'une minorité. J'ai donc voté contre ce texte. Pina Picierno (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore del rinnovo del mandato quinquennale del Forum per la governance di Internet, perché trovo fondamentale che si discuta in maniera trasparente e immediata delle questioni che riguardano Internet, che oggigiorno, di fatto, governa la nostra vita in quasi ogni suo aspetto. Il nostro Parlamento, attraverso una sua delegazione, dovrà continuare a dialogare con tutti gli stakeholder coinvolti per contribuire a questo processo internazionale proponendo un approccio europeo coerente ed esauriente. Con il rinnovo del mandato speriamo anche di vedere una maggiore presenza e coinvolgimento dell'UE nella governance, che è fortemente controllata dagli USA, la cui presenza si ridurrà già in parte col passaggio delle funzioni di vigilanza su Internet a una comunità multipartecipativa globale, sulla quale sarà in ogni caso indispensabile garantire indipendenza affinché sia in grado di mantenere la stabilità di Internet. Dovremo continuare ad affrontare con molta attenzione le questioni della sicurezza e della privacy, in modo da garantire la totale libertà di espressione e d'informazione, in un ambiente che tuteli i dati personali da qualsiasi abuso. Tutele che non solo vanno a vantaggio dei singoli cittadini, ma che garantiscono anche alle imprese, soprattutto alle PMI, di poter sviluppare il loro potenziale online senza rischi. Tonino Picula (S&D),
napisan. — U potpunosti podržavam obnovu mandata Foruma o upravljanju internetom koji je u svom dosadašnjem radu od 2005. omogućio otvorene i transparentne rasprave među zainteresiranim dionicima, od kojih mnogi do tada nisu surađivali. U svemu je aktivno sudjelovao i Europski parlament slanjem izaslanstava na sva godišnja zasjedanja Foruma. Smatram kako bi Europski parlament, kao jedino neposredno izabrano tijelo od strane građana, trebao i dalje nastaviti aktivno sudjelovati u radu Foruma i na taj način konstruktivno i efikasno doprinositi međunarodnom procesu formiranja koherentnog i obuhvatnog EU pristupa, zajedno s ostalim dionicima, Europskom komisijom i državama članicama EU-a. U vremenu kada je internet postao glavni medij koji na mnoge načine olakšava živote građana na svakodnevnoj bazi, Europska unija se mora ujedinjeno nametnuti kao globalni predvoditelj trendova i aktivni sudionik globalnih procesa upravljanja internetom. Europski forum o upravljanju internetom najbolji je način da se takva uloga EU-u omogući. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam prijedlog rezolucije podnesen nakon izjave Komisije u skladu s čl. 123. st. 2. Poslovnika o obnovi mandata Foruma za upravljanje internetom. Pomoću ove preporuke omogućuje se širenje pristupa internetu na globalnoj razini, održavanje interneta kao otvorenog i zajedničkog alata na svjetskoj razini, pristup znanju bez diskriminacije te transparentnije i odgovornije upravljanje internetom zbog sudjelovanja većeg broja dionika. Treba naglasiti gospodarsku i društvenu važnost prava na privatnost na internetu te kontrolu nad vlastitim osobnim podacima. Ovo je važno za pojedince, no i za rastući segment internetskih poduzeća. Odbacujem ideju o državnoj kontroli interneta i njegovom masovnom nadziranju. Cenzurom i sličnim ograničenjima se onemogućava ostvarenje cilja ovog prijedloga, a to je svjetska povezanost građana. Od velike je važnosti i osiguranje pravne zaštite neutralnosti mreže što je preduvjet za zaštitu slobode informiranja i izražavanja, omogućavanje napretka inovacijama i poslovnim prilikama povezanih s internetom što bi, između ostalog, rezultiralo i zapošljavanjem. U svrhu internacionalizacije temeljnih funkcija interneta i internetskih organizacija, koja je dodatno podržana od strane SAD-a kroz globalizaciju funkcija IANA-e, podupirem daljnje financiranje IGF-a te njegovo mjesto na listi prioriteta institucija EU-a. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Il Forum sulla governance di Internet, grazie ai fruttuosi scambi che avvengono nel suo ambito e all'approccio multipartecipativo, consente di porre le basi per quello che potrà essere il futuro della rete. Sono convinto che sia necessario andare verso una rete aperta e indipendente, proteggendo e sviluppando la „net neutrality“ come principio basilare che possa permettere, ad esempio, alla neonata web-azienda di un imprenditore di avere la stessa possibilità di successo delle corporation più affermate, o garantire che l'accesso al blog di un giovane non sia ingiustamente rallentato da un Internet provider per permettere agli inserzionisti di fare più soldi. Spero che l'Unione europea s'impegni a cercare di favorire la conclusione dei negoziati e il raggiungimento di un accordo esaustivo sulla nuova governance di Internet e su regole che possano garantire la neutralità della rete a punti di interconnessione tra il provider e il resto di Internet. Franck Proust (PPE),
par écrit. — La vie quotidienne est de nos jours intimement liée à l'internet et le Forum sur la gouvernance de l'internet tente de proposer une discussion politique à l'échelle internationale afin de mieux contrôler ce média à la fois vecteur de croissance et de connaissance. L'Union européenne est étroitement impliquée dans la création de ce forum, et par le biais de cette résolution, le Parlement européen doit voter sur le soutien qu'il apporte à cet effort, auquel je suis favorable. L'Union européenne doit en effet mener cette lutte sur le long terme afin de préserver l'internet comme un espace de liberté et non pas d'anarchie. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — O objetivo dos Fóruns sobre a Governação da Internet (FGI) consiste em executar o mandato da Cimeira Mundial sobre a Sociedade da Informação (WSIS) no que se refere à organização de fóruns para um diálogo político democrático, transparente e multilateral. O papel e a função primordiais do FGI consistem em debater uma ampla gama de assuntos relacionados com a governação da Internet, apresentando recomendações à comunidade internacional neste âmbito, caso se revele necessário. As delegações ad hoc enviadas pelo Parlamento Europeu desempenharam um papel fulcral no tocante à promoção de valores europeus e à interação com organizações da sociedade civil e representantes dos parlamentos nacionais presentes nestes eventos, em colaboração com os Estados-Membros e a Comissão. Ora, considerando que a Internet constitui um pilar fundamental do mercado único, promovendo a inovação, a democracia, a diversidade cultural e os direitos humanos, e que o crescimento relacionado com a economia da Internet deverá atingir quase 11 % na UE, julgo ser muito importante promover este modelo multilateral de governação da Internet e dar continuidade aos frutuosos intercâmbios realizados no contexto do FGI. Votei, por isso, favoravelmente a presente resolução, que insta a Assembleia Geral das Nações Unidas a renovar o mandato do FGI. Dominique Riquet (ALDE),
par écrit. — Au vu des décisions importantes relatives à l'internet qui devront être prises dans les prochaines années, j'ai voté en faveur de la résolution relative au renouvellement du mandat du forum sur la gouvernance de l'internet (FGI). Le FGI constitue aujourd'hui le seul espace international permettant un dialogue politique, démocratique et transparent sur la régulation de l'internet avec la participation de l'ensemble des parties prenantes. Alors que le gouvernement des États-Unis s'apprête enfin à transférer à la communauté internationale les fonctions de surveillance de l'internet, il est essentiel que l'Assemblée générale des Nations unies renouvelle le mandat du FGI. Et ce, d'autant que de nombreux sujets sensibles sont sur le point d'être abordés: sécurité des données, respect de la vie privée, neutralité du net, liberté d'expression, accès sans discrimination aux connaissances et lutte contre la radicalisation terroriste. Il est primordial que ces sujets soient traités au niveau international et que, par la présence du Parlement au FGI, nous garantissions la contribution d'internet à la diversité culturelle, au commerce, et à la croissance. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — L'Assemblée générale des Nations unies devra bientôt décider de la reconduction ou non du Forum sur la gouvernance de l'internet (FGI), dont le mandat actuel prendra fin en 2015. J'ai voté en faveur de cette résolution qui appelle à renouveler son mandat, à lui allouer plus de ressources et à consolider le modèle de gouvernance multipartite de l'internet que ce forum promeut. Nous saluons la décision de l'administration nationale des télécommunications et de l'information du ministère du commerce des États-Unis de transférer les fonctions de surveillance de l'internet, actuellement exercées par l'organisme responsable de la gestion des adresses IP (IANA), à la communauté des parties prenantes au niveau mondial. Il sera toutefois nécessaire de s'assurer que cette transition se fasse sans encombre. Nous invitons les États membres, la Commission ainsi que toutes les parties intéressées à consolider la viabilité de ce modèle en renforçant l'ouverture, la transparence et la responsabilisation des acteurs du monde de l'internet. Enfin, nous rappelons dans ce texte notre attachement aux principes de neutralité du net, de sécurité des données, de respect de la vie privée, et de protection des droits de l'homme et des libertés fondamentales sur le net. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Nos dias que correm, a Internet constitui um pilar fundamental do mercado digital. Cada vez mais a Internet promove o crescimento, a inovação, o comércio, a diversidade cultural e inclusive os direitos humanos. O modelo multilateral de governação da Internet revela-se uma mais-valia e deve ser apoiado. Para tal, é importante que os Estados-Membros, nomeadamente a Comissão, reforcem a sustentabilidade deste modelo. Contudo, é importante que haja esforços no sentido de garantir a neutralidade e a proteção jurídica da Internet de maneira a salvaguardar a liberdade de expressão e de informação, que se encontra tão ameaçada nos dias de hoje. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución porque comparto la necesidad de renovar el mandato del Foro —del que la UE es, además, el principal contribuyente, al que financia el 30% de sus actividades— y el enfoque de negociación multiparte como pilar de la gobernanza en internet. Considero asimismo clave garantizar, como demanda la Resolución, el principio de neutralidad de la red como condición indispensable para asegurar la libertad de información y expresión, e impulsar la innovación, el crecimiento y el empleo. Sin neutralidad no hay red; por ello, es básico garantizar una internet abierta e independiente. Europa no puede quedarse atrás cuando en Estados Unidos el presidente Obama ha apostado claramente por la creación de las medidas más estrictas posibles para proteger la neutralidad, y el presidente de la FCC ha propuesto impedir a los proveedores de acceso a la red que discriminen contenidos o aplicaciones, apelando a la regulación de internet como servicio público básico. Europa debe asimismo aprovechar el plan de inversiones para extender al máximo las redes de banda ancha y garantizar un continente conectado, sin olvidar combatir la brecha digital. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Entendemos la importancia de foros de discusión sobre el gobierno de internet y más, si cabe, el importante rol que ha de desempeñar la representación de las delegaciones parlamentarias plurales en su seno. No obstante, no compartimos el modelo de gobernanza aplicado hasta ahora en el gobierno de internet, ni el rol preponderante de la ICANN, centrado en EE. UU., y de las grandes empresas tecnológicas. Valoramos muy positivamente la presencia de la sociedad civil organizada, pero entendemos que está en una situación de total asimetría frente a las grandes empresas de internet. En este sentido, entendemos que el gobierno de internet ha de ser fuertemente democratizado e internacionalizado y debe contar con una participación cada vez mayor de los usuarios. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — L'objectif du Forum sur la gouvernance internet (FGI) est de mettre en oeuvre le mandat du Sommet mondial sur la société de l'information en ce qui concerne l'organisation de forums pour un dialogue politique, transparent et multilatéral. La résolution que j'ai votée ce jour sur le FGI vient préciser qu'il incombe à l'UE de soutenir la tenue de ce forum et d'accroître l'impact de ces échanges dans les débats politiques, dans la mesure où cela permet de construire un cadre positif et concret pour façonner, en se fondant sur une stratgéie multipartite, l'avenir de l'internet. Et ce, à une époque où certains tentent de réduire la connectivité de leurs citoyens au niveau mondial à travers la censure et d'autres restrictions. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Esta proposta assenta na importância do Fórum sobre a Governação da Internet (FGI) para o diálogo político democrático, transparente e multilateral, cujo fim é o de executar o mandato da Cimeira Mundial sobre a Sociedade da Informação, que termina este ano. Com este Relatório e como se pode ler no texto do mesmo, pretende-se uma Internet aberta e independente, como um recurso global comum, a par de um acesso não discriminatório ao conhecimento, [salientando] que é fundamental prosseguir os esforços no sentido de garantir a proteção jurídica da [sua] neutralidade, pressuposto indispensável à salvaguarda da liberdade de informação e de expressão, ao estímulo ao crescimento e ao emprego pelo desenvolvimento da inovação e de oportunidades de negócio relacionadas com a Internet, bem como à promoção e proteção da diversidade cultural e linguística. Nessa medida, vem-se chamar a atenção para a importância da governação multilateral da Internet, para a necessidade da Assembleia Geral da ONU renovar o seu mandato e para o reforço dos seus recursos. Ao nível da UE, importa salientar a necessidade de apoio a este processo, através de intercâmbios e debates políticos, bem como de apoio financeiro que possibilite o desenvolvimento do Fórum enquanto organização eficiente e independente. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu cette résolution car il est essentiel que le Forum sur la gouvernance de l'internet puisse poursuivre ses travaux sous l'égide de l'Assemblée générale des Nations unies pour les cinq prochaines années. Aujourd'hui, l'internet est un outil indispensable et sa gouvernance concerne chaque citoyen. Cette gouvernance doit prendre en compte l'importance de la neutralité d'internet, la nécessité d'une gouvernance multipartite et doit assurer la protection des libertés fondamentales et des droits de l'homme. L'Union européenne doit poursuivre son action et rester vigilante quant à l'outil de liberté que doit demeurer le cyberespace. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore del rinnovo del mandato del Forum sulla governance di Internet perché attraverso la governance di Internet abbiamo la possibilità di mantenere Internet come un luogo aperto, un luogo dove la società ha riscoperto in gran parte anche se stessa, e di lasciare all'interno di Internet lo spazio per creare valore, per sfruttare la fiducia che Internet favorisce, affinché anche Internet sia un luogo di sviluppo e non solo, come spesso accade ultimamente, un luogo d'insidia, un luogo d'insicurezza. Abbiamo il compito, anche attraverso la partecipazione del Parlamento europeo al Forum sulla governance di Internet, di favorire una governance vera. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Entendemos la importancia de foros de discusión sobre el gobierno de internet y más, si cabe, el importante rol que ha de desempeñar la representación de las delegaciones parlamentarias plurales en su seno. No obstante, no compartimos el modelo de gobernanza aplicado hasta ahora en el gobierno de internet, ni el rol preponderante de la ICANN, centrado en EE. UU., y de las grandes empresas tecnológicas. Valoramos muy positivamente la presencia de la sociedad civil organizada, pero entendemos que está en una situación de total asimetría frente a las grandes empresas de internet. En este sentido, entendemos que el gobierno de internet ha de ser fuertemente democratizado e internacionalizado y debe contar con una participación cada vez mayor de los usuarios. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution, qui demande aux Nations unies de renouveler le mandat du Forum sur la gouvernance de l'internet et de renforcer ses ressources. Ce forum réunit des représentants des gouvernements, de l'industrie et de la société civile et permet de discuter des arrangements mondiaux pour garantir le bon fonctionnement, l'accessibilité et les normes technologiques de l'internet dans tous les pays. La gouvernance de l'internet doit se faire selon un modèle inclusif et multi-acteurs, et doit véritablement s'internationaliser, afin de ne pas rester sous l'emprise d'intérêts économiques et politiques de quelques-uns. À ce titre, le fonctionnement de l'ICANN, société américaine de droit privé en charge de l'attribution des noms de domaines, doit être profondément revu. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — El objetivo del Foro para la Gobernanza de Internet (FGI) consiste en ejecutar el mandato de la Cumbre Mundial sobre la Sociedad de la Información (CMSI) como contribución a un diálogo político democrático, transparente y multilateral, que amplíe la gama de temas de la gobernanza económica en internet. Esta resolución tiene como objetivo presionar a la Asamblea de las Naciones Unidas para que renueve el mandato del FGI, refuerce sus recursos y mantenga el modelo multilateral de gobernanza de internet. Además, se propone a las instituciones interesadas de la UE que mantengan el apoyo financiero a su secretaría para asegurar el desarrollo de una organización eficiente e independiente y así contribuir a la democratización, apertura y neutralidad de internet. Todos ellos son objetivos que nos parecen adecuados y justos, por lo que he votado a favor de la resolución. Michaela Šojdrová (PPE),
písemně. — Podpořila jsem společný návrh usnesení o prodloužení mandátu Fóra pro správu internetu (IGF). IGF je zásadní platformou, která může i v budoucnu obhajovat zásady, jako jsou otevřenost a dostupnost internetu všem či síťová neutralita. To jsou také zásady, na kterých EU staví svůj jednotný digitální trh. Do popředí se dostává požadavek na ochranu osobních údajů, ochrana duševního vlastnictví, autorského práva a ochrana dětí v digitálním prostředí před jejich zneužíváním na internetu (ať už skrze sociální sítě, hry, reklamy či nevhodný obsah). V této oblasti stále existují velké mezery. Evropská unie se musí do řešení aktivně zapojit, neboť sama v této oblasti neposkytuje odpovídající ochranu. Správa internetu musí respektovat práva dětí na ochranu jejich osobnosti, na jejich zdravý psychický i fyzický vývoj. Proto je vhodné, aby byl mandát IGF Valným shromážděním OSN prodloužen a aby byly ze strany EU i nadále v rámci této platformy prosazovány zásady otevřenosti, síťové neutrality a také bezpečnosti. Igor Šoltes (Verts/ALE),
pisno. — Forum upravljanja z internetom je pomemben za demokratično in transparentno delovanje interneta po celem svetu. Globalni dostop do interneta je vsekakor spremenil njegovo uporabo. Zavedati se je treba njegove moči in hitre rasti. Zato je potrebno iti v korak s časom in še naprej ohranjati internet kot globalni, odprt in vsem dostopen vir podatkov. Kljub temu pa je potrebno zagotoviti, da se na spletu ne bo dopuščalo nobenih kršitev osnovnih človekovih pravic in da bodo uporabniki maksimalno zaščiteni. Vse pravice, ki jih imamo ljudje izven spleta, morajo biti implementirane tudi tam. Dejstvo je, da internet predstavlja osnovni steber digitalnega enotnega trga, obenem pa spodbuja rast, trgovanje, demokracijo, kulturno raznolikost, ipd. Potrebno je izboljšati in omogočiti dostop do interneta po celem svetu in tudi omogočiti vključitev pri podajanju idej in izboljšav vseh vpletenih deležnikov. Obenem pa je potrebno zagotavljati tudi svobodo govora in objave informacij, saj je močna cenzura določenih držav vsekakor zaskrbljujoča. Še naprej je potrebno veliko pozornosti nameniti in predvsem vseskozi zagotavljati maksimalno zaščito uporabnikov interneta in njihovih osebnih podatkov. Ker forum upravljanja z internetom opozarja in konstruktivno deluje na vseh omenjenih potrebnih področjih, sem podprl podaljšanje njegovega mandata za nadaljnjih pet let. Ivan Štefanec (PPE),
písomne — Internet je globálny nástroj a digitálna agenda sa stala súčasťou životov, politík či podnikania. Je dôležité vytvoriť priestor pre diskusiu o jednotlivých aspektoch digitálnej ekonomiky ako ochrana údajov, neutralita, elektronický podpis či online registrácia SUP i ostatných SMEs. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Cilj Foruma za upravljanje internetom (IGF) je ispuniti svoj mandat dodijeljen na Svjetskom sastanku na vrhu o informacijskom društvu (WSIS) u pogledu sazivanja foruma radi vođenja demokratskog i transparentnog dijaloga. S obzirom da je Opća skupština UN-a 20. prosinca 2010. produljila mandat IGF-a za pet godina, smatram da je IGF ispunio svoj cilj i funkciju. Smatram da Europski parlament ubuduće treba nastaviti sudjelovati na sastancima Foruma za upravljanje internetom, ali s naglaskom na supstancijalnim i bitnim ciljevima, te sam zato glasao protiv navedenog amandmana. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution because I support the work of the IGF in the field of internet governance. Patricija Šulin (PPE),
pisno. — Glasovala sem za resolucijo o podaljšanju mandata foruma o upravljanju interneta, saj se dotika številnih pomembnih vidikov trenutnih razprav o prihodnosti interneta. Naš skupni cilj je, da zagotovimo, da bo internet ostal globalni vir, ki si ga ne bodo lastile peščice politične in intelektualne elite, temveč bo na voljo vsem. Moramo izboljšati ravnovesje in jasno podpreti verodostojnost pravil glede upravljanja interneta. Nujno potrebno je, da se obnovi ta mandat, kajti izraža večstranski značaj, ki ga mora imeti upravljanje interneta, saj temelji na pristopu različnih deležnikov: vlade, zasebnega sektorja in civilne družbe. Νεοκλής Συλικιώτης (GUE/NGL),
γραπτώς. — Τα ζητήματα ασφάλειας προσωπικών δεδομένων, το φιλτράρισμα των πληροφοριών από τις μεγάλες και ιδιωτικές επιχειρήσεις/μηχανές αναζήτησης, και η δυνατότητα του πολίτη να έχει ελεύθερη πρόσβαση στο διαδίκτυο είναι ίσως οι πιο ουσιαστικές προϋποθέσεις για την ανάπτυξη του προτεινόμενου από το Φόρουμ μοντέλου διαδικτυακής διακυβέρνησης. Στην έκθεση υπάρχουν αρκετά σημεία που χρήζουν βελτίωσης. Αυτή την στιγμή η χρήση του διαδικτύου επικεντρώνεται στις ανεπτυγμένες οικονομικά οικονομίες του δυτικού κόσμου, ενώ η συμμετοχή/χρήση στις αναπτυσσόμενες χώρες είναι πολύ περιορισμένη. Αυτό το δεδομένο δεν έχει μέχρι στιγμής αντιμετωπιστεί σοβαρά από το Φόρουμ. Αντιθέτως, το Φόρουμ εστιάζει στην εκχώρηση σημαντικών κοινωνικών αγαθών και υπηρεσιών στις ιδιωτικές πρωτοβουλίες για την ανάπτυξη της επιχειρηματικότητας. Εν τούτοις, δεν πρέπει να καταδικάσουμε την προσπάθεια που γίνεται. Αντιθέτως, ο στόχος μας πρέπει να είναι η περαιτέρω συμμετοχή και διεύρυνση του Φόρουμ έτσι ώστε να μπορέσουμε να αναδείξουμε αυτές τις ελλείψεις και να τις ελαχιστοποιήσουμε στο μεγαλύτερο δυνατό βαθμό, διασφαλίζοντας έτσι το δικαίωμα της ισότιμης πρόσβασης του συνόλου των πολιτών (κυρίως εκείνων που βρίσκονται στο περιθώριο, οικονομικό, κοινωνικό, πολιτισμικό) καθώς και την προστασία τους από την λογική/εμμονή της εμπορευματοποίησης. Μέσα σε αυτό το πλαίσιο, αποφασίσαμε να υπερψηφίσουμε την εισήγηση για ανανέωση της εντολής του Φόρουμ για τη Διακυβέρνηση του Διαδικτύου. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Είναι αναγκαία, σε παγκόσμιο επίπεδο, η βελτίωση της πρόσβασης στο διαδίκτυο και η εξασφάλιση ενός ανοικτού και ανεξάρτητου διαδικτύου ως κοινού αγαθού, όπως επίσης και η μελλοντική άνευ διακρίσεων πρόσβαση στη γνώση, με βάση τις πρωτοβουλίες και τις ανάγκες των ενδιαφερόμενων μερών, καθώς και η ελευθερία της έκφρασης. József Szájer (PPE),
írásban. – Az ENSZ égisze alatt működő szervezet mandátumának megújítása bővíti a lehetőséget a demokratikus emberi jogok védelmére a világhálón. Dario Tamburrano (EFDD),
per iscritto. — Ritengo indispensabile rinnovare il mandato dell'Internet Governance Forum (IGF), poiché rappresenta l'unica piattaforma multipartecipativa per lo scambio d'idee su questioni legate alla governance di Internet a livello internazionale. Infatti, al forum partecipano operatori Internet, politici, avvocati e tutti i diversi portatori d'interesse del settore, società civile compresa. Pertanto, ho votato a favore di questa risoluzione poiché non solo sprona l'Assemblea delle Nazioni Unite a prorogare il mandato dell'IGF, a rafforzarne le risorse e l'approccio multipartecipativo, ma pone anche l'accento sulla necessità di garantire una rete Internet aperta e neutrale („net neutrality“), un accesso non discriminatorio alla conoscenza e la salvaguardia delle libertà di informazione ed espressione. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la resolution. Bien que le FGI n'adopte pas de conclusions formelles, il incombe à l'Union européenne de soutenir la tenue de ce forum et d'accroître l'influence que peuvent avoir ces échanges sur les débats politiques, dans la mesure où cela permet de construire un cadre positif et concret pour façonner, en se fondant sur une stratégie multipartite, l'avenir de l'internet. Il est important que les États membres et les institutions de l'Union concernées veillent à continuer de considérer le FGI comme une de leurs principales priorités et à poursuivre leur appui au FGI et à son secrétariat, ainsi qu'à contribuer au développement d'une organisation efficace et indépendante capable de s'acquitter de son mandat et d'accompagner l'évolution constante du modèle de gouvernance de l'internet. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — I voted in favour of the resolution calling on the United Nations to renew the mandate of the Internet Governance Forum. The IGF has so far successfully brought together stakeholders for discussions, but more should be done to improve this forum. I count on the Commission which will be participating on behalf of the European Union to work in this direction. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — In the coming years, the Digital Market in the EU will be one of the keys in order to achieve sustainable economic growth. At the same time, it is our responsibility to be sure that fundamental rights and freedoms are protected on the internet, as well as net neutrality. Expanding the access to internet around the world is the way forward to extend knowledge and future growth, and so this is why I voted in favour of renewing the mandate for the Internet Governance Forum. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — La gouvernance de l'internet est l'ensemble des dispositions prises au „niveau mondial“ pour organiser l'internet. Elle vise à assurer son fonctionnement et garantir que tout site soit accessible partout. Elle souhaite renforcer ce qu'elle estime être le moyen le plus efficace pour la défense de la démocratie, des libertés individuelles et des droits de l'homme. Les révélations de Snowden ont remis en cause la gestion américaine assumée de la gouvernance de l'internet. Cette affaire fut le révélateur du retard de l'Union européenne sur cette question. Le document est timoré à l'égard des pratiques américaines de surveillance et le parlement se félicite de trop timides engagements des États-Unis. Questions sur le FGI: —
Est-ce l'aveu d'impuissance d'une Union obligée de négocier son indépendance avec les États-Unis? —
Remet-il en cause la surveillance de l'internet par les États-Unis plutôt que la surveillance de l'internet tout court? —
Est-il un nouveau levier géopolitique puissant pour contraindre certains états „réticents“ au respect des droits de l'homme et de la démocratie à la sauce américaine? Je vote contre le principe de „gouvernance“ centralisée de l'internet aux objectifs opaques. Dans un monde multipolaire, chaque nation doit pouvoir stocker et protéger ses informations et données stratégiques. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Internetul a ajuns, în societatea de astăzi, un element extrem de important al inovării, creșterii economice, comerțului, democrației, diversității culturale și drepturilor omului. Cifrele ne arată că în acest moment internetul contribuie cu circa 4% la PIB-ul european, iar la finalul anului viitor va ajunge la o contribuție de aproape 6%. Dacă adăugăm la aceste cifre concrete faptul că internetul a devenit un mijloc esențial de răspândire a democrației, de apărare a drepturilor fundamentale ale omului, ceea ce nu poate fi tradus în cifre concrete, dar este extrem de important, devine cu atât mai relevant de ce este important să se reînnoiască mandatul Forumului pentru guvernanța internetului. Există o legătură directă, după cum se vede în anumite țări, între accesul la internet și nivelul democrației și statului de drept. Forumul pentru guvernanța internetului poate contribui la creșterea accesului la internet pretutindeni în lume, ceea ce va conduce direct la creșterea democrației în aceste țări. Forumul are misiunea să continue eforturile de asigurare a protecției juridice a neutralității internetului, condiție indispensabilă pentru garantarea libertății de informare și exprimare, stimularea creșterii economice și ocupării forței de muncă, prin dezvoltarea inovării și a oportunităților de afaceri legate de internet. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de la Resolución sobre la renovación del mandato de Foro para la Gobernanza de Internet, que contaba con un amplio consenso entre los Grupos. Se establecen los criterios para la participación del Parlamento Europeo en dicho Foro, creado para llevar a cabo el mandato de la Cumbre Mundial sobre la Sociedad de la Información (CMSI). La Asamblea General de las Naciones Unidas decidió el 20 de diciembre de 2010 ampliar el mandato del Foro por un período de cinco años y, a finales de 2015, dicha Asamblea debatirá y decidirá sobre la renovación de dicho mandato. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — El objetivo del Foro para la Gobernanza de Internet (FGI) consiste en ejecutar el mandato de la Cumbre Mundial sobre la Sociedad de la Información (CMSI) como contribución a un diálogo político democrático, transparente y multilateral, que amplíe la gama de temas de la gobernanza económica en internet. Esta resolución tiene como objetivo presionar a la Asamblea de las Naciones Unidas para que renueve el mandato del FGI, refuerce sus recursos y mantenga el modelo multilateral de gobernanza de internet. Además, se propone a las instituciones interesadas de la UE que mantengan el apoyo financiero a su secretaría para asegurar el desarrollo de una organización eficiente e independiente y así contribuir a la democratización, apertura y neutralidad de internet. Todos ellos son objetivos que nos parecen adecuados y justos, por lo que he votado a favor de la resolución. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — Het gebruik van het internet werkt zowel ontvoogdend en democratiserend als bedreigend. Het internet zorgt voor informatie en communicatie, die spijtig genoeg ook kan worden misbruikt. Met het aannemen van deze resolutie om het mandaat van het Forum voor internetbeheer te vernieuwen en de capaciteit van het forum te verhogen zorgen we ervoor dat het de nodige expertise in huis kan halen en adequaat kan handelen. Het dient onder meer de vertrouwelijkheid van de persoonsgegevens te vrijwaren, evenals de strijd tegen cybercriminaliteit aan te pakken. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Esta proposta visa a renovação do mandato do Fórum da Governação da Internet (FGI), que é uma plataforma de trabalho multilateral com a função primordial de debater uma ampla gama de assuntos relacionados com a governação da Internet, podendo mesmo apresentar recomendações à comunidade internacional que visem, nomeadamente, promover o alargamento do acesso à Internet a nível mundial, garantir a sua manutenção como um recurso global de amplo acesso ao conhecimento e à informação, bem como de comunicação, de diversidade cultural e de liberdade de expressão. A Internet constitui-se igualmente como um pilar fundamental que promove a inovação e o crescimento das micro, pequenas e médias empresas dos diversos sectores de atividade económica. Não obstante assuntos relacionados com o acesso a uma Internet segura e à garantia da proteção dos dados pessoais dos utilizadores, é fundamental dar continuidade ao trabalho, contribuindo, assim, para o seu desenvolvimento e aprofundamento, numa plataforma multilateral que garanta o seu carácter democrático e salvaguarde os interesses das populações e dos Estados-Membros da União Europeia. Daniele Viotti (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore del rinnovo dell'Internet Governance Forum perché reputo fondamentale la questione della libertà di Internet e del diritto personale di accesso alla rete. Reputo, inoltre, che tali questioni vadano affrontate attraverso una prospettiva politica e l'Unione europea, nei meccanismi già preposti e in linea con quanto già impostato, deve essere garante di trasparenza, libertà e accesso, ad esempio sottolineando che tali libertà non sono negoziabili, contrastando la censura e i tentativi di alcuni paesi di limitare la connettività e la reperibilità delle informazioni. Inoltre, il lavoro dell'Internet Governance Forum deve andare nella direzione di una rete che sia il più possibile aperta e indipendente, una risorsa condivisa e a disposizione di tutti, anche nell'ottica dei diritti digitali, dello sviluppo e della ripresa economica sostenibile. È mio auspicio, quindi, che la risoluzione che abbiamo votato rappresenti un ulteriore passo in avanti per la tutela delle libertà individuali e per la tutela di Internet come strumento di conoscenza e partecipazione. Θεόδωρος Ζαγοράκης (PPE),
γραπτώς. — Στόχος του Φόρουμ για τη Διακυβέρνηση του Διαδικτύου είναι να προωθεί τον δημόσιο διάλογο για την διαφάνεια και τη διακυβέρνηση στο διαδίκτυο και να προτείνει πολιτικές για την καλύτερη λειτουργία του διαδικτύου διεθνώς, με βασικό στόχο τη μέγιστη πρόσβαση των πολιτών σε αυτό. Η απόφαση για την ανανέωση της θητείας του θα πραγματοποιηθεί εντός του 2015 στη Γενική Συνέλευση του ΟΗΕ. Το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο συμμετέχει επισήμως στις εργασίες του, συμβάλλοντας ουσιαστικά στον δημοκρατικό διάλογο, την προώθηση των ευρωπαϊκών αξιών και την ενίσχυση της πολυσυμμετοχικότητας στην διακυβέρνηση του. Η συμβολή της διαδικτυακής οικονομίας στο Ευρωπαϊκό ΑΕΠ, αναμένεται να σημειώσει ανοδική τάση έως το 2016. Σύμφωνα με τα στοιχεία που προκύπτουν, αλλά και με δηλώσεις ηγετών και φορέων, το διαδίκτυο προσθέτει στην καινοτομία, την ανάπτυξη και το εμπόριο, ενώ αποτελεί βασικό πυλώνα της ψηφιακής ενιαίας αγοράς. Βασικός στόχος όλων των εμπλεκόμενων φορέων αποτελεί η ποιοτική συμμετοχή της κοινωνίας των πολιτών σε αυτό. Για τους παραπάνω λόγους υπερψήφισα την πρόταση για την Ανανέωση της εντολής του Φόρουμ για τη Διακυβέρνηση του Διαδικτύου. Jana Žitňanská (ECR),
písomne — Fórum pre správu internetu (IGF) vytvára priestor pre výmenu informácií, hľadanie nových riešení a formuláciu vízií o budúcnosti internetu. Zahlasovaním za návrh uznesenia som podporila obnovenie fóra a zachovanie jeho správy za účasti viacerých strán, čo zahŕňa aj vysielanie delegácie Európskeho parlamentu na každé zasadnutie. Verím, že práca fóra pomôže nájsť odpovede na stále nové otázky, ktoré informačná spoločnosť prináša. Carlos Zorrinho (S&D),
por escrito. — Votei favoravelmente a proposta de resolução sobre a renovação do mandato do Fórum sobre a Governação da Internet porque atende à necessidade de melhorar o acesso à Internet e salienta que o FGI deve continuar tão abrangente quanto possível. Ao exortar a que se prossigam esforços para garantir a proteção jurídica da neutralidade da Internet, pressuposto indispensável à salvaguarda da liberdade de informação e de expressão, ao estímulo ao crescimento e ao emprego pelo desenvolvimento da inovação e de oportunidades de negócio relacionadas com a Internet, bem como à promoção e proteção da diversidade cultural e linguística. Por outro lado, ao considerar que as liberdades e os direitos humanos fundamentais não são negociáveis, devendo ser protegidos, ao lamentar que alguns Estados, invocando preocupações de segurança, tentem reduzir a conectividade à escala mundial dos seus cidadãos e ao rejeitar uma Internet controlada e vigiada pelos Estados, o texto vem ao encontro das minhas convicções. Acresce que, ao instar a ONU a renovar o mandato do FGI, a reforçar os seus recursos e a manter o modelo multilateral da sua governação, a resolução consubstancia uma visão livre e democrática da utilização da Internet por todos. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — Esta resolução tem por objetivo pressionar a Assembleia-Geral das Nações Unidas a renovar o mandato do Fórum sobre a Governação da Internet, a reforçar os seus recursos e a manter o modelo multilateral de governação da Internet. É ainda proposto às instituições interessadas da UE que mantenham o apoio financeiro ao secretariado, para assegurar o desenvolvimento de uma organização eficiente, independente e, assim, contribuir para a democratização, abertura e neutralidade da Internet. Estando de acordo com a necessidade de melhorar o acesso seguro, subsistem dúvidas e reservas no que respeita aos mecanismos e organizações que detêm o poder para garantir essa segurança. Não acompanhamos tentativas de empurrar a prestação de alguns serviços para o setor privado, alienando o serviço público que nesta matéria é o garante de preços sociais às populações e de uma Internet segura e universal. Marco Zullo (EFDD),
per iscritto
. - Ho votato a favore della risoluzione comune con cui si chiede il rinnovo del mandato quinquennale per l'Internet Governance Forum perché ritengo sia opportuno sostenere l'attività di scambio di idee per la creazione di reti tra operatori, policy maker e stakeholder in generale che esso sta portando avanti fin dal 2005. Mi rammarico perciò che la posizione a favore di un rinnovo permanente non sia stata più largamente condivisa. Ritengo fondamentale che si sia scelto di appoggiare il mantenimento di un luogo di confronto su temi che stanno via via divenendo sempre più cruciali tanto per la nostra società quanto per il nostro tessuto economico. Per riuscire a garantire che in una società sempre più digitalizzata la tutela della privacy e dei dati personali sia efficacemente tutelata, o che si vigili affinché sia mantenuta una efficiente neutralità della rete, c'è bisogno infatti di un costante e fruttuoso dialogo tra autorità chiamate a legiferare in merito e portatori di interesse, cittadini e imprenditori, che meglio di chiunque altro conoscono le reali problematiche del settore. Un dialogo che deve necessariamente svolgersi in un contesto internazionale per raggiungere standard universalmente condivisi. Milan Zver (PPE),
pisno. — Svobodna izmenjava informacij in svoboda izražanja sodita med pomembnejši dobrini sodobnih in razvitih družb, ključno vlogo pri zagotavljanju teh pravic pa ima splet oz. informacijska avtocesta. Menim, da se je potrebno zato nenehno zavzemati za odprt in neodvisen internet kot skupni svetovni vir, hkrati pa izboljšati dostop do interneta po vsem svetu. Pri tem ima forum za upravljanje interneta pomembno vlogo, še posebej ob zavezi, da bo povečal vključevanje vseh deležnikov. Temeljne svoboščine in človekove pravice ne smejo biti predmet pogajanj in jih je treba zaščititi tako na spletu kot zunaj njega. V tem oziru lahko obžalujemo, da skušajo nekatere države s cenzuro in drugimi omejitvami okrniti svetovno povezanost svojih državljanov. To je nedopustno. Ključnega pomena je zato nadaljevati prizadevanja za zagotovitev pravnega varstva internetne nevtralnosti, ki je nujen pogoj za zaščito svobode obveščanja in izražanja, krepitev rasti in ustvarjanje delovnih mest. Zaradi vseh teh dejavnikov sem podprl resolucijo o podaljšanju mandata forumu za upravljanje interneta, ki med drugim poudarja tudi gospodarski in družbeni pomen pravice do zasebnosti na spletu ter pomen nadzora uporabnikov nad svojimi osebnimi podatki. 10.20.   Označování země původu složek masa u zpracovaných potravin (B8-0097/2015) Dichiarazioni di voto orali Michela Giuffrida (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, lo scandalo della carne equina e gli altri casi di frode alimentare hanno fatto crollare la fiducia dei consumatori e di conseguenza hanno creato gravi danni anche ai produttori onesti della filiera alimentare. Oggi l'Europa è chiamata a ricostruire quella fiducia, ma il diritto dei consumatori di conoscere il paese d'origine delle carni utilizzate negli alimenti trasformati non deve scontrarsi con un forte aumento dei prezzi e non deve, dunque, generare nuovi demoni. L'importazione di materie prime è fondamentale per l'industria alimentare soprattutto laddove la produzione interna non soddisfa l'intero fabbisogno. Insieme a maggiori informazioni sulla provenienza, i consumatori dovrebbero essere consapevoli che l'importazione di materie prime non equivale a peggiore qualità o minore sicurezza. Le parole chiave da utilizzare devono quindi essere „maggiore sicurezza“, „maggiore informazione“ e „maggiore trasparenza“. Neena Gill (S&D). - Mr President, we need more food-chain transparency, not only because having low levels of traceability facilitates food fraud, as we witnessed during the horsemeat scandal, but also because it undermines food safety and animal welfare. If we do not know where and how animals were raised, transported and slaughtered, how can we guarantee that their meat is healthy and that they have been treated in a proper humane way? Improving animal welfare and traceability will not be possible if we continue with the current situation, in which millions of animals are transported extremely long distances in terrible conditions. So I urge the Commission to listen to consumers – 90% of whom are calling for labelling, as proposed by this resolution – and to come forward with legislative proposals that address these issues in a comprehensive and effective manner. Food is the key element in the development of sustainable society, and it is time that the Commission stared treating it as such. Brian Hayes (PPE). - Mr President, I voted in favour of this resolution on country-of-origin labelling. I have to say that I am mindful of the arguments that people put about over-regulation and the additional cost that could follow from such an initiative, but I think the arguments that the consumer makes win out over any potential difficulty that could emerge in terms of additional cost or more regulation. This proposal has been in the offing now since 2011 and, as the previous speaker said, the horsemeat scandal in 2013 is an example of where the internal market was used for financial gain, for processors to effectively sell something that was not there for their own financial end. I believe consumers have rights here. I believe people want to know where their food comes from. I think it is in the interests of countries like my own, which have a hugely significant agri-foods industry, that we move in this direction. I very much hope that the Commission takes note of this resolution and takes note of the strong consumer sentiment that supports information such as this, so that we can have a sustainable food system, not just in Europe but throughout the world – and also a sustainable food system that people have certainty about, in terms of knowing where their food comes from. Massimo Paolucci (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, indicare nell'etichetta la provenienza delle carni trasformate rappresenterà un importante passo in avanti, un passo in avanti per tutelare la salute dei consumatori, un passo in avanti per combattere frodi e contraffazioni. Ho votato a favore perché questo provvedimento è in sintonia con una richiesta d'informazione e trasparenza che viene dai consumatori, da cittadini europei. Adesso spetterà alla Commissione tradurre queste indicazioni in una norma chiara. È necessario – vogliamo dirlo con chiarezza – che questa norma non scarichi maggiori costi sui consumatori. Il diritto alla salute è un diritto che non può trasformarsi in un maggiore onere. Ecco perché va studiato con attenzione il rapporto tra etichettatura e costi di produzione. Ecco perché serve una grande attenzione per le piccole e medie imprese, che in alcuni casi cambiano i fornitori tre quattro volte all'anno, ed è necessario avere un'attenzione particolare per i prodotti che utilizzano più tipologie di carne. Stanislav Polčák (PPE). - Pane předsedající, já bych podepsal každou větu, kterou zde řekl můj předřečník, pan kolega Hayes, z mé frakce. Já jsem se nepřiklonil ke stanovisku své frakce a hlasoval jsem pro znění schválené výborem ENVI. Souhlasím totiž s apelem výboru na předložení legislativy, která by zavedla povinné označování země původu masa i u zpracovaných potravin. A nemyslím si, že zachování principu dobrovolnosti je tím správným řešením. Informace o původu jednotlivých složek potravin totiž dobrovolně uvádí pouze zanedbatelná část výrobců a zpracovatelů. Důvěra spotřebitelů u potravin je tak na velmi nízké úrovni a povinné uvádění informací o původu by ji mohlo zvýšit. Z provedených průzkumů Evropské organizace na ochranu spotřebitelů potvrzujících zjištění Evropské komise vyplývá, že 70 % obyvatel EU považuje za velmi důležitou informaci o zemi původu potravin a dokonce 90 % informaci o zemi původu masa. Přijetí legislativy požadované výborem ENVI podporují i české organizace na ochranu spotřebitelů, a proto jsem i já pro povinné označování, i z důvodu toho, že jsem členem výboru AGRI. Bronis Ropė (Verts/ALE). - Nekyla abejonių, kad vartotojai yra suinteresuoti gauti visą informaciją apie maisto produktus, jų sudėtį ir kilmę. Todėl balsavau už ir džiaugiuosi, kad absoliuti dauguma taip pat balsavo už. Tai yra raginimas Komisijai, jog ji privalo nedelsiant ruošti teisės aktus, kurie atspindėtų Europos Parlamento visuomenės apklausų metu išreikštą nuomonę. Mėsos ir mėsos gaminių kilmės šalies arba vietos nurodymas savaime nepadės išvengti sukčiavimo, todėl visiškai pritariu, kad Komisija privalo toliau tirti perdirbtų maisto produktų sudėtyje esančios mėsos kilmės nurodymo praktiką ir apie tyrimo rezultatus informuoti visuomenę. Visa tai padės užtikrinti didesnį vartotojų pasitikėjimą produkcija ir paskatins visuomenę ieškoti informacijos bei spręsti apie produktus ne pagal pakuotės grožį, o pasidomėti jų turiniu. Be to, vartotojai, kuriems svarbi ekologija, turės galimybę vartoti vietinį, žinoma, mažiau taršų produktą. Jørn Dohrmann (ECR). - Hr. formand! Jeg har stemt for denne mærkning af kød, og det synes jeg er godt, og det er for forbrugernes skyld. Sporbarhed, så man kan følge varen fra jord til bord, er et forbrugerkrav, og det bør man altid følge. Det er forbrugernes ret at kende hele oprindelsen og dermed også oprindelseslandet på den mad, de køber. Naturligvis vil et krav om mærkning af oprindelsesland aldrig alene kunne forebygge svindel. Det er et led i en kæde af krav, som skal sikre, at forbrugerne får den vare, de betaler for. En afledt effekt af mærkning med oprindelsesland kan måske også være, at landet eller landene vil bestræbe sig endnu mere på at leve op til en høj standard af forbrugerkrav og sikre god dyrevelfærd samt en god kvalitet i de lande og sikre, at dem, der ikke lever op til dette, nok ikke er dem, der leverer fødevarerne fremover. Forbrugerne skal stå i midten, og derfor har vi sagt ja til dette. Jiří Pospíšil (PPE). - Pane předsedající, já jsem se přiklonil k té verzi návrhu, která bohužel nakonec nezískala většinu a neprošla. Při debatách s odbornou veřejností, ale i s českým Ministerstvem zemědělství jsem došel k závěru, že samozřejmě je nutné chránit práva spotřebitele, ale na druhou stranu vedle informovanosti spotřebitelů je také třeba vnímat náklady na cenu potravin, která by měla být přiměřená, a byrokratickou zátěž, kterou na malé a střední výrobce určitými právními předpisy také uvalujeme. Proto se osobně domnívám, byť se jedná o složité téma, že spíše je vhodnější volit cestu, kdy původ masa, které je složkou potraviny, bude na potravinách uváděn na dobrovolné bázi. Jsem přesvědčen, stejně jako české Ministerstvo zemědělství, ale i třeba Sdružení českých spotřebitelů, že příliš velké množství informací povede k tomu, že budou potraviny dražší než dosud, a to je pro mě velký problém. Markus Pieper (PPE). - Herr Präsident! Ich habe gegen die Entschließung gestimmt. Die verpflichtende Kennzeichnung schadet mittelständischen Betrieben, ohne den Verbrauchern zu helfen. Eine Folgenabschätzung der Kommission, die wir doch immer so einfordern, sieht drastische Kostenerhöhungen für mittelständische Betriebe vor, weil eben Lagerstätten neu gebaut werden müssten. Die dann auch anstehende Bürokratie steht wirklich in keinem Verhältnis zum Nutzen. Insbesondere die linke Seite im Parlament muss sich langsam die Frage gefallen lassen, wer diese unnötige Bürokratie und damit auch die Europaverdrossenheit verantwortet. Es ist eine Politik der Bevormundung, die wir hier immer mehr, gerade von der linken Seite, im Parlament erfahren müssen. Machen wir endlich Ernst damit, dass sich die EU auf die wichtigen und auf die großen Themen konzentriert! Sven Schulze (PPE). - Herr Präsident! Ich habe auch dagegen gestimmt. Das heißt ja nicht, dass ich nicht für Transparenz bin, und das heißt auch nicht, dass ich nicht für strenge Lebensmittelvorschriften bin. Mich ärgert hier in diesem Parlament aber eines: Ich habe viele Jahre im Mittelstand gearbeitet und es miterlebt, wenn hier im Parlament Dinge beschlossen wurden, die uns kleinen Unternehmen letztlich mehr Bürokratie und mehr Kosten gebracht haben, und die Abgeordneten hier immer gesagt haben: Ja, wir beschließen das jetzt mal, aber wir müssen dafür sorgen, dass es nicht mehr Bürokratie und mehr Kosten gibt. Das ist doch hier auch wieder der Fall. Man kann sich doch nicht hinstellen und diese Sache so umsetzen wollen und gleichzeitig sagen: Wir müssen aber dafür sorgen, dass es nicht zu Mehrkosten führt. Das wird zu Mehrkosten führen! Es ist doch definitiv nicht so, dass wir hier Probleme kriegen mit Lebensmittelvorschriften oder mit der Qualität der Lebensmittel, wenn wir diese Kennzeichnung so haben, wie sie kommen soll. Das ist einfach eine Sache, wo uns die Bürger wieder fragen werden: Was beschließt ihr da eigentlich in Brüssel und Straßburg? Was bringt uns das? Was habt ihr da wieder für bürokratische Monster geschaffen? Daniel Buda (PPE). - Raportul Comisiei trimis către Parlamentul European și Consiliu privind indicarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a cărnii utilizate ca ingredient m-a determinat să votez în favoarea acestei rezoluții. Potrivit acestui raport, sistemele de trasabilitate existente în Uniunea Europeană nu sunt adecvate pentru transmiterea informațiilor privind originea de-a lungul lanțului alimentar. Totodată, se subliniază că 90% dintre respondenții consumatori sunt de părere că indicarea originii pe eticheta produsului este importantă. Siguranța alimentară trebuie să constituie o preocupare majoră pentru toți actorii implicați în acest proces, iar lipsa unei reglementări eficiente care să asigure o trasabilitate clară a produselor care ajung pe mesele tuturor, este o amenințare la adresa sănătății noastre. Neîncrederea consumatorului generează automat o scădere a consumului de produse care va avea un impact negativ, major, atât asupra marilor procesatori, cât și asupra micilor procesatori. Cu toții vom avea de pierdut. O legislație clară în acest domeniu reprezintă o centură de siguranță pentru o viață sănătoasă! Să nu uităm că înainte de a fi politicieni, suntem consumatori. Ian Duncan (ECR). - Mr President, Robert Burns' tribute to the haggis begins: Fair fa' your honest, sonsie face, Great chieftain o' the puddin'-race! For those of you here who have enjoyed haggis you will realise that it is quality sheep, but is it quality British sheep, is it quality Scottish sheep? That is the real question. This particular piece of legislation will ensure that we are certain that when we eat haggis we are eating Scottish haggis, made with Scottish sheep. It will give us confidence in the way that we are able to consume processed food. That is a good thing. That will help not just Scottish farmers and Scottish consumers, but across the whole of the EU. That is why I was comfortable and happy, pleased and proud, to support this particular proposal. Franc Bogovič (PPE). - Resolucijo o označevanju izvora mesa v predelanih živilih sem podprl. Sledljivost mesa zahteva več kot 90 procentov potrošnikov. Po številnih škandalih, ki so se zgodili na prehranskem področju, je na preizkušnji zaupanje potrošnikov v hrano. Zato je sprejem te resolucije korak v pravo smer, da dvignemo zaupanje v kvalitetno hrano. Označitev izvora mesa v živilih omogoča tudi to, da se lahko potrošnik odloča za hrano, pridelano v neposredni bližini. Lokalno pridelana hrana, kratke prehranske verige so pravilna usmeritev evropske kmetijske politike, ki jo je potrebno podpirati tudi z okoljskega vidika. Danes veliko govorimo tudi o transatlantskem investicijsko-trgovinskem sporazumu, ki rojeva številna nova nezaupanja. To je dodaten razlog, da moramo evropskim potrošnikom zagotoviti, da bodo jasno vedeli, iz katere države izhaja meso, ki je v živilih. Evropska komisija naj se potrudi, da bo regulativa čim cenejša in enostavnejša. Caterina Chinnici (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, l'esigenza di maggiore trasparenza e tracciabilità dei prodotti alimentari è diventata una richiesta crescente, e sempre di più, da parte dei cittadini europei, soprattutto a seguito delle recenti e ripetute frodi alimentari, non ultima quella della carne di cavallo. La richiesta di quest'Aula, alla quale mi associo, affinché la Commissione presenti proposte legislative per rendere obbligatoria sull'etichetta dei prodotti alimentari l'indicazione dell'origine della carne usata negli alimenti trasformati, va proprio nella direzione voluta dai consumatori, sui quali però non devono caricarsi maggiori costi. La presenza di norme stringenti forse non ci metterà al riparo da eventuali frodi ma aiuterà, ne sono sicura, a individuarle e soprattutto fornirà ai consumatori quelle informazioni necessarie per guidarli verso una scelta dei prodotti più consapevole e più sicura. Per questi motivi ho votato a favore della risoluzione. Matt Carthy (GUE/NGL). - Mr President, I supported the proposal for mandatory country-of-origin labelling for meat in processed food because, as many other speakers have said, research has proven that EU consumers want access to this information. This is also important for farmers in countries like my own – Ireland – who deserve to have their produce recognised but who also need the protection of law, ensuring that companies cannot label products for example as being Irish when in fact they are not. The Bord Bia voluntary labelling scheme in Ireland already includes meat in processed meals and this scheme has had a huge uptake with almost 40 000 producers and 122 processors currently involved. It is clear that this is not just what consumers want but it is also what is in the best interests of farmers and businesses. Igor Šoltes (Verts/ALE). - Sam sem podprl ta predlog, predvsem zato, ker argumenti potrošnikov morajo prevagati nad argumenti korporacij, ki jim je po večini edini cilj seveda ustvarjanje dobička, ne glede na tudi morebitne žrtve. Pomembno je vedeti izvor mesa v predelani hrani, pa seveda tudi v originalni, ker zdravje je pomembna vrednota, ki pa jo dandanes težko varujemo v poplavi izdelkov, za katere pravzaprav ne vemo, od kod izvirajo, in te informacije so še kako pomembne tudi pri odločitvah potrošnikov, kaj kupujejo. Pri tem pa moramo zagotoviti, da bo to označevanje razumljivo in torej tudi potrošnikom prijazno. Korporacije tega same po sebi seveda ne bodo storile, ker predstavlja za ponudnike tega blaga to dodaten strošek, vendar ne smemo žrtvovati zdravja za varovanje samo kapitalskih interesov, in zato se mi zdi, da je ta resolucija korak v pravo smer. Je pa treba seveda zagotoviti, da bo implementirana v praksi tudi na zadovoljiv in logičen način. Peter Jahr (PPE). - Herr Präsident! Wir alle wollen gesunde Lebensmittel. Wir alle wollen Rückverfolgbarkeit. Ich muss auch feststellen: Hier geht es auch um die verarbeiteten Produkte. Ich muss sagen, ich habe leider nicht für den Antrag stimmen können. Aus meiner Sicht stimmt die Überschrift, und der Inhalt ist ganz einfach, wie man so schön sagt, wenig hilfreich und nicht zielführend. Die Kollegen und Kolleginnen, die den Antrag unterstützen, möchte ich nur darauf hinweisen, dass der Pferdefleischskandal, den wir ja in der Europäischen Union hatten, auch mit der Umsetzung dieser Gesetze stattgefunden hätte. Denn wer betrügt, der betrügt. Es ist doch egal, ob ich das Pferdefleisch rückverfolgen kann – es hat trotzdem nicht reingehört. Ich glaube, wir müssen auch unternehmerische Freiheit zulassen. Der, der regionale Produkte anbietet, muss auch dafür garantieren, dass die Produkte wirklich regional sind. Derjenige Hersteller, der sagt, ich garantiere dafür, dass meine Produkte, meine Schweine aus der Europäischen Union in die Wurst kommen, muss auch die Möglichkeit haben, das frei unternehmerisch zu entscheiden, und der andere, der international tätig ist, muss das international tun können. Viel Bürokratie, wenig Wirkung. Darum müssen wir weiter darüber beraten. Tomáš Zdechovský (PPE). - Pane předsedající, dlouhodobě podporuji to, aby byly označovány produkty a bylo tam psáno jejich složení. Ale u každé právní normy se musíme ptát, zda ji evropští spotřebitelé potřebují a jaké bude mít dopady. Podle mě to bude mít dopady dva, a to jak na výrobce, tak na spotřebitele. V obou případech to bude mít dopady jenom na zvýšení ceny konečného výrobku. Proto jsem podpořil pozici Evropské lidové strany, která označovaní původu masa u zpracovaných potravin podporuje pouze na dobrovolné bázi. Podle nás i legislativa EU musí mít hranice a ne z každé masny musí být okamžitě knihovna nebo obchod s mnoha informacemi. Anna Maria Corazza Bildt (PPE). - Herr talman! Människor bryr sig om vad de äter. Därför har vi drivit för tydlig information, begriplig information och ursprungsmärkning av allt färskt kött. Det gäller nu. Men kommissionen visar dock tydligt att ytterligare märkning av ingredienser inte är genomförbart. Det skulle öka priserna med 9 procent och det skulle öka den administrativa bördan för företagen med 30 procent, och konsumenterna är inte redo att betala för det. Det är också vilseledande att påstå att det skulle motverka fusk. Felmärkning ska betraktas som ett brott och vi behöver avskräckande straff, vi behöver starkare kontroll och vi behöver genomföra de regler som finns. Mera regler är inte någon lösning. Mitt förslag är att förbättra det frivilliga märkningssystem som finns för att öka konsumenternas valfrihet och möjligheterna för företagen att profilera sig. Därför har jag röstat emot. Jag tror att det blir innovation och teknik som ska öka transparens och spårbarhet, som EPR-koden. Det är hög tid att föra fram riktiga konsumentröster. Ytterligare märkning skyddar inte konsumenterna. Jag ska fortsätta att säga basta till matfusket. Indrek Tarand (Verts/ALE). - Mr President, I supported the resolution. This is not, of course, such a big deal that it needs any explanation, yet I would like to warn this Chamber, and the consumer protection lobby as well, that we may need to rethink the ways of guaranteeing these rights. Already now, when buying a sausage, I need a mighty magnifying glass in order to read the nano-letters on the label. What does the information on the canned fish mean when it says that the fish was caught „in region F“? Should I go to a library to find out whether that is in the Atlantic or the Indian Ocean? We should be more careful next time we tackle these problems. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н Председател, уважаеми колеги, подкрепих предложението, защото смятам, че изказаните от докладчика аргументи и направените бележки и препоръки са верни. Докладът относно етикетирането на страната на произход на месото в преработените храни има своето важно значение в кръга от правни мерки, които трябва да бъдат взети за защита на интересите и здравето на потребителите. Всеки потребител има правото да знае какво яде, къде е произведено и кой носи отговорност при евентуални нередности. Същото важи и за контролните органи, които по този начин ще получат възможност да наблюдават и контролират доставките и търговията с месо и месни продукти. Редно е да се отбележи, че въвеждането на задължителното етикетиране няма да ощети месопреработвателните предприятия. Напротив, това би довело до по-добър вид на техния продукт, до по-добър маркетинг и до засилване на конкуренцията. Истината е, че в момента ние имаме проблем с нелегалния внос и дъмпинговия внос на меса, които се преработват. Това вреди на нашите предприятия. Ако осветлим този сектор, това ще бъде в полза на месопреработвателните предприятия и държавите членки. Тази мярка ще има осезателен ефект върху измамите при търговията с храни и ще намали дела на сивата икономика в сектора. В заключение, най-важното, от което трябва да се водим, е да защитим правото на потребителите да знаят какво купуват и с какво се хранят. Pilar Ayuso (PPE). - Señor Presidente, yo he votado en contra de esta Resolución porque está basada y justificada en dos premisas que son totalmente falsas. La primera es que el etiquetado evitará fraudes como el de la carne de caballo: falso. La segunda es que el etiquetado mejora la calidad y la seguridad alimentarias: falso y además pueril. La calidad y seguridad alimentarias no dependen de una etiqueta, sino de una legislación que tenemos en la Unión Europea para asegurar ambos aspectos. No necesitamos para esto más etiquetas, sino mayores controles y sanciones más eficaces que disuadan a los que incumplen la legislación. Ya tenemos etiquetado obligatorio para la carne fresca, y voluntario para la procesada. Ir más allá se traduce en mayor burocracia y costes —sobre todo para las pequeñas y medianas empresas—, que, al final de la cadena alimentaria, tiene que pagar el consumidor. Y eso no debemos hacerlo obligatorio. Nada es gratis, pero hay costes que son necesarios, y costes superfluos como este. Dichiarazioni di voto scritte Lars Adaktusson (PPE),
skriftlig. — Idag röstade Europarlamentet om ursprungsmärkning av kött i processad mat. Tidigare har Europaparlamentet ställt sig bakom regler som inneburit att tydlig och begriplig information och obligatorisk ursprungsmärkning skall omfatta allt färskt kött. Dessa regler gäller och jag står bakom dem. Kommissionen har varit tydlig med att ytterligare märkning av ingredienser i processad mat inte är genomförbart. Det skulle höja matpriserna med upp till 9 % och den administrativa bördan för företag med 30 %. Detta vore ett hårt slag mot många konsumenter och det är samtidigt vilseledande att påstå att det motverkar fusk. Felmärkning skall betraktas som ett brott som skall bemötas med avskräckande straff, starkare kontroll och implementerande av redan existerande regler. Jag röstade för EPP:s ändringsförslag om ett frivilligt märkningssystem, för att öka konsumenternas valfrihet och möjligheten för företag att profilera sig. Isabella Adinolfi (EFDD),
per iscritto. — Secondo uno studio promosso dalla Commissione europea nel giugno 2013, il 90% dei cittadini interrogati crede che sia importante che l'origine della carne lavorata contenuta nei prodotti alimentari sia visibile sull'etichetta. Oggi i produttori degli alimenti lavorati possono scegliere se indicare oppure no la provenienza degli elementi che compongono il loro prodotto lavorato. Per esempio, la lasagna lavorata in Italia potrebbe contenere carne e altri prodotti provenienti da altri paesi europei e non. L'informazione così promossa non è trasparente e secondo noi non è in linea con quello che chiedono i consumatori. Riteniamo che, per una scelta consapevole e per evitare frodi alimentari, la carne e gli altri elementi che compongono prodotti italiani dovrebbero avere un'etichettatura chiara al pari di quanto avviene per la carne bovina fresca. Per le motivazioni sopra citate ho votato a favore della risoluzione promossa dalla commissione ENVI. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados debido a que supone una mejora en la información recibida por los consumidores en lo relativo al origen de los alimentos. En el sector de la carne se han producido numerosos escándalos debido a las prácticas de las grandes industrias que buscan maximizar su beneficio sin atender a la seguridad y calidad de los alimentos y a su impacto en el territorio. Los consumidores están cada vez más concienciados sobre la necesidad de conocer el origen de los alimentos que consumen como una forma de reapropiarse de la alimentación. En abril será obligatoria la indicación del origen de la carne en alimentos no procesados, y esta resolución llama a la Comisión a desarrollar medidas legislativas para hacer obligatoria la indicación del origen también de la carne en los alimentos procesados, a fin de obligar a la gran industria agroalimentaria y no solo a los productores con menor capital. Por eso he decidido votar a favor de la presente resolución. Martina Anderson (GUE/NGL),
in writing
. - I voted in favour of this resolution, which provides strong measures to ensure that mandatory country-of-origin labelling for processed meat products is included on all processed meats. The benefits of origin labelling are not limited to consumers: it is clear from the number of producers and farmers who have voluntarily opted into the Bord Bia scheme in Ireland that it offers advantages to the food industry. Moreover, this resolution highlights the need for more transparency, and that is why I voted in favour. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Infolge der BSE-Krise sind seit Januar 2002 Angaben zum Herkunftsland für frisches Rindfleisch und Rindfleischprodukte vorgeschrieben. Ab April 2015 wird auch für frisches, gekühltes oder gefrorenes unverarbeitetes Schweine-, Schaf-, Ziegen- und Geflügelfleisch gemäß Verordnung (EU) Nr. 1169/2011 betreffend der Lebensmittelinformationen für Verbraucher die Angabe des Ursprungs verbindlich vorgeschrieben. Im Zuge der letzten Lebensmittelskandale, wie dem Pferdefleischskandal, wird von der EU gefordert, dass sie das Vertrauen der Verbraucher wieder herstellt. Angaben über die Herkunft von Fleisch, das als Zutat verwendet wird, tragen zu einer besseren Rückverfolgbarkeit der Lebensmittelkette bei und zu größerer Sorgfalt der Lebensmittelunternehmer bei der Auswahl ihrer Zulieferer. Die vorliegende Entschließung des Parlaments fordert die Kommission mit Nachdruck auf einen entsprechenden Legislativvorschlag zu unterbreiten, in dem die Ursprungskennzeichnung von Fleisch in verarbeiteten Lebensmitteln vorgeschrieben wird, um mehr Transparenz in der gesamten Lebensmittelversorgungskette zu schaffen und die Verbraucher in der EU besser zu informieren. Dieser Auffassung kann ich mich nur anschließen, da ich der Meinung bin, dass Verbraucher verarbeiteter Lebensmittel erkennen sollten, woher das Fleisch in den Lebensmitteln stammt. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette proposition de résolution constitue une protection supplémentaire pour les consommateurs des États membres en termes de contrôle de la sécurité alimentaire et sanitaire. L'indication du lieu d'origine favorise la relocalisation de certaines activités de production, donnant un gage de qualité, en particulier au regard des distorsions évidentes au sein de l'Union européenne dans ce domaine. Enfin, il s'agit d'un élément tendant à réduire l'asymétrie d'information dont le consommateur peut pâtir mais aussi permettant de segmenter davantage le marché de la viande utilisée dans les aliments transformés afin de favoriser une concurrence entre acteurs respectueux des exigences de traçabilité et d'origine. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — Labelling is no guarantee that meat will be processed correctly. There is a trade-off between consumer desire for transparency and consumer desire to keep costs down, for example. We are talking here about processed foods, which are not a single food item. If you are sourcing ingredients from different sources on a day-to-day basis, then there are issues with administration. Low-priced products could be lost as a result of this resolution. Voluntary labelling is one thing; legislation for mandatory labelling is another thing altogether. On the other hand, I recognise that British farmers want to have their products labelled. For their sake, I abstained rather than voting against. Jean Arthuis (ALDE),
par écrit. — J'ai voté contre cette résolution car je suis favorable à un étiquetage volontaire et non un étiquetage obligatoire comme le préconise ce texte. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – nustatyti taisykles, kurios įpareigotų perdirbtų maisto produktų, kuriose yra mėsos, gamintojus žymėti mėsos kilmę. Europos Komisijos atlikta vartotojų apklausa parodė, kad 9 iš 10 apklaustųjų yra svarbu žinoti perdirbtuose maisto produktuose esančios mėsos kilmę. Žymėjimas būtų taikomas tokiems produktams kaip, pvz., lazanija ar Bolonijos padažas. Pritariu, kad išsamesnė informacija ant pakuotės padėtų atsekti mėsos tiekėjus ir užtikrinti mėsos kokybę bei po arklienos skandalo leistų susigražinti vartotojų pasitikėjimą. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — J'ai voté pour cette résolution ayant pour objectif de rendre obligatoire l'indication de l'origine de la viande dans les aliments transformés suite au scandale des lasagnes à la viande de cheval. Au-delà des raisons sanitaires qui rendent la traçabilité des aliments indispensable, il est parfaitement normal que les consommateurs aient accès aux informations concernant la provenance de la viande. Cela leur permettra de choisir des produits locaux et de soutenir ainsi nos éleveurs français qui souffrent de la concurrence déloyale imposée par l'Union. Tout en regrettant que cette résolution n'aille pas plus loin – il s'agit uniquement d'indiquer le lieu où a été faite la dernière „importante transformation“, alors que plus de précision serait souhaitable (notamment en ce qui concerne le lieu d'élevage, le type d'alimentation et surtout le mode d'abattage) –, je considère l'indication du pays de provenance comme un premier pas louable vers la protection des consommateurs. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — L'indication de l'origine de la viande bovine et des produits à base de viande bovine non transformés est obligatoire depuis le 1er janvier 2002, à la suite de la crise de l'ESB. À partir d'avril 2015, l'indication du pays d'origine deviendra également obligatoire pour les viandes porcine, caprine et de volaille non transformées. Cette résolution demande à la commission d'établir des propositions législatives visant à rendre obligatoire l'indication de l'origine de la viande dans les produits transformés. J'ai soutenu cette résolution qui vise à augmenter la transparence tout au long de la chaîne alimentaire et à mieux informer les consommateurs européens. Beatriz Becerra Basterrechea (ALDE),
por escrito
. - Esta propuesta de resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados busca mejorar la información dada al consumidor. A través del etiquetado obligatorio se pretende contribuir a la mejora de la transparencia y recuperar la confianza del consumidor después de escándalos como el de la carne de caballo. Sin embargo, no queda claro cuál será el impacto económico en el precio final del producto y cómo la introducción de esta propuesta afectará a la competitividad de las empresas. Hemos optado por la abstención a la espera de conocer nuevos estudios llevados a cabo por la Comisión Europea, que esperamos se hagan en colaboración con las organizaciones de consumidores y empresariales. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — Este ha sido un debate muy apasionado, ya que se refiere al etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados. He votado a favor de la obligatoriedad de que aparezca el país de origen en el etiquetado por la necesidad de que los consumidores conozcan el origen de dicha carne. A partir de abril, además, entrará en vigor la obligatoriedad para la carne fresca. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – Cette proposition législative a pour but de rendre obligatoire l'indication de l'origine de la viande dans les aliments transformés suite au scandale „Spanghero“ des lasagnes à la viande de cheval. Afin de préserver de tout risque sanitaire, il est évidemment nécessaire d'indiquer la provenance des ingrédients, d'autant que l'impact de l'étiquetage reste très faible (1 centime d'euro). Cela nous permet aussi de préférer l'achat de produits locaux et ainsi de favoriser les circuits courts que le FN défend. Ce texte est donc un premier pas vers plus de transparence, même s'il reste des précisions nécessaires à apporter concernant par exemple les lieux de naissance, l'élevage ou encore le mode d'abattage. Je me suis donc prononcée pour ce texte. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Ritengo sia diritto di ogni consumatore sapere esattamente da dove viene la carne presente nei preparati alimentari che acquista sugli scaffali. L'indicazione del paese di origine è di fondamentale importanza per la tutela della salute dei cittadini. Per questi motivi ho inteso sostenere col mio voto il testo presentato. José Blanco López (S&D),
por escrito. — La resolución parlamentaria solicita a la Comisión medidas legislativas destinadas a que se indique en el etiquetado el lugar de origen de la carne utilizada en alimentos procesados. Los socialistas siempre hemos defendido el etiquetado de origen para los productos primarios como elemento de calidad, al tiempo que hemos dado nuestro apoyo a toda medida equilibrada destinada a asegurar un sistema de trazabilidad que permita descubrir fácilmente en qué punto de la cadena se ha podido producir el engaño o la falsificación. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šią rezoliuciją, nes ja Parlamentas pritarė vartotojo teisei žinoti mėsos, naudojamos perdirbtuose mėsos produktuose, kilmės šalį. Taigi, šiame dokumente nutarta, kad nuo šiol turės būti įvestas specialus perdirbtos mėsos produktų ženklinimas. Remiantis 2013 m. Maisto grandinės vertinimo konsorciumo atlikta vartotojų apklausa, iš visų vertintų įvairių maisto produktų grupių daugiausiai buvo pasisakyta už mėsos maisto produktų kilmės šalies ženklinimą. Taip pat atidžiau išnagrinėjus įvairių perdirbtų mėsos maisto produktų rūšis, iš apklausos rezultatų paaiškėjo, kad daugiau kaip 90 proc. apklausoje dalyvavusių vartotojų svarbu, kad būtų nurodyta kilmės šalis. Simona Bonafè (S&D),
per iscritto. — La risoluzione che abbiamo votato oggi affronta un tema molto importante per il comparto agroalimentare europeo: quello di garantire una maggiore trasparenza delle informazioni ai consumatori. Sono convinta che trasparenza e tracciabilità contribuiscano a rinforzare il rapporto di fiducia tra consumatori e imprese, in questo modo valorizzando i tanti prodotti di qualità che caratterizzano i diversi territori europei. Con l'approvazione di questa risoluzione, che ho sostenuto con il mio voto favorevole, intendiamo stimolare la Commissione a presentare quanto prima la sua relazione sui costi/benefici dell'etichettatura, in realtà già attesa per la fine del 2014. Sarà così possibile entrare poi nella fase legislativa e giungere ad indicazioni certe riguardo l'origine delle carni presenti negli alimenti trasformati, risultato che andrà raggiunto con un occhio particolarmente attento al fine di evitare la lievitazione di costi e oneri amministrativi. Mario Borghezio (NI),
per iscritto. — Ho ritenuto di appoggiare, attraverso il mio voto, la proposta di risoluzione volta a indicare, nei prodotti alimentari trasformati contenenti ingredienti carnei, l'indicazione di origine degli stessi, per quanto si muova all'interno di un quadro legislativo totalmente insufficiente ad assicurare la trasparenza dovuta ai cittadini consumatori europei e il corretto valore alla materia prima agricola. Di fronte a ciò, passa in secondo ordine il disagio dell'industria alimentare circa i costi aggiuntivi che l'indicazione di origine potrebbe causare, ma accolgo con favore la proposta nella speranza che possa rappresentare una svolta culturale per un'Europa i cui cittadini siano messi in condizione di poter scegliere con consapevolezza e dove si paghi il giusto prezzo, non necessariamente il più basso, per remunerare equamente tutta la filiera agroalimentare e far emergere le produzioni di qualità. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Nakon velikih skandala i prijevara s mesom javila se potreba za zakonskim rješenjem koje bi takve slučajeve onemogućilo ili makar otežalo. Zato Europskoj komisiji trebamo poslati signal da predloži nove propise. Deklaracija na kojoj ne piše da npr. lazanje proizvedene u zemlji A sadrže meso iz zemlje B nije poštena prema potrošačima i otvara put za razne prijevare. Takva situacija se može riješiti relativno jednostavno i bez velikog troška za proizvođače. Uostalom, smatram kako je povjerenje potrošača neprocjenjivo. Nadalje, označavanje zemlje podrijetla mesa olakšat će nacionalnim vlastima borbu protiv prijevara s hranom i kažnjavanje počinitelja. Smatram da je to u interesu europskih potrošača, njih 90% želi znati odakle je meso koje jedu. Zajedničko tržište Europske unije stvara brojne mogućnosti izbora za potrošače i proizvođače, ali ponekad otvara i rupe koje iskorištavaju bezobzirni špekulanti. Takve rupe treba zatvoriti, a zdravlje i potrošačka prava građana dodatno zaštititi. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – J'ai voté pour la proposition de résolution relative à l'indication du pays d'origine de la viande dans les aliments transformés. Le scandale des lasagnes Spanghero ne fait que renforcer l'inquiétude, légitime, des consommateurs, qui souhaitent plus de traçabilité. Il ne convient pas de faire prévaloir les intérêts des industriels sur la sécurité sanitaire des européens. L'argument économique du coût représenté par cette mesure semble largement exagéré par la Commission. En effet, une étude de Que Choisir démontre son faible impact, de l'ordre du centime d'euro. Il conviendrait également de poser des règles plus contraignantes sur l'indication des lieux de naissance d'élevage, d'abattage et même du mode de ce dernier. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because I consider this resolution important for the protection of the health of our citizens. Renata Briano (S&D),
per iscritto. — La necessità di conoscere le origini di quello che mangiamo è una priorità per noi tutti cittadini europei, perché la salvaguardia della nostra salute e la libertà di scegliere come consumatori sono diritti inalienabili al centro di tutti gli interventi in materia sanitaria e ambientale che in questa sede abbiamo adottato. Non possiamo non accogliere l'invito alla Commissione di prevedere l'indicazione dell'origine delle carni presenti negli alimenti trasformati, perché la trasparenza a beneficio dei consumatori è il primo criterio da osservare. Ritengo, tuttavia, che sia necessario prevedere un'analisi accurata dei costi e dei benefici, compreso l'impatto giuridico sul mercato interno e sul commercio internazionale che la fornitura dell'indicazione obbligatoria del paese di origine o del luogo di provenienza avrebbe. Vorrei ricordare infine che la filiera alimentare non si ferma solo alla materia prima, ma si compone di passaggi di lavorazione, fatti di storia, cultura ed esperienza, come quelli impiegati per realizzare i salumi „made in Italy“. È giusto informare i consumatori sull'origine degli alimenti, ma è altrettanto doveroso valorizzare e tutelare il „savoir faire“ della nostra industria di trasformazione, che in molti casi dà valore aggiunto alla materia prima. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Raportul Comisiei trimis către Parlamentul European și Consiliu privind indicarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a cărnii utilizate ca ingredient m-a determinat să votez în favoarea acestei rezoluții. Potrivit acestui raport, sistemele de trasabilitate existente în UE nu sunt adecvate pentru transmiterea informațiilor privind originea de-a lungul lanțului alimentar. Totodată, se subliniază că 90 % dintre respondenții consumatori sunt de părere că indicarea originii pe eticheta produsului este importantă. Siguranța alimentară trebuie să constituie o preocupare majoră pentru toți actorii implicați în acest proces, iar lipsa unei reglementări eficiente care să asigure o trasabilitate clară a produselor care ajung pe mesele tuturor, este o amenințare la adresa sănătății noastre. Neîncrederea consumatorului generează automat o scădere a consumului de produse care va avea un impact negativ, major, atât asupra marilor procesatori, cât și asupra micilor procesatori. Cu toții vom avea de pierdut. O legislație clară în acest domeniu reprezintă o centură de siguranță pentru o viață sănătoasă ! Să nu uităm că, înainte de a fi politicieni, suntem consumatori. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore del provvedimento. È stata richiesta con urgenza la presentazione di proposte legislative per l'indicazione obbligatoria dell'origine delle carni. Trovo ridicole le argomentazioni dei sostenitori della tesi contraria secondo cui l'indicazione avrebbe costi eccessivi! Tuteliamo i nostri agricoltori, tuteliamo la salute e verifichiamo sempre da dove arrivano i prodotti che mangiamo! Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito. — El etiquetado de los alimentos siempre debe considerarse un valor añadido en el proceso de comercialización y a la hora de proporcionar garantías al consumidor; ello compensa lo que pueden considerarse trabas burocráticas o los posibles incrementos del precio, que tampoco está claro que vayan a producirse. Además, el conocimiento del origen de los alimentos puede ser una ventaja en la comercialización de los productos y no un handicap. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la résolution pour l'indication obligatoire du pays d'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés. L'Union européenne doit imposer un étiquetage rigoureux de la viande afin d'améliorer la traçabilité des aliments transformés. Cela est nécessaire dans un souci de protection des consommateurs et de lutte contre la fraude. Nous devons tirer les leçons du scandale de la viande de cheval. À travers cette résolution, le Parlement européen demande à la Commission d'élaborer une proposition en vue de rendre obligatoire l'étiquetage du pays d'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés. Enrique Calvet Chambon (ALDE),
por escrito. — Quiero expresar mi reticencia a respaldar la exigencia obligatoria de incorporar un etiquetado con el origen del producto en los alimentos procesados. En mi opinión no se profundiza lo suficiente en los costes ni en los efectos de esta medida en la cadena de procesado del producto; tampoco se precisan las ventajas que ello supone para el consumidor y se pone en riesgo la fortaleza del mercado único al introducir el nacionalismo y la referencia a la procedencia geográfica dentro de la UE. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della risoluzione del Parlamento europeo sull'indicazione del paese di origine delle carni sull'etichetta dei prodotti alimentari trasformati. Con questa risoluzione il Parlamento ha dato un segnale importante alla Commissione europea, chiedendole chiaramente di mettere in cantiere un'iniziativa legislativa sull'etichettatura delle carni trasformate che vada a rafforzare il principio dell'obbligatorietà dell'indicazione di origine delle carni, contribuendo in maniera decisiva a rafforzare la salute dei consumatori e assicurando agli stessi di poter esercitare una scelta consapevole. Va infatti ricordato che, secondo un recente studio della Commissione europea, il 90% dei consumatori interpellati ritiene importante che l'etichetta dei prodotti alimentari trasformati indichi l'origine delle carni. Maggiore trasparenza contribuirebbe anche a garantire una migliore tracciabilità lungo la filiera alimentare e quindi a individuare e contrastare eventuali infrazioni, consentendo alle autorità di condurre indagini più efficaci sui casi di frode alimentare. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of this resolution, which provides strong measures to ensure that mandatory country-of-origin labelling for processed meat products is included on all processed meats. The benefits of origin labelling are not limited to consumers: it is clear from the number of producers and farmers who have voluntarily opted into the Bord Bia scheme in Ireland that it offers advantages to the food industry. Moreover, this resolution highlights the need for more transparency, and that is why I voted in favour. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — La tracciabilità dei prodotti dovrebbe essere uno dei principi applicati in maniera più esaustiva nel mercato comune europeo. I consumatori hanno il diritto di essere informati e gli Stati membri hanno il dovere di informare e in tal modo tutelare i propri cittadini. Riteniamo, tuttavia, che l'etichettatura debba essere obbligatoria e non volontaria. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — Je me suis positionné en faveur de cette résolution, qui est une première étape sur la voie de la protection du consommateur. La résolution consacre en effet la traçabilité des aliments, une mesure indispensable, comme on l'a vu avec le scandale des lasagnes à la viande de cheval. Par ailleurs, en plus d'une mesure de sécurité alimentaire primordiale, le traçage des aliments aura un coût économique moindre, comme l'a démontré une étude Que Choisir. Je regrette seulement que la résolution ne soit pas allée plus loin, en déterminant par exemple le mode d'abattage, qui est une préoccupation grandissante chez nos compatriotes. Nessa Childers (S&D),
in writing. — I am glad the European Parliament endorsed my Committee's proposal, so that we can convince the European Commission to bring a labelling proposal to the table. Families want to know, and should know, where the meat they buy and eat comes from. In fact, consumer surveys show that over 9 out 10 people want to know the origin of the meat contained in the products they choose, especially after last year's horsemeat scandal. While we must acknowledge that better traceability alone will not put an end to food fraud, better traceability gives consumers information they value and helps food manufacturers and retailers to make better informed decisions when choosing their suppliers. Unprocessed beef prices did not escalate when labelling of origin became mandatory, and neither will those of processed food including meat, according to research conducted by the Commission itself and by consumers' organisations in the EU. Ole Christensen (S&D),
skriftlig. — Det er vigtigt med balance, når nye regler vedtages. Det er muligt, at mærkning af oprindelsesland for kød i forarbejdede fødevarer vil være forbundet med visse positive virkninger, men forslaget kan samtidig føre til mere bureaukrati og øgede udgifter for fødevareerhvervene og dermed mindre konkurrencedygtighed, stigende forbrugerpriser og ikke mindst tab af arbejdspladser. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato contro questa risoluzione perché ritengo che l'indicazione d'origine per le carni utilizzate come ingredienti non rappresenti un valore aggiunto per i consumatori europei e quindi che non valga la pena di pagarne il relativo costo. Infatti, a parte i casi di frodi degli ultimi anni (dove le norme esistenti sono state eluse, quindi serve migliore applicazione invece che nuove regole), fissarsi sull'origine mortifica le capacità di trasformazione delle aziende italiane. Un discorso diverso vale per i prodotti protetti da Indicazioni Geografiche di ogni genere (DOP, IGP, etc.) e la carne fresca, ma corriamo il rischio di inondare il consumatore di informazioni non rilevanti che rendono meno visibili quelle importanti. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — I voted against compulsory origin labelling for meat products used in processed food today as I believe that we need to send a strong message that excessive regulation for SMEs will not be tolerated. This is about protecting jobs. An estimated 99 % of EU businesses have fewer than 250 employees. These firms are the job creators in Ireland and they must be protected against regulation and unnecessary red tape. Irish food companies already adhere to a wide range of food safety, traceability and quality standards. Let us be very clear on this: the proposed measures would not enhance food safety or quality. Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A rotulagem relativa ao país de origem ou ao local de proveniência da carne e produtos à base de carne é uma das principais preocupações dos consumidores europeus, especialmente no seguimento de vários escândalos alimentares que se tornaram públicos nos recentes anos. Não obstante a exigência atual da obrigatoriedade desta informação na carne bovina não transformada e da informação voluntária para os restantes casos, não se tem evitado a prática de sistemas fraudulentos na rastreabilidade e informação na cadeia alimentar. Em matérias de saúde pública e segurança alimentar, considero que um regime obrigatório é o mais adequado, contribuindo, por um lado, para um sistema mais rigoroso na rastreabilidade dos produtos ao longo da cadeia alimentar e, por outro lado, para uma escolha mais esclarecida e transparente pelo consumidor, influenciando o seu comportamento no momento da escolha. Tal medida deve sempre ter em conta o princípio da proporcionalidade nos encargos administrativos para os operadores do setor e as autoridades de fiscalização competentes, tentando minorar os seus efeitos num aumento dos preços, quebras no fornecimento e desperdício alimentar. Birgit Collin-Langen (PPE),
schriftlich. — Ich habe gegen diesen Entschließungsantrag gestimmt. Denn ich bin der Ansicht, dass allein durch die Angabe des Ursprungslands oder Herkunftsorts bei Fleisch und Fleischerzeugnissen Betrugsfälle wie der kürzlich aufgetretene Pferdefleischskandal nicht verhindert werden können. Zwar zeigen die Verbraucher grundsätzlich Interesse an einer Herkunftskennzeichnung, sie sind jedoch mehrheitlich nicht bereit, die durch den erhöhten Verwaltungsaufwand entstehenden Mehrkosten zu tragen. Es gibt bereits seit 2002 verbindliche Vorschriften für die verschiedenen Ursprungsangaben bei Rindfleisch und dessen Erzeugnissen. Außerdem wird gemäß einer neuen Verordnung ab April 2015 auch die Angabe des Ursprungs für unverarbeitetes Schweine-, Schaf-, Ziegen- und Geflügelfleisch verbindlich. Entscheidend ist nun, dass die in der EU geltenden Standards für die Lebensmittelproduktion effektiv angewandt werden und strengere Vorschriften für die Rückverfolgbarkeit erlassen werden, um künftigen Skandalen vorzubeugen. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — I have voted in favour of this motion for resolution as it continues to further strengthen consumer protection within the European Union. Consumers have increasingly become more conscious of the food products they wish to acquire. Research has also indicated that it is important for them to know the origin of the meat used in processed food products as well as for the raw product. Some European retailers and manufacturers have already responded to this consumer demand by labelling the origin of meat in processed foods and this may well influence consumer behaviour. Food fraud is to be addressed by providing greater transparency throughout the food chain thereby providing consumers with information. The procedure implemented must however take account of the need to avoid excessive costs and administrative burdens on businesses. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — In base al regolamento (UE) n. 1169/2011 relativo alla fornitura di informazioni sugli alimenti ai consumatori, la Commissione avrebbe dovuto adottare entro il 13 dicembre 2013 specifici atti di esecuzione per rendere obbligatoria l'indicazione dell'origine della carne utilizzata come ingrediente primario quando la sua mancanza potesse indurre in errore il consumatore circa l'origine o la provenienza effettiva. Tuttavia, la Commissione non ha mai adottato atti di esecuzione in tal senso e al momento, per quanto riguarda la carne utilizzata come ingrediente nei cibi trasformati, non esiste etichettatura obbligatoria e quella volontaria è fonte di confusione e frodi alimentari di varia natura. Non ho potuto che votare favorevolmente questa proposta, il cui fine è quello di sollecitare la Commissione a rendere l'etichettatura d'origine obbligatoria anche per la carne utilizzata come ingrediente nei cibi trasformati. Il Movimento richiede però un approccio per fasi che parta dalla regolamentazione dell'etichettatura volontaria tramite l'adozione degli atti di esecuzione. In questa prima fase vogliamo che chi decide di avvalersi dell'etichettatura come strumento lo faccia con coscienza e rispettando delle regole precise, mentre chi decide di non aderire al regime volontario non possa più indicare la provenienza della carne in questione (con i conseguenti svantaggi di marketing). Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados debido a que supone una mejora en la información recibida por los consumidores en lo relativo al origen de los alimentos. En el sector de la carne se han producido numerosos escándalos debido a las prácticas de las grandes industrias que buscan maximizar su beneficio sin atender a la seguridad y calidad de los alimentos y a su impacto en el territorio. Los consumidores están cada vez más concienciados sobre la necesidad de conocer el origen de los alimentos que consumen como una forma de reapropiarse de la alimentación. En abril será obligatoria la indicación del origen de la carne en alimentos no procesados, y esta resolución llama a la Comisión a desarrollar medidas legislativas para hacer obligatoria la indicación del origen también de la carne en los alimentos procesados, a fin de obligar a la gran industria agroalimentaria y no solo a los productores con menor capital. Por eso he decidido votar a favor de la presente resolución. Pál Csáky (PPE),
írásban
. - A Parlament következtetéseket vont le a lóhússal kevert marhahúsételek botrányából és felkérte a Bizottságot, hogy nyújtson be jogalkotási javaslatot, amely a hús származásának feltüntetését minden termékre egyértelműen meghatározza. Az EP szerint a korábbi szabályok túl enyhének bizonyultak, így felszólította a Bizottságot, hogy nyújtson be egy új változatot, amely többek között kötelezővé teszi a születés, a tenyésztés és a leölés helyének feltüntetését, valamint a nyesedékekre és a darált húsra vonatkozó kivételeket is vesse el. A munka eredményeként született határozatot elfogadtuk. Az új jogszabály 2015 áprilisától lesz kötelező. Többen aggályukat fejezték ki, hogy a kötelező címkézés nemcsak az élelmiszer-ipari vállalkozóknak okozhat áremelkedést, hanem egyben a fogyasztói árak növekedéséhez is vezet. Szerintem egyik szempont sem hagyható figyelmen kívül, a fogyasztókat viszont nem tehetjük ki egészségügyi vagy élelmiszer-biztonsági kockázatoknak. A két oldal egyensúlyba helyezése a legfontosabb az uniós piacot tekintve. Az Európai Parlament érvei közé tartozik az új szabályozás azon előnye, hogy a húsösszetevők eredetének feltüntetése segíthet az összetevők alaposabb nyomon követésében, és a gyártók számára is megkönnyíti a választást a beszállítók és a termékek közül. Szavazatommal támogattam a jelentéstevő javaslatait. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — The main aim of the resolution is to urge the Commission to make the indication of the origin of meat in processed foods derived from fresh meat of swine, sheep, goats and poultry mandatory, while taking into account its impact assessments and avoiding excessive administrative burdens and costs for consumers and enterprises. Mandatory Union rules on country-of-origin labelling of beef and beef products have been in place since 2002. They were introduced as a consequence of the BSE (bovine spongiform encephalopathy) crisis. From the Commission's own research 90% of consumers want to know the origin of meat in processed foods. In the wake of the horsemeat scandal there is an even more pressing need for clear information to consumers and more transparency and accountability in the food supply chain. Hence I voted in favour of this resolution. Viorica Dăncilă (S&D),
în scris. — Potrivit unei anchete realizate de Comisie privind IMM-urile, majoritatea acestora își schimbă furnizorii de trei sau de mai multe ori pe an în vederea garantării nivelului necesar de materii prime și de calitate la un preț abordabil. Consider că indicarea obligatorie pe etichetă a țării de origine ar duce la creșterea sarcinilor administrative în cazul IMM-urilor și la o creștere semnificativă a costurilor de producție, precum și la o creștere a presiunii asupra prețurilor pentru fermieri, 90 % din aceste costuri urmând a fi impuse consumatorilor. Nicola Danti (S&D),
per iscritto. — Ho espresso voto favorevole alla risoluzione approvata oggi dal Parlamento europeo sull'indicazione del paese di origine nell'etichettatura per la carne contenuta nei prodotti alimentari trasformati. Ritengo che, così come peraltro avviene già per la carne non lavorata, l'indicazione dell'origine della carne contenuta in prodotti trasformati rappresenti un elemento essenziale, seppur di per sé non sufficiente, per garantire un maggiore grado di tracciabilità nella catena alimentare, fornendo maggiore informazione ai consumatori e favorendo comportamenti sempre più responsabili da parte degli operatori del settore nella scelta dei fornitori. Da sempre chiediamo etichette chiare al servizio dei consumatori. La risoluzione invita anche la Commissione a presentare delle proposte legislative in merito. Ovviamente, in sede legislativa bisognerà prestare particolare attenzione alla necessità di definire norme europee che siano efficaci nella tutela del consumatore e che allo stesso tempo evitino oneri e costi eccessivi per le imprese che operano nel settore. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — La présente résolution appelle la Commission européenne à une plus grande vigilance sur l'étiquetage des plats transformés et l'invite à présenter au Parlement européen une nouvelle proposition législative pour ce faire. La règlementation actuelle prévoit un étiquetage obligatoire pour la viande, mais les dispositions relatives aux plats transformés ne sont pour le moment pas mises en application. Cette situation n'est pas satisfaisante, et un nouvel élan est nécessaire. Bien que je pose la question de la capacité des États membres à assurer l'efficacité des contrôles sur toute la chaîne de production, nécessitant des ressources financières et humaines non négligeables, j'ai souhaité soutenir la démarche d'une clarification du cadre législatif, et j'ai donc voté en faveur de cette résolution. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – En votant cette résolution, nous nous sommes engagés en faveur d'une meilleure protection des consommateurs en matière de traçabilité de la viande par un renforcement de l'indication du pays d'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés. Une réflexion poussée en matière d'étiquetage permettrait alors de renforcer la transparence et la confiance dans le secteur de l'agroalimentaire, après les crises que nous avons connues récemment. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — Par cette résolution, le Parlement européen appelle la Commission à présenter des propositions législatives afin de rendre obligatoire la mention de l'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés. À la suite de la crise de la vache folle, la mention du pays d'origine a été rendue obligatoire pour la viande bovine. Cette obligation doit désormais être étendue à d'autres catégories de denrées alimentaires et concerner tous les ingrédients des produits transformés. L'Union européenne doit exiger de la part de tous les opérateurs – producteurs comme intermédiaires – un étiquetage obligatoire, clair et intelligible. Cet étiquetage pourrait d'ailleurs revaloriser les productions locales et les circuits courts. Les consommateurs le savent bien, il vaut mieux faire confiance à une filière bien identifiée pour disposer des produits de qualité, plutôt que de sacrifier toute culture culinaire à un produit bon marché et sans saveur. Sur le fond il est évident que le système du trading alimentaire est à l'origine de dérives inacceptables; il ne s'agit plus de produire pour vendre, mais d'acheter toujours moins cher pour revendre en engrangeant le plus de bénéfices. Il est donc primordial de revenir à un système plus transparent, plus clair et plus éthique avec moins d'intermédiaires. Angélique Delahaye (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour cette résolution qui appelle la Commission à continuer la réflexion et à adopter une proposition législative sur la question de l'étiquetage de la viande dans les aliments transformés. Si nous avions voté contre cette résolution, nous aurions mis un terme à tout débat sur la question. Les consommateurs demandent plus d'information et plus de transparence et il est de notre devoir de les réconcilier avec leur alimentation après les crises que nous avons connues. Il est d'autant plus important d'assurer cette transparence au regard des différentes réglementations nationales, et je pense plus particulièrement aux règles régissant les OGM. Le consommateur a le droit de savoir ce qu'il y a dans son assiette, de savoir si l'animal a pu être nourri aux OGM (en fonction de son État membre d'origine), et de faire son choix en connaissance de cause. Néanmoins, l'augmentation des coûts et des charges administratives sera un point essentiel dans le cadre d'une future discussion législative. Nous devrons trouver le juste équilibre entre les intérêts des consommateurs et la compétitivité de nos entreprises. Il faudra en effet être attentif à ce que cette proposition, pertinente dans le fond, ne se transforme pas en usine à gaz. Karima Delli (Verts/ALE),
par écrit. — Cette réforme est nécessaire pour garantir la traçabilité et la sécurité de nos denrées alimentaires. Trop de fraudes persistent encore aujourd'hui, il est temps de renforcer le droit européen trop laxiste sur la question. C'est un choix de santé publique. Mark Demesmaeker (ECR),
schriftelijk. — De N-VA-delegatie heeft tegen de resolutie over de oorsprongsetikettering van vlees in verwerkte levensmiddelen gestemd. Wij pleiten ervoor voort te gaan op de weg van vrijwillige oorsprongsetikettering, hetgeen vandaag al kostenefficiënt wordt toegepast. Een verplichte oorsprongsetikettering voor vlees in verwerkte levensmiddelen is nefast om verschillende redenen. Oorsprongsetikettering duidt de herkomst aan, maar verhoogt noch kwaliteit noch traceerbaarheid en voorkomt fraude niet. Bovendien smaakt het naar protectionisme wat haaks staat op de principes van de eengemaakte Europese markt en vooral in het nadeel is van kleinere exportgerichte regio's als Vlaanderen. De operationele en praktische haalbaarheid vormt een bezwaar, net als bijkomende administratieve kosten en lasten die uiteindelijk leiden tot een hogere prijs voor de consument (die oorsprongsetikettering dan wel relatief belangrijk vindt, maar er niet extra voor wil betalen). De N-VA betreurt het gebrek aan realiteitszin van de aangenomen tekst en meent dat een oplossing voor het geschonden consumentenvertrouwen er niet komt door extra regels, maar wel door meer controles, strikte handhaving van bestaande afspraken en zwaardere sancties. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — J'ai voté pour cette résolution qui demande à la Commission de présenter une proposition équilibrée pour rendre obligatoire l'indication du pays d'origine de la viande utilisée dans des aliments transformés, sur base d'une étude d'impact et en tenant compte des coûts et des lourdeurs administratives. Cette résolution vise à étendre le système qui existe déjà pour la viande bovine fraîche et qui sera étendu à toutes les viandes fraîches à partir d'avril 2015. C'est une bonne mesure. L'étiquetage accroît la transparence tout au long de la chaîne alimentaire. Les consommateurs sont demandeurs d'une telle transparence. En décembre 2013, la Commission européenne avait soumis un rapport sur les conséquences éventuelles d'un étiquetage obligatoire du pays d'origine ou du lieu de provenance de la viande utilisée comme ingrédient. Elle évaluait le coût de cet étiquetage à un surcoût de 15 à 50%! Elle ne proposait pas la moindre législation mais avançait, comme alternative possible, un étiquetage UE/non-UE, annoncé comme moins coûteux. La présente résolution donne suite au contenu de ce rapport et aux chiffres avancés. Ces chiffres semblent contestables (d'après le Ministère de l'Agriculture français et UFC Que Choisir). La résolution demande donc à la Commission de les réétudier. Diane Dodds (NI),
in writing. — I am a strong advocate of consumers knowing where and how their food has been manufactured, however, I do not believe mandatory country of origin labelling would have helped to prevent the horse-meat scandal. The horse-meat scandal was fraud carried out by criminals only interested in making money. We need better enforcement of the current legislation rather than more red tape. Furthermore, the unintended consequence of country of origin labelling for Northern Ireland has been to restrict market access for liquid milk to the Republic of Ireland. Country of Origin labelling has been manipulated to exclude produce from Northern Ireland being sold in the ROI. This is clearly a breach of the single market obligations and damaging to farmers in my constituency, Northern Ireland. I have no doubt that mandatory country of origin labelling will exacerbate this problem across the EU if not dealt with correctly. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — La proposition de résolution présentée constitue une protection supplémentaire pour les consommateurs des États membres en termes de contrôle de la sécurité alimentaire et sanitaire. L'indication du lieu d'origine favorise par ailleurs la relocalisation de certaines activités de production assurant un certain gage de qualité, en particulier au regard des distorsions évidentes dans l'Union dans ce domaine. Enfin, il s'agit d'un élément tendant à réduire l'asymétrie d'information dont le consommateur peut pâtir, mais aussi permettant de segmenter davantage le marché de la viande utilisée dans les aliments transformés afin de favoriser une concurrence entre acteurs respectueux des exigences de traçabilité et d'origine. Ian Duncan (ECR),
in writing. — A recent survey carried out by the European Commission showed approximately 90% of European citizens believe clear labelling is important. Since the horsemeat scandal of 2013, consumers have been concerned with knowing the origin of their food. Country of origin labelling is already mandatory for all meat products; it is the obvious next stage to extend that to meat when it is an ingredient in food products. Another clear advantage is that this will enable the consumer to buy nationally produced meat. As a strong supporter of farmers in Scotland, I welcome any legislation that encourages this. Therefore, I was happy to follow the UK Government and ECR Group line and vote in favour. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζουμε το παρόν σχέδιο, διότι κρίνουμε ότι παρέχει τα εχέγγυα για την προστασία των καταναλωτών. Norbert Erdős (PPE),
írásban. – A feldolgozott élelmiszerekben található húsösszetevők származási országának feltüntetése tárgyú politikai állásfoglalás ellen szavaztam. Ez a javaslat a feldolgozott élelmiszerekben található hús származási országának vagy eredete helyének kötelező megjelölését előíró jogszabály meghozatalát követelné az Európai Bizottságtól. Ez a kérés súlyos gazdasági és belső piaci aggályokat vet fel. A Bizottság hatástanulmánya kimutatja bár, hogy a fogyasztók 90%-a érdeklődik a hústermékek származási országa iránt, ezek 80%-a azonban nem támogatná a hús származási országának a megjelölését, amennyiben ez az élelmiszerek fogyasztói árának az emelését eredményezné. A kötelező jelölés bevezetése esetén a húsipari feldolgozók költségei jelentősen, 30%-kal növekednének. A feldolgozók az összes többletköltséget (a Bizottság szerint e költségek 90%-át) a fogyasztókra hárítanák át, a hatástanulmány ezért 6–9%-os fogyasztói áremelkedéssel számol. Ezért nem szabad bevezetni a hústermékekre a származási ország szerinti jelölést. A szóban forgó termékek többségét tipikusan a szegényebb emberek vásárolják, akik egy jelentős áremelkedést követően már nem tudnák megvenni ezeket a termékeket. Ki kell emelnem végül, hogy a tavalyi „lóhúsbotrány“ néven elhíresült élelmiszercsalást nem lehetett megakadályozni annak ellenére, hogy a marhahúsok tekintetében a 2000-es szivacsos agyvelőbántalom (BSE) okozta válság óta kötelező a származás feltüntetése. Ezért kérem a Bizottságot, hogy az EP álláspontjától függetlenül tartózkodjon a származási ország vagy eredet helye kötelező megjelölésének a bevezetésétől. Jill Evans (Verts/ALE),
in writing
. - I voted in favour of calling on the Commission to take action on country of origin labelling for meat in processed foods. I have long campaigned for this and my constituents in Wales, consumers and producers, feel very strongly about this measure too. I hope the Commission will now bring legislation forward. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — De acordo com um estudo da Comissão Europeia, 90 % dos consumidores desejam ter conhecimento da origem da carne utilizada em alimentos transformados. Na sequência do escândalo da carne de cavalo, tornou-se ainda mais premente a necessidade de fornecer aos consumidores informações claras e de aumentar a transparência e a responsabilização ao longo da cadeia alimentar. Votei favoravelmente esta resolução, refletindo a preocupação dos cidadãos europeus e apelando a que a Comissão apresente propostas para a rotulagem obrigatória da origem da carne em alimentos transformados. Ao mesmo tempo deve ser assegurada a manutenção de condições equitativas para os operadores económicos do setor, em especial para as PME e tomadas as medidas necessárias para o combate à fraude, reforçando o controlo. Fredrick Federley, Marit Paulsen, Cecilia Wikström (ALDE),
skriftlig. — Vi människor har ett genetiskt och kulturellt arv som gör att vi vill veta vad vi äter, och det är därför fullt naturligt att vi blir oroliga av att inte veta vad matförpackningen innehåller. Konsumentens fria, informerade val är viktigt för oss. Vi har därför ställt oss bakom resolutionen som uppmanar EU-kommissionen att lägga fram ett lagförslag om obligatorisk ursprungsmärkning av kött i bearbetade livsmedel – något som 90 % av Europas konsumenter säger sig vilja ha – särskilt som resolutionen så tydligt betonar behovet av utökade och stärkta kontroller för att säkerställa att konsumentinformationen faktiskt är korrekt. Dessutom menar vi, vilket också återspeglas i resolutionens text, att ett eventuellt lagförslag självklart måste vara praktiskt genomförbart. En lag som inte följs eller fungerar kunde ju lika ha varit skriven i vatten. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — Estima-se que 30-50 % do volume total da carne abatida seja transformada em ingredientes à base de carne para géneros alimentícios, principalmente em carne picada, preparados de carne e produtos à base de carne. O consumidor deve, por isso, ser informado sobre o país de origem ou do local de proveniência desta carne. A indicação de origem é obrigatória na UE para a carne de bovino não transformada e para os produtos à base de carne de bovino, devendo esta medida ser estendida à carne em alimentos transformados. Não podemos esquecer o impacto que a fraude relacionada com os alimentos possa ter na segurança alimentar, na saúde do consumidor, na confiança dos consumidores, no funcionamento da cadeia alimentar e na estabilidade dos preços agrícolas. O combate a esta fraude deve assumir caráter prioritário. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — A partir de abril deste ano será obrigatória a indicação do país de origem para a carne não transformada de suíno, caprino, ovino e aves de capoeira, sendo já obrigatória, desde a crise da BSE, para a carne de bovino transformada e não transformada. Esta resolução propõe tornar obrigatória a indicação da origem da carne em alimentos processados. São necessárias medidas que evitem o aumento excessivo e injustificado de encargos administrativos que a alteração possa comportar para a fileira e a necessidade de prever mecanismos de controlo, que permitam às autoridades assegurar a efetiva implementação destas normas. O objetivo é uma maior transparência ao longo da cadeia alimentar, a par da melhoria da informação na ótica do consumidor. Se este instrumento contribuir para relações mais estáveis entre fornecedores e transformadores de carne e para um maior cuidado na escolha dos fornecedores e dos produtos por parte dos operadores deste setor, privilegiando a proximidade, de que pode resultar a valorização da produção nacional, então será positivo. Apoiámos esta resolução, muito embora tenhamos algumas dúvidas relativamente à implementação concreta da medida, já manifestadas no debate e em perguntas escritas à Comissão Europeia. Reservamos uma posição final para o momento de apreciação das propostas legislativas em causa. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto. — Ho votato convintamente a favore della risoluzione perché rappresenta un passo nella buona direzione per assicurare maggiore trasparenza, consentendo ai consumatori di compiere scelte informate su quello che acquistano e consumano. È una misura necessaria. Infatti, oltre il 90% dei cittadini ritiene importante che ci sia una etichetta di provenienza delle carni anche nei prodotti trasformati. Spero che la Commissione europea pubblichi al più presto una proposta legislativa in tal senso. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Európski spotrebitelia majú právo na to, aby boli v čo najvyššej možnej miere chránení a dostatočne informovaní o pôvode mäsa vo všetkých spracovaných potravinách. Európska komisia by mala v čo najkratšom možnom čase predložiť návrhy na zavedenie povinného označovania krajiny chovu, porážky a spracovania pre všetko mäso v už spracovaných potravinách a nielen pre čerstvé mäso. Až 90 % spotrebiteľov by jednoznačne privítalo rozšírenie predmetných pravidiel povinného označovania o pôvode aj na mäso, ktoré sa nachádza v hotových jedlách, akými sú napríklad bagety, sendviče, či rôzne druhy polotovarov. Predmetné opatrenie by jednoznačne pomohlo ľudom, aby sa lepšie orientovali pri nákupe a výbere takýchto produktov. Ak je totiž niečo označené ako slovenský výrobok, malo by to znamenať, že aj mäso v ňom pochádza zo Slovenska. Pri dnešnom nastavení pravidiel to nemusí byť samozrejmosťou. Transparentné označovanie by malo viesť k prehlbovaniu spotrebiteľskej dôvery, ktorá bola v minulosti bohužiaľ poznačená viacerými škandálmi a malo by prispieť k zlepšeniu kvality potravín, v istej miere aj ich bezpečnosti a predovšetkým informovanosti spotrebiteľa. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — La risoluzione chiede con urgenza, come noi della Lega Nord chiediamo da anni, proposte legislative per l'indicazione obbligatoria dell'origine. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Υπερψηφίζω την πρόταση για την επισήμανση της χώρας προέλευσης για κρέας σε επεξεργασμένα τρόφιμα, διότι θεωρώ πως είναι ένα ψήφισμα που κινείται στην κατεύθυνση της προστασίας των καταναλωτών. Ashley Fox (ECR),
in writing. — I voted in favour of the country of origin labelling for processed meat products as it increases the transparency of processed food products and ultimately will benefit consumers. The ECR is committed to transparency and accountability in all European regulation and welcomes this opportunity for consumers to make informed choices. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — Los ciudadanos europeos son cada vez más exigentes en cuanto a la seguridad y composición de los productos alimenticios que consumen, por lo que albergan ciertas expectativas respecto a la información disponible sobre el origen de los productos, en especial sobre el origen de la carne fresca y de la carne utilizada como ingrediente en alimentos procesados. Los consumidores quieres ser informados, disponer de todos los elementos posibles a la hora de decidir qué consumir y qué no. Del mismo modo, los requisitos de etiquetado obligatorios deben tener en cuenta el principio de proporcionalidad, así como la carga administrativa que suponen para los operadores de las empresas alimentarias y las autoridades responsables de su aplicación. Elisabetta Gardini (PPE),
per iscritto. — Con il voto sull'etichettatura apriamo la porta a una discussione importante a tutela dei consumatori e della loro giusta richiesta di trasparenza. Oggi non abbiamo votato a favore o contro l'indicazione di origine per la carne nei cibi processati, ma abbiamo semplicemente chiesto alla Commissione di avanzare una proposta legislativa che discuteremo poi in Parlamento. So bene che ci sono preoccupazioni, normali quando si cambiano le regole. Ttuttavia, con la posizione approvata oggi avremo la possibilità di approfondire in seguito attraverso valutazioni di impatto e studi come, dove e se intervenire in tal senso. Dire di no oggi avrebbe significato chiudersi in una posizione ideologica che sicuramente i nostri consumatori non avrebbero capito. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole alla risoluzione comune sull'indicazione di origine delle carni sull'etichetta dei prodotti alimentari trasformati. Si tratta di un pronunciamento che fa fare all'Europa un altro importante passo avanti nella tutela dei consumatori, della qualità e dell'ambiente. Ritengo infatti che la Commissione europea dovrebbe spingere per garantire una migliore tracciabilità lungo la filiera alimentare, promuovendo così rapporti più stabili tra i fornitori di carni e le aziende di trasformazione. Julie Girling (ECR),
in writing. — The recent horsemeat scandal served to damage consumer trust in the meat sector. Whilst country of origin labelling for processed meat used as an ingredient would not have prevented such fraud, the scandal has nonetheless generated greater consumer interest in, and awareness of, the origin of meat and meat products. As policy-makers we need to take action to meet the expectations of today's consumers. Introducing mandatory country of origin labelling for meat used as an ingredient would therefore constitute an important step towards rebuilding consumer confidence in the meat sector, and would enable consumers to exercise their desire to make more informed choices. For these reasons I supported today's resolution calling for the European Commission to bring forward proposals in this respect. Any future proposal must naturally seek to minimise the possible cost burdens on producers and consumers, and I would welcome additional assessments from the Commission on how this could be implemented proportionately and cost-effectively. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — L'étiquetage de l'origine de la viande intégrée au plat préparé est indispensable pour restaurer la confiance des consommateurs suite au scandale agroalimentaire majeur qui a touché de nombreux industriels et pays européens en 2013. J'attire toutefois la vigilance de la Commission sur le fait que la disponibilité de l'information ne suffit pas. Il faut qu'elle soit mise en évidence et compréhensible. C'est sur ces bases que les consommateurs pourront choisir en toute connaissance de cause. J'ai donc voté pour la résolution demandant une traçabilité de la viande utilisée. J'attends néanmoins que la Commission intègre aussi dans ses propositions le type d'abattage et le mode d'alimentation, OGM ou non-OGM, qui sont des informations essentielles aux consommateurs. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta resolución. En la actualidad es obligatorio indicar el lugar de origen de la carne no procesada cuando se vende en la UE. Después del escándalo de la carne de caballo en lasañas congeladas y otros productos de carne procesada, la Comisión planteó al Parlamento la posibilidad de introducir esta obligación también para productos con carne procesada. Evidentemente el indicar el tipo de carne es ya obligatorio, pero se entiende que introducir la obligatoriedad de indicar el lugar de origen ayudaría a asegurar la trazabilidad de los ingredientes cárnicos utilizados. La resolución propuesta pide a la Comisión que tome las medidas necesarias para asegurar esta obligatoriedad. Hemos votado a favor de esta resolución. Beata Gosiewska (ECR),
na piśmie. — Obywatele UE chcą i mają prawo wiedzieć skąd pochodzi dane mięso i przetworzone produkty. Konsumenci nie chcą mieć na swoich talerzach koniny zamiast wołowiny, genetycznie modyfikowanego mięsa czy też mięsa ze zwierząt klonowanych. Dlatego też należy wsłuchać się w głos społeczeństwa i wprowadzić obowiązkowe umieszczanie informacji o pochodzeniu mięsa w celu odzyskania zaufania konsumentów w tym sektorze. W trosce o prawa i zdrowie obywateli UE niezbędna jest również systematyczna kontrola jakości żywności. Głosowałam za tą rezolucją, ponieważ uważam, że Komisja powinna przedstawić nową propozycję legislacyjną w tej kwestii. Proponowane przez nią rozwiązanie musi uwzględniać również zminimalizowanie dodatkowych obciążeń finansowych producentów i konsumentów. Nathalie Griesbeck (ALDE),
par écrit. — L'étiquetage obligatoire concernant le pays d'origine de la viande existe déjà pour la viande fraîche, mais cette obligation n'existe pas lorsque la viande est utilisée comme un ingrédient dans un produit transformé. Le Parlement européen demande donc, dans cette résolution, à ce que les consommateurs puissent connaître l'origine de la viande dans tous les produits alimentaires. C'est une vraie victoire pour les consommateurs européens! Ils ont le droit à une information complète. Personnellement, je souhaite savoir d'où vient la viande utilisée dans le saucisson que je viens d'acheter à Metz et si cette viande vient de France, d'Europe ou d'ailleurs. Je suis d'ailleurs très heureuse que nous ayons gagné cette bataille face à la droite européenne qui, ralliée à la position „business“, était contre cette obligation d'étiquetage! Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour of this motion for a resolution for mandatory country of origin labelling for all meat in processed food. We have country of origin labelling for fresh meat but it is crucial that the same rules apply to meat in processed food. Indeed, 90% of consumers want this information, which will allow them to make more informed decisions about the food they buy. Given the supply chain for meat in processed food operates across borders, EU-wide labelling is the only viable option. Marian Harkin (ALDE),
in writing. — I supported the proposal to ask the EU Commission to come forward with a proposal for mandatory country of origin labelling in processed foods. As of April 2015, fresh or frozen unprocessed meat from pigs, sheep, goats and poultry will have to bear information on where the animal was reared and slaughtered. However, the European Parliament has now asked the Commission to come forward with a proposal to ensure that all meat used as an ingredient in processed food, like ready-made meals should have country of origin labelling. This requirement is already there for fresh beef and beef products since January 2002 because of the BSE crisis. We now need the same regulation for all other meat products. Brice Hortefeux (PPE),
par écrit. — La succession de scandales alimentaires de ces dernières années a provoqué un traumatisme et une forte méfiance de la part des consommateurs. L'Union européenne a le devoir de répondre à ces craintes en proposant une législation adaptée. La mention d'origine existe déjà pour la viande de bœuf non transformée et s'appliquera aussi à partir du 1er avril aux autres espèces animales. Pour autant, les industries de l'agroalimentaire ont fait valoir que l'obligation d'étiquetage de la viande dans les produits transformés provoquerait une augmentation excessive des coûts de l'ordre de 50 %, ce qui reste à prouver. Je me réjouis que le Parlement européen ait pris l'initiative de relancer la réflexion sur ce sujet, car c'est une demande des citoyens et c'est la crédibilité de l'Europe qui se joue ici. Nous attendons maintenant de connaître la réponse de la Commission européenne, qui détient le pouvoir d'initiative, mais je suis certain qu'elle sera également désireuse de proposer une législation qui renforce la traçabilité des produits que nous consommons. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta resolución. En la actualidad es obligatorio indicar el lugar de origen de la carne no procesada cuando se vende en la UE. Después del escándalo de la carne de caballo en lasañas congeladas y otros productos de carne procesada, la Comisión planteó al Parlamento la posibilidad de introducir esta obligación también para productos con carne procesada. Evidentemente el indicar el tipo de carne es ya obligatorio, pero se entiende que introducir la obligatoriedad de indicar el lugar de origen ayudaría a asegurar la trazabilidad de los ingredientes cárnicos utilizados. La resolución propuesta pide a la Comisión que tome las medidas necesarias para asegurar esta obligatoriedad. Hemos votado a favor de esta resolución. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam za rezoluciju Europskog parlamenta o označivanju zemlje podrijetla mesa u prerađenoj hrani, jer se na taj način definitivno najbolje štite interesi potrošača. Napominjem da treba jasno označiti na etiketama hrane u kojima je prerađeno meso da li je životinja konzumirala GMO stočnu hranu i da li je meso također od kloniranih životinja. Kako je pogotovo za potrošače iz Hrvatske važno znati da li meso dolazi iz susjednih država, uzeo sam to kao dodatni motiv da bih glasao za ovu rezoluciju. Inače smatram da je argument dodatnog troška deplasiran argument jer na etiketama ionako postoje svi podaci o sastavu prerađenog proizvoda, njegovoj kalorijskoj vrijednost i drugi podaci, te je stoga neophodno dodati i zemlju podrijetla mesa u prerađenim proizvodima. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — La proposition de résolution présentée constitue une protection supplémentaire pour les consommateurs des États membres en termes de contrôle de la sécurité alimentaire et sanitaire. L'indication du lieu d'origine favorise par ailleurs la relocalisation de certaines activités de production, assurant un certain gage de qualité, en particulier au regard des distorsions évidentes dans l'Union dans ce domaine. Enfin, il s'agit d'un élément tendant à réduire l'asymétrie d'information dont le consommateur peut pâtir, mais aussi permettant de segmenter davantage le marché de la viande utilisée dans les aliments transformés afin de favoriser une concurrence entre acteurs respectueux des exigences de traçabilité et d'origine. Petr Ježek (ALDE),
in writing. — I voted against the resolution on mandatory origin labelling. I note that there are a significant number of reports and analysis which suggest that should mandatory origin labelling be brought in, it would add extra burdens on our SMEs, while at the same time giving a limited result in terms of added value. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL),
in writing.
- EH Bildu has voted in favour of the motion for a resolution on country labelling of meat in processed food as such a regulation could provide greater transparency and help in addressing the potential impact of food fraud in food safety, consumer health and consumer confidence by strengthening traceability systems and the information provided to consumers. Indeed 90% of consumers consider origin labelling important for the food they consume. The recent horsemeat scandal helped to reveal the murky and complex character of our food chains and heightened consumer demands for better information on where the food they eat comes from. We believe that the Commission must listen to these voices and finally come forward with origin labelling proposals for all meat products, including processed foods. EH Bildu hence considers that a legislative proposal stating that the origin of meat in processed foods should be mandatory is needed. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Country of origin labelling for meat ingredients in processed food“ because we want to ensure greater transparency throughout the food chain and to better inform European consumers. Jarosław Kalinowski (PPE),
na piśmie. — Nie popieram treści rezolucji sporządzonej przez komisję ENVI, która wzywa Komisję Europejską do przyjęcia prawodawstwa wprowadzającego obowiązek oznaczania pochodzenia mięsa zawartego w żywności przetworzonej. Nowy akt znacznie zwiększyłby koszty produkcji produktów mięsnych, gdyż oznakowanie musiałoby zawierać zarówno miejsce urodzenia zwierzęcia, jego hodowli oraz uboju. Z uwagi na to, że 90% przetwórni to małe i średnie przedsiębiorstwa (MŚP), nowe przepisy negatywnie wpłynęłyby na generowanie wzrostu, tworzenie miejsc pracy oraz konkurencyjność gospodarki europejskiej. Szacuje się, że koszty administracyjne wzrosłyby o 30%, a produkty zawierające mięso przetworzone zdrożałyby o 5–9%. Wbrew przypuszczeniom sprawozdawców wprowadzenie obowiązku umieszczania omawianych oznaczeń nie rozwiąże problemów związanych z fałszowaniem żywności, takich jak niedawno ujawnione praktyki zastępowania wołowiny koniną. Właściwym działaniem w tym kierunku jest natomiast zwiększenie częstotliwości i nasilenie kontroli. W tym stanie rzeczy Komisja nie powinna przedstawiać wniosków ustawodawczych w tym zakresie. Uważam, że istniejący obecnie system dobrowolnego oznakowania jest wystarczający, a ewentualne wprowadzenie takiego obowiązku powinno być pozostawione w gestii państw członkowskich. Pomimo iż jestem zwolennikiem kultury świadomego dokonywania wyboru żywności, koszty proponowanych zmian wydają się być znacznie większe niż potencjalne korzyści. Jednak, aby nie było co do tego wątpliwości, popieram apel sprawozdawców do Komisji Europejskiej o jak najszybsze rozstrzygnięcie rozbieżności w wynikach badań dotyczących skutków cenowych wprowadzenia tego aktu. Jan Keller (S&D),
písemně. — Návrh usnesení o označování země původu složek masa u zpracovaných potravin jsem svým hlasováním podpořil. Především proto, že se prozatím nejedná o návrh legislativní, nýbrž pouze o výzvu Evropské komisi, aby se tématem dále zabývala, a to včetně posouzení všech dopadů na spotřebitele, prodejce i výrobce. Veřejná debata na toto téma by měla proběhnout, ať už budou její výsledky jakékoliv. Na jejich podrobném prostudování pak založím svůj postoj k případnému návrhu legislativnímu. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I strongly supported the report. Country of origin labelling will help to restore trust in the food industry, which was badly damaged following the horsemeat scandal. Consumers have a right to know where their meat comes from and Labour MEPs have been calling for this for several years. It will allow consumers to make more informed decisions about the food they buy. This is about clear, honest labelling that does not mislead consumers. If a beef lasagne is labelled as a British product, then this should mean that it was made with British beef. Jeppe Kofod (S&D),
skriftlig. — Vi er tilhængere af, at forbrugerne gives reel information om de fødevarer, de køber. Derfor mener vi også, at det er vigtigt, at man kan få oprindelseslandsmærkning på kød i forarbejdede produkter. Vi er selvfølgelig ikke ude på at påføre virksomhederne unødige og fordyrende regler, men vi er sikre på, at det sagtens kan gøres fleksibelt og nemt at arbejde med regler om kødoprindelse. F.eks. kan der gives mulighed for at bruge klistermærker i stedet for fast emballagemærkning. Oplysningerne om kødets oprindelse har virksomhederne jo allerede i dag. Vi støtter blot, at forbrugerne også får denne viden. Derfor støtter vi beslutningen om oprindelseslandsmærkning af kød i forarbejdede produkter, og vi vil selvfølgelig arbejde for, at disse regler gøres så enkle og så billige som mulige at efterleve. Kateřina Konečná (GUE/NGL),
písemně. — Evropští spotřebitelé byli za poslední roky několikrát oprávněně rozezleni na dodavatele masa, kteří jim zatajovali informace o původu zboží, aby došlo k nárůstu jejich profitu. Domnívám se, že je na čase, aby evropský spotřebitel dostal před koupí masa veškeré relevantní informace, které mu pomohou uskutečnit skutečně zasvěcené rozhodnutí. Evropská unie v tomto směru může pomoci a považuji za správné, aby upřednostňovala zájmy spotřebitelů před zájmy dodavatelů, kteří se odmítají ke svým zákazníkům chovat čestně. Spotřebitelské organizace volají po označování masa již několik let a důvody, proč by se jim nemělo vyhovět, jdou proti zájmům občanů, kteří ve své podstatě nežádají mnoho. Požadují právo na informace o jídle, které konzumují. Nedomnívám se, že jsou tyto požadavky zcestné a ani přemrštěné. Za nerozumné bych naopak považovala, kdybychom občanům upírali právo na to znát původ konzumovaného masa a skrývali se za pseudoargumenty nahrávající firmám, které odmítají svým zákazníkům povědět celou pravdu o svých produktech. Domnívám se tedy, že je mou povinností hlasovat pro návrh, který pomůže spotřebitelům ve větší orientaci na trhu. Béla Kovács (NI),
írásban
. - Hiánypótló módon végre megvalósul a fogyasztóknak az a természetes igénye, hogy a húsok és húskészítmények pontos eredete fel legyen tüntetve a címkén. Az „EU/non EU“ típusú eredet megjelölést a fogyasztók elvetették. Az EU-ban levágott összes állat húsának 30–50%-a feldolgozott termékben kerül a fogyasztók elé. Az EU követhetőségi rendszere a jelenlegi formájában nem volt alkalmas arra, hogy az eredet megjelölés végig követhető legyen a teljes élelmiszerláncon. Az országra vagy térségre kiterjedő eredetjelölés segíti megelőzni az élelmiszerhamisítási visszaéléseket és azok felderítésében is hasznos lesz. Az állásfoglalás így támogatandó, de továbbra is nagyon hiányolom, hogy azt nem tüntetik fel, GMO-s takarmánnyal etették-e az állatot, vagy sem. Sajnos ebben nincs előrelépés, pedig többen követeljük. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Ho fortemente sostenuto la proposta di risoluzione da me presentata a nome della commissione ENVI, in quanto riflette pienamente la volontà dei consumatori europei di conoscere la provenienza della carne nei prodotti trasformati ossia, a titolo esemplificativo, delle lasagne surgelate, dei tortellini o dei ragù in scatola, informazioni oggi obbligatorie solo per la carne fresca. Ritengo doverosa la richiesta alla Commissione europea di presentare una proposta legislativa orientata nel senso di un'indicazione obbligatoria. Abbiamo chiesto, inoltre, di valutare con attenzione le conseguenze sulla produzione, al fine di evitare costi e ostacoli amministrativi eccessivi per le imprese operanti nel settore, soprattutto quelle medio-piccole. Il voto di oggi è dunque un segnale importante per riconquistare la fiducia dei consumatori europei e avvia un percorso che ci vedrà impegnati con il Consiglio al fine di definire le singole disposizioni. Jérôme Lavrilleux (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la résolution appelant la Commission européenne à déposer une proposition législative afin de rendre obligatoire l'étiquetage (traçabilité) de toutes les viandes utilisées dans les plats préparés. Après le scandale des lasagnes à la viande de cheval, il était de notre devoir de restaurer la confiance du consommateur en améliorant la transparence et en lui apportant une information complète sur les produits qu'il achète. Patrick Le Hyaric (GUE/NGL),
par écrit. — J'ai soutenu la résolution du Parlement demandant à la Commission de légiférer pour l'étiquetage obligatoire de l'origine de la viande dans les produits transformés. Un texte législatif de la Commission sur le sujet permettra de renforcer la sécurité alimentaire tout en rassurant le consommateur. C'est d'autant plus nécessaire après le scandale de la viande de cheval présente dans des lasagnes. Je rappelle que lors de la divulgation de cette affaire, j'avais écrit au Président du Parlement pour demander une commission d'enquête sur les cas de fraude dans le secteur alimentaire et les moyens de renforcer les contrôles. Cette demande du Parlement va donc dans le bon sens, c'est pourquoi je me félicite que le Parlement n'ait pas écouté les arguments de la droite, qui faisait valoir que de telles règles pourraient nuire à la compétitivité du secteur. La Commission devra nous démontrer qu'elle est plus soucieuse du bien être des consommateurs que de celui des géants de l'agroalimentaire. C'est pourquoi je veillerai à ce que cette demande ne reste pas lettre morte. Gilles Lebreton (NI),
par écrit. — J'ai voté pour ce texte car il permet une meilleure traçabilité de la viande et donc une protection accrue du consommateur ainsi que la possibilité pour lui de choisir des produits locaux. Philippe Loiseau (NI),
par écrit. — Vote positif pour cette résolution, qui a pour but de rendre obligatoire l'indication de l'origine de la viande dans les aliments transformés suite aux différents scandales alimentaires (entreprise Spanghero et ses lasagnes à la viande de cheval). Ceci a alarmé les consommateurs, qui sont de plus en plus exigeants sur la qualité et l'information concernant les produits qu'ils achètent. Cette traçabilité est indispensable pour plusieurs raisons. Elle permettra au consommateur de faire un choix éclairé sur la nourriture qu'ils consomment et de soutenir nos éleveurs français qui souffrent de la concurrence déloyale et qui demandent depuis longtemps cette traçabilité. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados debido a que supone una mejora en la información recibida por los consumidores en lo relativo al origen de los alimentos. En el sector de la carne se han producido numerosos escándalos debido a las prácticas de las grandes industrias que buscan maximizar su beneficio sin atender a la seguridad y calidad de los alimentos y a su impacto en el territorio. Los consumidores están cada vez más concienciados sobre la necesidad de conocer el origen de los alimentos que consumen como una forma de reapropiarse de la alimentación. En abril será obligatoria la indicación del origen de la carne en alimentos no procesados, y esta resolución llama a la Comisión a desarrollar medidas legislativas para hacer obligatoria la indicación del origen también de la carne en los alimentos procesados, a fin de obligar a la gran industria agroalimentaria y no solo a los productores con menor capital. Por eso he decidido votar a favor de la presente resolución. Petr Mach (EFDD),
písemně. — Jsem pro to, aby lidé mohli nakupovat kvalitní výrobky. Nesouhlasím však s centrálním nařizováním toho, jak mají vypadat obaly, etikety a jiná označení výrobků. Všechna tato opatření jen prodražují výrobu a nerespektují to, že někteří lidé raději nakoupí za nižší cenu než zaplatí více za podrobné značení. Sami lidé jako zákazníci si určí, které firmě budou důvěřovat a od které si zboží nakoupí. Nebudou-li důvěřovat firmám, které neoznačují maso uspokojivým způsobem a budou nakupovat jen u firem, které výrobky označují podle představ zákazníků, pak dojde na trhu k přirozené samoregulaci. Firmám s nedostatečným značením klesne zisk, případně na trhu vůbec neobstojí anebo budou muset označování zlepšit. Jsem však rozhodně pro to, aby si zákazník mohl svobodně vybrat, zda chce nižší cenu nebo podrobnější značení. Светослав Христов Малинов (PPE),
в писмена форма
. - От изключителна важност е да знаем произхода на всички продукти, които консумираме. Потребителите очакват да бъдат надлежно информирани за това, което закупуват, а тяхното доверие следва да бъде оправдано. Не съм убеден обаче, че задължителните изисквания за етикетиране ще предложат нужната сигурност. Подкрепих позицията „за“ доброволно етикетиране, тъй като смятам, че е нужно допълнително проучване относно това как би се отразило задължителното етикетиране на всички – от дребния търговец до масовия производител. Желателно е избягването на прекомерните разходи и административните затруднения - трябва да гарантираме, че задължителното етикетиране няма да доведе до допълнителна тежест за малките и средните предприятия от сектора. Доброволното етикетиране дава време за адаптация. В допълнение, етикетирането на страната на произход или мястото на произход за месо и месни продукти само по себе си не предотвратява измамите. Стриктният контрол, превенцията и борбата срещу измамите с храни трябва да бъдат неразделна част от политиките на ЕС. Това е, което ще възстанови доверието на европейските потребители. Andrejs Mamikins (S&D),
rakstiski. — Es kopumā nobalsoju par rezolūcijas tekstu, kaut gan kopā ar savu politisko grupu balsoju pret 6. paragrāfa 7D grozījumu (in English: „stricter rules on traceability are wanted by consumers and could help in investigating food fraud“), ko piedāvāja Tautas partijas grupa. Mana grupa un es bijām arī pret Tautas partijas grupas grozījumu par zirga gaļu (7. paragrāfs, 8D grozījums — lūdzām izdzēst tekstā, in English: deletes — „Horsemeat considerable share of meat used in processed foods“). Neaizgāja Tautas partijas grupas grozījums 19. paragrāfā (in English: „calls on the Comission to come forward with legislative proposals for mandatory labeling of meat in processed foods“), citādi visa mūsu S&D grupa balsotu pret visu rezolūciju. Mēs arī neatbalstījām „tautijnieku“ grozījumu apsvērumā D (in English: „pork and poultry represent larger share of meat in processed food and processing different than for beef“) un bijām par rezolūcijas oriģinālo tekstu šajā gadījumā. Vladimír Maňka (S&D),
písomne — Maximálna informovanosť spotrebiteľov o zložení potravín a potravinových výrobkov je zároveň aj cestou k zvyšovaniu zdravia obyvateľstva. Spotrebiteľ má právo rozhodnúť sa, aké potraviny si kúpi nielen vzhľadom na cenu, ale aj vzhľadom na jej zloženie, pôvod a s ohľadom na svoje zdravie. Žijeme dobu, keď sa rôzne druhy alergií stávajú už samozrejmou súčasťou nášho života. Precízne označovanie zloženia potravín je jednou z ciest na zvyšovanie zdravia populácie. V poslednom období sme boli svedlami nekalých manipulácii pri preukazovaní pôvodu mäsa v spracovaných potravinách. Je preto nevyhnutné, aby Komisia urýchlene predložila legislatívne návrhy na riešenie preukazovania pôvodu jednotlivých zložiek v spracovaných potravinách tak, aby sa zamedzilo podvodom v oblasti výživy obyvateľstva a posilnila sa ochrana spotrebiteľov. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της πρότασης ψηφίσματος σχετικά με την επισήμανση της χώρας προέλευσης για κρέας σε επεξεργασμένα τρόφιμα, διότι είναι αναγκαία η ετικετοποίηση και η ενίσχυση της ασφάλειας και της ποιότητας του κρέατος, προκειμένου να μην μπορεί να γίνει χρήση κρέατος κλωνοποιημένων ζώων. Επιπλέον, με την ετικετοποίηση δεν μπορεί να συγκαλυφθεί τυχόν ανάμειξη βοείου κρέατος με κρέας αλόγου, όπως έχει διαπιστωθεί ότι έγινε σε διάφορα διατροφικά σκάνδαλα στην ΕΕ που είχαν αποτέλεσμα να δημιουργηθεί έλλειμμα εμπιστοσύνης στη λειτουργία της ενιαίας εσωτερικής αγοράς. Dominique Martin (NI),
par écrit. — La traçabilité des aliments est nécessaire pour la garantie des normes sanitaires et pour éviter de nouveaux incidents tels que le scandale Spanghero. Cette résolution permettra la traçabilité de la viande, ce qui protégera le consommateur, qui pourra acheter sans risque, et lui permettra également de choisir des produits locaux. Cette résolution étant en faveur de la protection du consommateur français, j'ai voté pour cette résolution. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Ho espresso voto contrario alla proposta di risoluzione sull'indicazione del paese d'origine delle carni sull'etichettatura dei prodotti alimentari trasformati. Considero tale proposta penalizzante poiché l'indicazione obbligatoria dell'origine per le carni utilizzate come ingrediente comporterebbe ingenti costi aggiuntivi con conseguenti aumenti di prezzo del prodotto finale, che potrebbero incidere sull'operato delle piccole e medie imprese, che devono invece essere tutelate. David Martin (S&D),
in writing. — I welcome this resolution which reiterates a call for the Commission to take all necessary steps to make the prevention and combating of food fraud an integral part of EU policy and to address structural weaknesses within the overall food chain, in particular by increasing and strengthening monitoring. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Ho votato contro la risoluzione perché ritengo che l'obbligo dell'etichettatura non funzionerebbe come un deterrente nei confronti delle frodi alimentari. Come riportato da uno studio della Commissione europea sull' argomento, è chiaro che i consumatori non sono disposti a farsi carico di un costo maggiorato in cambio di informazioni sulla provenienza delle carni. Marisa Matias (GUE/NGL),
por escrito. — Este relatório é positivo porque visa a indicação da origem da carne em alimentos processados nos rótulos a fim de garantir mais transparência em toda a cadeia alimentar e para informar melhor os consumidores europeus, tendo simultaneamente em conta as suas avaliações de impacto e evitando gastos excessivos e os encargos administrativos. Por esta razão, votei favoravelmente. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Studien haben gezeigt, dass die Ursprungskennzeichnung von verarbeitetem Fleisch eines der wichtigsten Anliegen von Verbrauchern ist. Um dem nachzukommen und um die hohen Lebensmittelstandards der Union zu wahren und den Verbraucherschutz zu verbessern, habe ich diesem Vorschlag zugestimmt. Mairead McGuinness (PPE),
in writing. — I voted in favour of the resolution on the country of origin labelling for processed meat as I believe consumers have the right to know where the meat they are consuming comes from. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Suite au scandale des „lasagnes au cheval“ cette résolution rappelle l'importance de l'étiquetage des denrées alimentaires et de la traçabilité et propose d'en renforcer certains aspects. Elle se félicite de l'obligation, en vigueur à partir d'avril 2015, d'indiquer le pays d'origine pour les viandes porcine, ovine, caprine et de volaille non transformées. Elle souligne également l'importance de prendre en compte la viande chevaline comme viande utilisée dans les aliments transformés, au même titre que les viandes bovine, porcine, ovine, caprine et de volaille, dans la mesure où elle constitue une part importante de la viande utilisée dans les aliments transformés. Ce texte lucide admet que „l'étiquetage du pays ou du lieu d'origine de la viande et des produits carnés n'empêche pas la fraude“. Mais considérant „qu'un système de traçabilité rigoureux contribue bel et bien à détecter d'éventuelles infractions et à lutter contre celles-ci“, elle demande à la Commission des „propositions législatives visant à rendre obligatoire l'indication de l'origine de la viande dans les aliments transformés, afin d'assurer une plus grande transparence tout au long de la chaîne alimentaire et de mieux informer les consommateurs européens“. Je vote POUR en rappelant que ni les lasagnes, ni le cheval, ni les lasagnes au cheval ne nuisent à la santé. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — A presente resolução insta a Comissão a apresentar propostas legislativas que determinem a origem da carne em alimentos transformados, como a utilizada nas lasanhas. Esta deve ser obrigatoriamente indicada no rótulo desses produtos para informar melhor os consumidores e assegurar uma maior transparência em toda a cadeia alimentar, evitando, contudo, encargos financeiros e administrativos excessivos. Votei, no entanto, contra a presente proposta por considerar que tal obrigatoriedade trará custos incomportáveis para as indústrias transformadoras, que não se traduzirão em benefícios para os consumidores. Atualmente, esta rotulagem já se faz de modo voluntário e tem sido o suficiente para os consumidores estarem informados, e se estes assim o desejarem só consomem alimentos com as devidas menções de origem. Neste momento em que é necessário dar um impulso positivo à indústria europeia, não me parece oportuno onerá-la com custos adicionais para acrescentar uma informação que já existe de forma voluntária. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — The resolution stresses the importance of clear information about the origin of meat from Member States or third countries because this is an important issue for consumers. The labelling is crucial as it allows consumers to make well-informed choices about their purchases. I have therefore voted in favour of this resolution. Louis Michel (ALDE),
par écrit. – Je soutiens la résolution du Parlement européen sur l'indication du pays d'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés. Le Parlement appelle ainsi la Commission européenne à présenter une proposition en vue de rendre obligatoire une telle indication. Alors que la confiance des consommateurs a été mise à mal suite aux scandales de ces dernières années, l'objectif est de répondre aux attentes légitimes des consommateurs qui souhaitent connaitre l'origine de la viande qu'ils achètent. Il s'agit également de traiter sur un pied d'égalité la viande fraîche et la viande transformée. Outre une meilleure information aux consommateurs, ce système devrait permettre de répondre à des impératifs de transparence et de traçabilité tout au long de la chaine alimentaire. Miroslav Mikolášik (PPE),
písomne — Povinné označovanie krajiny pôvodu mäsa použitého v spracovaných potravinách je podľa môjho názoru jediným racionálnym krokom, ako zabezpečiť viac transparentnosti v celom potravinovom reťazci a zlepšiť informovanosť európskych spotrebiteľov, ktorých dôvera bola v posledných rokoch otrasená škandálmi s konským a iným mäsom. Hlasoval som preto za uznesenie, ktoré vyzýva Európsku komisiu, aby predložila vhodný legislatívny návrh zavádzajúci v EÚ povinné označovanie krajiny pôvodu mäsa berúc do úvahy sanitárnu bezpečnosť, kvalitu výrobkov, ale aj potreby malých a stredných podnikov v regiónoch. Sorin Moisă (S&D),
în scris. — O măsură care a generat discuții aprinse în interiorul tuturor grupurilor politice. Am votat împotriva ideii ca producătorii unui salam să fie obligați să listeze toate țările în care au fost produse cărnurile folosite în acel salam (de pildă). De ce? Nu pentru ca să ajut în mod injust industria să nu aibă costuri, pe seama dezinformării consumatorului, cum ar spune, iuți de concluzii, unii colegi. Ci pentru a proteja România de prejudecăți stupide (și nemeritate), cum a fost cazul cărnii de cal, când nu producătorii români au trișat, dar eticheta a fost lipita cu sete tocmai României, ca un fel de locație firească a fraudei. Normele de siguranță alimentară și de igienă trebuie respectate de orice producător în UE, cu sau fără eticheta de origine. Iar dacă un producător vrea să pună pe etichetă originea cărnii folosite, o poate face, voluntar, fără nicio opreliște, dezvoltând o legătură directă și specială cu consumatorii lui. Aici vorbim despre protecționism mascat în spatele unor vorbe mari despre consumator. Dezbaterea în plen a pus aproape în clar semnul egal între origine și calitate, respectiv origine și fraudă. Ceea ce e injust. Csaba Molnár (S&D),
írásban. – Az európai élelmiszer-biztonsági rendszer hiányosságára a 2012-ben kirobbant lóhúsbotrány mutatott rá. A lóhúsbotrány megkérdőjelezte az európai élelmiszerlánc nyomonkövethetőségét és átláthatóságát. Ezért a jelenlegi állásfoglalásra irányuló határozat hitet tesz amellett, hogy szükség van a feldolgozott élelmiszerekbe kerülő hús uniós szintű nyomonkövethetőségére. Így megakadályozhatnánk a fogyasztók tudatos félrevezetését, és az ehhez hasonló élelmiszer-hamisítási eseteket. Ha a hústermékeket származási ország szerint jelöljük, rákényszerítenénk a nagy piaci fölénnyel rendelkező szupermarketeket, hogy csak megbízható forrásból származó húskészítményeket használjanak fel termékeiben. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Esta proposta de resolução identifica algumas questões pertinentes quanto à questão da rotulagem. A indicação no rótulo da origem da carne em alimentos transformados, tal como indicado no estudo de impacto apresentado pela CE, levará a um aumento nos custos de produção. Tendo em conta que 90 % das empresas do sector são PME, estas terão um aumento nos encargos administrativos. Contudo, a rotulagem relativa ao país de origem ou do local de proveniência da carne ou dos produtos à base de carne não evita de facto, por si só, a fraude mas um sistema rigoroso permitirá detetar infrações e tomar medidas atempadamente a esse respeito. Um melhor sistema de rastreabilidade ao longo da cadeia de abastecimento alimentar ajudará a que as relações entre fornecedores e transformadores de carne sejam mais estáveis e saudáveis e permitirá aos consumidores uma maior segurança nas suas escolhas. Votei favoravelmente esta proposta pelas razões acima mencionadas, considerando que a União Europeia deve refletir sobre um sistema de rotulagem que garanta uma maior rastreabilidade e uma melhor segurança alimentar. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Compte tenu des récurrents scandales qui éclaboussent l'industrie agroalimentaire, le consommateur réclame plus que jamais, et à juste titre, une transparence totale et une sécurité alimentaire renforcée, voire garantie. Nombreux sont ceux qui souhaitent ainsi que la traçabilité de la viande soit plus complète avec, par exemple, le mode d'abattage, le mode d'alimentation ou encore le lieu d'élevage. En amont, il y a bien sûr des producteurs qui aspirent à vivre décemment de leur travail en faisant de la qualité. En aval, il y a les consommateurs qui souhaitent se nourrir en toute sécurité. Le problème réside, il faut bien le dire, dans l'intermédiaire, ces grands groupes de l'industrie agroalimentaire qui ne sont sensibles qu'à la rentabilité et aux bénéfices. L'Union européenne a de fait largement soutenu ces derniers depuis 30 ans et ce, au détriment de l'intérêt et de la sécurité alimentaire des consommateurs. Ceci étant, il semble qu'une légère inflexion soit en cours, l'Union ne pouvant faire abstraction des récents scandales et des réclamations légitimes des consommateurs. De plus, cet étiquetage devrait renforcer la position des filières nationales et locales (circuits courts beaucoup moins polluants). Pour toutes ces raisons, j'ai voté pour cette proposition de résolution. Claude Moraes (S&D),
in writing. — Origin labelling should be mandatory for all meat, including meat in processed foods. The Commission's own research found that 90% of consumers want this labelling. The Commission says that labelling meat in processed foods would incur significant costs, which would be passed on to consumers. However, this is based on industry self-reporting. Consumer research in France found that labelling the origin of beef in a frozen lasagne would cost just EUR 0.015. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce texte, qui appelle la Commission européenne à adopter une proposition législative et à poursuivre la réflexion pour aboutir, à terme, à l'indication du pays d'origine pour la viande utilisée dans les aliments transformés. J'ai parallèlement soutenu des amendements qui soulignent que ce nouvel étiquetage, qui sera le gage de davantage de transparence pour le consommateur, ne devra pas nuire à la compétitivité de nos entreprises agroalimentaires en alourdissant de façon déraisonnable les charges et les contraintes qui pèsent sur elles. Cette mesure ne devra pas non plus provoquer de hausse de prix pour le consommateur final. Elisabeth Morin-Chartier (PPE),
par écrit. — Je me suis prononcée en faveur de cette résolution, qui a pour objectif de demander à la Commission européenne une proposition législative sur l'indication du pays d'origine pour les viandes utilisées dans les aliments transformés. En vue d'une future négociation sur une proposition législative, nous allons devoir trouver le juste équilibre entre l'intérêt des consommateurs, qui sont demandeurs d'une telle mesure, et la compétitivité de nos entreprises. Il faut s'engager vers plus d'informations et plus de transparence dans ce secteur, c'est le seul moyen de réconcilier les consommateurs avec leurs assiettes. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Dal gennaio 2002 sono in vigore normative comunitarie in materia di etichettatura delle carni bovine che includono già l'indicazione del luogo di nascita, di allevamento e di macellazione. Questi requisiti hanno sicuramente suscitato forti aspettative nei consumatori relativamente alle informazioni sull'origine di altri tipi di carni fresche, largamente consumate nell'Unione, e delle carni utilizzate come ingredienti di alimenti trasformati. Con questa risoluzione chiediamo alla Commissione di presentare delle proposte legislative, chiare, coerenti ed armonizzate, che prevedano l'indicazione obbligatoria del paese di origine della carne anche nei prodotti trasformati. Riteniamo, però, che i requisiti obbligatori in materia di etichettatura dovrebbero tener conto del principio di proporzionalità, così come degli oneri amministrativi per gli operatori del settore alimentare e per le autorità incaricate di far applicare la legislazione, prevedendo una propria analisi di impatto e cercando di evitare costi eccessivi. Riteniamo, infatti, che un sistema rigoroso di tracciabilità contribuisca ad individuare e contrastare eventuali frodi, e potrebbe essere capace di ripristinare la fiducia dei consumatori europei e di influenzare il loro comportamento. L'etichettatura dei prodotti alimentari deve tener conto della trasparenza e della leggibilità delle informazioni per i consumatori, pur consentendo al contempo alle imprese europee di operare in modo economicamente redditizio. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat această rezoluție care s-a născut din necesitatea și dorința consumatorilor de a fi informați corect asupra compoziției alimentelor prelucrate din produsele din carne pe care le consumă, dar și ca urmare a scandalurilor recente determinate de înlocuirea în mod fraudulos a cărnii de vită cu carne de cal. Indicarea pe etichetă a țării de origine va deveni obligatorie pentru carnea neprelucrată de porc, oaie, capră și pasăre începând cu aprilie 2015, urmând ca după prezentarea de către CE a unor propuneri legislative referitoare la indicarea pe etichetă a țării de origine a cărnii din alimentele prelucrate, această practică să devină obligatorie pe tot teritoriul UE. Liadh Ní Riada (GUE/NGL),
scríofa. — Chaith mise vóta i bhfabhar an rúin seo mar go gcuireann sé bearta láidre i bhfeidhm chun a chinntiú go bhfuil sé éigeantach lipéadú thír tionscnaimh na feola próiseáilte a chur ar na táirgí seo. Ní hamháin gur buntáiste é seo do thomhaltóirí, ach tá sé soiléir ón méid táirgeoirí agus feirmeoirí atá mar pháirt de scéim Bhord Bia in Éirinn go bhfuil buntáistí soiléire ag a leithéid do thionscal an bhia. Mar aon leis sin, leagann an rún seo béim ar an ngá atá le níos mó follasachta agus sin an fáth gur chaith mé vóta i bhfabhar. Luděk Niedermayer (PPE),
písemně. — Usnesení o označování masa ve zpracovaných potravinách jsem nepodpořil, i když část veřejnosti po něm volá. Doufám, že Komise dobře zváží, zda se touto cestou vydat. Naše analýzy naznačují značné potíže při uplatňování tohoto požadavku, v praxi by vedl ke značným problémům, a zejména vyvolal značné náklady. Ty by nesli spotřebitelé. Stejně tak je zřejmé, že žádná regulace není sto zabránit podvodům, ke kterým v této oblasti došlo. U obdobných dohod je třeba vždy zvažovat bilanci přínosů a nákladů. To, že část veřejnosti či zájmové skupiny regulaci podporují, není dostatečný důvod pro její vytváření. Z tohoto důvodu dle mne tato regulace není vhodná, a proto jsem ji nepodpořil. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Wie ich bereits zuvor erwähnt habe, ist die ununterbrochene und nachvollziehbare Kennzeichnung der Herkunft von Fleisch ein entscheidender Faktor beim Schutz des Verbrauchers. Um diese Nachvollziehbarkeit künftig noch besser gewährleisten zu können und so zu einer lückenlosen Nachvollziehbarkeit zu gelangen, habe ich für den Vorschlag gestimmt. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest rangema jälgitavussüsteemi abil saab võimalikke rikkumisi avastada ja asjakohaseid meetmeid võtta. Komisjoni aruandest lähtub, et üle 90 % vastanud tarbijatest peab töödeldud toiduainete puhul liha päritolu näitamist oluliseks. Küll aga tuleb edasi uurida võimalikku hinnamõju, sest tegutseda tuleb majanduslikult mõistlikul viisil ja tarbija ostujõule vastavalt. Maite Pagazaurtundúa Ruiz (ALDE),
por escrito. — Esta propuesta de resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados busca mejorar la información dada al consumidor. A través del etiquetado obligatorio se pretende contribuir a la mejora de la transparencia y recuperar la confianza del consumidor después de escándalos como el de la carne de caballo. Sin embargo, no queda claro cuál será el impacto económico en el precio final del producto y cómo la introducción de esta propuesta afectará a la competitividad de las empresas. Hemos optado por la abstención a la espera de conocer nuevos estudios llevados a cabo por la Comisión Europea, que esperamos se hagan en colaboración con las organizaciones de consumidores y empresariales. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — A seconda dello Stato membro, si stima che una percentuale compresa tra il 30% e il 50% del volume totale delle carni macellate sia trasformata in carne da utilizzare come ingrediente per prodotti alimentari, principalmente in carne macinata, preparazioni a base di carne e prodotti a base di carne. Stando alla summenzionata relazione della Commissione sull'indicazione obbligatoria del paese d'origine o del luogo di provenienza per le carni utilizzate come ingrediente, i sistemi di tracciabilità esistenti nell'UE non sono adeguati per trasmettere informazioni sull'origine lungo la filiera alimentare. L'articolo 26, paragrafo 2, del regolamento relativo alla fornitura di informazioni sugli alimenti ai consumatori stabilisce che l'indicazione del paese d'origine o del luogo di provenienza è obbligatoria nel caso in cui l'omissione di tale indicazione possa indurre in errore il consumatore in merito al paese d'origine o al luogo di provenienza reali dell'alimento. In base al sondaggio sulle varie categorie di prodotti alimentari condotta nel 2013 presso i consumatori dal Consorzio per la valutazione della filiera alimentare, i prodotti a base di carne sono risultati al primo posto per quanto riguarda l'interesse per l'indicazione d'origine sull'etichetta. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Κωνσταντίνος Παπαδάκης (NI),
γραπτώς
. – Η ευρωκοινοβουλευτική ομάδα του ΚΚΕ επισημαίνει ότι δεν αρκεί η απλή προτροπή στην Επιτροπή, όπως διατυπώνεται στο ψήφισμα. Απαιτεί να γίνει άμεσα υποχρεωτική και με σοβαρές κυρώσεις για τις επιχειρήσεις η αναγραφή του τόπου προέλευσης όλων των ειδών κρέατος, είτε νωπών, είτε ως συστατικών άλλων τροφίμων, χωρίς όρους και προϋποθέσεις, ιδιαίτερα σχετικά με το κόστος που συνεπάγεται για τις επιχειρήσεις. Απορρίπτει κατηγορηματικά τη μετακύλιση του όποιου τυχόν κόστους στους καταναλωτές, που θα πλήξει τις λαϊκές οικογένειες, οι οποίες θα πληρώνουν με αυξημένες τιμές στα τρόφιμα ακόμη και τις τυπικές υποχρεώσεις των επιχειρήσεων για την προστασία της λαϊκής υγείας, που κι αυτές ακόμα τσαλαπατιούνται συστηματικά για την κερδοφορία τους. Όσο τα μονοπώλια θα είναι κυρίαρχα στην οικονομία και την εξουσία, θα ελέγχουν όλη τη διατροφική αλυσίδα. Τα όποια μέτρα και έλεγχοι θα αποδεικνύονται πάντοτε αναποτελεσματικά, γιατί στο σύστημα της καπιταλιστικής εκμετάλλευσης η υγεία και η διατροφική ασφάλεια των εργαζομένων πάντοτε θα θυσιάζονται στο βωμό των κερδών των επιχειρηματικών ομίλων που με κάθε μέσο είναι ταγμένα να προστατεύουν όλα τα όργανα της ΕΕ και οι κυβερνήσεις των κρατών μελών της. Μέτρα που πραγματικά εξασφαλίζουν ποιοτικά, υγιεινά, ασφαλή και φτηνά τρόφιμα για το λαό προϋποθέτουν τη ρήξη και την απαλλαγή από την ΕΕ και την εξουσία των μονοπωλιακών ομίλων που υπηρετεί. Alojz Peterle (PPE),
in writing. — In this case, we have voted whether to ask the Commission to follow up with a legislative proposal on the matter. Therefore I voted in favour of the resolution in order to have the possibility to have the labelling of origin, avoiding the adoption of a short-sighted position that our consumers would not understand. I consider is of utmost importance to have transparent information about meat's provenance, because it is what the consumers always ask for, placing the interests of consumers in the centre of decision-making. All the possible additional costs related to the mandatory country-of-origin-labelling for meat in processed foods are economically irrelevant especially when compared to the importance of ensuring clear and complete information enabling the consumers to make informed choices. For the same reasons, this position would not be detrimental to the SMEs since they already process this information. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Iskustvo i praksa kojoj smo svakodnevno izloženi u Hrvatskoj kada je riječ o mesu iz uvoza, čine nas opreznim. Stoga bi bilo dobro da informacija potrošačima bude potpuna kako bi znali što jedu te se zalažem, da uz ono što je sada propisano, sadrži i punu informaciju o svakom od ključnih događaja u ciklusu životinje tj. o mjestu i vremenu rođenja, mjestu i vremenu uzgoja te mjestu i vremenu klanja. Nedostatak neke od tih informacija omogućava manipulaciju podacima o prvom smrzavanju proizvoda, jer primjerice meso koje se koristi u preradi može biti odmrznuto, prerađeno te se njegova starost može sakriti iza deklaracije o datumu proizvodnje gotovog proizvoda, bez naznake da je to meso već provelo u hladnjači određen broj godina ili čak bilo smrzavano i odmrzavano više puta. Na jednaki način može se manipulirati i informacijama kojima se označavaju drugi prerađeni proizvodi koji sadrže meso. Zato je ova rezolucija korak naprijed u suzbijanju nepoštene trgovačke prakse i protuzakonitih aktivnosti kojima smo izloženi, ali i potpora lokalnim poljoprivrednim proizvođačima te potrošačima. Florian Philippot (NI),
par écrit. — La traçabilité des aliments est un enjeu majeur pour la santé et l'information (donc la liberté) des consommateurs. En ouvrant largement les frontières et en imposant le principe de libre circulation, l'Union européenne n'a pas anticipé les risques d'escroquerie, comme on l'a malheureusement constaté lors du scandale „Spanghero“. L'indication du pays d'origine proposée aujourd'hui est un premier pas et il faut espérer qu'il sera suivi de beaucoup d'autres (lieu plus précis, type d'élevage, alimentation, mode d'abattage...). Je vote donc en faveur de cette résolution, encore bien limitée mais qui a le mérite d'ouvrir la voie. Pina Picierno (S&D),
per iscritto. — Ho espresso il mio sostegno a questa risoluzione perché il diritto del consumatore di conoscere ciò che finisce nel suo piatto ogni giorno è sacrosanto. L'UE ha già una delle legislazioni più esigenti a livello mondiale in materia di etichettatura delle carni e siamo sicuramente una delle parti al mondo dove la sicurezza degli alimenti è una costante priorità per i legislatori. È però necessario migliorare anche la qualità delle informazioni per quel che riguarda le carni in prodotti trasformati, che spesso consumiamo senza prestare troppa attenzione a ciò che contengono. D'altro canto, bisogna essere ben consapevoli che inserire ulteriori specificazioni in merito all'origine delle carni comporta un significativo aumento dei costi per le aziende trasformatrici e naturalmente la Commissione dovrà prendere in massima considerazione questo aspetto qualora proponga una riforma della legislazione in materia di etichettatura. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Čak 90% naših građana želi i smatra da imaju pravo biti informirani o podrijetlu mesa u prerađenoj hrani koju konzumiraju. Potrošači žele biti informirani o tome što konzumiraju, bez obzira što bi to moglo značiti i neznatno povećanje cijena proizvoda. U potpunosti podržavam njihovu želju te mi je drago da je jednako odlučila i većina kolega u Europskom parlamentu. Smatram kako postojeći sustav regulacije nije adekvatan. Prema postojećim propisima, postoji obveza označivanja zemlje porijekla za svježu govedinu i teletinu (od 2002.godine), a označivanje će se od travnja ove godine proširiti i na neke druge vrste svježeg mesa, poput svinjetine, janjetine i peradi. No, budući da takva obveza za prerađenu hranu ne postoji, a upravo na tu vrstu hrane odlazi 30 do 50% ukupnih količina mesa, pozdravljam ovu rezoluciju. Označivanje podrijetla mesa koje se koristi kao sastojak u hrani omogućiti će bolju sljedivost u lancu opskrbe hranom, stvoriti stabilnije veze između dobavljača i prerađivača mesa i povećati pažnju subjekata u poslovanju s hranom prilikom odabira njihovih dobavljača i proizvoda. Potrošačima moramo omogućiti donošenje informiranih odluka koje će se temeljiti na transparentnosti u cijelom prehrambenom lancu. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam prijedlog rezolucije o označivanju zemlje podrijetla mesa u prerađenoj hrani. Procjenjuje se da je 30% do 50% ukupne količine mesa prerađeno u mesne sastojke za hranu. Istraživanje iz 2013. godine je pokazalo kako preko 90% potrošača želi znati podrijetlo mesa u prerađenim proizvodima. Nakon velikih skandala s pokvarenim mesom i konjetinom koja je prodavana kao govedina javila se potreba za zakonskim rješenjem koje bi takve incidente onemogućila, te kako bi se osigurala veća transparentnost u lancu proizvodnje hrane. Time bi se bolje informirali europski potrošači i ponovo zadobilo njihovo povjerenje. Udio MSP-ova u proizvodnji hrane koja sadrži meso je 90%. Oni imaju posebnu ulogu u stvaranju rasta i otvaranju radnih mjesta, doprinose konkurentnosti europskog gospodarstva te su posvećeni sigurnoj i kvalitetnoj hrani. Vjerujem da je stvaranje jednakih mogućnosti za dionike u sektoru ključno te da će označivanje podrijetla mesa koje se koristi kao sastojak u hrani omogućiti bolju sljedivost u lancu opskrbe hranom, stvoriti stabilnije veze između dobavljača i prerađivača mesa te povećati pažnju subjekata u poslovanju s hranom. Jedini problem vidim u mogućim cjenovnim učincima kako na potrošače tako i na proizvođače te smatram kako je potrebno dodatno istraživanje u svrhu dobivanja jasnije slike po tom pitanju. Miroslav Poche (S&D),
písemně. — Jsem zastáncem názoru, že označování země původu je přínosné a žádoucí opatření v případě jednosložkových potravin, jako jsou všechny druhy masa, vejce, mléko, ovoce či zelenina, kde s dohledáním země původu není problém. Zavádění obecných požadavků na transparentní značení původu potravin jednoznačně podporuji, pokud to ovšem bude mít skutečný dopad na zvyšování informovanosti spotřebitele a především na kvalitu produktů, které spotřebitelé kupují. Nesdílím názor, že povinné označování původu masa v průmyslově zpracovaných masných výrobcích může být samo o sobě prevencí kauz, jako tomu bylo u skandálu s koňským masem. Důsledné kontroly ze stran relevantních kontrolních orgánů členských států žádné etikety nenahradí. Z výše uvedených důvodů jsem hlasoval proti usnesení Evropského parlamentu, neboť se nedomnívám, že navrhovaná opatření povedou ke zvýšení kvality produktů. Je ovšem naopak jisté, že povedou ke zvýšení ceny, což nepovažuji za avizovanou „chytrou regulaci“ a ani spotřebitelé to tak jistě nechtějí. Jsem ovšem zastáncem dobrovolného označování původu i u zpracovaných potravin, byť povede ke zvýšení cen u některých výrobců, protože v tomto případě si bude moci spotřebitel sám vybrat, jako tomu je již v současné době např. u biopotravin. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Le informazioni sui prodotti alimentari sono importanti per tutelare il consumatore e il suo benessere. L'Unione europea deve orientarsi sempre di più verso alimenti di qualità e sicuri ed è per questo che l'etichettatura deve tener conto della provenienza delle carni in tutti i prodotti che ne contengono. In questo modo si combattono le frodi alimentari e un sistema severo di tracciabilità aiuta a individuare e bloccare eventuali infrazioni. Ho votato la risoluzione nel suo insieme perché è importante che le politiche dell'Unione in campo alimentare vadano in questo senso, anche se non ne ho condiviso alcuni punti. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Par cette résolution, il est donné l'opportunité au Parlement européen d'encourager la Commission européenne à garantir la traçabilité des ingrédients carnés dans les produits alimentaires transformés. Les avis sur une telle mesure divergent, car cela risque de considérablement augmenter les coûts administratifs des producteurs, aux dépens des consommateurs. C'est un argument que j'entends, mais les scandales alimentaires successifs ont démontré le souhait des consommateurs, que nous sommes tous, de savoir ce qui se trouve dans leurs assiettes. Un étiquetage sera d'autant plus une garantie sur la provenance communautaire des aliments. Notre continent offre une norme élevée qui est un gage de respect envers les consommateurs et, par là même, nous devons faire valoir la qualité du travail de ses producteurs. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — No seio da UE, conforme o Estado-Membro, estima-se em 30 a 50 % o volume total da carne abatida transformado em ingredientes à base de carne para géneros alimentícios, principalmente em carne picada, preparados de carne e produtos à base de carne. Porque a indicação de origem já é obrigatória na UE para a carne de bovino não transformada e os produtos à base de carne de bovino, criaram-se expectativas nos consumidores no que diz respeito à informação sobre a origem de outros tipos de carne fresca e de carne utilizada como ingrediente em alimentos transformados. Com efeito, um inquérito aos consumidores, realizado em 2013, pelo Consórcio de Avaliação da Cadeia Alimentar, revelou que mais de 90 % dos consumidores consideram importante que o rótulo indique a origem. Assim, por considerar que uma maior transparência em toda a cadeira alimentar terá um impacto positivo na saúde e na confiança do consumidor, permitindo ademais detetar eventuais fraudes, votei favoravelmente. Dominique Riquet (ALDE),
par écrit. — Après le scandale de la viande de cheval en 2013, nous devons répondre aux aspirations de traçabilité et de transparence des citoyens. C'est pourquoi j'ai soutenu la présente résolution invitant la Commission à soumettre une proposition législative rendant obligatoire l'indication du pays d'origine de la viande utilisée dans des aliments transformés. Comme pour les viandes non transformées bovine et bientôt porcine, ovine, caprine et de volaille, l'indication obligatoire de l'origine des viandes préparées contribuera à renforcer au moindre coût la compétitivité hors prix de la production agricole européenne. Les éleveurs européens, soumis à des conditions de production exigeantes, méritent que soit reconnu leur travail de qualité. Néanmoins, nous resterons attentifs à ce que la proposition de la Commission n'entraîne pas une augmentation excessive des coûts de production pour les PME et les artisans, nombreux dans le secteur agro-alimentaire. Michèle Rivasi (Verts/ALE),
par écrit. — La Commission européenne, devant les scandales de la viande de cheval et l'émoi des consommateurs qui revendiquent, à juste titre, le droit de savoir ce qu'ils mangent et ne pas être trompés, n'a fait que la moitié du chemin. Elle s'est bornée à l'étiquetage sur l'origine des viandes fraîches de bœuf sans prendre en considération les viandes pour les produits transformés comme les lasagnes, pizzas, nuggets de poulets, etc. 90 % des consommateurs de l'Union souhaitent connaître la provenance de la viande qu'ils consomment. L'étiquetage du pays d'origine de la viande, transformée ou non, permettra de satisfaire aux demandes des consommateurs et leur permettra de faire des choix éclairés pour aboutir, à terme, à une chaîne d'approvisionnement plus transparente et favorisant les circuits courts au lieu des longs transports d'aliments. Étiqueter l'origine de la viande utilisée comme un ingrédient assurera une meilleure traçabilité le long de la chaîne alimentaire et permettra d'éviter la fraude lorsque les entreprises du secteur agro-alimentaire choisissent leurs fournisseurs et leurs produits. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la résolution sur l'indication du pays d'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés, dans laquelle nous appelons la Commission européenne à présenter des propositions législatives visant à rendre cette mention obligatoire. Bien sûr, nous demandons à la Commission de tenir compte des aspects pratiques de la mise en place d'un tel étiquetage, mais nous lui fixons un objectif clair: les consommateurs veulent savoir ce qu'ils mangent et ils le disent d'ailleurs avec force. C'est une mesure que je soutiens depuis longtemps et j'espère qu'à présent, les choses vont avancer. Nous voyons bien que la labellisation volontaire en cette matière, prônée par certains, ne suffit pas. Il est temps de lever le mystère qui entoure l'origine de la viande dans les plats préparés vendus dans toute l'Union, comme les lasagnes, par exemple. Cette mesure accroîtra la transparence tout au long de la chaîne alimentaire et permettra une meilleure information du consommateur. Concrètement, il s'agira d'étendre le système que nous avons déjà prévu pour la viande bovine fraîche, et qui sera étendu à toutes les viandes fraîches à partir d'avril 2015. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — Os últimos fenómenos que aconteceram em alguns Estados-Membros da União Europeia relativos à venda de carne e alimentos transformados são deveras preocupantes. A rotulagem e a identificação obrigatória do país de origem do alimento que se compra revelam ser uma mais-valia para os consumidores. Os consumidores europeus têm de ter confiança nos alimentos que consumem. São preocupantes as sucessivas fraudes alimentares que têm acontecido ao longo dos últimos tempos e em vários Estados-Membros. É fundamental que se cumpra os requisitos de rotulagem de informação ao consumidor, assim como é importante haver legislação eficaz de controlo aos parâmetros estabelecidos e coimas para as instituições que não cumpram os mesmos. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta resolución. En la actualidad es obligatorio indicar el lugar de origen de la carne no procesada cuando se vende en la UE. Después del escándalo de la carne de caballo en lasañas congeladas y otros productos de carne procesada, la Comisión planteó al Parlamento la posibilidad de introducir esta obligación también para productos con carne procesada. Evidentemente el indicar el tipo de carne es ya obligatorio, pero se entiende que introducir la obligatoriedad de indicar el lugar de origen ayudaría a asegurar la trazabilidad de los ingredientes cárnicos utilizados. La resolución propuesta pide a la Comisión que tome las medidas necesarias para asegurar esta obligatoriedad. Hemos votado a favor de esta resolución Claude Rolin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution qui invite la Commission européenne à présenter une proposition législative pour rendre obligatoire l'indication du pays d'origine de la viande utilisée dans des aliments transformés. Je considère que le pays d'origine de la viande utilisée comme ingrédient dans les plats préparés doit figurer sur l'étiquetage pour plusieurs raisons. Parce qu'une telle mention aiderait à garantir une meilleure traçabilité et transparence tout au long de la chaîne d'approvisionnement en denrées et inciterait les industriels de l'agroalimentaire à être plus scrupuleux dans leurs choix. Parce que des règles plus strictes en matière de traçabilité vont aussi permettre aux autorités d'enquêter plus efficacement sur les cas de fraudes alimentaires (tout le monde garde en mémoire le scandale des lasagnes à la viande de cheval). Et enfin, parce que légiférer pour rendre obligatoire la mention de l'origine pour la viande dans les produits transformés va aussi permettre de mieux informer les consommateurs européens qui sont plus de 90% à juger cette nouvelle mention importante. Il appartiendra enfin à l'exécutif européen de proposer un étiquetage en étant attentif à la fois à ne pas entraîner une complexité trop importante pour les entreprises et à garantir une bonne lisibilité des étiquettes pour les consommateurs. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — A presente proposta de resolução (não legislativa) versa sobre a necessidade de indicar no rótulo dos produtos, a origem da carne em alimentos transformados, de forma a assegurar uma maior transparência em toda a cadeia alimentar. Com efeito, reputo necessário que, a bem da saúde pública e da informação aos consumidores europeus, todos os alimentos transformados incluam no rótulo da embalagem a indicação de origem da carne que é utilizada como ingrediente, pois como me parece evidente esse simples facto garantirá uma melhor rastreabilidade ao longo da cadeia de abastecimento alimentar, relações mais estáveis entre fornecedores e os transformadores de carne e uma maior diligência na escolha dos seus respetivos fornecedores. Ao nível do reflexo desta medida sobre os preços, congratulo-me pelo facto do relatório recomendar à Comissão que apresente propostas legislativas que evitem encargos financeiros e administrativos excessivos. Por último, saliento ainda a necessidade de promover a adoção, por parte da Comissão, de medidas de prevenção e combate à fraude no setor alimentar. Infelizmente, esta proposta não recebeu o voto favorável do meu grupo politico, que pretendia uma adoção voluntária destas medidas, tendo votado a favor desta proposta apenas 60 deputados do PPE, nos quais me incluo. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution afin d'appeler à davantage de transparence et d'information sur l'origine de la viande dans les aliments transformés. Ce texte intervient alors qu'un rapport de la Commission précise que plus de 90 % des consommateurs interrogés estiment qu'il est important que l'étiquette mentionne l'origine de la viande utilisée dans les aliments transformés. Ce vote permet de poursuivre la réflexion sur la question de l'étiquetage de la viande et il sera important de prendre en compte l'augmentation des coûts et des charges administratives dans le débat à venir afin de trouver un juste équilibre entre les intérêts de nos consommateurs et la compétitivité de nos entreprises. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — Il Parlamento europeo chiede nuovamente alla Commissione europea di adottare una proposta legislativa che renda obbligatoria l'indicazione d'origine della carne utilizzata negli alimenti trasformati. Io però ho espresso il mio voto contrario in quanto credo che la proposta non farebbe che alzare oneri e costi amministrativi, soprattutto per le piccole e medie imprese, che sono le principali produttrici di questo tipo di prodotti, soprattutto nell'attuale momento di difficoltà economica, in cui da più voci si parla di ridurre la burocrazia per favorire la crescita. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato a favore in quanto la risoluzione, evidenziando l'esistenza di numerosi studi che giungono a conclusioni ben diverse da quelle della Commissione, sollecita proposte legislative per l'indicazione obbligatoria dell'origine della carne. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de esta resolución. En la actualidad es obligatorio indicar el lugar de origen de la carne no procesada cuando se vende en la UE. Después del escándalo de la carne de caballo en lasañas congeladas y otros productos de carne procesada, la Comisión planteó al Parlamento la posibilidad de introducir esta obligación también para productos con carne procesada. Evidentemente el indicar el tipo de carne es ya obligatorio, pero se entiende que introducir la obligatoriedad de indicar el lugar de origen ayudaría a asegurar la trazabilidad de los ingredientes cárnicos utilizados. La resolución propuesta pide a la Comisión que tome las medidas necesarias para asegurar esta obligatoriedad. Hemos votado a favor de esta resolución. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution, qui demande une législation pour rendre obligatoire l'indication de l'origine de la viande pour les produits transformés, comme c'est déjà le cas pour les viandes fraîches. Le scandale de la viande de cheval dans les lasagnes en 2013 a entamé la confiance des consommateurs, même si, en l'espèce, le problème venait d'une fraude et non d'une absence d'indication. Nous devons regagner cette confiance et réconcilier les Européens avec le contenu de leurs assiettes, par plus de transparence et d'information. En effet, plus de 90 % des consommateurs estiment qu'il est important que l'étiquette des produits alimentaires transformés mentionne l'origine de la viande. Néanmoins, je suis très prudente quant aux modalités de mise en œuvre de cette indication et aux coûts supplémentaires qu'elle risque d'engendrer pour les 13 000 PME européennes du secteur de la charcuterie-salaison. Nous devrons répondre à de nombreuses questions: comment éviter trop de bureaucratie quand un pâté traditionnel nécessite plus de 20 types de viandes différentes? Comment assurer l'approvisionnement en viande en provenance de tel ou tel pays alors que les prix et la production fluctuent? Une analyse d'impact approfondie sera essentielle avant toute adoption de proposition contraignante. Christel Schaldemose (S&D),
skriftlig. — Vi er tilhængere af, at forbrugerne gives reel information om de fødevarer, de køber. Derfor mener vi også, at det er vigtigt, at man kan få oprindelseslandsmærkning på kød i forarbejdede produkter. Vi er selvfølgelig ikke ude på at påføre virksomhederne unødige og fordyrende regler, men vi er sikre på, at det sagtens kan gøres fleksibelt og nemt at arbejde med regler om kødoprindelse. F.eks. kan der gives mulighed for at bruge klistermærker i stedet for fast emballagemærkning. Oplysningerne om kødets oprindelse har virksomhederne jo allerede i dag. Vi støtter blot, at forbrugerne også får denne viden. Derfor støtter vi beslutningen om oprindelseslandsmærkning af kød i forarbejdede produkter, og vi vil selvfølgelig arbejde for, at disse regler gøres så enkle og så billige som mulige at efterleve. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados porque entiendo que las personas, en tanto que consumidores, tenemos derecho a decidir lo que queremos comer y también si con nuestra decisión queremos apoyar la economía y la producción local, así como si queremos contribuir a la lucha contra el cambio climático comprando en circuitos cortos. La compra en circuitos cortos contribuye a frenar el despilfarro energético, aspecto no menos importante teniendo en cuenta que hemos alcanzado el pico del petróleo. Para poder decidir responsablemente necesitamos conocer los países de procedencia de los alimentos. En abril será obligatoria la indicación del origen de la carne en alimentos no procesados, y esta resolución llama a la Comisión a desarrollar medidas legislativas para hacer obligatoria la indicación del origen también para la carne de los alimentos procesados. Czesław Adam Siekierski (PPE),
na piśmie. — Przeciwnicy wprowadzenia oznaczenia miejsca pochodzenia mięsa twierdzą, że spowoduje to wzrost kosztów dla przedsiębiorstw, które produkują przetworzoną żywność, co jest związane z szeregiem różnych kosztów wynikających z konieczności zamieszczania i aktualizowania na etykietach produktów spożywczych informacji o pochodzeniu składników mięsnych w produktach przetworzonych. Z badań wynika, że zdecydowana większość konsumentów jest zainteresowana informacjami o miejscu pochodzenia, a nawet „drogą“, jaką przebyło mięso od miejsca chowu poprzez miejsce uboju i przetworzenia. Zwolennicy oznakowania twierdzą, że koszty nie wzrosną tak, jak pokazują to badania. Warto się zastanowić, czy zapis o miejscu pochodzenia zlikwiduje wybuchające od czasu do czasu skandale i wykrywane nadużycia w branży spożywczej – zapewne nie, ale jest szansa, że je ograniczy, wprowadzi większą przejrzystość i poczucie bezpieczeństwa, a takie właśnie są oczekiwania konsumentów. Nie wiemy również, co dokładnie ma oznaczać „kraj pochodzenia“ mięsa. Czy chodzi o państwo, w którym zwierzę się urodziło, czy też może o miejsce uboju? Reasumując, badania opinii konsumentów w tym zakresie są niewystarczające. Przygotowanie odpowiednich rozwiązań przed podjęciem prac legislacyjnych wymaga dalszych analiz i badań, tak po stronie przemysłu przetwórczego, jak i konsumenta. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted today for mandatory country of origin labelling for all meat in processed food, backing stronger traceability requirements for meat in burgers, ready meals and sandwiches. Ninety per cent of consumers want this information, which will allow them to make more informed decisions about the food they buy. This is about clear, honest labelling that does not mislead consumers. If a beef lasagne is labelled as a British product, then this should mean that it was made with British beef Country of origin labelling will also help to restore trust in the food industry, which was badly damaged following the horsemeat scandal. Labour MEPs believe consumers have a right to know where their meat comes from and we have been calling for this for several years. Branislav Škripek (ECR),
in writing. — I think it is important for each consumer to know the composition and origin of the food they consume. This will contribute to greater public awareness and also to better decision-making for better and healthier food. Davor Škrlec (Verts/ALE),
napisan. — Kao stalni član Odbora za okoliš, javno zdravlje i sigurnost hrane posebnu važnost pridajem kvaliteti i sigurnosti hrane koju konzumiraju građani Europske unije. Iz tog sam razloga podržao prijedlog navođenja zemlje podrijetla mesa u prerađenoj hrani. Anketa provedena 2013. godine od strane Konzorcija za evaluaciju hranidbenog lanca pokazala je kako čak 90% potrošača smatra određivanje podrijetla mesa u prerađenim proizvodima (npr. lazanje, miješano mljeveno meso) izuzetno važnim. Navedenom treba dodati činjenicu kako se gotovo 30-50% mesa prerađuje u spomenute mesne proizvode i prerađevine što dodatno pojačava potrebu kvalitetnije kontrole podrijetla izvorne sirovine. Dosadašnji sustavi specijalizirani za određivanje podrijetla mesa u prerađenoj hrani nisu adekvatni za informiranje o podrijetlu duž čitavog hranidbenog lanca u preradi. Prijašnjih godina bili smo svjedoci neprihvatljivih i nedopustivih slučajeva u kojima je konjetina bila prodavana kao govedina. Manjak transparentnosti u ovom pitanju ne samo da narušava ljudsko zdravlje, već i osnovna građanska i potrošačka prava građanki i građana Europske unije. Ne možemo sa sigurnošću tvrditi kako će navođenje podrijetla mesa u prerađenoj hrani apsolutno zaustaviti prijevare slične spomenutoj, no u svakom će ih slučaju znatno smanjiti. Što veća i kvalitetnija informiranost građana o podrijetlu njihove hrane uvijek nam treba biti neprikosnovena vrijednost. Michaela Šojdrová (PPE),
písemně. — Jsem pro účinnou ochranu spotřebitele, nikoli nadbytečnou regulaci. Proto podporuji označování země původu u čerstvého, chlazeného a zmrazeného masa, jak to vyžaduje nařízení Komise, jež začne platit letos v dubnu. U něj totiž lze garantovat srozumitelnou informaci o původu konkrétního kusu masa od výrobce až ke spotřebiteli. Evropský parlament dnes hlasoval o výzvě k povinnému označování země původu složek masa také u zpracovaných potravin. Zvýšení byrokracie a zatěžování i těch nejmenších výrobců však vyšší kvalitu masných výrobků nezajistí. Pro nás spotřebitele je důležitější kontrola kvality a vymáhání práva. Zavedení povinného označování původu masa u jednotlivých složek výrobku, tedy například salámu v pizze, s sebou nese zvýšené náklady pro výrobce, které se promítnou do zvýšené ceny masných výrobků pro koncového spotřebitele. Navíc získaná informace ani není z hlediska kvality produktu relevantní. Může být sice zajímavá, ale není nezbytná z hlediska garance kvality. Tou by byla pouze tehdy, pokud připustíme, že jiný původ masa znamená automaticky i jinou kvalitu. Někteří výrobci informace o zemi původu masa u masných výrobků již běžně označují tam, kde to spotřebitelé vyžadují. Proto jsem hlasovala pro dobrovolné označování původu masa u zpracovaných potravin. Tento návrh však neprošel, a proto jsem pro výslednou podobu usnesení nehlasovala. Bart Staes (Verts/ALE),
schriftelijk. — Op initiatief van de Groenen wil het Europees Parlement dat op de etiketten van voedsel waar vlees in verwerkt zit, vermeld wordt waar dat vlees vandaan komt. Ondanks grote tegenwerking van de christendemocraten en de voedingsindustrie zelf, steunt een meerderheid van het Europees Parlement dit voorstel. Een consument heeft het recht om te weten waar het vlees uit zijn erwtensoep of diepvrieslasagne vandaan komt. Hiermee is voor consumenten inzichtelijk hoe lang de voedselketen van riek tot bord is en kunnen zij hun keuze daarop afstemmen. Zo zullen producenten vaker kiezen voor lokale productie. Tegenstanders van het vermelden van de oorsprong van vlees in verwerkte producten als kant-en-klaarmaaltijden zeggen dat producten door deze regels meer dan tien procent duurder zullen worden. Ik vermoed dat deze statistieken flink opgeklopt zijn. Het is toch absurd dat onder het mom van teveel bureaucratie een producent niet hoeft te weten waar zijn vlees vandaan komt? In het bijzonder na het paardenvleesschandaal van vorig jaar, zou het de voedselindustrie sieren als ze meer openheid over hun productieprocessen zouden geven. Het Europees Parlement stuurt nu het voorstel door naar de Europese Commissie. Die moet uiteindelijk besluiten of het hiermee aan de slag gaat en met wetgevende voorstellen komt. Ivan Štefanec (PPE),
písomne — Je dôležité zaručiť bezpečnosť a zvýšenú kvalitu potravín pre našich spotrebiteľov. Toto je zaistené prostredníctvom harmonizácie legislatívy členských štátov v oblasti potravín a hygieny. Preto neexistuje prepojenie medzi zavedením označenia krajiny pôvodu spracovaného mäsa a následným zvýšením jeho kvality. Treba brať do úvahy i názor spotrebiteľov, kde sa až 80 % vyjadrilo, že nemá záujem o označovanie v prípade, že to zvýši cenu. Povinné označovanie spracovaného mäsa nedoľahne iba na našich spotrebiteľov, ktorým sa zvýši cena kupovaných výrobkov, ale i na malé a stredné podniky, ktoré predstavujú až 90 % spracovávateľov mäsa v EÚ, ktorým sa zvýšia administratívne náklady až o 30 %. Takto nielen znížime životnú úroveň našich občanov, ale aj znížime úroveň zamestnanosti a ohrozíme existenciu SMEs v EÚ i v SR. Povinné označovanie by obmedzilo hlavne u SMEs variabilitu ponúkaných tovarov, kde až 90 % tovaru sa predáva nebalených. Východiskom môže byť zavedenie jednoduchých a flexibilných označovacích pravidiel a dobrovoľné označovanie v mäsových výrobkoch, ktorého sa dovolávajú aj dotknuté zväzy spracovateľov mäsa. Zároveň by zavedenie povinného označovania mohlo viesť k zvýšeniu nelegálneho predaja výrobkov a nezaručilo by na 100 % pravdivosť uvádzaných údajov, vzhľadom na to, že spätná kontrola je zaťažujúca, že nielen zvýšia náklady výrobcov, ale sú aj nad možnosti súčasnej úrovne kontrolných orgánov. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I believe that European citizens should be aware of the country of origin of meat in processed foods so backed this resolution. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podrijetlo mesa je glavni razlog zabrinutosti potrošača, što se vidi iz činjenice da 90% ispitanika smatra da je označavanje podrijetla važno. Postoji zabrinutost zbog mogućeg utjecaja prijevara s hranom na povjerenje potrošača. Potrebno je uvesti bolje praćenje unutar lanaca oprskbe da bi se na taj način stvorila stabilnija veza između dobavljača i prerađivača i samim time povećala pažnja u poslovanju. To bi dovelo do veće transparentnosti i bolje informiranosti potrošača. Međutim, treba voditi računa i o načelu razmjernosti te načinu na koji će se eventualno izbjeći preveliki troškovi i pretjerana administrativna opterećenja koja mogu dovesti do porasta cijena proizvoda, ali ako trebam birati i odlučiti se, a očito ova Direktiva ide u tom smjeru, onda se glasovanjem opredjeljujem za zdravlje europskih građana, a samim time i hrvatskih. Patricija Šulin (PPE),
pisno. — Glasovala sem za resolucijo o označevanju države izvora mesnih sestavin v predelanih živilih. Poreklo mesa, ki se uporablja za sestavino v predelanih živilih, kot so lazanje, bi se moralo označevati po podobnih pravilih, kot veljajo za sveže goveje meso. Vsi se še dobro spomnimo škandala s konjskim mesom, ki je pred dvema letoma razburil evropsko javnost. Potrebno je zaščiti potrošnike, ki po različnih študijah izvor živil dajejo na visoko mesto na lestvici prioritet, ki jih upoštevajo pri nakupu proizvodov na osnovi mesa. Potrebno je okrepiti zaupanje potrošnikov v varnost hrane, ki je bilo omajano s številnimi škandali in goljufijami v preteklosti. Potrebujemo transparentnost v prehrambni industriji. Pavel Svoboda (PPE),
písemně. — V dnešním hlasování jsem se vyslovil proti, jelikož se domnívám, že lze docílit dostatečné míry informovanosti spotřebitelů i bez toho, aby byla založena povinnost uvádět na produktu nejen zemi původu, ale např. přímo město původu použité suroviny. Domnívám se, že v kontextu možného vlivu na konečnou cenu výrobku postačí, bude-li uváděna pouze země původu. Kay Swinburne (ECR),
in writing. — Mandatory labelling of country of origin of meat in processed foods is a step towards rebuilding consumer trust in meat products following the horsemeat scandal and enabling consumers to make more informed choices. Country of origin labelling is already in place for beef following the BSE crisis and today's vote calls for this to be extended to cover meat from pigs, sheep, goats and poultry. I supported today's vote but hope that when the Commission brings forwards its proposals they will do so whilst minimising any cost burdens on producers and consumers to ensure the measures are implemented proportionately and cost effectively. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η επισήμανση της καταγωγής του κρέατος που χρησιμοποιείται ως συστατικό στα τρόφιμα συμβάλλει στη διασφάλιση καλύτερης ιχνηλασιμότητας σε όλη την αλυσίδα εφοδιασμού των τροφίμων και βοηθά με τη συνεξέταση και άλλων παραγόντων στην καλύτερη αξιολόγηση των προϊόντων που προμηθεύεται ο καταναλωτής. Tibor Szanyi (S&D),
írásban. – Szavazatommal támogattam az élelmiszerekben található feldolgozott húsösszetevők származási országának feltüntetésével kapcsolatos indítványt az európai kisvállalkozók, kistermelők és fogyasztók érdekeit tartva szem előtt. Az indítvány sikere érdekében a viták során felhívtam a Bizottság és az Európai Parlament figyelmét arra, hogy árnövelő hatás elsősorban azon cégek esetében képzelhető el, amelyek idáig kétes eredetű, vagy megfelelő minőségbiztosítással nem rendelkező országból szállítottak alapanyagokat. Véleményem szerint a fogyasztóknak joguk van eldönteni, hogy milyen eredetű terméket fogyasszanak, az pedig tény, hogy a tudatos vásárlók előnyben részesítik az Európai Unió területéről érkező alapanyagokat. Minden más felmerült szempontnál fontosabb a fogyasztói bizalom és egészség, illetve az élelmiszerekkel kapcsolatos csalás elleni küzdelem és az ezáltal garantálható biztonság. Mindamellett, véleményem szerint a feldolgozott húskészítmények eredetmegjelölése segíti az uniós termelőket és az EU mezőgazdaságát is. Bízom abban, hogy ezzel a javaslattal a fent említett területek kihívásait hatékonyan tudjuk kezelni! Dario Tamburrano (EFDD),
per iscritto. — Ho votato a favore della risoluzione perché ritengo di vitale importanza la salvaguardia dei diritti dei cittadini che contestano un'inadeguatezza dei sistemi di tracciabilità utilizzati nell'UE per la trasmissione delle informazioni sull'origine delle carni lungo la filiera alimentare. Bisognerebbe quindi migliorare il sistema di tracciabilità ed etichettatura tenendo però conto del principio di proporzionalità e degli oneri amministrativi per gli operatori del settore alimentare e per le autorità incaricate. Un sistema rigoroso contribuisce a contrastare potenziali infrazioni, come la sostituzione fraudolenta di carni bovine con carni di cavallo, e quindi contribuisce a ristabilire la fiducia nei prodotti che acquistano. Claudia Tapardel (S&D),
în scris. — Rezoluția PE referitoare la indicarea pe etichetă a țării de origine a cărnii din alimentele prelucrate este necesară pentru că apără câteva principii indispensabile pentru un sistem sănătos și transparent în alimentația publică: informarea corectă și transparentă a consumatorilor, eliminarea fraudelor din sistem și mai ales asigurarea cu orice preț a sănătății publice a europenilor. În același timp, nu consider că etichetarea obligatorie trebuie să fie un proces implementat brusc, fără a da timp IMM-urilor din industria cărnii să se adapteze noilor cerințe. Voturile mele asupra rezoluției și amendamentelor depuse la aceasta au respectat principiile pe care le-am menționat mai sus, dar în același timp au vizat protejarea consumatorilor din toată Europa de creșteri necontrolabile de prețuri pe care implementarea bruscă a etichetării obligatorii le poate avea. În acest sens, fapt reflectat și de votul meu, consider că o etichetare voluntară a produselor care să cuprindă țara de proveniență, pentru o perioadă tampon de timp este soluția optimă în această problemă. Sunt pentru creșterea transparenței și pentru informarea corectă a consumatorilor, dar nu consider că trebuie să supunem producătorii și comercianții de carne prelucrată la costuri suplimentare imediate, care să se regăsească în prețul final al produselor furnizate. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — Fini le manque d'information autour de l'origine des viandes dans vos assiettes telles que raviolis, hachis, boulettes, pizzas au jambon ou la mystérieuse frica(n)delles ? C'est en tout cas la revendication du Parlement européen votée à la majorité ce midi. La Commission refuse de mentionner l'origine de ces viandes prétextant des surcoûts pour les consommateurs alors que la vérité est tout autre, à peine 0,67% pour les entreprises effectuant ce labelling. Nous exigeons une législation en la matière ainsi que des contrôles pour éviter, une nouvelle rupture de confiance avec le consommateur comme ce fut le cas après la crise des lasagnes de cheval. 90% des citoyens trouvent important que soit mentionnée l'origine des viandes comme composantes d'aliments. Il faut croire que les responsables de la Commission font partie des 10% restants. La Commission, se faisant porte-parole des entreprises, prétexte son refus de mentionner l'origine des viandes à cause du surcoût qui serait occasionné au citoyen. L'argument de la Commission semble donc plus être dicté par le secteur agro-alimentaire plutôt que par l'intérêt des droits du citoyen ! L'étiquetage de l'origine est obligatoire pour la viande fraîche, rien n'empêche que ce soit aussi le cas pour les plats préparés. Pavel Telička (ALDE),
písemně. — Ve věci usnesení EP o označování země původu složek masa u zpracovaných potravin jsem hlasoval proti. Toto usnesení mimo jiné požaduje, aby Evropská komise předložila zprávu a navazující legislativní návrhy, podle kterých by bylo označování původu masa ve zpracovaných potravinách povinné. Toto opatření by v praxi znamenalo, že na výrobku bude uvedena země původu a země, kde byly jednotlivé masové složky zpracovány. To by neúměrně zvýšilo administrativní zátěž a také náklady producentů zpracovaných potravin a pro spotřebitele by se etiketa výrobků stala ještě méně přehlednou a výrobek v konečném důsledku dražším. Zvlášť výrazné by byly tyto důsledky u výrobků z více druhů masa (např. salámy). Jakkoliv si dovedu představit, že v odůvodněných případech dojde ke zvýšení administrativní zátěže, nemohu hlasovat pro návrh, u kterého tato zátěž není kompenzována proporčním přínosem pro spotřebitele. Uvedený návrh je právě z této kategorie. Jsem proto pro zachování značení původu masa ve zpracovaných výrobcích na bázi dobrovolnosti, jak je tomu doposud. Isabelle Thomas (S&D),
par écrit. — Alors que le scandale de la viande de cheval a explosé il y a déjà un an et demi, la Commission européenne n'a encore fait aucune proposition règlementaire pour combler les lacunes juridiques. J'ai soutenu la résolution rendant obligatoire l'étiquetage du pays d'origine de la viande utilisée comme ingrédient dans les produits transformés. Cette résolution a obtenu la majorité au vote du Parlement en session à Strasbourg le 10 février. Je déplore que le PPE ait cédé au lobbying contre le marquage de l'origine de la viande. Permettre aux Européens de choisir des produits transformés à base de viande en fonction des territoires est pourtant générateur de valeur ajoutée. Les éleveurs européens seront reconnus, alors même que 89 % des consommateurs en France considèrent comme essentiel de pouvoir connaître l'origine des ingrédients qui entrent dans la composition d'un produit alimentaire. Tandis qu'il est avéré que pour un hachis parmentier surgelé, le coût ne passerait que de 3,14 euros à 3,16 euros, une confiance accrue pourrait même faire revenir certains consommateurs vers ce type de produits! Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I am aware that asking for a mandatory labelling of meat for processed food can create an administrative burden and some economic cost to companies. Nonetheless, from a consumer perspective, giving this information can surely bring a positive outcome. This resolution is a request to the European Commission to assess the possible consequences of mandatory labelling of meat for processed food and to inform the European Parliament of its conclusions. Hence, I do believe that with the approval of this resolution, we move into the right direction. Only after we evaluate the assessment we have requested to the European Commission, will we decide which decision to take. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — Vote positif pour cette résolution qui a pour but de rendre obligatoire l'indication de l'origine de la viande dans les aliments transformés suite au scandale alimentaire en lien avec l'entreprise Spanghero et ses lasagnes à la viande de cheval. Ceci a alarmé les consommateurs, qui sont de plus en plus exigeants sur la qualité et l'information concernant les produits qu'ils achètent. Cette traçabilité est indispensable pour plusieurs raisons: elle permettra au consommateur de faire un choix éclairé sur la nourriture qu'ils consomment, de soutenir nos éleveurs français qui souffrent de concurrence déloyale et qui demandent depuis longtemps cette traçabilité. L'argument du surcoût qu'imposerait l'étiquetage n'est pas significatif puisqu'une étude a démontré que ce surcoût ne dépasserait pas un centime d'euro. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de la Resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados. No es la primera vez que se aprueba una resolución de este tipo aunque la Comisión sigue sin mover ficha. Lanzamos de nuevo el mensaje de que queremos propuestas legislativas en las que el etiquetado del país de origen sea obligatorio en los alimentos procesados, y no sólo en los frescos. Inese Vaidere (PPE),
rakstiski
. - Lai arī kopumā priekšlikumu par izcelsmes valsts norādīšanu uz pārstrādātas gaļas produktu iepakojumiem uzskatu par atbalstāmu, tomēr balsojumam piedāvāto rezolūciju nevarēju atbalstīt. Vienmēr esmu iestājusies par to, ka Eiropai stingri jāturas pie kvalitatīvas pārtikas ražošanas, tostarp pie lielākas pārredzamības pārtikas ķēdē, lai labāk informētu patērētājus par produktu izcelsmi un sastāvu. Tomēr uzskatu, ka ar šo rezolūcijas priekšlikumu nav panākts vēlamais rezultāts - informēt patērētājus par gaļas izcelsmes valsti, bet tajā pašā laikā - neradīt nesamērīgas izmaksas ražotājiem, sevišķi lauksaimniekiem un MVU. Tāpat Eiropas Komisijas līdz šim veiktie pētījumi nevieš skaidrību par finansiālā sloga apjomu ražotājiem, tādēļ uzskatu, ka pirms tālāku likumdošanas aktu izstrādes Komisijai jāveic pamatīgāks pētījums attiecībā uz marķēšanas sistēmas izmaksām. Esmu pārliecināta, ka spēsim izstrādāt tādu likumdošanu, kas ļaus patērētājam būt informētam par veikalā pieejamo pārtiku, lai varētu izvēlēties veselīgus vietējos produktus, tajā pašā laikā neradot situāciju, kad marķēšanas procesa izmaksas nāktos iznest primārās produkcijas ražotājiem bez izmaksu izlīdzinājuma pārtikas ķēdē. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de esta Resolución sobre el etiquetado del país de origen de la carne en los alimentos procesados debido a que supone una mejora en la información recibida por los consumidores en lo relativo al origen de los alimentos. En el sector de la carne se han producido numerosos escándalos debido a las prácticas de las grandes industrias que buscan maximizar su beneficio sin atender a la seguridad y calidad de los alimentos y a su impacto en el territorio. Los consumidores están cada vez más concienciados sobre la necesidad de conocer el origen de los alimentos que consumen como una forma de reapropiarse de la alimentación. En abril será obligatoria la indicación del origen de la carne en alimentos no procesados, y esta resolución llama a la Comisión a desarrollar medidas legislativas para hacer obligatoria la indicación del origen también de la carne en los alimentos procesados, a fin de obligar a la gran industria agroalimentaria y no solo a los productores con menor capital. Por eso he decidido votar a favor de la presente resolución. Geoffrey Van Orden (ECR),
in writing. — As with other food products, British consumers want to know what meat they are buying and prefer it to be home-grown. I have campaigned regularly for improved food labelling Given that country of origin labelling is already mandatory for all meat products, it is the obvious next stage to extend that to meat when it is an ingredient in food products. As a strong supporter of farmers in the UK and the „Buy British“ campaign, I welcome any legislation that encourages clarity in labelling and helps both the customer and producer. Derek Vaughan (S&D),
in writing. — I voted in favour of mandatory country of origin labelling for all meat in processed food. Country of origin labelling will help to restore trust in the food industry, which was badly damaged following the horsemeat scandal. Labour MEPs believe consumers have a right to know where their meat comes from and we have been calling for this for several years. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — De eengemaakte Europese markt wordt bedreigd door de roep om verplichte oorsprongsetikettering op landenbasis. Europa stelt de normen vast voor voedselveiligheid, kwaliteit en duurzame productie. Een grotere bewustmaking door verplichte vermelding van 'made in the EU' is daarentegen wel wenselijk. Ik had echter graag gezien dat de resolutie de administratieve en financiële lasten die verplichte etikettering met zich brengt, teniet had gedaan. De resolutie zoals aangenomen zal het aan de Commissie overlaten om te voorkomen dat onze agri-industrie te maken krijgt met nog meer administratieve lasten door een verplichte etikettering, met inachtneming van de veiligheid van de voedselketen. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — Em teoria parece-nos positivo que a informação sobre a origem da carne usada nos alimentos transformados possa estar visível no rótulo. Poderíamos até estender esta norma à totalidade dos ingredientes destes produtos. Temos contudo dúvidas sobre a operacionalidade desta norma. Esta questão, como acontece de forma invariável nesta União Europeia, resulta de um escândalo com impacto na comunicação social e que empurrou as instituições a legislar, sem uma reflexão amadurecida sobre os problemas. Uma coisa é adulterar um produto com a incorporação de carne de cavalo de forma ilegal. Outra coisa é impor a rotulagem com a menção da origem geográfica das porções de carne incorporada num alimento transformado, sem olhar para os custos que isto comporta para a fileira e sem cuidar de saber se existem mecanismos de controlo que permitam às autoridades assegurar que estas normas são efetivamente cumpridas. Não tendo uma posição fechada sobre este assunto, estas são dúvidas que importaria debater sem nos precipitarmos numa norma que terá sempre um forte impacto sobretudo ao nível das pequenas e médias empresas do setor. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Studien haben gezeigt, dass die Ursprungskennzeichnung von verarbeitetem Fleisch eines der wichtigsten Anliegen von Verbrauchern ist. Um diesem nachzukommen und um die hohen Lebensmittelstandards der Union zu wahren und den Verbraucherschutz zu verbessern, habe ich diesem Vorschlag zugestimmt. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Die Entschließung des Europäischen Parlaments vom 11. Februar 2015 zur Kennzeichnung des Ursprungslands von Fleisch in verarbeiteten Lebensmitteln begrüße ich in wesentlichen Teilen. Die verschiedenen Gammelfleisch-Skandale der letzten Jahre zeigen, dass hier eine Schutzlücke zu Lasten des Verbrauchers besteht. Eine bessere Regelung der Herkunftsbezeichnung kann Lebensmittelbetrug zwar nicht verhindern. Denn Betrug setzt stets den Bruch bestehender Regeln voraus. Bessere Regelungen können aber zumindest dafür sorgen, dass die Täter leichter aufgespürt und in zivil- und ggf. strafrechtliche Haftung genommen werden können. Zudem halte ich es für sinnvoll, dass Fleisch nach nationaler Herkunft gekennzeichnet wird. Verbraucher können sich dann aufgrund des Herstellungslandes entscheiden. Denn es gibt in der EU unterschiedliche Kulturen zum Umgang mit Fleisch, die sich den Harmonisierungsbestrebungen der Union verweigern. Diese Kulturunterschiede lassen sich nicht durch eine Verordnung oder Richtlinie wegregeln. Auf grundsätzlicherer Ebene bezweifle ich, dass die Union Kompetenz auf dem Gebiet der öffentlichen Gesundheit und der Lebensmittelsicherheit haben sollte. Es gibt – im Hinblick auf die vorgenannten Kulturunterschiede – keine Aussicht, hier von Brüssel aus hilfreich tätig zu werden. Die Regelungskompetenz sollte den Nationalstaaten überlassen bleiben und im innerstaatlichen Gefüge am besten den Regionen. Jadwiga Wiśniewska (ECR),
na piśmie. — Problem fałszowania etykiet żywnościowych, którego przykładem może być ostatnia „afera z koniną“, spowodował wzrost świadomości konsumenckiej i zainteresowania informacjami o pochodzeniu danego mięsa i jego produktów. Dlatego też obowiązkowe umieszczanie informacji o państwie pochodzenia mięsa jest dobrym krokiem w kierunku odzyskania zaufania konsumentów w tym sektorze i może spełnić ich oczekiwania, by mogli wybierać produkty lepiej oznakowane. Obowiązek etykietowania mięsa przetworzonego odnosi się zarówno do kraju pochodzenia zwierząt, jak i kraju, w którym mięso zostało ostatni raz przetworzone. Obowiązek dotyczy wszystkich rodzajów mięsa, poza wołowiną, która już takim systemem jest objęta. Głosowałam za przyjęciem rezolucji, która wzywa Komisję, by przedstawiła własne propozycje w tej kwestii. Θεόδωρος Ζαγοράκης (PPE),
γραπτώς. — Η συγκεκριμένη πρόταση ψηφίσματος της Επιτροπής Περιβάλλοντος, Δημόσιας Υγείας και Ασφάλειας των Τροφίμων του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου σχετικά με την επισήμανση της χώρας προέλευσης για το κρέας σε επεξεργασμένα τρόφιμα, την οποία και υπερψήφισα, έχει ως προτεραιότητα την καλύτερη ενημέρωση του καταναλωτή, αλλά και την ανάδειξη της ποιότητας των προϊόντων προς όφελος των παραγωγών. Η ασφάλεια των καταναλωτών αποτελεί θεμελιώδη και αδιαπραγμάτευτη προτεραιότητα της ευρωπαϊκής οικογένειας. Όπως προκύπτει και από σχετική έρευνα της Κοινοπραξίας Αξιολόγησης της Τροφικής Αλυσίδας, που διεξήχθη μεταξύ των καταναλωτών το 2013, περισσότερο από το 90% των καταναλωτών που συμμετείχαν στην έρευνα θεωρούν σημαντικό να επισημαίνεται η προέλευση των προϊόντων, τόσο του κρέατος, όσο και των διαφόρων τύπων μεταποιημένων προϊόντων με βάση το κρέας. Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI),
γραπτώς
. – Η ευρωκοινοβουλευτική ομάδα του ΚΚΕ επισημαίνει ότι δεν αρκεί η απλή προτροπή στην Επιτροπή, όπως διατυπώνεται στο ψήφισμα. Απαιτεί να γίνει άμεσα υποχρεωτική και με σοβαρές κυρώσεις για τις επιχειρήσεις η αναγραφή του τόπου προέλευσης όλων των ειδών κρέατος, είτε νωπών, είτε ως συστατικών άλλων τροφίμων, χωρίς όρους και προϋποθέσεις, ιδιαίτερα σχετικά με το κόστος που συνεπάγεται για τις επιχειρήσεις. Απορρίπτει κατηγορηματικά τη μετακύλιση του όποιου τυχόν κόστους στους καταναλωτές, που θα πλήξει τις λαϊκές οικογένειες, οι οποίες θα πληρώνουν με αυξημένες τιμές στα τρόφιμα ακόμη και τις τυπικές υποχρεώσεις των επιχειρήσεων για την προστασία της λαϊκής υγείας, που κι αυτές ακόμα τσαλαπατιούνται συστηματικά για την κερδοφορία τους. Όσο τα μονοπώλια θα είναι κυρίαρχα στην οικονομία και την εξουσία, θα ελέγχουν όλη τη διατροφική αλυσίδα. Τα όποια μέτρα και έλεγχοι θα αποδεικνύονται πάντοτε αναποτελεσματικά, γιατί στο σύστημα της καπιταλιστικής εκμετάλλευσης η υγεία και η διατροφική ασφάλεια των εργαζομένων πάντοτε θα θυσιάζονται στο βωμό των κερδών των επιχειρηματικών ομίλων, που με κάθε μέσο είναι ταγμένα να προστατεύουν όλα τα όργανα της ΕΕ και οι κυβερνήσεις των κρατών μελών της. Μέτρα που πραγματικά να εξασφαλίζουν ποιοτικά, υγιεινά, ασφαλή και φτηνά τρόφιμα για το λαό προϋποθέτουν τη ρήξη και την απαλλαγή από την ΕΕ και την εξουσία των μονοπωλιακών ομίλων που υπηρετεί. Jana Žitňanská (ECR),
písomne — Napriek tomu, že systém kontroly potravín sa vylepšuje, opatrenia sa sprísňujú a sankcie sa zvyšujú, potravinových škandálov pribúda. Na jednej strane majú dnes spotrebitelia prístup k širokej škále produktov, na strane druhej sa ale stretávajú s potravinami, ktoré sú nekvalitné, ba dokonca môžu vážne ohroziť ich zdravie. Aby sa kupujúci mohli na trhu lepšie orientovať, je dôležité, aby popis výrobkov zahŕňal nielen obsah, ale aj pôvod potravín. Podľa spotrebiteľských prieskumov z roku 2013 viac ako 90 % respondentov uviedlo, že pôvod mäsa používaného v spracovaných potravinách by mal byť uvedený na obale, aby mali možnosť rozhodnúť sa aj na základe tejto informácie. Preto v záujme ochrany spotrebiteľa súhlasím, aby v dohľadnej dobe podliehalo podobným pravidlám označovania pôvodu, aké sa týkajú čerstvého hovädzieho mäsa aj mäso, ktoré sa používa ako zložka v spracovaných potravinách, akými sú napríklad lazane, ravioly a pod. Aj keď nie som zástancom prílišnej regulácie, podporujem tento návrh, pretože som presvedčená, že spotrebitelia majú právo na prístup k zrozumiteľnému označeniu všetkých zložiek potravín. Carlos Zorrinho (S&D),
por escrito. — Votei favoravelmente a resolução relativa à rotulagem com a indicação do país de origem da carne em alimentos transformados porque a iniciativa é equilibrada, proporcional, assegura uma maior transparência, corresponde a um compromisso em prol de alimentos seguros e de alta qualidade e é apropriada para a defesa dos consumidores europeus. Depois da crise da encefalopatia espongiforme bovina na Europa, da carne de cavalo no Reino Unido, e mais recentemente da carne picada em Portugal, deverão ser tomadas todas as medidas necessárias para prevenir e combater a fraude no sector alimentar, parte integrante da política da UE, por forma a resolver as fragilidades estruturais da cadeia alimentar, aumentando e reforçando o seu controlo. Não sai prejudicada a indústria do sector na medida em que os requisitos obrigatórios de rotulagem devem ter em consideração o princípio da proporcionalidade e os encargos administrativos serão distribuídos entre os operadores do sector alimentar e as autoridades responsáveis, saindo, isso sim, claramente beneficiados os consumidores por terem informação relevante no que concerne a toda a cadeia alimentar do produto que irão ingerir. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — A partir de abril deste ano, será obrigatória a indicação do país de origem para a carne não transformada de suíno, caprino, ovino e aves de capoeira, sendo já obrigatória, desde a crise da BSE, para a carne de bovino transformada e não transformada. Esta resolução propõe tornar obrigatória a indicação da origem da carne em alimentos processados. Apoiámos esta resolução, muito embora tenhamos algumas dúvidas relativamente à implementação concreta da medida. Reservamos uma posição final para o momento de apreciação das propostas legislativas em causa. Marco Zullo (EFDD),
per iscritto
. - Ho votato a favore della risoluzione che sollecita la Commissione europea a rendere l'etichettatura d'origine obbligatoria anche per la carne utilizzata come ingrediente nei cibi trasformati, perché sono i cittadini a chiedere maggiore trasparenza. È un segnale importante nei confronti della Commissione europea che sul tema si è sempre dimostrata diffidente, così come nei confronti dell'industria dei trasformati, che si è in più occasioni opposta in ragione di una presunta questione di costi eccessivi. Sono a favore di un approccio per fasi che parta dalla regolamentazione dell'etichettatura volontaria tramite l'adozione degli atti di implementazione che la Commissione europea avrebbe dovuto fare già entro il 13 dicembre 2013. In tal modo, chi volesse decidere di avvalersi dell'etichettatura come strumento lo farà con coscienza e rispettando delle regole precise, mentre chi dovesse decidere di non aderire al regime volontario non dovrebbe più poter indicare la provenienza della carne in questione facendo fronte ai conseguenti svantaggi di marketing. 10.21.   Činnost Smíšeného parlamentního shromáždění AKT–EU (A8-0012/2015 – Charles Goerens) Dichiarazioni di voto orali Michela Giuffrida (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, ho votato a favore perché l'Assemblea ACP di cui faccio parte è uno straordinario luogo di dibattito e confronto, di dialogo, ma anche di sprone a interventi di questo Parlamento, che ha contribuito ad accendere i riflettori su problematiche di primo piano e di straordinaria gravità. Pensiamo solo nell'ultimo periodo a ebola, alle violenze in Congo, alle stragi in Nigeria, agli attacchi di Boko Haram, all'offensiva islamico-fondamentalista che dilaga anche in Africa. Altro che neocolonialismo! Parlare di questo è strumentale. Noi discutiamo, ma anche agiamo, inviamo osservatori e dialoghiamo con gli organismi internazionali, e così si abbattono anche i pregiudizi. Certo, le relazioni non sono semplici, l'eterogeneità dei paesi ACP richiede riflessioni accurate e molta diplomazia. Fissiamo, dunque, gli obiettivi e verifichiamone i risultati. Le nostre priorità devono essere: contrasto alla violenza, tutela dei diritti umani, delle donne e delle minoranze e una sempre più intensa cooperazione per lo sviluppo, oltre all'incremento delle buone relazioni commerciali. Dichiarazioni di voto scritte Isabella Adinolfi (EFDD),
per iscritto. — Da attuale componente dell'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE ho votato favorevolmente il testo della relazione, perché i suoi contenuti rappresentano un sostegno ai lavori dell'unica assemblea interparlamentare multilaterale istituita nel quadro di un accordo internazionale. Sono convinta, tuttavia, che siano necessari profondi cambiamenti sul piano delle misure previste nelle politiche per lo sviluppo dei paesi ACP affinché sia garantita piena coerenza con le finalità enunciate in linea di principio. Non sono più tollerabili le pesanti contraddizioni tra quanto dichiarato nei testi ufficiali e quanto praticato nel concreto. Trovo altrettanto deprecabile nella situazione attuale la debolezza mostrata nell'azione degli Stati membri dell'UE e di quelli ACP in riferimento all'applicazione concreta del principio di non negoziabilità delle clausole sui diritti umani e delle relative sanzioni in caso di violazione. Ritengo inoltre il rifiuto degli Stati membri che esercitavano la presidenza di turno del Consiglio europeo ad accogliere i lavori della sessione europea dell'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE tanto una grave mancanza di rispetto istituzionale quanto una chiara violazione degli impegni assunti nell'ambito dell'accordo di Cotonou. Auspico pertanto, al riguardo, che si ponga immediato rimedio sin dalla prossima sessione. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — Esta resolución se ocupa del informe anual elaborado por la Comisión de Desarrollo sobre el trabajo de la Asamblea Parlamentaria Paritaria de los Estados de África, del Caribe y del Pacífico, por una parte, y de la Unión Europea, por la otra. Ahora bien, este texto no ha tenido en cuenta la propuesta de mi grupo parlamentario de señalar que el Acuerdo de Cotonú contiene también acuerdos de asociación económica que perjudican a los países ACP. Tampoco recoge un elemento fundamental para nosotros, que es la necesidad de denunciar que el Fondo Europeo de Desarrollo está siendo utilizado para financiar operaciones militares y de seguridad en el continente africano, lo cual contradice el objetivo principal de la ayuda europea al desarrollo. Por estos dos elementos, principalmente, no he podido votar a favor de esta resolución, sino que me he abstenido. Louis Aliot (NI),
par écrit. — Il s'agit d'un rapport qui décrit le travail de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE et trace la vision du Parlement européen sur l'avenir de cette dernière. Le rapport souligne la nécessité de renforcer le dialogue politique et invite l'APP ACP-UE à développer une approche commune pour définir le cadre de développement pour l'après-2015. Je me suis prononcé contre ce rapport car il ne contient aucune notion sur la lutte contre la corruption dans les pays ACP. J'estime qu'il est également indispensable, vu le contexte actuel, d'inclure dans ce rapport la notion de gestion des flux migratoires au sein des régions et pays ACP mais également dans les rapports de ces derniers avec les pays de l'Union européenne. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Die Paritätische Parlamentarische Versammlung (PPV) AKP-EU besteht aus Vertretern von 77 Staaten Afrikas, der Karibik und des Pazifik (AKP) und 77 Abgeordneten des Europäischen Parlaments (EU). Sie bildet das „Parlament“ des Abkommens von Cotonou, das zwischen diesen AKP-Staaten und den Mitgliedstaaten der Europäischen Union geschlossen wurde. Es umreißt das zwischenstaatliche Verhältnis zwischen den Vertragspartnern im den Bereichen Entwicklungshilfe, Handel, Investition und Menschenrechte. Die PPV tagt abwechselnd in einem AKP-Staat und einem europäischen Land, um die Wechselbeziehung zwischen Nord und Süd zu fördern. Als einzige interparlamentarische Versammlung, die im Rahmen eines internationalen Abkommens eingerichtet wurde, beglückwünsche ich die PPV zu ihrer geleisteten Arbeit. Ich begrüße auch, dass sie sich zu einem wichtigen Forum entwickelt hat, das sich für eine offene und ehrliche Debatte einsetzt zu Themen, die von wesentlicher Bedeutung für die Entwicklungszusammenarbeit sind. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Le rapport présenté au Parlement européen ne propose aucune mesure forte pour lutter contre la corruption des milieux politiques et économiques dans les pays ACP, qui rend souvent inefficaces les aides importantes versées par les États membres de l'Union européenne. La maîtrise des flux migratoires, que ce soit entre différents pays du groupe ACP ou entre ces pays et l'Union européenne, est totalement absente du rapport. Le rapport s'attache en revanche à défendre, à travers des clauses non négociables, des concepts comme l'identité sexuelle, qui n'ont rien à faire dans un tel texte. Face à cette absence de réalisme et de sens des priorités, j'ai voté contre ce rapport. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I do not support the principle of the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly. Whilst I agree with the sentiment of many amendments, this is not the way to tackle those issues. Janice Atkinson (EFDD),
in writing. — The UKIP delegation voted against this report for the following reasons: we believe that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly is little more than a front for MEPs to take lavish holidays; we believe that the way for promoting aid work in development nations is better suited through co-operation between HMG and Commonwealth nations. Zigmantas Balčytis (S&D),
raštu. — Balsavau už šį siūlymą, kurio tikslas – įvertinti AKR ir ES jungtinės parlamentinės asamblėjos (JPA) darbą. JPA yra jungtinė Kotonu susitarimo institucija, Europos Parlamento ir AKR šalių parlamentų nariams sudaranti galimybes vykdyti atvirą, demokratišką ir visapusišką dialogą šio susitarimo įgyvendinimo klausimais. Neramina blogėjanti politinė ir humanitarinė padėtis kai kuriose AKR šalyse ir regionuose, todėl pritariu raginimams JPA tęsti padėties krizės apimtose AKR šalyse stebėjimą, daugiau dėmesio skirti nestabilioje padėtyje esančioms valstybėms ir paraginti AKR ir ES valstybes koordinuotai kovoti su Ebolos viruso protrūkiu Vakarų Afrikoje. JPA posėdžiai, įskaitant nuolatinių komitetų posėdžius, yra labai svarbūs, todėl pritariu raginimams EP nariams aktyviau juose dalyvauti. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — Membre de l'APP-ACP, j'ai voté contre ce texte, rapport inconsistant qui fait fi des vrais problèmes. Il fait notamment l'impasse sur la question pourtant fondamentale de la gestion des flux migratoires, au sein des régions et pays ACP comme dans les rapports de ces derniers avec les pays de l'Union européenne. Mon collègue Louis Aliot avait déposé des amendements qui incitaient à prendre en compte ces problématiques, mais sa commission a préféré faire la sourde oreille, comme elle l'a fait sur la question de la corruption, toujours endémique dans certains pays ACP. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — L'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE joue un rôle important, puisqu'il s'agit de la seule assemblée interparlementaire multilatérale créée en vertu des accords de Cotonou. Cela permet un dialogue ouvert avec les pays ACP concernant notamment la mise en œuvre de la coopération au développement dans le cadre du FED et l'application des APE. Lors de leurs travaux, les députés ont réaffirmé leur profonde préoccupation face à la situation politique et humanitaire qui se détériore dans plusieurs pays et régions ACP. De même, la résolution invite l'APP à renforcer le dialogue sur les droits de l'homme et demande que l'accord qui viendra remplacer celui de Cotonou inclue une mention explicite de la non-discrimination fondée sur l'orientation sexuelle ou l'identité de genre. Elle souligne par ailleurs que les discussions sur l'après-Cotonou devraient être l'occasion d'analyser en profondeur les échecs et les réussites de l'accord actuel sur le plan du développement socio-économique durable des pays ACP. À cet égard, elle insiste pour que tout APE s'inscrive dans les objectifs de développement afin de réduire la pauvreté et de garantir les droits humains fondamentaux. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE),
por escrito. — He votado a favor de este informe sobre los trabajos de la Asociación Parlamentaria ACP-UE y, sobre todo, a favor de la responsabilidad política del Parlamento Europeo de tener en cuenta las opiniones de los Parlamentos ACP sobre los resultados de las negociaciones de los Acuerdos de Asociación antes de emitir su dictamen. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – Ce rapport est un rapport récapitulatif qui relate les travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE (Afrique, Caraïbes et Pacifique). Il dresse un constat et une description des années passées et traite de l'avenir de la coopération dans ce cadre. Ce texte est en réalité une sorte d'inventaire à la Prévert, un catalogue de descriptions et de résumés d'actions sans réelles ambitions, puisque la commission a rejeté en bloc les amendements déposés par nos collègues frontistes visant à intégrer la notion de corruption et de gestion des flux migratoires. Je me suis donc prononcée contre ce rapport. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Trovo la relazione Goerens, che analizza i lavori dell'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE tra il 2012 e il 2013, poco equilibrata e non condivisibile, soprattutto considerato il peggioramento della situazione politica e umanitaria in diversi paesi e regioni ACP. Per tali motivi non ho inteso votare in favore di questo testo. José Blanco López (S&D),
por escrito. — La APP ACP-UE, creada por el Acuerdo de Cotonú, se centra en el objetivo de reducir y, a largo plazo, erradicar la pobreza, contribuir a la paz, la seguridad y la estabilidad política y democrática. El informe, que he apoyado, hace un análisis de las actividades de la APP en 2012-2013 y la impulsa a seguir siendo un marco de diálogo abierto, democrático y global entre los diputados del PE y los de los países ACP. Se destaca el papel de los Parlamentos nacionales, las autoridades locales y los órganos no estatales en la supervisión y la aplicación del FED, se subraya nuestra preocupación por el deterioro de la situación humanitaria y política en varias regiones, incluido el ébola, y se insta a ampliar el diálogo sobre las relaciones después de 2020. Las enmiendas socialistas subrayan el impacto de los BRICS y de otras economías emergentes en los países ACP, e instan a que en el acuerdo que sustituya al de Cotonú se incluya una mención explícita de la no discriminación por motivos de orientación sexual e identidad de género, y a que el PE tenga en cuenta las opiniones de los Parlamentos ACP sobre las negociaciones de los AAE antes de emitir dictamen. Vilija Blinkevičiūtė (S&D),
raštu. — Balsavau už šią rezoliuciją, nes ja Parlamentas pateikė Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno šalių (AKR) ir ES jungtinės parlamentinės asamblėjos (JPA) darbo įvertinimą. Parlamentas rezoliucijoje pažymėjo, kad JPA ilgainiui tapo tikra parlamentine asamblėja, kurioje galima atvirai ir nuoširdžiai diskutuoti svarbiausiais vystomojo bendradarbiavimo klausimais ir kuri labai prisideda plėtojant lygiateisę AKR šalių ir ES partnerystę. Todėl Parlamentas pasisakė už tai, kad reikia ir toliau stiprinti šį politinį dialogą, ir atkreipė dėmesį į JPA vaidmenį skatinant ir ginant teisinės valstybės ir gero valdymo principus Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno šalyse. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Pozdravljam činjenicu da Zajednička parlamentarna skupština, kao jedna od zajedničkih institucija proizašlih iz Sporazuma iz Cotonoua, nastavlja pružati okvir za otvoren, demokratski i sveobuhvatan dijalog između zastupnika u Europskom parlamentu i parlamentaraca iz zemalja AKP-a (afričke, karipske i pacifičke zemlje) o provedbi tog Sporazuma, uključujući nadzor razvojne suradnje u okviru Europskog razvojnog fonda te sklapanje i provedbu Sporazuma o ekonomskom partnerstvu. U isto vrijeme izražavam duboku zabrinutost zbog sve težeg političkog i humanitarnog stanja u nekoliko zemalja i regija AKP-a, poglavito radi epidemije ebole. Iako je najgore prošlo, čini se, kriza je daleko od kraja, a indirektne posljedice će se osjećati još godinama. Europska unija i ostale razvijene zemlje svijeta moraju pomoći ugroženim zemljama AKP-a u obnovi gospodarstva i zdravstvene infrastrukture kako bi se buduće slične ugroze u što većoj mjeri izbjegle. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – Le rapport décrit simplement les activités passées de l'Assemblée et trace la vision du Parlement européen sur le futur de cette dernière. Comme membre suppléant de la délégation à l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE, je regrette vivement que des questions essentielles comme la lutte contre la corruption et la gestion des flux migratoires ne soient pas abordées par le texte. J'ai donc voté contre. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes since I consider that this Assembly did a great job and has enriched our knowledge and points of view for a better collaboration with African, Caribbean and Pacific countries. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Deteriorarea situației în țările din Africa, Caraibi și Pacific (ACP) a creat noi îngrijorări față de situația politică și umanitară din mai multe regiuni ACP. Prin acest text, se solicită Adunării Parlamentare Paritare să continue să monitorizeze situația din țările ACP în criză și să acorde mai multă atenție cadrelor sensibile acestor state. De asemenea, statele ACP și UE au cerut să lupte într-un mod coordonat împotriva izbucnirii virusului Ebola din Africa de Vest. M-am exprimat în favoarea acestui raport deoarece prevenirea și soluționarea conflictelor, precum și integrarea și cooperarea regională sunt esențiale pentru o mai bună relație de parteneriat și de investiții ACP-UE. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho espresso voto contrario. L'ACP è un'assemblea totalmente inutile e fonte di inutili spese. Tra il 2012 e il 2013 si è riunita quattro volte con costi elevatissimi mentre si assiste al peggioramento della situazione politica e umanitaria in molti paesi ACP. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito. — Las enmiendas socialistas subrayan el impacto de los BRICS y otras economías emergentes en los países y regiones ACP; instan a que se incluya una mención explícita a la no discriminación por motivos de orientación sexual e identidad de género y a que el PE tenga en cuenta las opiniones de los Parlamentos ACP sobre los resultados de las negociaciones de los AAE antes de emitir su dictamen conforme. Las enmiendas de GUE/NGL firmadas por Lola Sánchez (Podemos) critican la utilización del FED para reforzar la capacidad de la Unión Africana de apoyo y mantenimiento de la paz en África. Y eliminan la mención a los AAE. Los socialistas las rechazamos ya que apoyamos el buen resultado de la iniciativa de paz en casos como Sudán del Sur, Somalia o la República Centroafricana, así como que los AAE deban responder a objetivos en materia de desarrollo que reflejen los intereses y necesidades tanto nacionales como regionales de los habitantes de los países ACP con el fin de reducir la pobreza, alcanzar los Objetivos de Desarrollo del Milenio y respetar los derechos humanos fundamentales, incluidos derechos socioeconómicos, como el derecho a la alimentación o el derecho al acceso a servicios públicos básicos. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — L'Assemblée parlementaire paritaire des États d'Afrique, des Caraïbes, du Pacifique et de l'Union européenne (APP ACP-UE) regroupe les représentants élus de ces régions. L'objectif est d'échanger sur les différentes problématiques communes aux pays membres de l'Assemblée et de promouvoir l'interdépendance Nord-Sud. Ce rapport fait un état des lieux des travaux de l'APP. L'APP est une institution conjointe de l'accord de Cotonou qui se révèle être très pertinente, en particulier en ce qui concerne le contrôle du Fonds européen de développement (FED) ainsi que la conclusion et l'application des accords de partenariat économique (APE). J'ai voté en faveur de ce rapport, qui met en avant l'implication croissante de l'Union européenne en matière de développement. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della risoluzione del Parlamento europeo sui lavori dell'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE. Ritengo la relazione sui lavori dell'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE positiva, in quanto ha presentato in maniera puntuale e precisa i lavori dell'Assemblea, che offre una sede per discutere in modo aperto e diretto i temi centrali della cooperazione allo sviluppo. Tenendo conto della situazione di alcuni paesi dell'ACP, la risoluzione del Parlamento ha anche avuto il merito di sottolineare che sarebbe auspicabile rafforzare il principio di non negoziabilità delle clausole sui diritti umani e delle sanzioni in caso di mancato rispetto di tali clausole, con riferimento in particolare alle discriminazioni fondate sul sesso, la razza o l'origine etnica, la religione o le convinzioni personali, la disabilità, l'età, l'orientamento sessuale e l'identità di genere, nonché alle discriminazioni nei confronti delle persone affette da HIV/AIDS. James Carver (EFDD),
in writing. — The UKIP delegation voted against this report for the following reasons: 1. We believe that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly is little more than a front for MEPs to take lavish holidays. 2. We believe that the way for promoting aid work in development nations is better suited through cooperation between HM Government and Commonwealth nations. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — L'Assemblea svolge ormai un ruolo chiave nelle relazioni con i paesi ACP e per il tramite di istituzioni congiunte monitora l'andamento dei negoziati con quei paesi mettendo sul tavolo il rispetto dei diritti umani e delle libertà fondamentali come presupposto per ogni tipo di relazione con l'Unione europea. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — Encore un rapport qui élude sciemment les vrais problèmes. Certes, le rapport décrit les activités passées de l'Assemblée. Mais lorsqu'il s'agit d'aborder les perspectives futures pour la collaboration entre l'Union européenne et les pays africains, des Caraïbes et du Pacifique, aucune mention n'est faite des véritables enjeux: pas un mot sur la coopération dans la lutte contre la corruption ou sur la gestion des flux migratoires. Par ailleurs, tous les amendements déposés par les députés patriotes et cherchant à mettre sur la table les enjeux précités ont été rejetés. C'est pourquoi j'ai voté contre ce texte. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della relazione sull'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE considerando che l'accordo tra i membri del gruppo degli Stati ACP e l'UE si basa sull'obiettivo di ridurre e infine eliminare la povertà e che la cooperazione contribuisce anche allo sviluppo economico sostenibile, che è il fondamento di pace e sicurezza durature, nonché alla stabilità democratica e politica dei paesi ACP. Apprezzo molto il fatto che questa Assemblea parlamentare sia diventata la sede per discutere in modo aperto e diretto i temi centrali della cooperazione allo sviluppo, fornendo anche un contributo significativo al partenariato su un piano di parità per i paesi ACP e per l'UE. Infine, ci tengo a sottolineare il valore aggiunto che deriva dallo svolgimento delle sessioni dell'Assemblea negli Stati membri dell'UE che esercitano la presidenza di turno del Consiglio dell'Unione e ritengo che tale rotazione debba essere mantenuta in futuro. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — I welcome the fact that the JPA, as one of the joint institutions of the Cotonou Agreement, continues to provide a framework for an open, democratic and comprehensive dialogue between Members of the European Parliament and parliamentarians from ACP countries on implementation of this Agreement, including scrutiny of development cooperation under the EDF and the conclusion and implementation of the EPAs; Carlos Coelho (PPE),
por escrito. — A Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE (APP) representa uma parceria global única no mundo que se tem vindo a desenvolver ao nível institucional e de conteúdos e que hoje engloba vetores como os da ajuda, a cooperação económica, os direitos humanos, as relações comerciais entre a UE e as seis regiões ACP e o diálogo político. Congratulo-me, mais uma vez, pela capacidade da APP nas suas últimas sessões ter sido um fórum de verdadeiro diálogo político, para além das suas questões meramente administrativas, em assuntos prementes como o futuro das relações ACP, o fenómeno do ébola, os direitos humanos, etc. No debate pós Cotonou será vital articular os trabalhos com as políticas de desenvolvimento da UE, os trabalhos dos parlamentos nacionais, organismos locais não estatais e os documentos de estratégia regionais. Apoio o relatório do colega Goerens por chamar a atenção para estes e outros desafios que se revelam vitais em qualquer parceria séria em torno do desenvolvimento, não deixando de manifestar alguma preocupação com a deterioração da situação política e humanitária em vários países ACP. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente la presente relazione poiché ritengo che l'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE abbia svolto un ottimo lavoro fino ad ora, imponendosi come attore chiave nelle relazioni e nella cooperazione ACP-UE, monitorando costantemente tutti gli sviluppi politici, economici e sociali nei paesi ACP, al fine di raggiungere gli Obiettivi di sviluppo del Millennio, riflettendo gli interessi nazionali e regionali e le esigenze delle popolazioni coinvolte. Spero vivamente che venga rafforzato non solo il dialogo sui diritti umani ma anche il principio di non negoziabilità delle clausole sui diritti umani, soprattutto in riferimento a discriminazioni di vario genere fondate ad esempio sul sesso, la razza, l'origine etnica, la religione, le convinzioni personali o la disabilità. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The ACP-EU Joint Parliamentary Assembly (JPA), as one of the institutions of the Cotonou Agreement, continues to provide a framework for an open, democratic and comprehensive dialogue between Members of the European Parliament (MEPs) and parliamentarians from African, Caribbean and Pacific (ACP) countries on implementation of this agreement. Through the quality of its work the JPA has established itself as a key player in ACP-EU relations and cooperation. The JPA has continued to monitor political, economic and social developments goals and respect for all human rights and fundamental freedoms. I have thus voted in favour of this report. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — La relazione come votata in commissione DEVE è positiva e accettabile. Per questo motivo do il mio voto favorevole, anche se non rispecchia tutte le posizioni che sono state espresse dai portavoce della delegazione M5S durante le riunioni dell'Assemblea. La controversia riguarda in particolare la posizione dell'Assemblea nell'appoggiare interventi militari di altri organi in zone in conflitto. La delegazione M5S ha manifestato la propria contrarietà ad appoggiare interventi militari, dichiarando che l'Assemblea deve mantenere il suo ruolo di monitoraggio e di attore nella cooperazione ACP-UE e che deve privilegiare una prevenzione e risoluzione pacifica e diplomatica dei conflitti e delle tensioni. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — Esta resolución se ocupa del informe anual elaborado por la Comisión de Desarrollo sobre el trabajo de la Asamblea Parlamentaria Paritaria de los Estados de África, del Caribe y del Pacífico, por una parte, y de la Unión Europea, por la otra. Ahora bien, este texto no ha tenido en cuenta la propuesta de mi grupo parlamentario de señalar que el Acuerdo de Cotonú contiene también acuerdos de asociación económica que perjudican a los países ACP. Tampoco recoge un elemento fundamental para nosotros, que es la necesidad de denunciar que el Fondo Europeo de Desarrollo está siendo utilizado para financiar operaciones militares y de seguridad en el continente africano, lo cual contradice el objetivo principal de la ayuda europea al desarrollo. Por estos dos elementos, principalmente, no he podido votar a favor de esta resolución, sino que me he abstenido. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — This resolution deals with accepting the annual report assessing the work of the African, Caribbean and Pacific Group of States-European Union (ACP-EU) Joint Parliamentary Assembly for the period of 2012-2013. At the insistence of the Socialists & Democrats Group the report clearly promotes the respect of human rights and non-discrimination based on sexual orientation and gender identity in the ACP countries. I believe that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly should be a forum where the political dialogue is open, frank and productive, hence I voted in favour of the resolution recommending approval of this report. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le présent rapport souligne à juste titre le rôle important de l'Assemblée parlementaire paritaire Afrique-Caraïbes-Pacifique (ACP)-Union européenne dans la mise en œuvre de l'accord de Cotonou, notamment la coopération au développement dans le cadre du Fonds européen de développement (FED) et la conclusion et l'application des accords de partenariat économique (APE). Considérant que la coopération parlementaire ACP-UE apporte une plus-value nécessaire dans les relations entre l'Union européenne et ses partenaires des pays ACP en permettant la création d'un véritable espace de dialogue ouvert et démocratique, j'ai voté en faveur de ce rapport. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Par ce vote, nous soutenons les activités de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE pour une coopération au développement fondée sur le dialogue à partir de nos valeurs communes. Cette adoption à une très large majorité met en évidence le besoin pour chacun des acteurs concernés, au niveau local ou international, de s'impliquer dans la coopération au développement. Cette résolution souligne également à juste titre le rôle majeur qu'a joué cette Assemblée parlementaire paritaire dans le suivi des négociations de l'application des accords de partenariat économique (APE) de manière à ce que ceux-ci soient conformes aux objectifs des accords de Cotonou. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — L'Assemblée parlementaire paritaire UE-ACP permet de rapprocher les députés au Parlement européen et les représentants et élus des États d'Afrique, des Caraïbes et du Pacifique („pays ACP“) signataires de l'accord de Cotonou. C'est donc la seule assemblée internationale dans laquelle les représentants de ces pays siègent ensemble, régulièrement, afin de promouvoir l'interdépendance Nord-Sud. En ma qualité de membre de cette assemblée, je me félicite du dialogue ouvert, démocratique et global que nous entretenons avec nos homologues des pays ACP. Depuis sa création, notre assemblée a été à l'origine de très nombreuses propositions, comme l'élaboration de programmes de développement rural et de microprojets adaptés aux besoins des communautés spécifiques, la création de politiques de développement décentralisées ou encore la valorisation du rôle de la femme dans le processus de développement. Aujourd'hui, il me semble important que l'assemblée parlementaire ACP-UE réfléchisse à un partenariat qui tienne compte du développement économique de l'Afrique ainsi que des liens culturels historiques forts qui unissent les deux continents. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Le rapport présenté au Parlement européen ne propose ni ne suggère de mesures fortes pour lutter contre des fléaux majeurs dans les pays entendus dans le groupe ACP que sont la corruption des milieux politiques et économiques, qui rend souvent inefficaces les aides importantes versées par les États membres de l'Union européenne, ou encore l'absence de maîtrise des flux migratoires, que ce soit entre différents pays du groupe ACP ou entre ces pays et l'Union européenne. Le rapport s'attache en revanche à défendre, à travers des clauses non négociables, des concepts plus flous comme l'identité sexuelle et qui relèvent moins des relations interinstitutionnelles, internationales et des aides au développement économique que les besoins vitaux des pays du groupe ACP. Face à cette absence de réalisme et de sens des priorités, j'ai voté contre ce rapport. William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
in writing. — The UKIP delegation voted against this report for the following reasons: - We believe that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly is little more than a front for MEPs to take lavish holidays. - We believe that the way for promoting aid work in development nations is better suited through co-operation between HM Government and Commonwealth nations. Rosa Estaràs Ferragut (PPE),
por escrito. — La APP, como una de las instituciones conjuntas del Acuerdo de Cotonú, destaca en la promoción y defensa de los principios establecidos en el artículo 9 del Acuerdo. Hay que subrayar el papel crucial de los Parlamentos nacionales de los países ACP, las autoridades locales y los actores no estatales en las fases preparatorias, y felicitar a la Mesa de la APP por extender su trabajo más allá de las cuestiones puramente administrativas. Por ello es necesaria una orientación más estratégica, relacionada, en particular, con las negociaciones sobre el marco de desarrollo post-2015 y de las relaciones UE-ACP después de 2020. Tenemos una profunda preocupación por la situación política y humanitaria en deterioro en varios países y regiones ACP, por lo que la APP debe reforzar el principio de las cláusulas de derechos humanos no negociables en lo que respecta a la discriminación por motivos de sexo, origen racial o étnico, religión o convicciones, discapacidad, edad, orientación sexual o identidad de género, o de discriminación contra personas que viven con el VIH o el sida. El debate post-Cotonú debe ser una ocasión para analizar a fondo tanto el fracaso como el éxito del Acuerdo actual en términos de desarrollo socioeconómico sostenible en los países ACP. Bill Etheridge (EFDD),
in writing. — The UKIP delegation voted against this report for the following reasons: - We believe that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly is little more than a front for MEPs to take lavish holidays. - We believe that the way for promoting aid work in development nations is better suited through cooperation between HMG and Commonwealth nations. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — Votei favoravelmente esta resolução, apoiando a importância estratégica de um diálogo aberto entre os países ACP e a UE, para a qual a Assembleia Parlamentar Paritária contribui. A APP constitui uma plataforma de diálogo político que, pela sua natureza, visa a redução da pobreza, o respeito pelos direitos humanos fundamentais e o alcance dos Objetivos de Desenvolvimento do Milénio. A União dispõe de instrumentos importantes de cooperação para o desenvolvimento, pelo que o envolvimento da APP na discussão sobre o desenvolvimento económico e social sustentável por parte dos países ACP se afirma pertinente. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A APP representa, hoje, um fórum de debate franco e aberto de temas centrais na cooperação para o desenvolvimento, dando um contributo significativo para a parceria em pé de igualdade entre os países ACP e a UE, onde a redução da pobreza e, a prazo, a sua erradicação assume-se como objetivo central. A APP continua a constituir um quadro de diálogo aberto, democrático e abrangente entre os deputados ao Parlamento Europeu e os deputados dos países ACP. No entanto, há a necessidade de reforçar o diálogo político para que se evite a deterioração da situação política e humanitária em vários países e regiões ACP. Uma situação que pode ter repercussões domésticas e externas que devem, a todo o custo, ser impedidas. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — O relatório aborda os trabalhos da Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE (APP) ao longo do último ano. Em geral, relativamente ao funcionamento da APP, o relator tece considerações que consideramos positivas sobre a necessária cooperação e inclusão dos países ACP e sobre a valorização do papel da APP, criticando o Conselho e alguns Estados-Membros por a desvalorizarem. A cooperação ACP-UE é sustentada pela existência de instituições conjuntas. Esta assembleia tem-se revelado um espaço muito rico de cooperação, de conhecimento mútuo e de troca de experiências. Um espaço onde ficam bem patentes as contradições que resultam do desenvolvimento desigual do capitalismo, das profundas assimetrias e desigualdades que percorrem o mundo atual. Mas temos também críticas a este relatório. Em especial no que toca à defesa e legitimação que são feitas dos chamados Acordos de Parceria Económica (APE), que mais não são do que acordos de livre comércio impostos aos países ACP, sob chantagem, que são profundamente lesivos dos seus interesses e indissociáveis de indisfarçáveis objetivos de recolonização económica destes países por parte das potências europeias. É necessária uma agenda totalmente diferente, que promova uma efetiva cooperação, solidariedade e o desenvolvimento autónomo e soberanos desses países. Daí a nossa abstenção. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — Spoločnému parlamentnému zhromaždeniu sa podarilo vybudovať si rešpektované postavenie v rámci spolupráce medzi Európskou úniou a krajinami AKT. Aktívne podporuje rozvojové ciele a dodržiavanie ľudských práv a základných slobôd. Je však veľmi dôležité, aby spoločné parlamentné zhromaždenie aj nadalej dozeralo na vývoj v predmetných krajinách a musí byť neustále aktívne, aby mal hlas zhromaždenia váhu aj po roku 2020, keď dôjde k skončeniu platnosti dohody z Cotonou. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Visto il peggioramento generale dei paesi ACP, si può affermare che l'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE, che tra il 2012 e il 2013 si è riunita quattro volte, non ha saputo svolgere il ruolo che le era stato assegnato. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Διαφωνώ και καταψηφίζω, διότι το ψήφισμα αυτό είναι χαρακτηριστικό δείγμα πολιτιστικού ιμπεριαλισμού και διότι η Ένωση από τη μία δίνει στις χώρες που έχουν ανάγκη αλλά από την άλλη τους ζητά να αλλάξουν τα ήθη τους και τα έθιμα τους προκειμένου να τους δώσει. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — Cooperation between parties is vital to achieve the objectives of the European Development Fund and to ensure European policy coherence on political, economic and environmental issues. The ACP-EU Joint Assembly has become a key player in ACP-EU relations and cooperation and plays a fundamental role in achieving common understanding and agreement on issues of mutual concern. It brings more democracy to the dialogue between States and I therefore deplore declining participation by EU Member States in this Conference. EU Member States should be fully committed in this open, democratic and comprehensive dialogue. This is why I believe we need to strengthen this dialogue, especially with the aim of achieving a strong common position in light of the Conference in Paris next November. The long-lasting cooperation between the EU and the ACP States on the issue of adaptation and mitigation responses should be reflected in the burden-sharing of goals in the agreement. I truly hope that the resolutions and other decisions taken by the Assembly will be fully implemented. Kinga Gál (PPE),
írásban. – Az AKCS–EU közös parlamentközi közgyűléséről szóló jelentés kapcsán hangsúlyozni szeretném, hogy a Gazdasági Partnerségi Megállapodásnak az APC országaival olyan fejlesztési célokat kell szolgálnia, mint a szegénység leküzdése, az élelemhez való jog vagy az alapvető közszolgáltatásokhoz való hozzáférés, különös tekintettel az olyan kitett csoportokra, mint a nők, a gyermekek vagy a nemzeti kisebbségek. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — La Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE se ha transformado en una auténtica asamblea parlamentaria que ofrece un foro para el debate abierto y franco sobre temas que son de vital importancia para la cooperación al desarrollo. Sin lugar a duda, representa un foro de debate abierto que aporta resultados concretos en la mejora de las condiciones de vida de los ciudadanos y de los derechos humanos, y que ayuda a afrontar de manera coordinada las problemáticas comunes. La APP debe continuar centrándose en el objetivo de reducir y, a largo plazo, erradicar la pobreza, así como en mejorar la cooperación para contribuir a un desarrollo económico sostenible, que es la base para una paz y seguridad duraderas y la estabilidad política y democrática de los países ACP. Asimismo, desde el Parlamento Europeo debemos seguir reclamando en el seno de la APP el refuerzo del diálogo en materia de derechos humanos, de conformidad con la Declaración Universal de los Derechos Humanos de las Naciones Unidas y el Acuerdo de Cotonú. Elisabetta Gardini (PPE),
per iscritto. — Desidero ringraziare l'onorevole Goerens e congratularmi con lui per l'ottima relazione presentata. Condivido, in particolare, le preoccupazioni del relatore sulle relazioni ACP-UE dopo il 2020 e il futuro del gruppo ACP. In questo senso, sono convinta che l'Assemblea potrà contribuire con i propri sforzi al conseguimento di obiettivi di sviluppo che riflettano sia gli interessi nazionali e regionali sia le esigenze delle popolazioni dei paesi ACP, al fine di ridurre la povertà, raggiungere gli Obiettivi di sviluppo del Millennio e assicurare il rispetto dei diritti umani fondamentali, tra cui i diritti socioeconomici, quali il diritto all'alimentazione o il diritto di accedere ai servizi pubblici di base. Con il mio voto favorevole ho voluto dare atto all'Assemblea parlamentare paritetica ACP-Unione europea del ruolo svolto per cercare soluzioni a problemi urgenti e spesso non semplici. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Dichiaro il mio voto favorevole a questa risoluzione sui lavori dell'assemblea ACP. Mi compiaccio che tale Assemblea continui a fornire un quadro di riferimento per un dialogo aperto, democratico e globale tra i deputati di diverse aree del mondo e su argomenti molto vasti e rilevanti, quali la cooperazione allo sviluppo, l'emigrazione, i diritti umani, la lotta al cambiamento climatico, ecc. Il modello di democrazia di questa Assemblea sarà un esempio, auspichiamo, per la crescita dello Stato di diritto e della libertà di associazione e di espressione in tanti paesi. Neena Gill (S&D),
in writing. — Crucial in gaining my support for the report on the work of the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly was the fact that my Group has been able to secure amendments referring to human rights and non-discrimination based on sexual orientation and gender identity in the ACP countries, as well as calling for more strategic approach for the ACP-EU JPA. This is particularly important in the run-up to the negotiations on the post-2015 development framework and the post- 2020 Cotonou Framework. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — J'ai voté contre la proposition de résolution relative aux travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire Afrique Caraïbes Pacifique-Union européenne (ACP-UE). En effet, le rapport soumis au vote des députés du Parlement européen invite l'assemblée paritaire ACP-UE à développer une approche commune pour définir un cadre de développement commun pour l'après-2015. Je regrette que les amendements intégrant des notions de lutte contre la corruption aient été rejetés par la commission développement. Par ailleurs, la commission du développement a également refusé les amendements proposés pour renforcer la gestion des flux migratoires au sein des régions ACP, ainsi qu'entre ces États et l'Union européenne. Cette gestion des flux intra-ACP et entre l'Union et les pays ACP est pourtant vitale pour permettre un développement commun qui permette la prospérité des parties prenantes tout en limitant les drames de l'immigration clandestine. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Se trata de un informe anual de la Comisión de Desarrollo sobre la labor de la Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE. La cooperación ACP-UE se basa en el Acuerdo de Cotonú (2000) que establece, entre otras cosas, instituciones conjuntas, como esta Asamblea Parlamentaria. El ponente hace una descripción general de las sesiones de la Asamblea Parlamentaria Paritaria, mantenidas, en principio, en el Estado miembro de la presidencia de turno. Nuestras enmiendas en la Comisión DEVE señalaban que el Acuerdo de Cotonú prevé, también, acuerdos de asociación económica (AAE) en los que los países ACP quedan en desventaja. También denunciamos que el FED (Fondo Europeo de Desarrollo) es una importante fuente de financiación del Fondo de Apoyo a la Paz para África, utilizado para financiar las operaciones militares y de seguridad en el continente, lo que es contradictorio con el objetivo principal de la ayuda al desarrollo de la UE. Todas nuestras enmiendas fueron rechazadas. Por todo ello nos hemos abstenido en la votación. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I welcome this report on the activity and work of the Joint Parliamentary Assembly (JPA). The ACP-EU JPA is a forum where the political dialogue should be open, frank and productive. It is crucial to recognise the opportunities and challenges of the present format. S&D MEPs have previously secured amendments referring to human rights and non-discrimination based on sexual orientation and gender identity in the ACP countries, as well as calling for more strategic approach for the ACP-EU JPA especially with regard to the negotiations on the post-2015 development framework and the EU-ACP relations after 2020 when the Cotonou agreement expires. Enrique Guerrero Salom (S&D),
por escrito. — He votado a favor de este informe ya que impulsar el diálogo abierto, democrático y global entre parlamentarios es esencial para la consolidación de una política de desarrollo efectiva y de igual a igual con los países de África, el Caribe y el Pacífico (ACP). Por eso lamento que las fuerzas conservadoras, especialmente del Partido Popular español, se hayan posicionado en contra de que el Parlamento Europeo tenga en cuenta las opiniones de los parlamentos ACP sobre los resultados de las negociaciones de los Acuerdos de Asociación Económica antes de emitir su dictamen conforme. Negar o restringir los derechos de participación, una política muy sostenida por el Grupo Popular, va a tener un coste real que pagarán los países que más necesidad tienen de construcción y participación democrática. Se trata, por tanto, de una política profundamente equivocada. Brian Hayes (PPE),
in writing. — I voted in favour of this report as I believe the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly is a unique body which can strengthen political dialogue between EU politicians and their African counterparts. This body has significant influence in defining the post-2015 development agenda and for furthering EU development goals which seek to give everyone in developing countries a decent standard of living by 2020. Krzysztof Hetman (PPE),
na piśmie. — Głosowałem za przyjęciem sprawozdania posła Goerensa. Jestem przekonany, że otwarty, ustrukturyzowany dialog pomiędzy Unią Europejską a państwami AKP jest dziś niezwykle potrzebny, zaś Wspólne Zgromadzenie Parlamentarne AKP-Unia Europejska jest doskonałym forum do jego prowadzenia. Zgadzam się też ze sprawozdawcą Goerensem, który podkreśla między innymi kluczową rolę władz lokalnych w fazie przygotowawczej i w monitorowaniu krajowych i regionalnych dokumentów strategicznych oraz we wdrażaniu Europejskiego Funduszu Rozwoju. W moim przekonaniu władze regionalne powinny być jednym z kluczowych partnerów w dążeniu do redukcji ubóstwa i osiągnięcia zrównoważonego rozwoju. To przecież właśnie one odgrywają wiodącą rolę w rozwiązywaniu problemów lokalnych, takich jak bezpieczeństwo żywnościowe, wykluczenie społeczne, infrastruktura, gwałtowna urbanizacja i wiele innych. W ramach mojej działalności we Wspólnym Zgromadzeniu Parlamentarnym AKP-Unia Europejska chciałbym poświęcić temu zagadnieniu szczególną uwagę. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Se trata de un informe anual de la Comisión de Desarrollo sobre la labor de la Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE. La cooperación ACP-UE se basa en el Acuerdo de Cotonú (2000) que establece, entre otras cosas, instituciones conjuntas, como esta Asamblea Parlamentaria. El ponente hace una descripción general de las sesiones de la Asamblea Parlamentaria Paritaria, mantenidas, en principio, en el Estado miembro de la presidencia de turno. Nuestras enmiendas en la Comisión DEVE señalaban que el Acuerdo de Cotonú prevé, también, acuerdos de asociación económica (AAE) en los que los países ACP quedan en desventaja. También denunciamos que el FED (Fondo Europeo de Desarrollo) es una importante fuente de financiación del Fondo de Apoyo a la Paz para África, utilizado para financiar las operaciones militares y de seguridad en el continente, lo que es contradictorio con el objetivo principal de la ayuda al desarrollo de la UE. Todas nuestras enmiendas fueron rechazadas. Por todo ello nos hemos abstenido en la votación. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Podržao sam izvješće o radu Zajedničke parlamentarne skupštine AKP-a i EU-a jer pridonosi razvojnim ciljevima za te države te odražava potrebe stanovništva zemalja AKP-a. Ovo je prilika za odličnu suradnju za Europsku uniju, te mehanizam za dijalog o temama kao što su smanjenje siromaštva, poštivanje temeljnih ljudskih prava, prava na pristup osnovnim javnim uslugama, izgradnja trajnog mira i sigurnosti, gospodarski razvoj, te politička stabilnost zemalja AKP-a. To su samo neke od potreba i interesa stanovništva tih područja, podržanih i Sporazumom iz Cotonoua još iz 2000. godine. Napredak navedenih zemalja je nešto čemu EU može pomoći svojom suradnjom. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Le rapport présenté au Parlement européen ne propose ni ne suggère de mesures fortes pour lutter contre des fléaux majeurs dans les pays entendus dans le groupe ACP que sont la corruption des milieux politiques et économiques, qui rend souvent inefficaces les aides importantes versées par les États membres de l'Union européenne, ou encore l'absence de maîtrise des flux migratoires, que ce soit entre différents pays du groupe ACP ou entre ces pays et l'Union européenne. Le rapport s'attache en revanche à défendre, à travers des clauses non négociables, des concepts plus flous comme l'identité sexuelle, et qui relèvent moins des relations interinstitutionnelles, internationales et des aides au développement économique que les besoins vitaux des pays du groupe ACP. Face à cette absence de réalisme et de sens des priorités, j'ai voté contre ce rapport. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport sur les travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire composée des membres du groupe des États d'Afrique, des Caraïbes et du Pacifique, et de l'Union européenne. L'Assemblée parlementaire paritaire joue un rôle clé dans la surveillance de l'application des accords de partenariat économique, ainsi que dans la promotion des objectifs de développement. Je me félicite de l'adoption de ce rapport. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „The work of the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly“ because we believe that collaboration between states is beneficial for all parties. Barbara Kappel (NI),
schriftlich. — Die PPV AKP-EU ist als multilaterale interparlamentarische Versammlung eine Besonderheit der parlamentarischen Arbeit in der EU und zudem die einzige interparlamentarische Versammlung, die unter einer internationalen Vereinbarung – dem Abkommen von Cotonou – geschaffen wurde. Der offene Dialog zwischen den Parlamentariern der EU und den AKP-Staaten über die Implementierung der Cotonou-Bestimmungen, die Überwachung des Europäischen Entwicklungsfonds und die Elemente verantwortungsbewusster Regierungsführung bringen einen Mehrwert für die EU wie auch für die AKP-Staaten. Die Bedeutung dieser Einrichtung im Hinblick auf die Schaffung eines europäischen Profils unter Berücksichtigung der nationalen Besonderheiten in der Welt ist besonders hervorzuheben. Aus diesem Grund unterstütze ich diesen Antrag und seine Forderungen nach einer größeren Einbindung der Ratspräsidentschaft und der nationalen Parlamente, einer stärkeren Berücksichtigung der Menschenrechte und dem Aufsetzen eines Rahmens nach 2015. Afzal Khan (S&D),
in writing. — I supported the report. The ACP-EU JPA is a forum where the political dialogue should be open, frank and productive. It is crucial to recognise the opportunities and challenges of the present format as we start reflecting on the post-Cotonou framework in 2020. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la relazione del collega Goerens in quanto ritengo che l'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE continui ad essere promotrice di un approccio comune nella definizione del quadro di sviluppo per il periodo post-2015. La relazione mette in evidenza la capacità, da parte dell'Assemblea, di assolvere un ruolo strategico nelle relazioni e nella cooperazione tra ACP ed UE. Credo che l'Assemblea abbia monitorato gli sviluppi politici, economici e sociali dei due blocchi al fine di promuovere i diritti umani e di tutte le libertà fondamentali. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Il s'agit là d'un rapport récapitulatif qui relate les travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE (Afrique, Caraïbes et Pacifique). Il dresse un constat des échanges et actions menés ces années passées et traite de l'avenir de la coopération entre l'Union européenne et les pays ACP. Ce texte est en fait une sorte d'inventaire à la Prévert, un catalogue de descriptions, de vœux pieux, de vieux poncifs, une liste de résumés d'actions sans réelles ambitions puisque la Commission a rejeté en bloc tous les amendements déposés par les élus frontistes, qui visaient à intégrer les notions de corruption et de gestion des flux migratoires. J'ai donc voté contre ce rapport. Javi López (S&D),
por escrito. — La APP ACP-UE es la única asamblea interparlamentaria multilateral creada por un acuerdo internacional, el Acuerdo de Cotonú, que se centra en el objetivo de reducir y, a largo plazo, erradicar la pobreza, así como de contribuir a la paz, la seguridad y la estabilidad política y democrática de los países ACP. El informe hace un análisis de las actividades y reuniones de la APP en 2012/2013. Se destaca el papel de los Parlamentos nacionales, las autoridades locales y los órganos no estatales en la supervisión y la aplicación del Fondo Europeo de Desarrollo (FED). Se subraya nuestra preocupación por el deterioro de la situación humanitaria y política en varios países y regiones ACP, mencionándose también el ébola. Asimismo se insta a ampliar el diálogo sobre el futuro de las relaciones ACP-UE después de 2020. Por estos motivos he resuelto votar favorablemente. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — Esta resolución se ocupa del informe anual elaborado por la Comisión de Desarrollo sobre el trabajo de la Asamblea Parlamentaria Paritaria de los Estados de África, del Caribe y del Pacífico, por una parte, y de la Unión Europea, por la otra. Ahora bien, este texto no ha tenido en cuenta la propuesta de mi grupo parlamentario de señalar que el Acuerdo de Cotonú contiene también acuerdos de asociación económica que perjudican a los países ACP. Tampoco recoge un elemento fundamental para nosotros, que es la necesidad de denunciar que el Fondo Europeo de Desarrollo está siendo utilizado para financiar operaciones militares y de seguridad en el continente africano, lo cual contradice el objetivo principal de la ayuda europea al desarrollo. Por estos dos elementos, principalmente, no he podido votar a favor de esta resolución, sino que me he abstenido. Antonio López-Istúriz White (PPE),
por escrito. — La Asamblea Parlamentaria Paritaria (APP) es un actor imprescindible en las relaciones y la cooperación ACP-UE (en virtud de un acuerdo entre los Estados de África, del Caribe y del Pacífico (ACP) y la Comunidad Europea y sus Estados miembros). Destaca la gran calidad de sus trabajos, que han consistido en llevar un seguimiento activo de los cambios políticos, económicos y sociales en los países ACP a fin de impulsar los objetivos de desarrollo y el respeto de los derechos humanos y de las libertades fundamentales. Esta Asamblea sigue de forma responsable y cuidadosa el fomento de la integración y la cooperación tanto regionales como subregionales. Es importante que la APP siga observando muy de cerca los cambios que se produzcan, a fin de garantizar que su parecer se tenga en cuenta cuando se plantee qué opciones y alternativas se pueden poner en marcha tras la expiración del Acuerdo de Cotonú (que estableció el marco para las relaciones ACP-UE en el 2000) en 2020. Confiando en que la APP tomará en cuenta y aplicará las recomendaciones y consejos aportados por este informe, felicito a sus miembros por su labor y apruebo este informe. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće o radu Zajedničke parlamentarne skupštine AKP-a i EU-a, jer je suradnja između zastupnika Europskog parlamenta i parlamentarnih predstavnika iz zemalja AKP-a važna za proces demokratizacije, poštivanja ljudskih prava i razvoja država AKP-a. Međusobni sporazumi bi trebali služiti razvojnim ciljevima te nacionalnim i regionalnim interesima. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της έκθεσης Goerens σχετικά με τις εργασίες της Κοινοβουλευτικής Συνέλευσης Ίσης Εκπροσώπησης ΑΚΕ-ΕΕ, διότι η εν λόγω Συνέλευση αποτελεί ένα σημαντικό πολιτικό φόρουμ όπου οι εκπρόσωποι των λαών, τόσο των κρατών της ΕΕ όσο και των κρατών ΑΚΕ, συζητούν και συνεργάζονται σε σοβαρά ζητήματα εξωτερικής πολιτικής, όπως ήταν η πολιτική κρίση στη Σομαλία ή η κατάσταση στο Μάλι, καθώς και και σε θέματα με σημαντικό κοινωνικό αντίκτυπο, όπως είναι οι ανθρώπινοι πόροι στον τομέα της υγείας στις χώρες του ΑΚΕ ή ο κοινωνικός και περιβαλλοντικός αντίκτυπος των ανθρακωρυχείων στις χώρες ΑΚΕ. David Martin (S&D),
in writing. — I voted for this report. Through the quality of its work, the Assembly has succeeded in establishing itself as a key player in ACP-EU relations and cooperation. It has proactively continued to monitor political, economic and social developments in the ACP countries, with a view to promoting development goals and the respect for all human rights and fundamental freedoms, including respect for fundamental social rights, democracy based on the rule of law and transparent and accountable governance that are an integral part of sustainable development. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — L'Assemblea parlamentare ACP-UE ha svolto e continua a svolgere un ruolo chiave nel monitoraggio dei negoziati e dell'attuazione degli accordi di partenariato economico (APE), al fine di garantire che l'esito dei negoziati rispetti gli obiettivi economici e di sviluppo enunciati nel mandato di Cotonou (2000). Per tali motivazioni ho espresso il mio voto a favore della relazione sull'attività dell'assemblea parlamentare ACP-UE. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — La relazione in oggetto descrive il lavoro annuale svolto da parte dell'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE con i paesi dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico. Il documento mette in evidenza la capacità dell'Assemblea di svolgere un ruolo chiave nelle relazioni ACP-UE. Ritengo che essa abbia proattivamente monitorato gli sviluppi politici, economici e sociali di tali paesi, al fine di promuovere gli Obiettivi di sviluppo del Millennio nonché il rispetto di tutti i diritti umani e di tutte le libertà fondamentali. Ho sostenuto con voto favorevole la relazione a firma del collega Goerens, poiché credo sia importante che l'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE continui a farsi promotrice di un approccio comune nella definizione del quadro di sviluppo per il periodo post 2015. Georg Mayer (NI),
schriftlich. — Negativ abgestimmt habe ich über den Bericht über die Arbeit der Paritätischen Versammlung AKP-EU, da dies ein weiteres Beispiel für falsch eingesetzte Mittel innerhalb der Europäischen Union ist. Alleine 5 „Informationsreisen“, teils an sehr exotische Orte, kosteten den Steuerzahler eine Unsumme und sind daher nicht zu unterstützen. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — La résolution salue le rôle de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE et ses objectifs: la fin de la pauvreté, le développement économique, la stabilité démocratique... La résolution insiste même sur le fait que „les accords de partenariat économique (APE) conclus avec les pays d'Afrique, des Caraïbes et du Pacifique (ACP) devraient servir des objectifs de développement, qui tiennent compte des intérêts nationaux et régionaux ainsi que des besoins des populations, afin de réduire la pauvreté, et de garantir le respect des droits humains fondamentaux, y compris les droits socio-économiques, comme le droit à l'alimentation ou le droit à des services publics de base“. Un bavardage sans conséquence! Elle invite aussi „les États qui ne l'auraient pas encore fait à ratifier l'accord de Cotonou révisé“. Rappelons que cet accord de libre-échange permet à l'Union l'exemption des droits de douanes pour ses produits dans les pays ACP. Une libéralisation dans laquelle les pays ACP ont beaucoup à perdre. Dans ces conditions, je vote résolument CONTRE. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — O trabalho desta assembleia tem sido muito importante para o desenvolvimento das relações entre a UE e os países ACP. Tem havido um debate franco e aberto de temas centrais na cooperação para o desenvolvimento, contribuindo assim de forma significativa para uma parceria em pé de igualdade entre os países ACP e a UE. Estou certo de que os objetivos que estão na base destes trabalhos, nomeadamente a redução da pobreza e, a prazo, a sua erradicação, serão concretizados a prazo. Esta cooperação deverá também contribuir para o desenvolvimento económico sustentável, que serve de base à paz e à segurança duradouras, e para a estabilidade política e democrática dos países ACP. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I supported this report because it calls on the Joint Parliamentary Assembly (JPA) to continue its role of monitoring crises and promoting greater cooperation between the ACP and EU States. The report also expresses concern over the adoption and discussion of legislation further criminalising homosexuality in some ACP countries. It calls on the JPA to reinforce the principle of non-negotiable human rights clauses and sanctions for failure to respect such clauses. Louis Michel (ALDE),
par écrit. – L'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE est une instance unique, ancrée solidement dans des relations fondées sur le respect mutuel et l'écoute compréhensive. Il s'agit d'une instance où il est possible de discuter de toutes les questions, des problématiques d'actualité comme des droits des personnes homosexuelles, des violences faites aux femmes, des questions de gouvernance, de la traçabilité des richesses naturelles, etc. Au regard de l'ensemble de ces débats, on peut dire que cette assemblée a acquis une belle expérience et peut s'honorer de beaux résultats. L'APP ACP-UE a pour règle de se réunir en séance plénière, deux fois par an: en Europe, dans le pays de la présidence de l'Union, et dans un pays ACP. Or nous constatons que les pays européens ont de plus en plus de difficultés à honorer cet engagement. Je profite de cette tribune pour appeler les autorités concernées au sein des États membres à prendre leurs responsabilités en acceptant de tenir ces assises. Cette année, nous devrons débattre de l'avenir de cette construction institutionnelle unique. Nous devrons définir de la pérennisation de ce qui est dans l'Histoire un modèle de coopération politique sans précédent. Le dialogue politique est à la base de nos relations. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — Em 2000, foi estabelecido um Acordo de Parceria entre os Estados de África, das Caraíbas e do Pacífico, por um lado, e a União Europeia e os seus Estados-Membros, por outro, assinado em Cotonu. Em 2013, foi celebrado o segundo acordo de parceria entre ambas as regiões e no ano passado entrou em vigor um instrumento de financiamento da cooperação para o desenvolvimento para o período 2014-2020. Gostaria de dar o meu público apoio à parceria ACP-UE que tem um estatuto sem paralelo, dado ser a única Assembleia Interparlamentar Multilateral criada ao abrigo de um acordo internacional a representar um fórum de debate franco e aberto de temas centrais na cooperação para o desenvolvimento e contribuir decisivamente para a redução da pobreza e, a prazo, para a sua erradicação. Entendo que é fundamental continuar a apoiar as Assembleias Interparlamentares mas devem ser definidos novos objetivos de desenvolvimento que permitam o aumento da competitividade dos países ACP, bem como a melhoria da qualidade de vida das populações. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Il s'agit là d'un rapport récapitulatif qui relate les travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE (Afrique, Caraïbes et Pacifique). Il dresse un constat des échanges et actions menés ces années passées et traite de l'avenir de la coopération entre l'Union européenne et les pays ACP. Ce texte est en fait une sorte d'inventaire à la Prévert, un catalogue de descriptions, de vœux pieux, de vieux poncifs, une liste de résumés d'actions sans réelles ambitions puisque la Commission a rejeté en bloc tous les amendements déposés par les élus frontistes, qui visaient à intégrer les notions de corruption et de gestion des flux migratoires. J'ai donc voté contre ce rapport. Claude Moraes (S&D),
in writing. — The draft report analysed the JPA activity in 2012 and 2013 and welcomed its work. I voted in favour of the S&D group tabled 10 amendments referring to human rights and non-discrimination based on sexual orientation and gender identity in the ACP countries, as well as calling for more a strategic approach for the JPA especially in regards to post-2015 Sustainable Development Goals and the replacement to the Cotonou agreement, which runs out in 2020. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de ce rapport sur les travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE, qui réunit des députés européens et des représentants des États d'Afrique, des Caraïbes et du Pacifique (ACP) signataires de l'accord de Cotonou autour de la coopération au développement. Le texte dresse le bilan de cette assemblée pour 2012 et 2013. Il souligne notamment que l'Assemblée ACP-UE s'étoffe d'une dimension de plus en plus politique et fait preuve d'une présence accrue sur le terrain: missions d'information au Mali, au Liberia et à Haïti, missions d'observation des élections au Mali et à Madagascar. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — Diamo oggi tutto il nostro convinto sostegno al lavoro svolto, in questi due anni, dall'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE, che è riuscita ad imporsi come attore chiave nelle relazioni e nella cooperazione internazionale. Attraverso un attento monitoraggio di tutti gli sviluppi politici, economici e sociali nei paesi ACP e allo scopo di promuovere gli obiettivi di sviluppo e il rispetto di tutti i diritti umani e di tutte le libertà fondamentali, ha continuato a svolgere un ruolo fondamentale di promozione del rispetto dei diritti sociali fondamentali e della democrazia basata sullo Stato di diritto. Riteniamo, infatti, che una governance trasparente e responsabile costituisca, oggi, una parte integrante dello sviluppo sostenibile. L'Assemblea è essenziale in quanto continua a svolgere un ruolo chiave anche nel monitoraggio dei negoziati e dell'attuazione degli accordi di partenariato economico (APE), al fine di garantire che l'esito dei negoziati rispetti gli obiettivi economici e di sviluppo enunciati nel mandato di Cotonou (2000). In tal senso, chiediamo che continui ad essere prestata particolare attenzione anche all'integrazione e alla cooperazione regionale e subregionale. Renaud Muselier (PPE),
par écrit. — J'ai voté pour ce rapport car il rappelle et renforce le rôle de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE, dont je suis le vice-président. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Adunarea Parlamentară Paritară Africa, Caraibi și Pacific (ACP) – UE, constituită prin acordul de la Cotonou, reprezintă o adunare multiparlamentară în care țările din ACP și UE se găsesc într-un parteneriat în condiții de egalitate. Am votat această rezoluție deoarece APP reprezintă un cadru în care discuțiile între deputații ACP și europarlamentari se desfășoară în mod deschis, sincer și constructiv pentru punerea în aplicare a obiectivelor menționate în acordul de la Cotonou. De asemenea, rezoluția subliniază necesitatea consolidării dialogului politic și a continuării post-Cotonou a analizei aspectelor atât pozitive cât și negative în ceea ce privește dezvoltarea socioeconomică durabilă a țărilor din ACP, astfel încât, în acest cadru, nicio țară ACP să nu fie dezavantajată. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Ich habe gegen den Bericht gestimmt, da ich die Arbeit dieser Versammlung rundheraus ablehne und insbesondere die hohen Reisetätigkeiten der Mitglieder für überflüssig und für eine übermäßige Belastung des Steuerzahlers halte. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut, sest pean vajalikuks parlamentaarse ühisassamblee sisukamat koostööd ja poliitilise dialoogi tugevdamist, eelkõige õigusriigi ja hea valitsemistavaga seotud põhimõtete edendamisel ja kaitsmisel, aga ka arvestades praegust rahvusvahelist olukorda. Margot Parker (EFDD),
in writing. — The UKIP delegation voted against this report for the following reasons: - We believe that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly is little more than a front for MEPs to take lavish holidays. - We believe that the way for promoting aid work in development nations is better suited through co-operation between HM Government and Commonwealth nations. Aldo Patriciello (PPE),
per iscritto. — L'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE gode di uno status unico, essendo l'unica assemblea interparlamentare multilaterale istituita nel quadro di un accordo internazionale, l'accordo di Cotonou. L'accordo di Cotonou tra i membri del gruppo degli Stati ACP e l'UE si basa sull'obiettivo di ridurre e infine eliminare la povertà e la cooperazione dovrebbe contribuire anche allo sviluppo economico sostenibile, che è il fondamento di pace e sicurezza durature, nonché alla stabilità democratica e politica dei paesi ACP. Sarebbe importante stimolare un dialogo informale continuo, fondato su un'analisi sostanziale, con diverse categorie di soggetti interessati, ufficiali e non ufficiali, negli ambienti ACP-UE (Assemblea parlamentare paritetica, Consiglio ACP-UE, settore privato ACP-UE e dialoghi con la società civile) e in altri ambienti che non abbiano un interesse diretto nei confronti della realtà ACP-UE. Per tali ragioni, ho espresso il mio voto favorevole. Florian Philippot (NI),
par écrit. — En refusant de s'intéresser aux questions de lutte contre la corruption et de gestion des flux migratoires, l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE s'interdit d'aborder des problèmes dont la résolution est pourtant un enjeu essentiel pour l'avenir des relations entre pays d'Europe et pays des zones Afrique, Caraïbes et Pacifique. Nos amendements sur le sujet n'ont pas été acceptés. Le texte en reste donc à une vision partiale, loin des réalités et des urgences. Je ne peux donc que me prononcer contre. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Podržavam godišnje izvješće o radu Zajedničke parlamentarne skupštine Europske unije i Afričke, karipske i pacifičke skupine država, kao i rad ovog tijela. Pozivam ovom prilikom da se ulože dodatni napori i ostvari strateški pristup ovog tijela u područjima zaštite ljudskih prava i u sklopu pregovora o razvojnim ciljevima nakon 2015. Zajedničke parlamentarne skupštine Europske unije i Afričke, karipske i pacifičke skupine država i treba nastaviti biti forum za otvoren, iskren i konstuktivan politički dijalog. Ovo izvješće ispravno prepoznaje izazove s kojim se Zajednička skupština suočava, ali i prilike koje pregovori o post-Cotonou sporazumu pružaju, te mu zbog toga još jednom izražavam podršku. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam izvješće o radu Zajedničke parlamentarne skupštine zemalja Afrike, Kariba i Pacifika i EU-a. Riječ je o jedinstvenoj multilateralnoj, međuparlamentarnoj skupštini osnovanoj na temelju međunarodnog Sporazuma iz Cotonoua koji je usmjeren ka smanjenju i konačnom iskorjenjivanju siromaštva te održivom gospodarskom razvoju. Kako bi se postavili temelji za trajni mir i sigurnost te demokratsku i političku sigurnost zemalja AKP-a, trebala bi se osigurati koordinacija, usklađenost i komplementarnost između zajedničkih institucija. Stoga pozdravljam poziv Skupštine na jačanje dijaloga o ljudskim pravima u skladu s Deklaracijom UN-a te da se ta tema uz temu nediskriminacije spolne orijentacije te rodnog identiteta uvrsti kao redovna točka na dnevnom redu Skupštine. Naglašavam i značajnu ulogu nacionalnih parlamenata zemalja AKP-a, lokalnih vlasti i nedržavnih aktera u pripremnoj fazi i praćenju strateških dokumenta za zemlje i regije te u praćenju provedbe Europskog razvojnog fonda. Bitnim smatram i suradnju s organizacijama civilnog društva koje su aktivne u pojedinim zemljama kako bi se dobio detaljniji uvid u problematiku kroz njihova iskustva i aktivnosti. Skupština bi trebala nastaviti proaktivni nadzor političkog, ekonomskog i socijalnog razvoja AKP zemalja uz promicanje razvojnih ciljeva po pitanju ljudskih prava te demokracije temeljene na vladavini zakona, transparentnosti te odgovornoj vlasti što su ključni čimbenici održivog razvoja. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — L'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE ha svolto, e svolge tuttora, un ruolo fondamentale nelle relazioni fra i paesi ACP e l'UE. Basandosi sui principi del rispetto delle libertà fondamentali e del rispetto di tutti i diritti umani, riesce a promuovere e monitorare gli sviluppi economici e sociali nei paesi interessati, difendendo la democrazia e spingendo verso una governance trasparente, avendo come obiettivo uno sviluppo sostenibile, con un'attenzione alla cooperazione regionale e subregionale. Grazie all'Assemblea vengono monitorati i negoziati e gli accordi di partenariato economico, con rispetto a quanto espresso nel mandato di Cotonou, ovvero che i negoziati rispettino gli obiettivi economici e di sviluppo enunciati nello stesso. Con l'augurio che si continui in questa direzione, spero che si cominci a pensare già da ora alle possibili opzioni una volta che l'accordo di Cotonou sarà arrivato a scadenza. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Dans le contexte des accords de Cotonou, l'assemblée parlementaire paritaire ACP-UE est devenue un acteur incontournable. Elle permet à la fois d'aiguiller la politique de développement de l'Union européenne et d'en assurer le suivi. Par le biais de cette résolution, le Parlement européen doit se prononcer sur les objectifs et le soutien qu'accorde l'Union européenne à cette assemblée. Dans la mesure où cela permet une connaissance du terrain et une relation de confiance durable, je vote pour. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE reuniu-se quatro vezes entre 2012 e 2013 em Horsens (Dinamarca), Paramaribo (Suriname), Bruxelas e Adis Abeba (Etiópia). Em 2012, foram aprovadas nove resoluções e uma declaração e, em 2013, aprovadas nove resoluções. As três comissões permanentes reuniram-se quatro vezes: em conjunção com as quatro sessões e duas vezes, em Bruxelas, entre sessões. Congratulo-me que a APP, uma das instituições conjuntas do Acordo de Cotonu, continue a constituir um espaço de diálogo aberto, democrático e abrangente entre os deputados ao Parlamento Europeu e os parlamentares dos países da ACP, no que diz respeito à aplicação desse Acordo, incluindo o exame da cooperação para o desenvolvimento, no quadro do Fundo Europeu de Desenvolvimento, e a conclusão e implementação dos acordos de parceria económica. Por considerar que, como se salienta no relatório, a APP constitui um ator fundamental nas relações e na cooperação ACP-UE, sendo importante destacar o seu papel na defesa dos princípios de boa governação, votei favoravelmente. Julia Reid (EFDD),
in writing. — The UKIP delegation voted against this report for the following reasons. - We believe that the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly is little more than a front for MEPs to take lavish holidays. - We believe that the way for promoting aid work in development nations is better suited through co-operation between HMG and Commonwealth nations. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — Cette résolution fait un point d'étape sur les travaux de l'Assemblée parlementaire paritaire (APP) ACP-UE. Ce texte, pour lequel j'ai voté, rappelle son rôle en tant que plateforme de dialogue ouverte et démocratique entre les députés du Parlement européen et ceux des pays d'Afrique, des Caraïbes et du Pacifique (ACP). La tenue des sessions de l'APP ACP-UE tous les six mois n'a pas toujours été respectée ces dernières années: nous appelons donc les États membres à la tête de la présidence tournante du Conseil à respecter ce calendrier. Nous faisons également part de notre préoccupation quant à la détérioration de la situation politique et humanitaire dans plusieurs pays et régions ACP et rappelons l'importance de l'APP pour parvenir à apaiser les situations de crise par le dialogue et la coopération. Les accords entre l'Union et les pays tiers doivent être donnant-donnant: nous nous positionons en faveur d'accords de partenariats économiques servant des objectifs de développement et garantissant le respect des droits humains fondamentaux, tels que le droit à l'alimentation et le droit à des services publics de base. Enfin, nous invitons l'APP ACP-UE à s'investir dans la définition du cadre de développement et des objectifs de développement durable post-2015. Liliana Rodrigues (S&D),
por escrito. — O trabalho desempenhado pela Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE têm-se revelado uma mais-valia, na medida em que representa um fórum de debate aberto de temas centrais na cooperação para o desenvolvimento recíproco de ambas as partes. Estes trabalhos devem continuar a ser reforçados e apoiados, pois os objetivos traçados revelam-se uma mais-valia. Contudo, é importante que se continue a reforçar o diálogo político e que se realce o papel desempenhado pela Assembleia Parlamentar Partidária na promoção e na defesa dos objetivos pré-estabelecidos. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — La APP ACP-UE, creada por el Acuerdo de Cotonú, se centra en el objetivo de reducir y, a largo plazo, erradicar la pobreza, contribuir a la paz, la seguridad y la estabilidad política y democrática. El informe, que he apoyado, hace un análisis de las actividades de la APP en 2012-2013 y la impulsa a seguir siendo un marco de diálogo abierto, democrático y global entre los diputados del PE y los de los países ACP. Se destaca el papel de los Parlamentos nacionales, las autoridades locales y los órganos no estatales en la supervisión y la aplicación del FED, se subraya nuestra preocupación por el deterioro de la situación humanitaria y política en varias regiones, incluido el ébola, y se insta a ampliar el diálogo sobre las relaciones después de 2020. Las enmiendas socialistas subrayan el impacto de los BRICS y de otras economías emergentes en los países ACP, e instan a que en el acuerdo que sustituya al de Cotonú se incluya una mención explícita a la no discriminación por motivos de orientación sexual e identidad de género, y a que el PE tenga en cuenta las opiniones de los Parlamentos de los países ACP sobre las negociaciones de los AAE antes de emitir dictamen. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Se trata de un informe anual de la Comisión de Desarrollo sobre la labor de la Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE. La cooperación ACP-UE se basa en el Acuerdo de Cotonú (2000) que establece, entre otras cosas, instituciones conjuntas, como esta Asamblea Parlamentaria. El ponente hace una descripción general de las sesiones de la Asamblea Parlamentaria Paritaria, mantenidas, en principio, en el Estado miembro de la presidencia de turno. Nuestras enmiendas en la Comisión DEVE señalaban que el Acuerdo de Cotonú prevé, también, acuerdos de asociación económica (AAE) en los que los países ACP quedan en desventaja. También denunciamos que el FED (Fondo Europeo de Desarrollo) es una importante fuente de financiación del Fondo de Apoyo a la Paz para África, utilizado para financiar las operaciones militares y de seguridad en el continente, lo que es contradictorio con el objetivo principal de la ayuda al desarrollo de la UE. Todas nuestras enmiendas fueron rechazadas. Por todo ello nos hemos abstenido en la votación. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — À mes yeux, l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE (l'une des institutions conjointes de l'accord de Cotonou) est un espace de dialogue ouvert et démocratique entre les eurodéputés et les parlementaires des pays ACP concernant la mise en œuvre de cet accord, notamment le contrôle de la coopération au développement dans le cadre du Fonds européen de développement (FED) et la conclusion et l'application des accords de partenariat économique. Je me réjouis, à ce titre, du fait que le rapport souligne le rôle crucial des parlements nationaux, des autorités locales et des acteurs non étatiques des pays ACP lors des phases préparatoires et du suivi des documents de stratégie nationaux et régionaux et durant la mise en œuvre du FED. J'ajouterais que j'ai voté en faveur de l'amendement demandant que le Parlement européen aie la responsabilité politique de tenir compte de l'avis des parlements ACP sur l'issue des négociations relatives aux Accords de partenariats économiques avant de donner son avis conforme. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Enquanto vice-presidente da Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE (APP), gostaria em primeiro lugar de congratular a Comissão DEVE e muito particularmente o relator e relatores-sombra desta proposta de resolução pelo excelente documento apresentado, que votei favoravelmente. Saliento desde logo a sua pertinência e o facto de não ser excessivamente longo. Mas também a sua abrangência e análise prospetiva, complementadas por um enquadramento extremamente bem efetuado e um nível de detalhe que permite com alguma exatidão perceber o trabalho da Parceria ACP-UE no âmbito dos Acordos de Cotonou. Sobre esta parceria e o seu futuro, gostaria apenas de deixar duas ideias: uma, para salientar a importância da dimensão parlamentar no âmbito da cooperação ACP-UE. Os resultados obtidos pela diplomacia parlamentar, bem como o próprio conceito em si, têm que ser evidenciados e valorizados. Deveremos, por isso, reforçar esta vertente, e desde já pela participação da APP no debate atualmente em curso sobre o futuro das relações ACP-UE no pós-2020. E, por fim, lutar por um envolvimento cada vez maior nos trabalhos da APP da sociedade civil e dos serviços da administração pública que se encontram mais próximos das pessoas, em particular os governos regionais e os municípios. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — L'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE est un espace de dialogue ouvert et complet entre les députés du Parlement européen et les parlementaires des pays ACP concernant la mise en œuvre de l'accord de Cotonou, et notamment la politique de coopération au développement de l'Union dans le cadre du Fonds européen de développement (FED) et la conclusion et l'application des accords de partenariat économique (APE). J'ai soutenu ce rapport, qui revient sur les travaux parlementaires de l'Assemblée parlementaire paritaire ACP-UE, qui s'est réunie quatre fois en 2012 et 2013 et souligne le rôle important des parlements nationaux, des autorités locales et de la société civile dans le suivi et la mise en œuvre de la politique européenne de développement. Massimiliano Salini (PPE),
per iscritto. — È importante un voto favorevole alla relazione per promuovere il lavoro fatto dall'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE e per dare un giusto riconoscimento al ruolo svolto. L'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE è un'istituzione che promuove un dialogo aperto, democratico e il più possibile esauriente tra i membri del Parlamento europeo e dei parlamenti dei paesi di Africa, Caraibi e Pacifico soprattutto sull'implementazione della Convenzione di Cotonou. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato contro perché, a fronte del peggioramento della situazione politica e umanitaria in diversi paesi e regioni ACP, ritengo si debba riconoscere che l'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE non ha saputo svolgere il compito assegnatole. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. Se trata de un informe anual de la Comisión de Desarrollo sobre la labor de la Asamblea Parlamentaria Paritaria ACP-UE. La cooperación ACP-UE se basa en el Acuerdo de Cotonú (2000) que establece, entre otras cosas, instituciones conjuntas, como esta Asamblea Parlamentaria. El ponente hace una descripción general de las sesiones de la Asamblea Parlamentaria Paritaria, mantenidas, en principio, en el Estado miembro de la presidencia de turno. Nuestras enmiendas en la Comisión DEVE señalaban que el Acuerdo de Cotonú prevé, también, acuerdos de asociación económica (AAE) en los que los países ACP quedan en desventaja. También denunciamos que el FED (Fondo Europeo de Desarrollo) es una importante fuente de financiación del Fondo de Apoyo a la Paz para África, utilizado para financiar las operaciones militares y de seguridad en el continente, lo que es contradictorio con el objetivo principal de la ayuda al desarrollo de la UE. Todas nuestras enmiendas fueron rechazadas. Por todo ello nos hemos abstenido en la votación. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution, car elle rappelle l'importance des échanges entre les eurodéputés et les parlementaires des pays ACP et demande un renforcement du dialogue politique pour promouvoir les principes de bonne gouvernance et de respect des droits de l'homme et des libertés fondamentales dans ces pays. Le Parlement fait part de ses profondes préoccupations face à la situation politique et humanitaire de certains pays ACP et demande notamment une meilleure coordination dans la lutte contre l'épidémie du virus Ebola dans l'Afrique de l'Ouest. La résolution demande également une analyse approfondie des échecs et des succès des accords de Cotonou signés en 2000 en vue de définir un nouveau mode de coopération ACP-UE pour l'après-2020. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — Esta resolución se ocupa del informe anual elaborado por la Comisión de Desarrollo sobre el trabajo de la Asamblea Parlamentaria Paritaria de los Estados de África, del Caribe y del Pacífico, por una parte, y de la Unión Europea, por la otra. Ahora bien, este texto no ha tenido en cuenta la propuesta de mi grupo parlamentario de señalar que el Acuerdo de Cotonú contiene también acuerdos de asociación económica que perjudican a los países ACP. Tampoco recoge un elemento fundamental para nosotros, que es la necesidad de denunciar que el Fondo Europeo de Desarrollo está siendo utilizado para financiar operaciones militares y de seguridad en el continente africano, lo cual contradice el objetivo principal de la ayuda europea al desarrollo. Por estos dos elementos, principalmente, no he podido votar a favor de esta resolución, sino que me he abstenido. Igor Šoltes (Verts/ALE),
pisno. — Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU je edina večstranska parlamentarna skupščina, ki je bila ustanovljena z mednarodnim sporazumom iz Cotonuja in predstavlja edinstveno možnost za odprto razpravo o težavnih vprašanjih, ki so ključna za dobro sodelovanje z državami v razvoju. Skupna parlamentarna skupščina, ki je vedno bolj parlamentarne oziroma politične narave, je temelj enakopravnega partnerstva med državami AKP in EU in zagotavlja okvir za demokratičen in celovit dialog med poslanci Evropskega parlamenta in poslanci parlamentov držav AKP o izvajanju sporazuma iz Cotonuja, razvojnem sodelovanju v okviru Evropskega razvojnega sklada in izvajanju sporazumov o gospodarskem partnerstvu. Vloga parlamentarne skupščine v prihodnosti je zelo pomembna, saj je potreba po okrepljenem skupnem parlamentarnem nadzoru vse večja. Njeno delovanje na področju političnega, gospodarskega in družbenega razvoja v državah AKP je usmerjeno v spodbujanje razvojnih ciljev, zagotavljanje spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter krepitev demokracije na podlagi pravne države. Ker ta predlog resolucije izpostavlja pomembnost delovanja skupne parlamentarne skupščine AKP-EU tudi po prenehanju veljavnosti pogodbe iz Cotunuja leta 2020 oziroma spodbuja okrepitev njene vloge, sem ga pri glasovanju podprl. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Iako se slažem s mnogim točkama izvješća o radu Zajedničke parlamentarne skupštine AKP-a i EU-a , ostao sam suzdržan pri glasanju. Razlog tome su stavci izvješća 1., 15. i 16. u kojima se koristi terminologija i stajališta koja nisu univerzalno prihvaćena niti u članicama EU-a, te smatram kako ih ne bi trebali naglašavati niti u dijalogu s našim partnerima iz zemalja AKP-a. Catherine Stihler (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution because I support the cooperation between the African, Caribbean and Pacific group of states, and the European Union. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam izvješće o radu Zajedničke parlamentarne skupštine AKP-a i EU-a, jer želim da se nastavi pružanje okvira otvorenog za demokratsku i sveobuhvatnu suradnju između zastupnika Europskog parlamenta i parlamentaraca iz zemalja AKP-a. Važno je u zemljama AKP-a iskorijeniti diskriminaciju na temelju spolne orjentacije, rodnog identiteta, vjere, uvjerenja te dobi i invaliditeta. Međusobni sporazumi bi trebali služiti razvojnim ciljevima te nacionalnim i regionalnim interesima. Potrebe stanovništva zemalja AKP-a su smanjenje siromaštva, postizanje poštivanja temeljnih ljudskih prava i drugih gospodarskih, kao što su pravo na hranu i pristup osnovnim javnim uslugama. Iz tih razloga bi trebalo organizirati radionice, zatim imenovati barem dva stalna suizvjestitelja za usklađenost politika u interesu razvoja koji bi blisko surađivali sa stalnim izvjestiteljem Europskog parlamenta. Na taj način bi se postigla čvršća veza među organizacijama. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Οποιαδήποτε προσέγγιση της ΕΕ με τρίτες χώρες ή με αντίστοιχους οργανισμούς, υπό την ευρεία έννοια, πρέπει να σχεδιάζεται και να υλοποιείται με βάση τον σεβασμό της κουλτούρας και του πολιτισμού αλλά και τα ήθη και τα έθιμά της, σε συνδυασμό πάντοτε με τις ιδιαιτερότητές της, με σκοπό τη βιώσιμη κοινωνική και οικονομική ανάπτυξή της. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — J'ai voté en faveur du rapport de mon éminent collègue Charles Goerens. Grâce à la qualité de ses travaux, l'Assemblée est parvenue à se positionner en tant qu'acteur clé dans les relations et la coopération ACP-UE. Elle a, de manière proactive, continué à suivre l'évolution politique, économique et sociale dans les pays ACP, en vue de promouvoir les objectifs de développement et le respect de tous les droits de l'homme et des libertés fondamentales, y compris le respect des droits sociaux fondamentaux, la démocratie basée sur l'état de droit et la gouvernance transparente et responsable, qui font partie intégrante du développement durable. La coopération ACP-UE est soutenue par un système juridiquement contraignant et par l'existence d'institutions communes. Il importe que l'APP continue à suivre les évolutions de très près afin de veiller à ce que sa voix soit entendue lors de l'examen des différentes options et alternatives à mettre en place après l'expiration de l'Accord de Cotonou en 2020. Quels que soient les résultats éventuels des négociations ACP-UE sur l'après 2020, la dimension parlementaire de l'APP ne doit pas être diluée, mais bien continuer à jouer un rôle majeur après 2020. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — I voted in favour of the resolution on the work of the Joint Parliamentary Assembly (JPA) in 2012-2013. By this vote, I welcome the work accomplished so far and express the wish to strengthen the cooperation between the EU and ACP countries. This parliamentary assembly is a unique forum for political talks between the ACP and EU partners and can give an important impetus to subjects such as the fight against terrorism, poverty or the promotion of human rights and good governance. Ruža Tomašić (ECR),
napisan. — Podržavam Izvješće o radu Zajedničke parlamentarne skupštine ACP-EU zemalja te držim kako Skupština mora nastaviti ulagati napore u ostvarenje prioriteta razvojne suradnje između EU-a i skupine ACP zemalja kako bi se spriječilo daljnje produbljivanje humanitarne i političke krize. Danas se u svijetu više od milijardu ljudi nalazi ispod granice siromaštva i nedopustivo je da međunarodna zajednica, s obzirom na instrumente koji su joj na raspolaganju, zatvara oči kada se radi o zadovoljavanju osnovnih ljudskih potreba. Smatram da pitanja poput pristupa pitkoj vodi i sanitarijama, zadovoljavanja minimalnih higijenskih uvjeta, iskorjenjivanja gladi i siromaštva te poštovanja temeljnih ljudskih prava imaju presudnu težinu u 21. stoljeću. Učinkovita multilateralna suradnja u postizanju održivog razvoja i uključivanja siromašnih, nestabilnih i slabih država u svjetsko gospodarstvo može se jedino ostvariti potpunom i transparentnom mobilizacijom raspoloživih sredstava te detaljnim izvještajima gdje se i kako troše sredstva za pomoć. Budući da je 2015. proglašena Europskom godinom razvoja pozivam sve uključene strane da još snažnije pokažu želju za konkretiziranjem suradnje i zajedničkom borbom za obnovu i pomoć ugroženim zemljama kako bi se zaštitila temeljna ljudska prava, slobode te potaknuo nužan društveni razvoj. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — I supported this report because the ACP has been transformed into a genuine parliamentary assembly that provides a forum for open and frank debate on issues that are of vital importance for development cooperation and contributes favourably to the partnership on equal terms between ACP countries and the EU. The reduction and long-term eradication of poverty is an objective to be achieved, and will be possible if economic development is sustainable, which is the basis for lasting peace and security, the political and democratic stability of ACP countries. Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — Le rapport décrit les activités passées de l'Assemblée et trace la vision du Parlement européen sur le futur de cette dernière. Cependant, des notions primordiales comme la lutte contre la corruption et la gestion des flux migratoires sont absentes du texte. Nos amendements sur ce sujet ont été rejetés. En conséquence, je vote contre. Traian Ungureanu (PPE),
în scris. — Adunarea Parlamentară Paritară APC-UE a reușit să se impună ca un actor-cheie în relațiile și cooperarea statelor din Africa, Caraibe și Pacific cu Uniunea Europeană. Rămâne un instrument extrem de concret pentru monitorizarea evoluțiilor politice, economice și sociale din statele ACP. Obiectivele comune stabilite sunt extrem de importante – dezvoltarea statelor din ACP, respectarea drepturilor omului și libertăților fundamentale, democrația bazată pe statul de drept și o guvernanță transparentă și responsabilă, condiții esențiale ale dezvoltării. Cooperarea ACP-UE se bazează pe un sistem juridic comun și pe existența instituțiilor comune. Este salutar faptul că Adunarea Parlamentară Paritară oferă un cadru pentru dialog deschis și democratic între parlamentarii europeni și parlamentarii statelor din Africa, Caraibe și Pacific. Vorbim de o zonă cu probleme dificile și controversate, iar existența unui dialog cu UE sincer și deschis nu poate produce decât efecte benefice în rândul statelor ACP. Nivelul de trai, al democrației și problemele sociale extrem de complicate în statele din zona ACP fac să fie absolut necesară cooperarea cu Uniunea Europeană. Marco Valli (EFDD),
per iscritto
. - Il dialogo con i paesi dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico è d'importanza fondamentale al fine di poter risollevare i destini di popolazioni che ancora oggi, dopo tanti anni di sofferenza dovute al colonialismo, non riescono a progredire sul cammino della stabilità politica e della crescita economica. Discutere in modo aperto e diretto dei temi centrali della cooperazione allo sviluppo è un importante passo da compiere in direzione dell'eliminazione della povertà, finalità raggiungibile attraverso un dialogo democratico e globale tra gli attori coinvolti. È necessario creare una politica che miri all'integrazione economica e l'Assemblea parlamentare paritetica ACP-UE può rappresentare non solo una sede in cui discutere argomenti difficili e controversi, ma anche uno strumento di sviluppo, di crescita commerciale e di dialogo internazionale sia per l'Unione europea che per tutti quei paesi dell'Africa, dei Caraibi e del Pacifico che hanno firmato la Convenzione di Cotonou, il cui intento è per l'appunto la riduzione e infine l'eliminazione della povertà. La relazione riguardante l'attività dell'Assemblea ACP-UE rappresenta un lavoro condivisibile per raggiungere gli obiettivi sovra descritti e pertanto ho espresso il mio appoggio al testo presentato. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — Esta resolución se ocupa del informe anual elaborado por la Comisión de Desarrollo sobre el trabajo de la Asamblea Parlamentaria Paritaria de los Estados de África, del Caribe y del Pacífico, por una parte, y de la Unión Europea, por la otra. Ahora bien, este texto no ha tenido en cuenta la propuesta de mi grupo parlamentario de señalar que el Acuerdo de Cotonú contiene también acuerdos de asociación económica que perjudican a los países ACP. Tampoco recoge un elemento fundamental para nosotros, que es la necesidad de denunciar que el Fondo Europeo de Desarrollo está siendo utilizado para financiar operaciones militares y de seguridad en el continente africano, lo cual contradice el objetivo principal de la ayuda europea al desarrollo. Por estos dos elementos, principalmente, no he podido votar a favor de esta resolución, sino que me he abstenido. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — De Paritaire Parlementaire Vergadering ACS-EU is een unieke instantie waar Europa en de landen rond de Atlantische, Caraïbische en Stille Oceaan op voet van gelijkheid met elkaar spreken en naar elkaar luisteren. Binnen dit orgaan wordt er gesproken over alle grote en actuele onderwerpen. Tweemaal per jaar vergadert deze Algemene Vergadering, éénmaal in een ACS-land en éénmaal in het land dat op dat moment als voorzitter van de EU fungeert. Zoals blijkt uit de resolutie dienen we dit jaar de toekomst van deze instelling te bekijken. Mijns inziens moeten we deze unieke vorm van debat behouden. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — A Assembleia Parlamentar Paritária (APP) reuniu-se quatro vezes em 2012 e 2013. A 23.a Sessão da Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE aprovou três resoluções elaboradas pelas comissões permanentes, a 24.a aprovou três resoluções elaboradas pelas comissões permanentes. A 25.a Sessão da APP realizou-se em Bruxelas (Bélgica) porque a Irlanda, no exercício da Presidência rotativa do Conselho da UE, declinou a sua organização na Irlanda e a 26.a Sessão da Assembleia Parlamentar Paritária realizou-se em Adis Abeba (Etiópia). Acompanhamos a apreciação positiva do relator, que sublinha a qualidade do seu trabalho, bem como o facto de conseguir afirmar-se como um ator fundamental nas relações e na cooperação ACP-UE. Harald Vilimsky (NI),
schriftlich. - Ich habe dem Bericht über die Arbeit der Paritätischen Versammlung AKP-EU meine Zustimmung verwehrt, da dies ein weiteres Beispiel für falsch eingesetzte Mittel innerhalb der Europäischen Union ist. Alleine fünf „Informationsreisen“, teils an sehr exotische Orte, kosteten den Steuerzahler eine Unsumme und sind daher nicht zu unterstützen. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — In dieser Entschließung hätte das Europäische Parlament anlässlich des „20. Jahrestags des Internationalen Jahres der Familie“ auf die Rolle der Familie als nicht verhandelbarer Bestandteil der Entwicklungszusammenarbeit eingehen müssen. Solange sich die EU und ihre Institutionen im Rahmen der gemeinschaftlichen Entwicklungszusammenarbeit mit den AKP-Staaten nicht zu den universellen Werten von Familie aufbauend auf der Ehe zwischen Mann und Frau, und zum Recht auf Leben bekennt und dieses Bekenntnis tatkräftig vor Ort umsetzt, sind alle sonstigen Anstrengungen der Entwicklungszusammenarbeit löblich, aber weitgehend nutzlos. Jana Žitňanská (ECR),
písomne — Podporila som správu Charlesa Goerensa, keďže práve intenzívna spolupráca zástupcov štátov AKT a EÚ môže pomôcť týmto krajinám. Napriek tomu však s jedným bodom nemôžem súhlasiť. V správe sú na jednej strane kritizovaní poslanci Európskeho parlamentu, že sa nezúčastňujú na Spoločnom parlamentnom zhromaždení (SPZ), na strane druhej je v nej zakomponované ustanovenie, podľa ktorého neúčasť asistentov na plenárnych zasadnutiach SPZ má výrazný vplyv na parlamentné činnosti. Som presvedčená, že v tak dôležitej správe, ktorá vyslovuje hlboké znepokojenie nad zhoršovaním humanitárnej situácie v regiónoch AKT a má týmto štátom vyslať signál plnej podpory, nemá takéto konštatovanie čo robiť. Carlos Zorrinho (S&D),
por escrito. — Votei favoravelmente o relatório de iniciativa sobre o trabalho da Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE, de que sou membro, por me rever no seu conteúdo que enaltece o papel desempenhado por esta Assembleia no quadro de um diálogo aberto, democrático e abrangente e por considerar fundamental continuarmos a dinamizar a realização de debates de carácter político sobre direitos humanos, cooperação e desenvolvimento, sobre saúde pública, entre outros, que constituem uma mais-valia para o aprofundamento das relações dos países ACP e a UE. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — O relatório aborda os trabalhos da Assembleia Parlamentar Paritária ACP-UE (APP) ao longo do último ano. Em geral, relativamente ao funcionamento da APP, o relator tece considerações que consideramos positivas sobre a necessária cooperação e inclusão dos países ACP e sobre a valorização do papel da APP, criticando o Conselho e alguns Estados-Membros por a desvalorizarem. Esta Assembleia tem-se revelado um espaço muito rico de cooperação, de conhecimento mútuo e de troca de experiências. Um espaço onde ficam bem patentes as contradições que resultam do desenvolvimento desigual do capitalismo, das profundas assimetrias e desigualdades que percorrem o mundo atual. Mas temos também críticas a este relatório. Em especial no que toca à defesa e legitimação que são feitas dos chamados Acordos de Parceria Económica (APE), que mais não são do que acordos de livre comércio impostos aos países ACP, sob chantagem, que são profundamente lesivos dos seus interesses e indissociáveis de indisfarçáveis objetivos de recolonização económica destes países por parte das potências europeias. 11.   Opravy hlasování a sdělení o úmyslu hlasovat: viz zápis (La seduta, sospesa alle 14.15, è ripresa alle 15.00) VORSITZ: ULRIKE LUNACEK Vizepräsidentin 12.   Prohlášení předsednictví Die Präsidentin. - Meine Damen und Herren, Herr Kommissar, liebe Kolleginnen und Kollegen! Bevor ich auf die einzelnen Punkte der Tagesordnung eingehe, möchte ich jenen, die es noch nicht gehört haben, zur Kenntnis bringen, dass sich heute erneut ein tragischer Schiffbruch eines vollbeladenen Flüchtlingsboots südlich von Sizilien ereignet hat, bei dem vermutlich mehrere Hundert Opfer zu beklagen sind. Ich möchte zum Ausdruck bringen, dass wir als Parlament über diesen Vorfall – einer von vielen, der sich leider in den letzten Monaten und Jahren immer wieder wiederholt hat – sehr besorgt sind, dass wir die Entwicklung sehr aufmerksam verfolgen und wir uns auch dafür einsetzen, dass diese Art von Tragödie rund um unseren Kontinent nicht mehr passiert. 13.   Schválení zápisu z předchozího zasedání: viz zápis 14.   Členství ve výborech a delegacích: viz zápis 15.   Humanitární krize v Iráku a v Sýrii, zejména v souvislosti s Islámským státem (rozprava) Die Präsidentin. - Als nächster Punkt der Tagesordnung folgt die Aussprache über die Erklärung der Vizepräsidentin der Kommission / Hohen Vertreterin der Union für Außen- und Sicherheitspolitik zur humanitären Krise in Irak und Syrien, vor allem im Zusammenhang mit dem IS (2015/2559(RSP)). Christos Stylianides,
Member of the Commission on behalf of the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
. - Madam President, honourable Members, I am very grateful that you have added this important point to the agenda and also for suggesting a strong resolution on this matter. Let me express at the outset my outrage at the brutal murder of Kayla Mueller, a dedicated aid worker, by ISIS terrorists. Our thoughts are with the family, friends and colleagues of Kayla Mueller. Let me repeat in the strongest way possible: the European Union is committed to the fight against Daesh (ISIS) and other terrorist groups which threaten regional and global stability. We must redouble global efforts to put an end to these murders and to find a political solution to the regional conflicts. Only one word can describe the humanitarian situation in Iraq and Syria: devastation! As a result of both crises there are more than 20 million people in need of urgent humanitarian assistance. This number includes 3.8 million refugees in neighbouring countries: this is a plus of 75% compared to a year ago. The emergence of ISIS has complicated further the dynamics of the two crises. 3.6 million people are trapped in areas controlled by this and other armed opposition groups. Access for aid workers is heavily restricted and many times becomes impossible. The continuation of our aid to those most in need is essential. Showing solidarity with Syria's neighbours is a must. That is why two weeks ago I visited Lebanon and Jordan, together with Commissioner Hahn. These are the two countries which, along with Turkey, have undertaken a huge burden in terms of refugees, especially taking into consideration the size of their population and the fragility of their political situation. We wanted to send a message of our ongoing strong support, especially to the most vulnerable – women, children, the elderly. Let me say once again: we cannot allow a lost generation of Syrian children. These are messages I repeated previously in Turkey with Federica Mogherini and Johannes Hahn. These are the same message our High Representative conveyed during her mission to Iraq. For my part, I announced a new EUR 136 million aid package to cover urgent needs in Syria and neighbouring countries. This brings the total EU humanitarian funding up to EUR 817 million. These messages of support were very well received. When I visited Syrian refugees in Lebanon, I saw at first hand the human dimension of this tragedy. I met women with six or eight children whose husbands had disappeared in Syria. I met a 14-year-old boy supporting alone his mother and six brothers and sisters. These are the real faces of war. These people and more depend on our help, not only on words of sympathy but on tangible assistance. And this is precisely what we are delivering. They were very grateful for what our assistance has done to improve their living conditions, for example by upgrading the local water system to allow access to fresh water. But the painful truth is that the needs are not at all matched by the available resources. Our funding also contributes to the stability of these countries and the wider region. It is in our own interest to continue to support these countries. This goes beyond humanitarian assistance. We need a comprehensive response, pulling together all European Union instruments: humanitarian aid, relief, longer-term stabilisation. To that end, the Commission is taking its responsibility. It agreed a EUR 1 billion aid package for Syria and Iraq for the current year and next year as part of the joint communication which was adopted last week. This package strengthens Europe's political credibility. It shows the EU's leadership. It will be a testimony to the EU's commitment during the Kuwait III pledging conference in late March. We count now on our Member States to match this amount. This package will be to a large extent about humanitarian assistance, recovery and stabilisation measures. But this alone will not put an end to the conflict. Both crises require a political solution. There is a need for measures addressing the root causes of the conflict. That is why the communication includes counter-radicalisation and counter-terrorism measures. This is why education is an important component of the allocated funding. The barbaric murder of innocent people by ISIS and the brutal attacks in Paris last month further stress the need for a narrative to prevent and counter violent extremism and to counter terrorism. Such measures have been included in the communication. Most of all, we should continue to advocate the respect of international humanitarian law and the humanitarian principles, and the protection of civilians and relief workers. These are our common universal values. They guide our work and enable humanitarian workers to save lives. We will need your support to achieve our goals. And we must work together to succeed. Elmar Brok,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Frau Präsidentin, Herr Kommissar, Kolleginnen und Kollegen! Herr Kommissar, ich danke Ihnen sehr herzlich für die großen Anstrengungen, die Sie unternehmen, um der humanitären Katastrophe in Syrien und Irak entgegenzutreten. Ich war vor wenigen Tagen in Bagdad und in Erbil, bin in Flüchtlingslagern gewesen und habe, glaube ich, ein Gefühl dafür, was da los ist. Wenn ich sehe, was in Syrien und Irak ansonsten noch los ist, wenn ich sehe, was im Libanon und in Jordanien, wo der Auswärtige Ausschuss am Montag hinfahren wird, in den Flüchtlingslagern oder ansonsten mit den Flüchtlingen los ist in einem Land wie Libanon – das bei 4 Millionen Einwohnern 1,3 Millionen Flüchtlinge beherbergt: Das sollten wir auch mal zu Hause in unseren Städten hochrechnen, was das bedeuten würde. Ich glaube, da haben Sie unsere volle Unterstützung. Aber ich glaube, wir sollten auch deutlich machen, was politisch dort läuft. Wir haben es selten oder in meinem Lebenszeitraum überhaupt nicht erlebt, dass wir es mit einer gewalttätigen Gruppe zu tun haben, die überhaupt kein Interesse daran hat, Verhandlungen über eine Lösung zu führen, sondern die alles und nichts sagt und jeden, der nicht ihrer Auffassung ist – und zwar nicht nur Christen und Jesiden, sondern auch Muslime, die eine andere Auffassung haben –, gnadenlos vernichtet. Es ist, glaube ich, eine Notwendigkeit, dass wir viele islamische Staaten daran erinnern, sich hier endlich zu vereinen und dem Stellvertreterkrieg, den Teheran und Riad in der Region organisieren, und dem Fehlverhalten unseres NATO-Partners Türkei in manchen Bereichen entgegenzutreten, und dass wir hier versuchen, ein Bündnis zu bilden, um diese gewalttätige Sekte, die menschenverachtend ist, zu bekämpfen. Ich glaube, dass wir als Europäische Union, dass wir als freie Welt diese Verantwortung übernehmen müssen. Ich glaube nicht, dass die 60 Koalitionspartner das allein machen können. Wir müssen die unmittelbare Verantwortung der Nachbarn – von Türkei bis Katar, von Teheran bis Riad – einfordern, dass sie hier ihren Verpflichtungen nachkommen, um auf diese Art und Weise diesen Vernichtungszug von Da'ish zu verhindern. Victor Boștinaru,
în numele grupului S&D
. – Domnule Președinte, salutând intervenția dumneavoastră și fiind complet de acord cu ceea a spus distinsul meu coleg Elmar Brok din partea PPE, este adevărat, astăzi suntem confruntați cu cea mai mare criză umanitară din era contemporană. Niciodată la o asemenea scară atât de multe milioane de oameni n-au fost supuși violențelor de toate felurile pe o perioadă atât de lungă de timp și cu consecințe greu de evaluat. În Siria, după violențele lui Assad împotriva propriului popor, au urmat violențele Da'esh-ului (Statului Islamic) în fața unei populații care a fost obligată să își părăsească locuințele și să trăiască în condiții de refugiați. În Irak, milioane de oameni au fost confruntați cu consecințele războiului. Numai în acest an, peste 1,8 milioane de persoane s-au confruntat cu efectele intervenției Da'esh, dar, trebuie să recunoaștem, acolo sunt și greșelile noastre, ale Occidentului, în modul în care am abordat strategic sau am eșuat să abordăm strategic această regiune, măcar din prisma intereselor noastre. În fața atâtor tragedii, cuvintele noastre nu pot ajuta foarte mult, dar pot sprijini Comisia Europeană și comunitatea internațională să facă trei lucruri care mi se par esențiale: o strategie de stabilizare a regiunii în care actorii locali și regionali sunt vitali, cum spunea și distinsul meu coleg de la PPE, domnul Brok, trebuie să ne gândim dincolo de prejudecăți și de clișee, că actorii locali și regionali sunt esențiali în stabilizare, o strategie urgentă pentru a face față nevoilor disperate ale populației în condiții de refugiați și trei, o strategie pentru evoluția post-conflict a acestei zone, care riscă să devină un adevărat deșert umanitar. Charles Tannock,
on behalf of the ECR Group
. – Madam President, the humanitarian crisis in Iraq and Syria has reached catastrophic proportions, with an estimated 200 000 documented killings in the conflict so far. Clearly the Syrian Assad regime is at the root of the problem, but most recently the existential threat to the region and its minority communities, such as the Christians, Mandaeans, Yazidis, Shia Muslims and LGBTI communities, has come from the barbarous and fanatic so-called Islamic State. Therefore my group welcomes the most recent Jordanian and UAE escalated air force response against ISIS following the horrific murder of a captured pilot. It has been some six months now since the American President Obama gathered together around 60 countries into a military coalition to degrade and ultimately destroy ISIS. In my mind, the three main target priorities for the coalition must be to interdict and destroy IS money-raising facilities, such as oil installations, and destroy their ammunition dumps and their training camps. Of the more than 3 000 European fighters with IS, sadly over 500 come from my country, the United Kingdom. The UK is a major military power so we must do more from my country to step up the efforts and, along with all the EU states, adopt an uncompromising approach towards EU citizens who have gone abroad to join ISIS and other militant Jihadi groups. We must also coordinate intelligence gathering and sharing and ensure that the laws are in place in our Member States to prosecute those who have committed atrocities, including kidnappings, bombings, false religious conversions and ritual execution of hostages in cold blood. I would like to take this opportunity also to thank and congratulate the Kurdish Peshmerga and salute their amazing courage and bravery, which has been so evident with the reports confirming their resilience and protection of innocent civilians such as Yazidis, following the recent attacks on them by ISIS, and helping the YPG liberate Kobani in Syria. However, tragically, for the meantime the desperate humanitarian situation continues in the region. EU Member States must do all they can to mobilise the needed resources to the region and help civilians and refugees, particularly in countries like Lebanon, Jordan and Turkey, and to ultimately militarily destroy the evil of ISIS. Marietje Schaake,
on behalf of the ALDE Group
. – Madam President, a disaster of historic proportions is taking place in our neighbourhood. On top of the Assad regime's ongoing use of violence, including the use of barrel bombs against their own Syrian citizens, Daesh (IS) has added new dimensions of unbearable horror and suffering to millions of people's lives – people who want a future for their children, safety and freedom, just like you and I. Daesh's barbaric violence sent two million Iraqis on the run in 2014 alone. We saw them with our own eyes as we visited northern Iraq, but most areas throughout Iraq are not even accessible to humanitarian aid organisations because they are so violent. And we see a downward spiral of despair and suffering that, in turn, helps the success of recruiters for jihadist organisations. Now minorities are being specifically targeted in a way that can only be seen as attempted ethnic cleansing. Christians, Yazidis, Kurds, Shabak and others, but most of all Iraqis, are in a very bad situation, and their ill-treatment, like that of LGBT people, must stop. For girls and women who are violently abused by militants, there is no specific psychological help. For youth, there is mostly no education. So, I ask you, when does the risk of a lost generation turn into a sombre reality? We cannot allow this to happen. The situation of refugees and internally displaced persons is already dire. I have seen little children's feet on frozen ground, but with rising temperatures the risk of epidemics also rises. We need a comprehensive approach because we expect the liberation of Mosul soon, but that will also send many more people fleeing violence again, and even more assistance will be required. If we believe, as I do, that it is in our interest to take action and that domestic and foreign threats are increasingly blurred, we must work not only on increased EU efforts but also with partners, notably in the Middle East, to end the horrors of Islamic State and alleviate the human suffering. Javier Couso Permuy,
en nombre del Grupo GUE/NGL
. – Señora Presidenta, cinco millones de desplazados internos; casi cuatro millones viviendo bajo el yugo del mal llamado Estado Islámico; 235 000 refugiados sirios en Irak. Son datos que nos dan la dimensión que tiene esta crisis humanitaria en Siria y en Irak. Pero no es nueva. Esta situación no la creó el ISIS, ¿o es que no era verdad que antes en Damasco había un millón de refugiados iraquíes u otro millón en todo el territorio sirio? Hay que hablar de quién empezó esto, con la intervención en Irak —la criminal intervención en Irak—, que propició la destrucción del Estado iraquí, el apoyo a un Gobierno sectario, la desestabilización posterior de Siria. Esto no ha sido casual. Por lo cual, exigimos al Consejo, a la Comisión, también a la Alta Representante, por la participación de muchos Gobiernos de la Unión Europea, que pongan todos los recursos financieros y humanos para ayudar a los refugiados. Hay que dejar de financiar a cualquier milicia, porque muchos Gobiernos de la Unión Europea lo han hecho. Hay que dejar de comprar el petróleo de los campos controlados por el Estado Islámico. Hay que dar asilo a los refugiados y, sobre todo, hay que coordinarse con el Gobierno de Irak —un Gobierno no sectario, evidentemente— y con el Gobierno de Siria —porque no entiendo por qué no se coordinan con el Gobierno de Siria—. Y, por último, apoyar la iniciativa del Enviado Especial de la ONU, el señor de Mistura. (El orador acepta responder a una pregunta formulada con arreglo al procedimiento de la „tarjeta azul“ (artículo 162, apartado 8, del Reglamento)) Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
blue-card question
. – In fact, Mr Couso, it seems that you are greatly missing Mr Saddam Hussein. You are missing a dictator who invaded a neighbour. Is it possible, after all this time, for somebody in this Parliament which supports democracy, rule of law, human rights, etc. to miss Saddam Hussein and attack in such a manner the intervention of the western countries in Iraq? Is that possible? Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
respuesta de „tarjeta azul“
. – Señor Frunzulică, debería escuchar mis palabras y no leer lo que a usted le dé la gana. He hablado de la destrucción del Estado iraquí —que no tiene nada que ver con Sadam Huseín— en una intervención ilegal, ilegítima y criminal que ha causado más de un millón de muertos. Por lo tanto, hable usted no de sus deseos, sino de lo que yo digo. A usted le interesa más que haya ese caos; eso es lo que quiere, acabar con los Estados seculares de la zona. Y luego vienen a contarnos que se expulsa a los cristianos. Ese „cuarteto“ que se reunió para decidir la invasión, que eran católicos y han conseguido la expulsión de los cristianos de Oriente Medio. ¡Tienen ustedes muy poca vergüenza! Alyn Smith,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Madam President, I would start by commending the fair degree of cross-party working which we have seen in the drawing up of this resolution. I think it is a decent attempt to take stock of where we are in this crisis and to place in context the humanitarian disaster, the risk of radicalisation locally and in our own countries and, indeed, the political acts that have brought us here – because they are all interlinked in various ways. It is important that we realise that the so-called Islamic State is as much a consequence as a cause of how we came to be here. The disastrous intervention in Iraq – and I very much echo a previous speaker's comments – created the conditions for instability and radicalisation. The politicians responsible for that disastrous, illegal intervention should hang their heads in shame. The situation in Syria was further exacerbated by those conditions and was ignited, as the resolution also highlights, by the plethora of dreadful abuses by the Assad regime, which themselves feed and fuel the conditions in which extremists can thrive. Those conditions have created a flood of refugees which is almost impossible to cope with, greater than the population of Scotland and threatening to trip the neighbouring countries into anarchy as well. The resolution also takes account of the dreadful actions of Islamic State, but in part 3, I believe, we indicate a reasonable way out. We must have a coherent strategy: a cohesive response is needed to coordinate all aspects of engagement. Commissioner, I was glad to hear your view, which you have expressed before, that the solution is political. The EU has cleaner hands than most in this discussion, and cleaner certainly than most of our Member States. We support you in your efforts. James Carver,
on behalf of the EFDD Group
. – Madam President, the time has come for all of us in this Chamber to move forward from the frequently repetitive debates every parliamentary session, which increasingly sound like a stuck record. If we genuinely seek a lasting resolution to this regional instability and a tragic humanitarian crisis, then the time has come for Member States and a wider international community, not least moderate Islamic nations, to confront the root of this cancer. Both the Saudi and the Qatari governments must now further face up to their sponsorship, whether indirect or not, of this Frankenstein's monster that has been created in the form of Islamic State. Furthermore, the Wahhabi-run schools must be directly tackled and stopped from spreading their doctrine of hate. Unless the Saudis accept their role in allowing the propagation of this fundamentalist ideology, the problem will only expand further, as is already happening, not least in Yemen, the next item on today's agenda. Marie-Christine Arnautu (NI). - Madame la Présidente, chers collègues, la crise humanitaire en Syrie et en Iraq ne fait qu'empirer, les combats s'intensifiant de semaine en semaine. L'assistance humanitaire ne peut se faire correctement qu'en bonne collaboration avec les autorités locales. C'est ce qui est pratiqué en Iraq, que ce soit avec le gouvernement de Bagdad ou avec le gouvernement régional du Kurdistan autonome. Il est plus que temps d'agir de même avec la Syrie afin d'aider Damas à faire face au désastre humanitaire provoqué par les agissements de groupes terroristes armés, l'État islamique en premier lieu bien sûr, mais aussi le front al-Nosra, le front islamique ou le front révolutionnaire syrien, pour ne citer qu'eux parmi les dizaines de groupuscules qui mettent le pays à feu et à sang. L'Union européenne et les États membres doivent désormais rouvrir leurs ambassades à Damas, comme le fera bientôt le nouveau gouvernement tunisien. La normalisation des relations diplomatiques avec la Syrie est une condition indispensable non seulement pour instaurer une coopération humanitaire, mais aussi pour reprendre la coopération sécuritaire avec les services syriens afin lutter contre les filières djihadistes qui menacent la stabilité des pays européens. Tunne Kelam (PPE). - Madam President, the catastrophic situation in the Middle East is certainly not normal. It has been artificially created by several powers which have been waging proxy wars in the region to gain control of it. Among them, of course, there is Iran, which has been exporting arms, fighters and terrorists in the region. Islamic State is actually the latest evil incarnation of this process. We must admit our co-responsibility for not supporting change in Syria when this started in its democratic and more modest forms. Delay and hesitancy have favoured radicalisation. The end-of-the-world style results we must face today. The immediate programme will relieve the needs of the 17 million people in Syria and Iraq who are deserving of it, but an equally immediate challenge is to defeat Islamic State, and this also requires arms and political will, and to create the conditions for displaced persons to return to their homes. Enrique Guerrero Salom (S&D). - Señora Presidenta, señor Comisario, esta mañana el Parlamento Europeo ha votado y aprobado una Resolución sobre medidas contra el terrorismo. Acertadamente no se ha limitado a un enfoque securitario, sino que ha adoptado una visión global de medidas que hay que tomar para confrontar y prevenir el terrorismo dentro y fuera de la Unión. Entre esas medidas, pone el acento en las medidas educativas contra el adoctrinamiento, en las medidas culturales contra el sectarismo y en las medidas sociales contra la exclusión. No hay que olvidar que una parte importante de los militantes del Ejército Islámico procede precisamente de nuestros propios países. Fuera de la Unión, estamos ante las dos crisis de las cuatro más importantes que existen en este momento en el mundo. Crisis humanitarias que proceden, como ha señalado el señor Comisario, de la gran devastación que se ha producido en Siria a lo largo de cuatro años de guerra civil, con doce millones de personas desplazadas, o de la que se ha producido en Irak, con cinco millones de personas desplazadas, más de dos millones de las cuales en territorio controlado por el Ejército Islámico. Tenemos que dar una respuesta inmediata, pero también a medio plazo. Inmediata, apoyando la propuesta de la Comisión de dedicar 139 millones de euros para responder a la crisis humanitaria, y a medio plazo, contribuyendo a la estabilidad en la región, contribuyendo a la buena gobernanza, contribuyendo a que, donde ahora no hay un Estado, haya un poder que sea capaz de estabilizar la realidad y de impedir tanta devastación, tanta guerra, tanto sufrimiento, que en muchas partes ejercen sus propios Gobiernos sobre los ciudadanos y, en otros, situaciones como las del Ejército Islámico. Mirosław Piotrowski (ECR). - Pani Przewodnicząca! Debatujemy nad kolejną rezolucją dotyczącą kryzysu humanitarnego w Iraku i Syrii, szczególnie w kontekście Państwa Islamskiego. Cóż oznacza w tym wypadku kryzys humanitarny? Nie tylko wewnętrzne przymusowe przesiedlenia oraz emigrację miejscowej ludności, ale zaplanowane okrutne mordowanie chrześcijan, a także innych mniejszości religijnych w Syrii i Iraku, o czym przypominamy w artykule 4 i 7 rezolucji przygotowanej przez naszą Grupę Europejskich Konserwatystów i Reformatorów. We wrześniu ubiegłego roku nasza Izba przegłosowała podobną rezolucję, ale problem tylko się pogłębia. Potrzebne są szybkie konkretne działania. Po pierwsze, to zablokowanie wyjazdów ochotników z Unii Europejskiej zasilających szeregi islamskich bojowników, którzy dokonują tych straszliwych mordów. Po drugie, to odcięcie finansowania tzw. Państwa Islamskiego, które płynie nie tylko z Arabii Saudyjskiej. Wobec dotychczasowej bezradności struktur Unii Europejskiej w tym względzie nasz Parlament powinien zachęcić rządy tych krajów członkowskich, które mają dobre kontakty ze sponsorami tzw. Państwa Islamskiego, do zaprzestania tego procederu. Fernando Maura Barandiarán (ALDE). - Señora Presidenta, la catástrofe humanitaria que se está produciendo en Siria y en Irak no es solo consecuencia del desarrollo de los acontecimientos que viven esos países. Es también consecuencia de la intervención —o la ausencia de intervención— de la Unión Europea, o de algunos de sus Estados miembros, en esos conflictos. Y el avance del Estado Islámico no solo es nuestra responsabilidad en buena parte, es también nuestro problema. O actuamos, y lo hacemos unidos con una sola voz, o corremos el peligro de que el Estado Islámico y, con él, el caos más absoluto se adueñen de una región que se sitúa muy cerca de nosotros, que concierne a nuestra seguridad y que nos afecta también debido a la verdadera masa de gentes, de refugiados que llegan a nuestras costas solicitando nuestra ayuda. Es nuestro interés, pero también nuestra preocupación, ante el verdadero exterminio de minorías religiosas y étnicas, actuar sobre la base de los valores fundamentales de la Unión Europea y nuestro compromiso permanente con los derechos humanos. Ante esto, solo vale una respuesta común, una política exterior común, una sola voz en los conflictos que nos conciernen. Sabine Lösing (GUE/NGL). - Frau Präsidentin! Unser Kollege Herr Couso hat Recht, dass der Islamische Staat ohne die vorausgegangene westliche Interventionspolitik in dieser Form überhaupt nicht existieren würde. Und dies betrifft nicht nur den Krieg gegen den Irak, sondern auch die Intervention in Libyen und das Agieren in Syrien, was maßgeblich zum Erstarken radikal islamistischer Kräfte beigetragen hat. Auch die repressive Unterdrückung der Sunniten durch die schiitische Regierung im Irak hat maßgeblich zum Erstarken des IS beigetragen. Er muss ebenso unter Druck gesetzt werden wie diejenigen westlichen Verbündeten, die radikal-islamistische Kräfte massiv unterstützen – zuallererst die Türkei und die Golfstaaten. Was wir außerdem jetzt brauchen, ist endlich eine adäquate Versorgung der Flüchtlinge, vor allem an der türkisch-syrischen Grenze, die Öffnung für einen humanitären Korridor und ein umfassendes Wiederaufbauprogramm sowie ein Sofortprogramm zur Minenräumung. Den Kollegen Tannock möchte ich daran erinnern, dass nicht nur die Peschmerga-Kämpfer sondern auch die der PKK nahen Kämpfer und besonders die Kämpferinnen die Jesiden gerettet und Kobane befreit haben. Barbara Lochbihler (Verts/ALE). - Frau Präsidentin! Der Islamische Staat ist für schreckliche Menschenrechtsverletzungen in Syrien und Irak verantwortlich. Durch die Gräueltaten des IS hat sich die Lage weiter zugespitzt. Es wäre jedoch falsch, die Ursachen der derzeitigen Krise in der Region allein auf den IS zu reduzieren. Das Assad-Regime geht weiterhin mit äußerster Brutalität gegen die eigene Zivilbevölkerung vor. Auch andere bewaffnete Gruppen und regierungsnahe Milizen in Syrien und Irak sind für grausame Verbrechen verantwortlich. Die internationale Gemeinschaft muss den Verantwortlichen auf allen Seiten klarmachen, dass sie für ihre Verbrechen zur Rechenschaft gezogen werden. Ich bin besorgt, dass die EU-Regionalstrategie im Bereich Antiterror-Maßnahmen zu vage formuliert ist, gerade wo es darum geht, Menschenrechtsprinzipien in der Zusammenarbeit mit Staaten in der Region einzufordern. Die erwähnten Benchmarks für Menschenrechte müssen klar definiert werden. Es muss deutlich werden, dass das Verletzen von Benchmarks Konsequenzen für die Kooperation haben wird. Wenn wir bei Antiterror-Maßnahmen nicht die Einhaltung von Menschenrechtsstandards einfordern, werden sich die Fehler der Vergangenheit ohne Zweifel wiederholen. Mara Bizzotto (NI). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, nel giugno del 2014 nasce lo Stato islamico, nell'indifferenza del Parlamento europeo. Per mesi l'Europa ha sottovalutato colpevolmente il problema. In luglio feci un'interrogazione rivolta all'Alto rappresentante Ashton, in cui chiesi tra le altre cose se l'ISIS fosse un pericolo per i cittadini europei. Vi leggo la risposta: „Per i cittadini europei non esiste un rischio, a meno che non si rechino in Iraq“. Invece, il 7 gennaio l'ISIS è arrivato a casa nostra, ha colpito l'Europa, ha colpito i cittadini europei, ha colpito Parigi. Secondo Europol, sono 5.000 i combattenti europei in Medioriente che potrebbero compiere attentati terroristici una volta tornati in patria. Siamo in guerra, una guerra di civiltà che dobbiamo vincere. Il nemico ce l'abbiamo in casa, il nemico è il terrorismo islamico che vuole distruggere l'Occidente, vuole distruggere le nostre tradizioni, i nostri valori. Per anni qui dentro avete detto che bisognava dialogare. Basta! Non si può dialogare con chi uccide brutalmente i bambini, bambini che vengono crocifissi e sepolti vivi, o con chi decapita giornalisti. Chiudo con un'esortazione: sveglia Europa! Sveglia! Basta appelli, comunicazioni, informazioni! Servono atti, serve coraggio, coraggio, coraggio. Francisco José Millán Mon (PPE). - Señora Presidenta, la tragedia humanitaria en Siria y también en Irak está llegando a cotas catastróficas, como el Comisario nos relataba muy bien: necesitamos soluciones. En Siria, tenemos que apoyar los esfuerzos del Enviado Especial, el señor de Mistura, para poner en marcha ese plan de acción que permita la congelación de las hostilidades, al principio en Alepo, y el envío de ayuda humanitaria. La congelación, aunque fuera parcial, de esas hostilidades debería ser también un buen punto de partida para el lanzamiento de una negociación política y una transición política inclusiva: no es deseable que la alternativa a la perpetuación de Asad en el poder sea únicamente el ISIS. Y ya que hablo del ISIS, en Irak, afortunadamente, parece perder terreno en el plano militar. Pero también es preciso que el Gobierno del Primer Ministro Abadi se esfuerce lo más posible en favor de una reconciliación entre suníes y chiíes que dé lugar a un Irak inclusivo y global en el que quepan también los kurdos y en el que el único enemigo común sea el ISIS. La complejidad de la relación, las rivalidades entre países, las líneas de fracción religiosas: todo ello hace difícil la concertación regional e internacional para acabar con la violencia actual. Es preciso contar con la plena colaboración de actores clave de la zona —me refiero a Turquía, a Arabia Saudí, a Irán—, especialmente en lo relativo al control de fronteras, y atajar la financiación de los grupos terroristas, en particular a través del contrabando de petróleo, como ya se ha dicho. El ISIS es una amenaza gravísima para todos, también para el mundo musulmán. El abominable asesinato del piloto jordano es una trágica prueba. Además de la batalla militar sobre el terreno y de las iniciativas políticas, hay una dimensión ideológica en la que también las fuerzas moderadas árabes y musulmanas deben actuar. Josef Weidenholzer (S&D). - Frau Präsidentin! Gemeinsam mit drei Kolleginnen war ich Anfang Januar in der Autonomen Region Kurdistan. Wir wollten uns aus erster Hand über die Lage in den unmittelbar von Da'ish terrorisierten Gebieten informieren. Hier bekommt der abgenutzte und so oft missbrauchte Begriff der „freien Welt“ plötzlich eine elementare Bedeutung, weil hier unsere Freiheit verteidigt wird. Die Schergen der IS haben das wenige Kilometer entfernte Mossul um Jahrhunderte zurückversetzt. Eine verrücktgewordene Truppe ideologisch verblendeter Extremisten setzt sich über alles hinweg, was die Menschheit an zivilisatorischem Fortschritt erreicht hat. Wir haben mit vielen Menschen gesprochen, nicht nur aus der Politik. Vieles bekomme ich einfach nicht aus dem Kopf, etwa die Gespräche mit jungen jesidischen Frauen und Mädchen, die gekidnappt worden waren und ihren Peinigern entkommen konnten. Sie wurden regelrecht versklavt, verkauft wie Tiere, von ihren Eigentümern misshandelt und vergewaltigt. Manche waren kaum älter als zehn Jahre. Sie mussten Entsetzliches mitmachen und werden wohl ihr ganzes Leben darunter leiden. Dennoch haben es diese 250 Frauen besser als die etwa 5 000 noch immer ihrer Freiheit beraubten Frauen und Mädchen. Sie befinden sich in der Gewalt von Menschen, denen es an Menschlichkeit mangelt, in Staaten, mit denen wir offizielle Beziehungen unterhalten. So haben es uns diese Frauen erzählt. Und diese Menschen verdienen unseren Respekt und unsere Aufmerksamkeit. Sie brauchen unsere Unterstützung. Schon jetzt ist die Leistungsfähigkeit der Region überstrapaziert. Die europäische Hilfe wird zwar professionell abgewickelt, ist aber dennoch nur ein Tropfen auf den heißen Stein. Hier sind eindeutig mehr Mittel notwendig. Aber auch in Europa haben wir unseren Teil zu leisten, indem wir verhindern, dass Europäerinnen und Europäer sich den Dschihadisten anschließen. David Campbell Bannerman (ECR). - Madam President, the escalation of armed conflict – thanks to ISIS – across Iraq and neighbouring Syria has resulted in a serious and worsening humanitarian crisis. There have been new and secondary movements of internally displaced people (IDPs) across the entire region. The numbers are really staggering, with approximately three million in Iraq and 7.6 million in Syria. One issue disclosed at a recent Iraq delegation meeting is that there is very little information on those in ISIS-controlled areas. The real extent of the humanitarian challenge is well hidden. As the brave Peshmerga and Iraqi forces push to regain territory from ISIS, such as at Kobani, so we see the true extent of the underlying damage and deprivation. Many of those internally displaced have been subject to the most unthinkable of crimes, with large numbers of women and children raped or sexually abused by ISIS. There is a great need for counselling support, not just the basics. As President of the Iraq delegation, I encourage international partners, the Iraqi government and the Kurdistan regional government to redouble their efforts in terms of financial and logistical support in providing essential services, land allocation and site preparation for IDP camps. Our thoughts are very much with the people of Iraq and Syria at this very troubled time. Marielle de Sarnez (ALDE). - Madame la Présidente, ce qui se passe en Syrie et en Iraq est un défi considérable lancé à l'Europe, mais aussi au monde et remet en question ce que nous croyons de l'homme et des êtres humains. Pour le moment, même si, bien sûr, nous faisons tout ce que nous pouvons et même si la situation est difficile et complexe, nous n'agissons pas assez. La mobilisation de l'Europe n'est pas assez forte et la mobilisation internationale, non plus. Il faut agir davantage. En ce qui concerne l'humanitaire, il faut faire ce qu'on peut: créer des corridors humanitaires, faire en sorte que les vivres arrivent, aider les pays voisins de la Syrie, qui n'en peuvent plus, en particulier le Liban qui connaît une augmentation de 25 % de sa population. Peut-on imaginer ce que cela représente? Il faut agir sur le plan économique. On doit absolument couper les moyens financiers du groupe „État islamique“ et il faut instaurer un embargo sur le pétrole que peut-être, aujourd'hui, nous consommons dans l'Union européenne et, pourquoi pas, en France? Il faut évidemment agir au plan militaire. L'Union européenne doit s'engager en tant que telle. Elle doit aussi réfléchir à une politique commune de défense. On doit réagir au plan politique. Il faut hiérarchiser nos ennemis, en particulier en Syrie, et mettre autour de la table l'ensemble des pays du Golfe, l'Iran et la Turquie. On ne peut pas agir seuls, on ne peut pas agir isolément, il faut rassembler plus encore, il faut agir pour lutter contre le terrorisme car la menace – et c'est cela qui fait la complexité de cette guerre – est non seulement extérieure, mais aussi intérieure. Prenons toutes les mesures nécessaires pour lutter contre le terrorisme. J'ai visité le camp de réfugiés d'al-Zaatari en Jordanie il y a moins d'un an. Nous devons agir pour que ceux qui sont là, ces femmes et ces hommes, ne perdent pas tout espoir. Agissons avant qu'il ne soit trop tard. (L'oratrice accepte de répondre à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Edouard Ferrand (NI),
question „carton bleu“
. – Madame la Présidente, ne pensez-vous pas qu'il faille, aujourd'hui, une révision totale des options stratégiques et diplomatiques étant donné que la France, la Grande-Bretagne et les États-Unis ont tout de même été responsables de cette politique dramatique des printemps arabes. Il faut en tirer les conséquences et, désormais, ne plus engager d'action diplomatique avec ces pays-là sans une concertation européenne. Vous avez formulé un vœu pieux. Bien entendu, il faut agir sur ce qui se passe là-bas. Mais ne pensez-vous pas que les pays européens sont entièrement responsables des crises que vivent le Proche et le Moyen-Orient? Marielle de Sarnez (ALDE),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, je tiens à rappeler que les printemps arabes ont traduit l'envie de ces peuples de se libérer et de s'autonomiser et que, de ce point de vue, nous avons été à leurs côtés. Les puissances occidentales ont-elles une responsabilité à cet égard? Oui, je le crois. L'engagement américain en Iraq, qui n'a heureusement pas été soutenu par la France, a lourdement pesé. Je crois que les interventions précédentes en Afghanistan entraînent aussi leur part de honte et de responsabilité. L'important est maintenant d'avancer, de se mobiliser. Ce ne sont pas des vœux pieux. Il faut que la communauté internationale tout entière se saisisse de ce danger. Marisa Matias (GUE/NGL). - Senhora Presidente, é bem verdade que a crise humanitária no Iraque e na Síria se agravou dramaticamente com o autoproclamado Exército Islâmico e Estado Islâmico. Mas também é verdade que não começou hoje nem ontem. É verdade, sim, que está muito ligado a uma política externa absolutamente desastrosa, muitas vezes levada a cabo pela União Europeia e por Estados-Membros da União Europeia. E é verdade que está ligada com a invasão do Iraque e é verdade que está ligada com o financiamento de grupos de oposição na Síria, desvalorizando totalmente o seu carácter fundamentalista. E é por isso que o futuro tem um coração antigo. Porque, para fazermos bem no futuro, temos que aprender com os erros do passado. E precisamos de fazer muito melhor. Precisamos de deixar de financiar as atividades terroristas, nomeadamente através dos off-shores. Porque é que há o tabu dos off-shores? Precisamos de impedir que se compre petróleo nos territórios que estão ocupados prelo Estado Islâmico a partir dos países europeus. Precisamos de impedir a venda de armas. Precisamos de uma política europeia para os refugiados. Precisamos disto tudo e também, sim, obviamente, de ajuda humanitária. Mas, se não formos ao fundo, continuaremos a fazer declarações e estes debates mil vezes, e cada vez a situação estará pior. Bodil Ceballos (Verts/ALE). - Fru talman! Ni började med att nämna den senaste drunkningstragedin i Medelhavet. Det är också den utgångspunkt jag har i den här diskussionen. Det är tusentals flyktingar som dör varje år på vägen till Europa. Miljoner flyr internt eller till länder i närområdet. Bara ett fåtal når Europa, och här tar inte alla länder emot dem. Så det är absolut nödvändigt att alla EU-länder öppnar upp för att ge skydd till bland annat de syriska flyktingarna. Det är också absolut nödvändigt att vi alla bidrar med humanitärt stöd till flyktinglägren i närområdet. Men de som lider allra mest är barnen och som kommissionären också sade så får vi inte låta en hel generation gå förlorad. Barnen i lägren behöver gå i skola, och det tar också resolutionen upp. De behöver leva ett någorlunda normalt liv mitt i katastrofen, men de kommer också att behöva psykologstöd för många, många år framöver och inte bara tills kriget är över. Vi måste vara beredda att ta vår del av det arbetet när den tiden är här. Lorenzo Cesa (PPE). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, signor Commissario, il nostro pensiero oggi non può che andare alla giovane americana Kayla, l'ultima di migliaia di persone trucidate dall'ISIS. In altri tempi, come sappiamo, le informazioni sulle violenze commesse dai regimi più sanguinari del pianeta sono sempre arrivate fino a noi in misura frammentata e discontinua. Spesso quegli stessi regimi occultavano le atrocità e le violazioni dei diritti umani da loro commesse. Oggi ci troviamo a fronteggiare una realtà completamente opposta: l'ISIS non nasconde le torture, le decapitazioni, le violenze e gli stupri di massa, anzi li esibisce; non nega la barbarie dei suoi terroristi, ma la sbandiera di fronte al mondo imponendo la legge della Sharia e la crudeltà dei suoi tribunali illegittimi. Le sue vittime sono musulmani e cristiani, bambini e donne, soldati e civili, persone di qualsiasi credo e razza. Dunque, di fronte a questa spaventosa sfida lanciata contro l'umanità intera, l'Europa deve dotarsi di una propria e forte strategia comune ed è chiamata a farlo subito, in tutte le sue sedi nazionali ed internazionali, superando ogni divisione al proprio interno. Dobbiamo farlo perché prima che essere popolari, socialisti, comunisti, liberaldemocratici, nazionalisti o euroscettici, siamo tutti persone animate da una profonda, ineliminabile, assoluta convinzione: quella che di fronte all'alternativa tra il bene e il male assoluto, tra la vita e la morte, tra il rispetto dei diritti umani e la loro negazione, noi scegliamo e sceglieremo sempre il bene, la vita e il rispetto dei diritti di ogni essere umano. Questo è il senso della risoluzione che mi auguro venga approvata da tutti noi. Ana Gomes (S&D). Com mais três membros deste Parlamento, em janeiro viajei de Erbil a Dohuk, no norte do Iraque, falando com autoridades, membros das comunidades cristãs e Yazidis e outras em fuga, refugiados da Síria, visitando campos de deslocados internos, falando com muitas vítimas do terrorismo do DAESH. Vim muito crítica do insuficiente e mal direcionado apoio que a União Europeia presta na luta vital contra o inimigo comum. Pelo Iraque e pela Síria passa a linha da frente contra o terrorismo, que durante a nossa visita estava a atacar brutalmente em Paris. A União Europeia tem de construir e coordenar uma estratégia eficaz de apoio à erradicação do Estado Islâmico. Tem de articular o apoio militar prestado por alguns Estados-Membros, reforçar o apoio aos Peshmerga que no Curdistão Iraquiano e na Síria lutam contra as forças terroristas. Tem de exercer a sua influência política junto de potências regionais para impedir que canalizem financiamento, armas e apoio logístico para o DAESH. A iniciativa dessa coordenação tem de partir da Alta Representante, exercendo as suas competências no quadro da política comum de segurança e defesa. Por muito que alguns Estados-Membros estrebuchem, eles têm de ser confrontados com as suas responsabilidades. Só enfrentando o DAESH no Iraque e na Síria podemos de facto preservar a nossa segurança. Ali alimenta-se a radicalização em solo europeu. Teremos mais atentados terroristas na Europa e fora dela contra cidadãos e interesses europeus. Também no plano humanitário temos que fazer mais e melhor pelo apoio às populações. Em Estados-Membros que, por exemplo, dão vistos seletivos para cristãos, melhor fora que investissem no apoio humanitário e desenvolvimento para que os cristãos, os Yazidis e outras minorias não só tenham as escolas que faltam nos campos de refugiados como sintam que têm futuro no Iraque. Para eles, para as pessoas e para as suas culturas milenares pré-islâmicas, como nos disseram padres caldeus e assírios. Melhor fora também que se empenhassem em ajudar a libertar as jovens mulheres e crianças traficadas e escravizadas pelos terroristas e acolhessem aquelas que conseguiram escapar e que precisam de tratamento. Para isso é preciso urgentemente uma representação da União Europeia em Erbil. Nós precisamos também absolutamente de uma estratégia articulada de políticas internas que não continuem a financiar, a promover a radicalização dos jovens, mais de 3 mil jovens europeus que no Iraque e na Síria, hoje, espalham o terror contra as populações e que também já atuam aqui perto das nossas fronteiras, na Líbia. Jan Zahradil (ECR). - Paní předsedající, když hovoříme o humanitární krizi v Iráku a v Sýrii, měli bychom také vzít na vědomí, jak negativní roli v celé této oblasti sehrálo angažmá Íránu, který se pokouší být regionální mocností v této oblasti, který pronikl do státních struktur v Iráku, podporoval sektářské násilí v Iráku, které se stalo jedním z katalyzátorů vzniku tzv. Islámského státu, a dále samozřejmě se Írán spojoval i s Asadovým režimem v Sýrii, což je další katalyzátor vzniku Islámského státu. Nemluvě o spojení Íránu s hnutím Hizballáh v Libanonu nebo jeho posledních aktivitách v Jemenu. Myslím, že musíme mít odvahu si také říci, že řešení situace v tomto regionu bude spočívat v redukci vlivu Íránu v tomto regionu. Znamená to tedy, že nemůžeme považovat Írán za našeho spojence v boji proti Islámskému státu. Nemůžeme přistoupit na žádné nabídky výměny jeho podpory za ústupky např. u íránského nukleárního programu a měli bychom se snažit především redukovat vliv Íránu v Iráku. Jedním z takových příkladů by mohl být i osud utečeneckého tábora Liberty, kde se zdržují příslušníci íránského Hnutí odporu, které bohužel má u irácké vlády statut teroristické organizace, přestože bylo z tohoto seznamu odstraněno Evropskou unií i Spojenými státy. Tady je třeba sjednat nápravu. Pavel Telička (ALDE). - Madam President, a lot has been said in describing the situation and there is very little I could add as it has been described precisely and eloquently. One word: really very grave. I would like to express my appreciation for the Commissioner's personal efforts and I am thinking also, Commissioner, of the efforts of your staff and also the financial package that you have further disclosed. But I am afraid that this is not sufficient. I think that we need to be aware that we need the strong and united commitment of the European Union and the Member States to be politically engaged in the areas of crisis, and if need be, to be engaged in military terms, wherever it is meaningful, wherever needed and wherever it will lead to a concrete result. I think that this commitment at the moment is insufficient and is missing. The second point I would like to raise, and it has already been described by many previous speakers, is that there are countries in the region which can play a positive political role, but there are also countries which can play a role in financial aid. This is also something where probably we have to be more efficient in exerting the influence that we have. I would even say that maybe the time to seek a donor conference is coming, because the European Union is really bearing the main burden at the moment and the Member States partly so. So I very much welcome your efforts, Commissioner, but I would stress political engagement, wherever needed, military engagement, and once again, influence on the regional powers, on the countries in the region, politically and financially. Τάκης Χατζηγεωργίου (GUE/NGL). - Κύριε Πρόεδρε, νομίζω ότι δεν υπάρχει κανένας σ' αυτή την αίθουσα που ξέρει πραγματικά τι πρέπει να κάνουμε για τον λαό της Συρίας και του Ιράκ. Γι' αυτό είναι που αναλωνόμαστε σε περιγραφή των δεινών αυτών των ανθρώπων. Δεν χωράει λοιπόν συζήτηση πως η ανθρωπιστική βοήθεια προς τον λαό της Συρίας και του Ιράκ πρέπει να αυξηθεί χωρίς χρονοτριβές και να προσφέρουμε πραγματική βοήθεια στους ανθρώπους. Είναι υποχρέωσή μας, ως Ευρωπαϊκή Ένωση και κράτη μέλη, να ασχοληθούμε σοβαρά με το ζήτημα, για να διασφαλίσουμε ότι θα έχουν τουλάχιστον τα στοιχειώδη για τη διαβίωσή τους. Δεν πρέπει ωστόσο να ξεχνάμε, αναζητώντας τα αίτια αυτού του μεγάλου κακού, τη βασική ευθύνη για την κατάσταση που επικρατεί σήμερα. Τη φέρουν από κοινού οι Ηνωμένες Πολιτείες και κράτη της Ευρωπαϊκής Ένωσης: αυτοί που το 2003, στο όνομα της καταπολέμησης δήθεν της τρομοκρατίας, ξεκίνησαν έναν πόλεμο που κρατάει μέχρι τις μέρες μας και έχει αποσταθεροποιήσει πλήρως ολόκληρη την περιοχή της Μέσης Ανατολής. Αυτοί που με τις πράξεις και τις παραλείψεις τους εξέθρεψαν αυτό που ονομάζουμε σήμερα Ισλαμικό Κράτος. Και αναγκαζόμαστε σήμερα να συζητάμε τα στοιχειώδη της ανθρώπινης ύπαρξης. Η Ευρωπαϊκή Ένωση πρέπει να δείξει νέα κατεύθυνση προς τον τομέα αυτό. Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE). - Señora Presidenta, en Siria e Irak se han destruido hospitales de campaña y escuelas, se han dañado el servicio de agua y el de electricidad. El Daesh continúa con auténticas atrocidades: abusos sexuales, esclavitud, violencia cruel, secuestros, ejecuciones, bombardeos indiscriminados. Incluso han ordenado comenzar con la mutilación genital femenina de todas las mujeres menores de 49 años. Nos encontramos ante una constante violación de los derechos humanos y del Derecho internacional humanitario. El Daesh, en su clara intención de expandirse, ya ha puesto un pie en Libia, lo que no hace nada más que incrementar la situación crítica humanitaria. Los más vulnerables necesitan alimentos, agua, sanidad y escuela, y 139 millones de euros es una importante cantidad, pero es una cantidad insuficiente. Me remito a lo que dice el ACNUR: hay que repartir y ayudar a los seis países vecinos, que son los más tocados por el dedo de la solidaridad. En Líbano, 1,1 millones; en Turquía, 1,6; en Jordania, 621 000; en Irak, 235 000; en Egipto y norte de África, 160 000. Esos son los 3,8 millones de refugiados sirios. Pero, además, en Irak tenemos 5,2 millones de personas que necesitan ayuda humanitaria, y 2,1 millones de personas tienen la condición de desplazados internos. Nosotros debemos hacer mucho más. Elena Valenciano (S&D). - Señora Presidenta, señor Comisario, queridos colegas, ya está siendo descrita por los anteriores intervinientes la situación política y humanitaria desastrosa que existe en Irak y en Siria y que puede ser comparada ya a las grandes catástrofes de nuestra historia. Voy directa a la cuestión de los derechos humanos, porque creo que debemos lanzar un aviso a todos los actores que están pisoteando los derechos humanos en la región, rebasando todos los límites. Al Daesh, desde luego, pero no solo; también a Asad, porque Asad se está librando porque tenemos ante nuestros ojos un horror mayor, pero no vamos a olvidar ni debemos dejar pasar las violaciones, los abusos, las masacres y las muertes hechas espectáculo. Si existe una estrategia para acabar con el terrorismo, para acabar con el Daesh, deberíamos empezar a conocer las caras de quiénes son. Sabemos mucho de su comunicación y de su estrategia, pero necesitamos conocer las caras porque me temo que, además de muchas muertes y mucho dolor, están consiguiendo esconder sus caras. Me gustaría insistir en la propuesta que mi Grupo incluye en la Resolución, que es la de mandatar al Alto Comisionado de las Naciones Unidas para que vaya en misión a Irak, para que podamos identificar los crímenes que se están produciendo contra la humanidad para llevar a sus responsables ante los tribunales, porque no ganaremos la guerra contra el terror entregando como moneda de cambio los derechos humanos. Branislav Škripek (ECR) - Pán komisár, ďakujem vám veľmi pekne za vaše úsilie, ktoré ste vynaložili na riešenie humanitárnej krízy v Iraku a Sýrii, zvlášť v kontexte so strašným pôsobením Islamského štátu. Všetci vieme o zverstvách, ktoré páchajú, nie je treba o tom teraz viacej hovoriť. Chcem zdôrazniť, že humanitárna situácia sa nedá oddeliť od bezpečnostnej situácie a tá zasa nemôže byť nahliadaná mimo politického kontextu. Veď v konečnom dôsledku všetka humanitárna pomoc musí byť prepojená a smerovať k bezpečnému politickému prostrediu. Ako zrejme viete, niektoré skupiny v tejto oblasti, menovite chalcedónski, syriackí a asýrski obyvatelia, Turkméni a Jezídi podpísali minulý október v EP v Bruseli spoločné vyhlásenie o miestnej autonómii a samospráve pod kurdskou regionálnou vládou v Iraku. Mal som tú príležitosť predsedať tomuto stretnutiu a bola to skutočne vzácna atmosféra a ja si myslím, že je veľmi dôležité vziať tieto demokratické iniciatívy vážne na vedomie, pretože oni sami najlepšie vedia, čo ľudia v ich regióne skutočne potrebujú. Som veľmi rád všetkému úsiliu, ktoré ste doteraz vynaložili pre túto spoluprácu. V závere vás, pán komisár, úctivo žiadam, aby ste naďalej vyhľadávali tieto miestne autority daných menšín a brali ich ako oficiálnych partnerov vo vašom úsilí pre vyriešenie tejto humanitárnej krízy. Miloslav Ransdorf (GUE/NGL). - Paní předsedající, základem problémů v této oblasti byla snaha Spojených států vyvážit demokracii nejdříve zbraněmi a potom činností tajných služeb. Myslím si, že to je základní omyl, protože demokracie se nedá nějakým způsobem nadekretovat. Demokracie je výsledkem dlouhého vývoje právního státu a občanské společnosti. A teprve koncem tohoto vývoje je ustavení demokracie. Myslím si, že přijdeme na to, že daleko přiměřenější pro současnou dobu je podpora sekulárních nacionalistických režimů v této oblasti. Sekulárních nacionalistických režimů, které jsou pro nás daleko přirozenějším partnerem než režimy, které jsou tak či onak ovlivněné islamismem. Myslím si, že bude přehodnocena, po mém soudu, i pozice EU vůči Asadovu režimu v Sýrii, který je sekulární a je garancí, řekl bych, občanských hodnot. Stanislav Polčák (PPE). - Paní předsedající, já jsem se domníval, že hovoříme o humanitární krizi, nikoliv o školení, jak dospět k demokracii. A myslím si, že v tomto sále snad není nikdo, kdo by neodsoudil působení IS, a já se domnívám, že samozřejmě by bylo nejlépe, kdyby došlo ke spojenecké sjednocené vojenské akci proti IS s mandátem Rady bezpečnosti. Bohužel se tak zatím neděje a humanitární krize narostla do obrovských rozměrů a stejně tak narostl IS do podoby organizace státního útvaru. Disponuje zdroji jak lidskými, tak vojenskými i finančními a myslím si, že bychom měli v tuto chvíli volat všechny státy EU, ale i naše spojence ke společné akci na zastavení všech těchto zdrojů, tedy jak lidských, tak vojenských i finančních. Můžeme samozřejmě analyzovat příčiny vzniku Islámského státu, ale to nevyřeší situaci, která je nyní aktuální a které by členské státy EU, ale samozřejmě, jak říkám, i spojenci Evropy měli věnovat náležitou a rychlou pozornost. A trochu mi vadí, že díky IS jako by zapadají další problémy, které se pojí s mezinárodním terorismem. A režimy, které mezinárodní terorismus podporují, ať to byly v minulosti či v současnosti země jako Írán a další. Já bych byl rád, kdyby na tyto země rovněž vybyl určitý čas, nikoliv v této diskusi, ale v některé z dalších. Afzal Khan (S&D). - Madam President, I should like to thank the Commissioner for the work that he is doing. The Syrian conflict is now entering its fifth year and there is still no end in sight. The brutality of ISIS has been horrifying. Their acts of barbarity have no religious justification and are war crimes against humanity. Seven million refugees, especially children, are under threat from the winter months right now. It is imperative that funding of the humanitarian emergency is top priority and all necessary actions are taken to ensure the safety and protection of the most vulnerable. It is, however, even more crucial that we sever the problem from the roots. Despite the tragedy facing Syrian civilians under ISIS rule, the ruling Assad regime is responsible for far more deaths, displacements and destruction. Were it not for the Assad regime, ISIS would never have been able to take root in Syria. Even the elimination of ISIS will not end the radicalised opposition groups, and Syria has new groups which are likely to emerge to fill the void. This happened in Iraq where authoritarian and divisive rule opened the door for the emergence of ISIS. The international community must realise that the only way forward for Syria and to defeat ISIS is to address the root cause of the conflict, namely the Assad regime. That is also largely responsible for the humanitarian crisis facing the country. The EU must increase its pressure on the regime and help restore peace and security in the country and thus in the region. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-жо Председател, уважаеми колеги, уважаеми г-н Комисар, впечатлен съм от Вашата дейност, от усилията, които сте положили, за което Ви поздравявам. Действително в момента в Ирак и в Сирия ние имаме напълно разрушени държави, ние имаме една рухнала инфраструктура, ние имаме една изчезнала държавност, ние имаме липса на елементарни потребности, ние имаме градове и общества, в които няма ток, няма вода, няма пътища, няма училища. Всички тези неща са ясни и се виждат. Причината обаче за тях е друга. И причината е ясна - те не са се случили от само себе си. Това не е просто природно бедствие. И затова само с хуманитарни дейности няма да може да бъде решено. Причината за тази хуманитарна катастрофа всъщност е наличието на една ултрарадикална, ултрарелигиозна държава халифат, каквато е „Ислямска държава“. Тази държава, този халифат преследва язиди, преследва кюрди, преследва православни, преследва ранни християни, преследва шиити мюсюлмани. Този режим е заплаха за живота на хората в тези територии, както и в Европа. С тях трябва да се борим. Cornelia Ernst (GUE/NGL). - Frau Präsidentin! Im Januar war ich gemeinsam mit Kollegen der ALDE und der S&D-Fraktion im irakischen Kurdistan. Wenn ich dort eines begriffen habe, dann, dass wir Europäer die Aufgabe haben, den Opfern der Da'ish-Faschisten unsere Unterstützung zu gewähren. In dieser Region leben 5,3 Millionen Menschen, und hinzugekommen sind in wenigen Monaten zwei Millionen Flüchtlinge, durchweg Minderheiten aus dem Irak, die jetzt in Zeltstädten oder auf den Straßen leben. Vor allem die Kinder sind bedroht. 5 000 jesidische Frauen und Kinder wurden gekidnappt, 2 000 Männer wurden ermordet. Die Jesiden erleben einen erneuten Genozid; 2000 Jahre Geschichte sollen ausgelöscht werden. Was wir jetzt brauchen, sind wirklich klare Botschaften. Wir brauchen internationalen Schutz für die Religionsgemeinschaften und Minderheiten im Irak. Wir brauchen Gelder für die Flüchtlingscamps und Schulen für die Kinder, die es nämlich momentan überhaupt nicht gibt. Wir brauchen finanzielle Programme, Programme, die dem Wiederaufbau der Dörfer der Jesiden, der Schabak und anderer Minderheiten, auch der Christen, dienen. Wir brauchen Unterstützung für die gekidnappten Frauen. Lassen Sie mich mit einem Wort des Bischofs von Erbil enden, der gesagt hat: Helfen Sie uns, machen Sie, dass wir im Irak bleiben können, lassen Sie uns versöhnen mit den Sunniten! Eduard Kukan (PPE) - Je smutnou realitou, že Sýria a Irak sa stali v ostatnom čase synonymami pre humanitárne krízy. Občianska vojna v Sýrii trvá štyri roky. Humanitárna kríza približne rovnako dlho. Na jej ilustráciu by sme mohli použiť desivé štatistiky. Predrečníci ich spomenuli, nebudem ich preto opakovať. Odpoveďou Asadovho režimu na tieto čísla je popretie akejkoľvek zodpovednosti. Akoby to nestačilo, Sýria s Irakom sa ocitli v ďalšom konflikte. Stoja v ňom proti extrémistickým skupinám Islamského štátu. ISIS predstavuje dramatické problémy pre Sýriu, Irak, celý región, ale aj pre Európu. Používa teroristické taktiky, rozvracia štáty, vyháňa ľudí zo svojich príbytkov. Je priamou hrozbou pre našu civilizáciu. Vidíme to doma, v pristupujúcich krajinách, u našich priamych susedov. Alarmujúce je aj to, že mnohí bojovníci za Islamský štát sú cudzincami a z tzv. západného sveta. K tejto realite sa musia zodpovedne postaviť všetky členské štáty Európskej únie. Máme novú stratégiu, ktorou mobilizujeme jednu miliardu eur pre Sýriu a Irak v nasledujúcich dvoch rokoch. Už teraz sú v Sýrii aj Iraku celé generácie ľudí, ktorých životy sú úplne zničené. Treba myslieť aj na to, čo nás bude čakať po skončení vojny v Sýrii, ako prispejeme k rekonštrukcii absolútne zdevastovanej krajiny, ako navrátime jej obyvateľom ľudskú dôstojnosť. (Rečník súhlasil, že odpovie na otázku položenú zdvihnutím modrej karty (článok 162 ods. 8 rokovacieho poriadku)). Ivan Jakovčić (ALDE),
pitanje koje je podizanjem plave kartice postavio
. – Poštovani kolega Kukan, vi ste dobar poznavatelj situacije na Balkanu, jer znam da ste šef Delegacije za Srbiju. Poznajete dobro situaciju na Balkanu, Albaniji, ali i u Bosni i Hercegovini. Moje pitanje ide za tim što ste spomenuli, da ima puno opasnosti među našim susjedima, u našim zemljama. Ja želim ovdje apostrofirati problem Bosne i Hercegovine gdje vlasti kažu da oko tri tisuće potencijalnih terorista danas boravi na tlu Bosne i Hercegovine. Moje je pitanje: Da li dijelite moju zabrinutost i da li pozivate i vi Komisiju i sve europske institucije da pomognu Bosni i Hercegovini? Eduard Kukan (PPE),
odpoveď na otázku položenú zdvihnutím modrej karty
— Ja som už vo svojom vystúpení povedal, že za túto situáciu môžu a mali by sa k nej zodpovedne postaviť členské štáty Únie. Bosna a Hercegovina je jednou z ašpirujúcich krajín na budúce členstvo v Európskej únii a rovnako ako ostatných štátov, sa to dotýka aj jej. Títo potenciálni bojovníci, ktorí môžu v budúcnosti bojovať za Islamský štát, a preto návrh cteného kolegu, aby sa Komisia zaoberala touto situáciou, si myslím, je dobrý, realistický a podporujem ho. Gilles Pargneaux (S&D). - Madame la Présidente, Monsieur le Commissaire, chers collègues, permettez-moi, en ce début d'intervention, de dire mon malaise. Depuis le début de ce débat, j'entends de belles paroles, de beaux discours de compassion et de solidarité vis-à-vis de toutes celles et de tous ceux – notamment des enfants, des femmes – qui sont torturés et tués en Syrie, dans cette guerre civile, dans ce génocide qu'ils subissent, sous le joug du dictateur qu'est Bachar el-Assad. J'entends aussi beaucoup de belles paroles prononcées envers celles et ceux qui sont tués en Iraq et ailleurs, en Libye maintenant, par l'organisation „État islamique“, qui sévit dans son expansionnisme meurtrier. Et puis, finalement, j'ai toujours l'impression qu'on a peu de solutions et je voudrais vous dire, Monsieur le Commissaire: allez plus loin! Allez plus loin dans l'aide humanitaire. S'il fallait comparer notre situation à celle du Liban, dont 18 % de la population sont des réfugiés, cela reviendrait à accueillir 15 millions de personnes en France, 90 millions en Europe! Alors allons-y! Dégageons plus d'aide alimentaire, plus d'aide humanitaire! Retournons ensuite à la table des négociations pour qu'il soit mis fin à ce génocide perpétré par Bachar el-Assad en Syrie. Ramona Nicole Mănescu,
în numele grupului PPE
. – Vă felicit, domnule comisar, pentru implicarea dumneavoastră în criza umanitară fără precedent. Atrocitățile comise de ISIS au dus la tragedia a milioane de oameni. Acest val de refugiați nu se va opri aici, vor fi încă mulți alții care vor părăsi zonele de conflict și avem datoria de a-i susține cu alimente, cu adăpost și asistență medicală. Nu trebuie, însă, să uităm nici de sprijinul de care au nevoie statele din regiune, cele care primesc refugiați, cum sunt Liban și Iordania. Pentru a rezolva, însă, criza umanitară, trebuie să ne ocupăm serios și coordonat de amenințarea teroristă. Să luăm acum măsuri urgente, concrete și ferme în combaterea terorismului. De prea mult timp, reacția noastră în regiune este doar o reacție și nu suntem proactivi. Cum vor putea fi acești refugiați reintegrați în societate? Cum putem contribui la construcția unei infrastructuri în care civilii din Siria și Irak să poată trăi, cum ne asigurăm că aceste conflicte nu vor reapărea? Prioritatea imediată este, într-adevăr, acordarea asistenței refugiaților, dar și elaborarea unui astfel de plan pentru un viitor sustenabil în regiune. Arne Lietz (S&D). - Frau Präsidentin! Die Terrororganisation Islamischer Staat ist eine existenzielle Bedrohung für die Menschen in Syrien und Irak und auch über die Region hinaus. Das menschenverachtende Vorgehen der Terroristen hat eine kaum fassbare Not verursacht. Die bisher zur Verfügung gestellten Mittel reichen nicht aus. Ich begrüße daher besonders die Ankündigung der Hohen Vertreterin, die EU-Hilfen weiter aufzustocken. Es ist gut und wichtig, dass Frau Mogherini uns eine EU-Strategie für die Region vorgelegt hat. Denn die EU und die EU-Mitgliedstaaten müssen gemeinsam vorgehen. Und wir müssen einen umfassenden Ansatz entwickeln, der die ganze Region einbezieht. In Syrien ist noch immer das Assad-Regime an der Macht, dessen grausame Unterdrückung den Bürgerkrieg verursacht hat. In die diplomatischen Bemühungen für eine Lösung des Konflikts muss Russland mit einbezogen werden. Denn Russland hat Assad aktiv unterstützt und hält noch immer seine schützende Hand über das Regime. Francisco Assis (S&D). - Senhora Presidente, não é com grandes proclamações morais ou apenas com elas, nem tão-pouco com exercícios de imputação de responsabilidade histórica, que nós contribuiremos para a resolução deste gravíssimo problema com que estamos confrontados. Não nos iludamos, esta é uma das questões mais graves que se colocam hoje ao sistema internacional. Temos, desde logo, uma gravíssima crise humanitária, e quero saudar os esforços que a Comissão está a desenvolver no sentido de acudir a essa mesma crise, porquanto isso constitui uma prioridade absoluta. Mas estamos perante uma grave questão política que tem que ser olhada em toda a sua complexidade. Nós estamos perante uma região que atravessa um processo de profunda desestruturação, e ela não pode ser avaliada de uma forma simplista. Há problemas que têm origem interna ao mundo islâmico. Há problemas que resultaram de algumas intervenções externas ao longo de muito tempo. Não apenas as mais recentes, mas ao longo de muitas décadas. E a União Europeia tem esta obrigação, até porque esta é uma região próxima da zona do conflito, tem esta obrigação de olhar para este problema e procurar resolvê-lo, tendo em consideração toda a sua complexidade e apostando sobretudo na dimensão política na resolução do problema. Eugen Freund (S&D). - Madam President, you will probably agree that hardly anything has changed since I last addressed this issue here in the House. If anything, things have gotten worse, not better. This is a shame and a tragedy. It is a shame, as the international community is standing idly by in light of ongoing fighting in Syria, where we have stopped counting the dead. The first 100 000 deaths made huge headlines. The next 200 000 did not illicit even a shrug. It is also a tragedy with far-reaching consequences. What we are getting in not serving these unfortunate people is a more and more traumatised young generation. In a few years' time they will resort to the same violence and terror that is the route of many tragic events we have witnessed recently. So it is in our immediate interest to call on all powers in Syria and Iraq and beyond to bring to an end the fighting and suffering of the peoples in the region. Goffredo Maria Bettini (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, è in gioco in Siria e in Iraq la vita di milioni di persone. Tutte le energie vanno messe in campo e coordinate. Abbiamo detto genocidio che devasta regioni dove l'Occidente nel passato ha promosso guerre imperdonabili. Genocidio è una parola impegnativa, che esige conseguenze adeguate. Ma un punto deve essere chiaro: la minaccia non riguarda solo il Medioriente ma punta anche al cuore dell'Europa, semina odio nelle cellule sparse dei nativi delle nostre città. Per questo non basta che l'ISIS sia contenuto, esso va sconfitto liberando i territori che ha conquistato con la forza, riportando la pace e una possibilità di convivenza tra tutti. IN THE CHAIR: IOAN MIRCEA PAȘCU Vice-PresidentCatch-the-eye procedure Csaba Sógor (PPE). - Mr President, almost everything has been said about the humanitarian situation. I would like to touch upon two elements that need to be addressed just as urgently as humanitarian needs if we want to ensure that the region will still house its rich mosaic of peoples in the years to come. First of all, heritage sites need to be protected immediately. Through the destruction of heritage, the identities and histories of minorities and communities are erased. Peoples' identities and claims that they have a right to be there are tied to the presence of monuments and religious-historical buildings which stand as proof of their presence in the land. It is also documented that IS partially funds its operations through looting and selling archaeological artefacts. Secondly, the issue of the disputed territories urgently needs to be addressed if we wish to see the future of Iraq taking place within the internationally agreed borders. Had diplomatic efforts succeeded in the past, there would not have been the current stalemate between Erbil and Baghdad, and IS might have been defeated earlier because of increased trust and joint operations between the two parties. Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Mr President, the advance of jihadist fighters across a wide band of territory in Syria and Iraq has fuelled a massive humanitarian crisis in the region which, I might say, is unprecedented. Fighters from Islamic State – which we should always call Daesh because they are not a state – in Iraq and Syria are terrorising the civilian populations and persecuting religious and ethnic minorities. The situation in Iraq is part of the larger crisis unfolding in the region mainly as a result of Syria's civil war. Civilians continue to be displaced, as a result of the conflict, to refugee camps where they often have to deal with a shortage of food and medicine. A resolution of the humanitarian crisis requires not only the military defeat of Daesh in Iraq and Syria, but also a political solution that creates a cross-sectarian coalition against jihadism. I could say that, in order to have a final positive result, the coalition should also address the interests of the Sunni Iraqi groups and tribes that have aligned with Daesh and should garner the support of regional powers like Iran and Saudi Arabia. Urmas Paet (ALDE). - Härra eesistuja, juba Süüria kodusõda tekitas selle sajandi suurima humanitaarkatastroofi ja nüüd on sellele lisandunud ka ISILi õudused Iraagis ja Süürias. On oluline, et Euroopa riigid paneksid selgelt piiri omaenda kodanike ISILi ridadesse võitlema minemisele. Me saame seda oma kogemuse näol aidata teha ka meie partnerriikidel: näiteks Kesk-Aasia riigid on selle teemaga suures mures. Tuleb teha senisest tugevamat koostööd loomulikult ka Araabia riikide ja Türgiga, nii võitluses ISILiga kui ka põgenike abistamises. Põgenikud – nende abistamine peab olema Euroopa Liidu humanitaarabi prioriteet. Vajadusel tuleb arenguabi vahendeid ka suunata ümber humanitaarabiks, et nende inimeste kannatusi vähendada. Ja lõpetuseks – tuleb kehtestada rahvusvahelised piirangud, mis toimiksid nii relvamüügile kui ka raha ülekandmisele ISILile. Aitäh. Fabio Massimo Castaldo (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, mentre noi giustamente stiamo recriminando la catastrofe umanitaria siriana e irachena e votiamo risoluzioni, anche peraltro giuste e condivisibili, e cerchiamo di affrontare la questione, a Washington, in questo momento, l'orologio torna indietro di tredici anni con la richiesta del Presidente Obama di farsi autorizzare dal Congresso per l'uso della forza totale contro l'ISIS, anche impiegando truppe di terra. Si ritorna quindi alla causa vera della nascita di Daesh, vale a dire operazioni militari compiute nel corso degli ultimi decenni senza la volontà di impegnarsi politicamente non per esportare la democrazia come se fosse un barattolo di pomodori, ma per aiutare quei paesi a farla crescere in modo spontaneo. Purtroppo, non sento in quest'Aula una vera soluzione, che sarebbe quella di adottare sanzioni sensate verso chi in questo momento ancora vende, commercializza e trasporta il petrolio illegale dell'ISIS, una strategia chiara nei confronti dei paesi che noi chiamiamo alleati e che finora hanno sostenuto una posizione ambigua, quantomeno in tutta questa vicenda. Le bombe ammazzano gli uomini, non sconfiggono le idee. L'incubo di Daesh è anche il sonno della ragione dell'Occidente. Gianluca Buonanno (NI). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, a me piacerebbe che tutta l'Europa potesse vedere l'immagine di quest'Aula. Noi siamo 751 e qua ci sono non più di quaranta persone che discutono di questi argomenti e poi, voi, la casta, andate in giro a dire che l'Europa si preoccupa di tutto e poi non si preoccupa dei nostri poveri e dei nostri anziani, ma si preoccupa di tutt'altra cosa, fa le guerre, fa le alleanze con gli Stati Uniti e poi viene qua a piangere. Siete degli ipocriti! Siete degli ipocriti! Siete come quel detto che c'è in Italia che dice: „il bue dà del cornuto all'asino“. Siete uguali, perché finita tutta la cerimonia, lo spettacolino, uscite e il vostro problema è: dove si mangia? Cosa di beve? Dove vado a comprare i vestiti? A voi non ve ne frega un tubo di quello che succede in giro. A voi interessa solo avere il sedere al caldo. László Tőkés (PPE). – Tisztelt Elnök Úr! Ronald Reagan egykor a gonoszok birodalmának nevezte a szovjet kommunizmust. A történelem bebizonyította, hogy az ateista diktatúrát csak egyesült erővel lehet legyőzni. Tom Lantos egyik utolsó beszédében a XX–XXI. század három totalitárius rendszerét sorolta fel, s a nácizmus, valamit a kommunizmus nyomába lépő iszlám fundamentalizmus ellen hirdetett harcot. A globális fenyegetést jelentő diktatúrákkal szemben csak világraszóló teljes összefogással van esélyünk szembeszállni. Ennek a nemzetközi küzdelemnek kell élére állni a keresztény Európának, hitbeli szolidaritással vállalva közösséget a humanitárius katasztrófa által sújtott iraki, szíriai keresztényekkel, és valamennyi üldözöttel. Isten igéje is erre buzdít bennünket: „Nyisd meg a te szádat, amellett, aki néma, és azoknak dolgában, akik adattak veszedelemre!“ Nicola Caputo (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, oggi discutiamo della più grande crisi umanitaria dai tempi della Seconda Guerra mondiale. Una crisi ulteriormente aggravata dalle atrocità e dalle violenze perpetrate dal cosiddetto Stato islamico, che ha lanciato una campagna di sistematica pulizia etnica, rendendosi responsabile dei crimini di guerra orribili che hanno gettato nel terrore le popolazioni del nord della Siria e dell'Iraq, costringendo migliaia di persone alla fuga. Vista la complessità del problema, diventa quindi sempre più importante che la strategia dell'Unione europea preveda un approccio integrato capace di combinare aspetti militari, politici, umanitari e di sviluppo. Mi auguro quindi che, con il lancio della nuova strategia per sostenere la Siria e l'Iraq, l'Unione europea riuscirà non solo ad assicurare assistenza umanitaria, ma anche a dare il suo contributo nella lotta all'estremismo presente nella regione e ad assicurare ai paesi confinanti, in particolare la Giordania e il Libano, il necessario supporto affinché possano far fronte all'afflusso dei rifugiati. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, kada smo prije nekoliko mjeseci ovdje govorili o situaciji na Bliskom istoku onda sam sve pitao da li znaju što je Vukovar, što je Srebrenica, i da li su prije tragedija koje su se dogodile u Vukovaru i Srebrenici ikad čuli za ta mjesta. Tada smo razgovarali o mogućem padu Kobanea. Na sreću, to se nije dogodilo. Kobane je danas slobodan, ali strahovita politička kriza, strahovita humanitarna kriza i dalje, na žalost svjedoci smo toga, raste iz dana u dan. Zato, vjerujem da je neophodna krajnje odlučna sinergijska akcija svih onih koji zajednički mogu riješiti problem na Bliskom istoku. Tu naravno, osim Europske unije, uključujem i Tursku, uključujem i Rusiju, uključujem i Sjedinjene Američke Države. Očekujem da naša Komisija upravo u tom pravcu djeluje, sinergijom svih onih snaga koje mogu riješiti problem na Bliskom istoku. (Încheierea intervențiilor la cerere) Christos Stylianides,
Member of the Commission on behalf of the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
. - Mr President, honourable Members, thank you for your remarks, your suggestions and, of course, your support. I am fully aware that the crises in Syria and Iraq are both likely to stay with us for years to come, unfortunately. I will continue to work closely with my fellow External Relations Commissioners to ensure that the EU's response will remain strong. It will remain substantial. It will remain tangible. As one of the world's leading donors in both these crises, the European Union has a strong responsibility to take action. And action we are taking! Ending the suffering of the millions of people affected by these two terrible crises is not only a moral imperative but also – as all of us have said – very much in our own interest. We need stability in our neighbourhood in order to have stability inside our Union. It is obvious. That is why all of us have already agreed on a comprehensive approach as the European response. Președinte. - Vă anunț că s-au primit șapte propuneri de rezoluție depuse în conformitate cu articolul 123 alineatul (2), votarea va avea loc mâine și închidem dezbaterea. Declarații scrise (articolul 162) Gerard Batten (EFDD),
in writing.
– A previous speaker said that IS must be defeated militarily. Yes, but ideas cannot be defeated by military means alone. The root cause of the problem is an ideological one at the heart of the Islamic religion, and it can only be won by moderate Muslims overcoming the extremists. The first step in doing so is for moderate Muslims to reject those religious texts in the Qur'an that encourage or excuse violence. For example: „Kill infidels wherever you find them. Make war on infidels. Strike terror into the hearts of infidels“. Moderate Muslims know very well that in the eyes of the fundamentalist extremists they too qualify as „infidels“ as much as the unbelievers. The moderate Muslims of the world have a vested interest in bringing their religion into the modern world. The savages of IS will still be savages but their spurious ideological justifications for violence and bestiality must be removed. That can only be done when their fellow Muslims remove the ideological ground from under their feet. Raffaele Fitto (PPE),
per iscritto.
– Ci troviamo di fronte alla più grave crisi umanitaria dalla fine della Seconda Guerra mondiale. Secondo l'Alto Commissariato Onu per i rifugiati più di tre milioni di siriani sono fuggiti dalla guerra civile. È una situazione disperata a cui dobbiamo rispondere con responsabilità e senza tentennamenti. L'Unione europea deve fare tutti gli sforzi possibili per coordinare i paesi limitrofi alla Siria e all'Iraq, al fine di collaborare per coalizzarsi contro l'IS, e non far cadere il Medio Oriente nel gorgo delle barbarie. Michela Giuffrida (S&D),
per iscritto.
– La crisi siriana è un'ebola politico. Contagia e uccide e non si trova il vaccino. Ha già provocato 220 mila morti dal 2011, 3,2 milioni di rifugiati. Non c'è una crisi umanitaria più grande di quella siriana in termini di strazio, è un genocidio Gli aiuti finanziari non sembrano essere mai sufficienti. Accolgo con estremo favore la nuova strategia globale presentata dell'Alto rappresentante Federica Mogherini per la Siria e l'Iraq. Speriamo che questi nuovi fondi vengano utilizzati davvero per i siriani e gli iracheni in difficoltà, laddove difficoltà significa morire di fame, subire atroci violenze, vivere sotto assedio. Non dimentichiamo poi che spesso l'inferno dei migranti inizia in Siria e termina drammaticamente nel Mediterraneo. Tragedie che si ripetono e sembra non abbiano fine. György Hölvényi (PPE),
írásban.
- Az elmúlt héten az Aid to the Church in Need nemzetközi segélyszervezettel öt napot töltöttem Irakban. A helyszínen fél tucat menekülttábort jártunk be, ahol számos otthonából elüldözött családdal találkoztunk. Tudjuk, hogy az Iszlám Állam okozta helyzet rendkívül bonyolult. Mégis nagyon világos az, hogy mi a teendőnk nekünk, Európaiaknak. A nemzetközi közösségnek mindent meg kell tennie azért, hogy a menekültek minél hamarabb visszatérhessenek szülőföldükre. A helyszínen tapasztaltak alapján tudom, hogy ehhez óriási közös erőfeszítésre van szükség. Személyesen külön is bízom abban, hogy Mogherini asszony mindent megtesz az Unió és a tagországok fokozott humanitárius szerepvállalásáért. A válság súlyosságát ismerve azt is látnunk kell sajnos, hogy katonai megoldás nélkül nem lehet békét teremteni Észak-Irakban. Ha Európa és a nemzetközi szervezetek nem tudnak sikeresek lenni a segítségnyújtásban, akkor nagyon komoly, akár visszafordíthatatlan humanitárius katasztrófával kell szembesülni a térségben. Bízom benne, hogy lesz ehhez elég erőnk, közösen a helyi közösségekkel: muszlimokkal, keresztényekkel vagy jazidokkal. Meg kell őriznünk a Közel-Keleten egy kétezer éves keresztény kultúrát, amelyet most a teljes felszámolás veszélye fenyeget. Philippe Juvin (PPE),
par écrit.
– Les atrocités commises par Da'esh ont provoqué de véritables crises humanitaires en Syrie et en Irak. Épuration ethnique et religieuse, exécutions, persécutions, enlèvements, conversions forcées, réduction en esclavage d'enfants et de femmes, tortures, sont quelques exemples des crimes abominables perpétrés par Da'esh. Ces crimes contre l'humanité ne peuvent rester impunis. Nous, Européens, devons aider à éteindre ces foyers de l'extrémisme qui constituent une menace pour la sécurité de l'ensemble de la région, mais aussi pour celle du monde entier. Nous devons notamment agir afin de stopper le flux de combattants étrangers qui partent chaque jour rejoindre les rangs de cette organisation terroriste. Nous devons également renforcer notre coopération sécuritaire avec nos partenaires dans le cadre de la politique de voisinage et dans le cadre euro-arabe. Enfin, nous devons renforcer notre aide humanitaire aux populations civiles. Ainsi, je me félicite de la stratégie globale présentée par la Commission et la haute représentante le 6 février visant à débloquer 1 milliard d'euros supplémentaire pour le financement des nombreuses initiatives politiques, sociales et humanitaires en cours, et visant à lutter contre la menace posée par Da'esh. James Nicholson (ECR),
in writing.
– The advance of ISIS over the past number of months has shocked the world as we see the group commit some of the most extreme barbaric acts of terror. The rise of ISIS has compounded an already desperate humanitarian situation in Iraq and Syria, both devastated by years of civil war and sectarian violence. Millions in Iraq and Syria have been displaced as ISIS makes advances – adding to those who have already been displaced as a result of the Syrian civil war. In both countries, civilians are inevitably caught up in ISIS violence – from forced conversions to brutal executions. ISIS terrorists are being targeted in both countries by a US-led coalition, though air-strikes have not done enough to eradicate the threat. The UK Government is supporting international efforts to combat the ISIS threat and the UK Parliament has voted in support of air strikes against ISIS targets in Iraq. Another deeply troubling element to the ISIS threat is the number of British and other EU nationals who have been radicalised and have chosen to join with ISIS and fight in Iraq and Syria. This poses a major domestic security threat if or when such „foreign fighters“ return home. 16.   Situace v Jemenu (rozprava) Președinte. - Următorul punct pe ordinea de zi este declarația vicepreședintelui Comisiei, Înaltului Reprezentant, privind situația din Yemen (2015/2557(RSP)). Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council on behalf of the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
. - Mr President, honourable Members, I am grateful for the opportunity to discuss the situation in Yemen with you today. Yemen occupies a strategic position along the Gulf of Aden and the Red Sea. Every day, hundreds of ships headed to Europe pass through the Bab-el-Mandeb strait. Terrorist organisations like al-Qaeda in the Arabian Peninsula (AQAP) increasingly represent a direct threat to European citizens. It is in our own interest to stand by the aspirations of the Yemeni people for a stable and accountable state, preserving the territorial integrity of the country. When we look back four years ago, Yemen initiated a remarkable transition process, with people taking to the streets calling for dignity, social justice, and their legitimate political and socio-economic rights. Ever since, the EU has stood by Yemen and its people, fully supporting its demands for democratic legitimacy, accountable and participatory public institutions, and a better life for all. Yemenis look to the EU to continue supporting their aspirations, at a moment when the promises of the „Arab uprisings“ are in danger of being forgotten. Today, Yemen's transition is at grave risk. Its daring economic and fiscal difficulties and persisting security challenges are now coupled with the danger that expeditious solutions might lead the country to more turmoil and to the collapse of state authority. The intensification of terrorist attacks in Yemen, including by al-Qaida in the Arabian Peninsula (AQAP), cannot be left unchecked. We condemn such terrorist attacks in the strongest terms and reiterate our firm commitment and enduring support to the efforts of the Yemeni authorities and of the international community to tackle terrorist violence, in Yemen and the broader region. Terrorists can only benefit from the weakening of state authority in Yemen. The last two weeks have proved decisive for the balance of power in Sana'a, with what some would qualify as the final takeover of state institutions by the Houthis after the seizure of the Presidential Palace. In response to what they deemed unacceptable pressure on the Executive, the President and the entire Cabinet of Prime Minister Bahah resigned on 22 January, de facto putting the whole Yemeni transition in jeopardy. We consider that the so-called constitutional declaration unilaterally issued by the Houthis last Friday has no legitimacy. We now call on all political forces, in particular the Houthis, to take clear responsibility for their actions, starting by unequivocally rejecting violence and coercion as political tools. Undermining state institutions will only result in further instability, to the detriment of all Yemenis. The attacks on officials and the restriction on the movements of President Hadi, Prime Minister Bahah and a number of other Ministers are clearly unacceptable. But current developments should not be seen in isolation. They are partly the result of initial flaws in the design of the transition – which largely kept traditional power structures untouched. Inaction and lack of resolve on the part of the Executive and traditional political parties, and enduring attempts to undermine the transition process by spoilers, chiefly led by ex-President Saleh, have also been key factors in leading Yemen to the current impasse. There is no other way out of the current crisis than genuine dialogue and an inclusive political process, and we hope that the announcement of the resumption of broad consultations between Yemeni parties under the auspices of the UN on Monday will bear fruit. Any long-term solution should address the underlying causes of instability, which are deeply rooted in local historical and socio-economic power-structure. The real test case will be whether Yemeni parties are ready to work together constructively to foster a compromise, safeguarding the transition's objectives. We also call on all regional actors to contribute positively to this process. It is critical for the international community to retain its unity, in order to safeguard the foundations of the Yemeni transition and restore stability, while preserving Yemen's territorial integrity. It is our belief that the framework provided by the Gulf Cooperation Council Initiative, the outcomes of the National Dialogue Conference (NDC) and the Peace and National Partnership Agreement should remain the reference points for the Yemeni transition. We therefore urge all actors to work constructively towards a swift finalisation of a new constitution. This constitution should meet the legitimate aspirations of the Yemeni people, reflect the NDC outcomes, and preserve the unity and territorial integrity of Yemen, to which the EU is strongly attached. While undergoing dramatic developments in its political transition and facing security threats, Yemen also urgently needs to tackle its economic situation. The government of Prime Minister Bahah had presented a solid programme in this regard, and a number of courageous steps had been taken to conclude an agreement with the IMF – in particular as regards lowering the fiscal burden represented by fuel subsidies. Decisive actions are needed to improve fiscal sustainability and fight corruption in the public administration, in support of those most in need. The severe humanitarian crisis may further deepen if political stability is not restored. Almost 16 million Yemenis (more than 60% of the total population) are currently in need of humanitarian aid, including 10.6 million suffering food insecurity and 13.4 million without access to safe water and sanitation. Widespread consumption of and addiction to qat – a mildly narcotic leaf – has a disastrous impact on water use, labour productivity, health and the crowding-out of food crops. EU humanitarian assistance in 2014 reached EUR 124 million (including also EUR 33 million from the Commission). And the EU is committed to continue its support for the Yemeni people. It is essential that all parties safeguard humanitarian principles and ensure humanitarian access on the ground. Ladies and gentlemen, the EU stands by the Yemeni people at this critical juncture and reaffirms its commitment to continue supporting Yemen in its transition. Cristian Dan Preda,
au nom du groupe PPE
. – Monsieur le Président, j'ai été membre de la délégation du Parlement européen qui s'est rendue à Sanaa en mai 2012: c'était une période d'optimisme quant à la transition politique. La solution qui a été négociée après dix mois de contestation et qui a abouti au départ de l'ex-président Saleh – en toute impunité – et à l'arrivée au pouvoir du président Hadi, puis au dialogue national et finalement à un gouvernement transitoire, ont fait croire que la stabilité était garantie au Yémen. Certains disaient même que la transition négociée, à la yéménite pourrait servir de modèle pour d'autres pays arabes. Depuis quelques semaines, l'optimisme n'a plus lieu d'être à Sanaa, car c'est l'inverse du résultat escompté il y a deux ou trois ans qui se produit. Ce que nous voyons, c'est que le modèle n'a pas porté ses fruits, et certains disent même que la transition a complètement échoué au Yémen, car la violence développée par la branche armée des houthis – nous montre que, maintenant, tout est bouleversé: il n'y a plus d'autorité légitime à Sanaa et nous sommes déboussolés devant cette terrible spirale de la violence. La solution évidente: tout doit passer par une démarche politique, par un référendum constitutionnel, par l'organisation d'élections et par un dialogue politique véritable qui soit inclusif: cela a toujours été le point de vue européen. Je voudrais terminer par une remarque d'ordre plus général. Il s'agit de nouveau d'une offensive chiite, d'un mouvement qui veut faire croire qu'une révolution, qu'un bouleversement de l'état des choses est possible, or nous le savons très bien d'expérience: les offensives chiites mènent à l'instabilité à long terme. Richard Howitt,
on behalf of the S&D Group
. – Mr President, whether we call what has happened in Yemen a coup or not, those now in government have called themselves a revolutionary council and, of course, there are deep concerns about the role of Iran. Nevertheless, Europe must maintain lines of communication and support the UN-led mediation efforts. The alternatives are worse. Clearly, this morning's news of the closure of the British and other embassies is a further potent sign of the failure of the rule of law in the country. It is only a month since in this chamber we gave a memorial for the Charlie Hebdo attack, and we should recall how responsibility for it was claimed by al-Qaida in Yemen. This is a country where we all need to have some humility. I remember Baroness Ashton in this Chamber saying Yemen was the model for the EU's comprehensive strategy. President Obama called it a model for the United States counter-terrorism strategy. I know diplomats who say we have devoted considerable help to Yemen but not sufficiently to enable the domestic government to have the capacity to deliver on the reform aspirations of its people. In 2012 I was with Mr Preda and I went and sat in the tents in Sana'a's Freedom Square, listening to the hopes of the young protestors. I have heard the Yemeni children saying that they have nightmares about the sound of drone attacks – the same stories my own mother told me about the V2 bombs from the Second World War – and I wonder whether the existing efforts are truly countering terrorism or are instead in danger of fuelling it. Today we are looking at what increasingly threatens to be another failed state, and the lessons of Yemen are twofold. First, we must make the right diplomatic responses now to do all we can to avoid the country sliding down even further. But second, if we want to protect our own people and promote our own principles, where reform is under way in the Arab world, we have to do more and better to support it when we can. The failures of a failed state are our failures too. Anna Elżbieta Fotyga,
w imieniu grupy ECR
. – Panie Przewodniczący! W jednym z najmniej rozwiniętych państw świata, z ogromnymi obszarami biedy (które rzeczywiście miało ogromne perspektywy rozwoju pomimo też wielkich wpływów terrorystycznych) trzeba niezwykle uważnie wprowadzać bardzo drastyczne reformy. Wydaje się, że zniesienie dopłat paliwowych bez jednoczesnych natychmiastowych osłon społecznych było jedną z pożywek rebelii Houthi. To prawda, że w tej chwili musimy się zjednoczyć. To prawda, że pod auspicjami Narodów Zjednoczonych powinien być prowadzony dialog. Trzeba jednak pomyśleć o rozsądnym wdrażaniu wymogów związanych z członkostwem w Światowej Organizacji Handlu i w tej chwili musimy wziąć pod uwagę, że zamiast pozytywnego rozwoju mamy w Jemenie państwo, które stanowi jedno z najpoważniejszych zagrożeń dla światowego bezpieczeństwa. Javier Couso Permuy,
en nombre del Grupo GUE/NGL
. – Señor Presidente, Yemen ha sido un indicador fiel de las tendencias generales en la región, desde la independencia del país, pasando por el intento de establecer un Estado socialista, la reunificación autoritaria en 1990 o la Primavera Árabe. Ahora, tras la toma de Saná por parte de los hutíes, estamos ante el final del experimento de la Primavera Árabe, que en este país supuso la expansión, el refuerzo de Al Qaeda, una campaña desastrosa de ataques de vehículos aéreos no tripulados por parte de Estados Unidos y la descomposición del Estado yemení y de su ejército. Estados Unidos, Francia y Reino Unido han ordenado la evacuación de sus embajadas, pero me gustaría aconsejar que no sacáramos conclusiones precipitadas. La pregunta no es quién tiene el poder en la capital y si es uno de los nuestros. La pregunta que debemos hacernos es si quien recibe nuestro apoyo es aquel que promueve la estabilidad fuera de faccionalismos, sectarismos o integrismo. Barbara Lochbihler,
im Namen der Verts/ALE-Fraktion
. – Herr Präsident! Ich begrüße, dass sich der Rat „Auswärtige Angelegenheiten“ mit der Situation im Jemen beschäftigt. Die Schlussfolgerungen enthalten zentrale Forderungen. Der von den Huthi-Rebellen verhängte Hausarrest gegen den zurückgetretenen Präsidenten und Mitglieder seines Kabinetts ist inakzeptabel. Entscheidend ist es nun, die Bemühungen um einen politischen Dialog zu verstärken, denn nur auf dem Verhandlungsweg ist eine dauerhafte Lösung zu erreichen. Dabei ist es notwendig, alle relevanten Akteure mit einzubeziehen. Problematisch ist jedoch, dass die Schlussfolgerungen des Rates bezüglich des Scheiterns des Übergangsprozesses eine zentrale Ursache nicht benennen, nämlich die seit Jahren herrschende Straflosigkeit. Sie trägt zur Instabilität des Jemen entscheidend bei und muss daher auch als eine zentrale Ursache des Konflikts benannt werden. Etliche Menschen starben bei den Protesten im Jemen 2011 und 2012, als der frühere Präsident Salih seine Macht an den Vizepräsidenten Hadi übergab. Dafür erhielt Salih im Gegenzeug umfassende Immunität vor Strafverfolgung für Verbrechen, die er in den Jahren seiner Regierungszeit verantwortet hat. Obwohl Hadi die Etablierung einer Untersuchungskommission für die während der Aufstände begangenen Menschenrechtsverletzungen anordnete, wurde diese nie etabliert. Eine Folge der absoluten Straflosigkeit war, dass Salih und seine Unterstützer weiterhin erheblichen Einfluss ausüben konnten und damit den Übergangsprozess behinderten. Deshalb ist es wichtig, was die EU jetzt tut, diese Reforminitiativen wieder aufzugreifen und auch die UN darin zu unterstützen. James Carver,
on behalf of the EFDD Group
. – Mr President, the situation in Yemen is particularly dire, with today's news that the US, France and the UK have all closed their embassies over major security concerns. The recent coup d'état is one further event in a long line of political crises stretching back decades. Protests led by the Southern Democratic Assembly, who seek an independent, Aden-led South Arabia, have remained peaceful, despite further violence breaking out across the country. I believe it vital to support their democratic aspirations for self-determination to help secure a safe, sovereign area in this crucially important strategic point. What the region needs now, more than ever – just like across the Gulf of Aden in Somaliland – is a beacon of hope to show what proud moderates and globally-engaged people can achieve. In South Arabia and Somaliland we can have that possibility. Georg Mayer (NI). - Herr Präsident, geschätzte Kollegen! Nur eines vorweg: Ich komme aus dem Landtag Steiermark. Da war es zum Beispiel verboten, wie eine Kollegin das vorher gemacht hat, vom Blatt abzulesen. Das würde uns vielleicht auch hier helfen. Eines jetzt aber dazu: Es tut sich ein neues schwarzes Loch auf in einem der ärmsten Länder dieser Welt. Als ob wir nicht genug schwarze Löcher und als ob wir nicht genug Problemfelder auf dieser Erde hätten, sehen wir das jetzt im Jemen. Die Situation ist seit Jänner dramatisch verändert. Die Lage hat weitreichende Auswirkungen auch und vor allem natürlich auf uns Europäer. Trennen Sie sich einmal von der Illusion, geschätzte Kollegen, dass wir am Ende des Tages alle Flüchtlinge aus Arabien und aus den Problembereichen dieser Welt aufnehmen können! Jemen ist ab jetzt – da können Sie sicher sein – von besonderem Interesse für alle möglichen terroristischen Organisationen, die sich dort tummeln. Dieses Beispiel Jemen ist wieder ein Musterbeispiel mehr, wie schädlich und zum Nachteil Europas jegliche Einmischung der Amerikaner in allen Teilen dieser Welt ist. Ganz besonders betrifft das auch die Ukraine. Afzal Khan (S&D). - Mr President, today, 11 February, marks the fourth anniversary of the uprising of the Yemeni people demanding their rightful democratic and civil state. The recent violence and illegal takeover by Houthi militants and the resignation of the Executive threatened the territorial integrity of the country and the stability of the region, making an already dire humanitarian situation worse. Sixty-nine percent of the population rely on some form of humanitarian aid. These problems are likely to intensify as the instability continues. All parties, especially the Houthi movement who are now in control, must return to genuine dialogue and inclusive negotiations. They must take clear responsibility for their actions, rejecting violence and oppression as political tools. Only a broad political consensus can provide a sustainable solution to the current crisis, and security is an essential prerequisite for the success of the transition. All parties need to cooperate to protect civilians and show immediate and unhindered humanitarian access on the ground. Sadly, although the EU is the leading humanitarian aid donor it plays a minor diplomatic role in Yemen. This must change. Outside power must stop fuelling violence by equipping and funding armed groups. The EU must facilitate the process of state-building in Yemen, promote the political dialogue and democratic reform and help in improving the security situation. We must stand by the people of Yemen at this critical juncture. Alyn Smith (Verts/ALE). - Mr President, we are obliged to remain engaged within this region and we are obligated to the people of Yemen for three main reasons. Firstly, as ever, it is worth remembering that the problems of today are rooted in the legacy of empire – in Yemen's case toxic legacies of the Ottoman and British Empires. Secondly, it is the right thing to do. There is a humanitarian disaster where we can assist the UN's efforts. If we do not, I do not see anybody else stepping up to the plate in any serious way to state-build. Thirdly, if we do not, Yemen will continue even more to become a breeding ground for radicalisation and terrorism against each other and indeed against us. The fact is that, despite our fairly recent efforts as a European Union, Yemen is not a functioning state. It is this failure of corruption and failure to provide basic services that has so disenfranchised and disengaged the people of Yemen and we must continue to engage in state building. It is not as though we do not have the expertise and resources to that. We have put forward a number of ideas with this. We must be in for the long haul. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) James Carver (EFDD),
blue-card question
. – Mr Smith, as someone who seeks independence for your own nation from a bigger United Kingdom, do you understand the aspirations of the South Arabian people who seek – after such distress and this long history of being in a situation where a largely Sunni part of the Yemen is currently under the control of a new Shia group – do you understand, actually, that perhaps independence might be a good option for South Arabia here? Alyn Smith (Verts/ALE),
blue-card answer
. – I certainly do support independence for Scotland because I can speak on behalf of the people of Scotland in this Chamber and a substantial proportion of Scotland. I think it is dangerous to say that that logic applies to every place in every circumstance, and international law is really quite clear that we deal with these matters, on their merits, according to the reality on the ground. I myself am fairly relaxed about constitutional change but that must be managed by the international community peacefully and democratically achieved, and with the support of precisely those organisations like the European Union which must engage in state-building, because the problem that we have in Yemen is rooted in the fact that the people of Yemen see nothing in Sana'a, or indeed any other capital that they are looking to, to actually support them. Fabio Massimo Castaldo (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, terzo millennio, il millennio delle guerre per procura e dell'ipocrisia della cosiddetta comunità internazionale. Da una presunta transizione democratica siamo piombati nel bel mezzo di una catastrofe. Il modello Yemen è ormai un lontano ricordo, anzi si avvia a essere una nuova Siria, l'ennesimo tassello del mosaico della violenza in Medioriente. Anche noi abbiamo le nostre responsabilità, perché nel grande gioco del Medio Oriente, di questa regione, continua lo scontro tra Iran e Arabia Saudita e alleati per la supremazia nella scacchiera regionale. Avviene a Sana'a, ma avviene anche a Beirut, a Bagdad e a Damasco. Le grandi potenze continuano a scommettere su entrambi gli schieramenti, spostandosi con una certa disinvoltura secondo le circostanze, e nel frattempo le popolazioni locali coinvolte sono soltanto pedine sconfitte, sacrificate e dimenticate senza che nessuno abbia il coraggio di riconoscere che alla base si tratta meramente di un'instabilità voluta e finalizzata a riscrivere i rapporti di forza. Forse qualcuno nel Golfo sarà tentato di liquidarla dividendo lo Yemen in Yemen del nord e Yemen del sud, ma non certo con questo si troverà la soluzione adeguata, e nel frattempo nel nostro silenzio i contendenti vengono armati pesantemente in attesa dello scontro risolutivo. Non dobbiamo scegliere quale fazione ci vada più a genio, ma difendere l'unica fazione e l'unica vittima: la popolazione civile. Non basta aiutare i profughi, bisogna anche estirpare questa malattia, questo gioco perverso delle guerre per procura. Ecco perché nel conflitto houthi-salafiti, ovvero il grande gioco tra Teheran e Riad, dobbiamo intervenire ed essere durissimi contro chi finanzia e arma le due fazioni, chiunque sia, e ripeto chiunque sia. Perché finché tolleriamo guerre settarie per interesse siamo noi stessi anche adepti del settarismo. Mario Borghezio (NI). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, nel caos totale dello Yemen, la notizia della chiusura di varie ambasciate occidentali fa il paio con un'altra poco prima della dichiarazione del capo degli houthi di annunciare un consiglio presidenziale, che in realtà è un consiglio rivoluzionario, che dovrebbe creare un nuovo Parlamento, una nuova Costituzione. Non si capisce nulla di quella che è la situazione. Una sola cosa è molto chiara: il fallimento delle politiche occidentali e, in particolare, l'assoluta inconsistenza della politica dell'Unione europea. Anche il bla bla contenuto nelle dichiarazioni dei ministri degli Esteri recentemente riunitisi proprio su questo problema non ha nulla di concreto. Continuiamo a parlare a ruota libera di diritti umani, ma non riusciamo a incidere, non riusciamo a renderci conto che lo Yemen è l'esempio più significativo di un processo di divisione in atto ad opera spesso di milizie contrapposte con violenza in vari paesi arabi, con la costituzione di aree substatuali e di agglomerati di tipo comunitario. È una rivoluzione totale, di fronte alla quale c'è l'assenza della politica europea. L'Europa non sta capendo niente di quello che succede in questi paesi. Jeppe Kofod (S&D). - Mr President, by all accounts the international community, or at the very least the western powers, are closing up shop in Yemen. Today the American Embassy officially closed in Sana'a. The British Embassy has followed suit and a few hours ago the French Embassy also announced that it would close for security reasons. It is a well-known fact that Yemen has been a hotbed of insurgency and terrorist training for many years but now events are coming to a crescendo. The Houthi have taken the capital and effectively it is a coup d'état. Al-Qaeda in the Arabian Peninsula remains as active as ever throughout Yemen. Yemen is truly revealed to be not only a failed state, but a failed state with no one to turn to except perhaps Iran, Saudi Arabia or Al-Qaeda, depending on which partisan group wins the ongoing power battle. The European Union must stand ready to take up even greater responsibilities in the Yemen crisis. A closed embassy always leaves a vacuum in its place – a vacuum for the European Union, and we must do what we can to fill it. I therefore ask both the Commission and the Council what concrete steps will be taken in the EU to put pressure on the Houthi and to help guide the Yemeni people towards a path of political stability? What initiative will be enacted to ensure that Yemen does not sink further into civil partisan warfare? Γεώργιος Επιτήδειος (NI). - Στις 22 Ιανουαρίου, με την παραίτηση του προέδρου της κυβερνήσεως, Χάντι, που υποστηριζόταν από τη Δύση, και την κατάληψη της εξουσίας από τους αντάρτες Χούτι, έληξε στην Υεμένη ένας εμφύλιος πόλεμος που διαρκούσε από το 2004. Όμως είναι ορατός ο κίνδυνος να συνεχισθούν οι εχθροπραξίες υπό τη μορφή της συρράξεως μεταξύ των σουνιτών που υποστήριζαν τον πρόεδρο Χάντι και των σιιτών που υποστηρίζουν τους Χούτι. Η κατάσταση στην Υεμένη είναι λογικό να δημιουργεί ανησυχίες στην Ευρωπαϊκή Ένωση, διότι η χώρα αυτή, εκτός από τη στρατηγική σημασία που έχει η γεωγραφική της θέση, θεωρείται και το κέντρο της Αλ Κάιντα στην Αραβική Χερσόνησο. Για τον λόγο αυτό, παλαιότερα, αμερικανικά αεροσκάφη, σε συνεργασία με τις κυβερνητικές δυνάμεις, βομβάρδιζαν τις θέσεις της Αλ Κάιντα. Τώρα που ενδέχεται να σταματήσουν αυτές οι επιθέσεις, υπάρχει κίνδυνος να ενισχυθεί η Αλ Κάιντα και ένα μεγάλο μέρος του σουνιτικού πληθυσμού να καταλήξει στους ακραίους ισλαμιστές. Έχουμε και ανθρωπιστική κρίση: 77.000 άτομα είναι πρόσφυγες στη χώρα τους και πολλά παιδιά χρησιμοποιούνται ως στρατιώτες. Πρέπει η Δύση, η Ευρωπαϊκή Ένωση, να φροντίσει ούτως ώστε να δοθεί σταθερότητα στην περιοχή και παράλληλα να μην επιτρέψει στους τρομοκράτες να διεισδύσουν με τη μορφή προσφύγων στην Ευρωπαϊκή Ένωση. Neena Gill (S&D). - Mr President, it is with deep concern that we note the developments in Yemen, and with the UK and US and other Western nations withdrawing their missions from Yemen, I think the situation is set to get worse. This week we also heard from a former CIA director that Al-Qaeda in the Arab Peninsula is even bigger than IS, and AQAP is making fast progress on a technological front. Therefore, when the EU Heads of State or Government discuss counter-terrorism tomorrow they need to include measures that increase coordination of intelligence amongst us, with respect to Yemeni Al-Qaeda, and have a plan for concrete action to support UN-sponsored national dialogue and support building a stronger state. It is also important that we do not just get a dialogue with a single interlocutor at the cost of inclusiveness. Failure to have all the groups on board is why we are where we are in Yemen today. I ask why the talks that began on Monday are already faltering; this indicates the gravity of the task ahead of us. \*(The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)). Paul Rübig (PPE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Herr Präsident! Meine Frage an Neena Gill ist, ob sie glaubt, dass der Golf-Kooperationsrat in diesem Bereich eine Rolle übernehmen kann, und welche Rolle für den GCC hier angebracht wäre. Neena Gill (S&D),
blue-card answer
. – Thank you Mr Rübig – absolutely. It is only time that prevented me from mentioning the GCC. I think it is important that, along with the national dialogue, we also include the GCC, so I think the more players that are involved, the greater the possibility that we could find some kind of possible solution. Intervenții la cerere Doru-Claudian Frunzulică (S&D). - Mr President, in fact I am addressing the Council about the tremendously difficult situation of Yemen, a country which is falling into chaos and where different regions are breaking away from each other. This is a hugely difficult situation, taking into consideration the new training bases operated by Al-Qaeda and Daesh in Yemen. At the same time, we are seeing a new situation where the Shia are taking power in Yemen – the Houthis. This probably could fuel the support of Saudi Arabia for the Sunni tribes in Yemen. Finally, we might see a new situation, as happened in Iraq when a new government in Iraq could not – or would not – do the right thing to approach the Sunni tribes in order to establish a national way for the country. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н Председател, уважаеми колеги, уважаема аудитория, Йемен е класически случай, класически пример за провалена държава. Провалена държава такава, каквато е Сомалия, провалена държава такава, каквато вече е и Ирак, такава, каквато вече е и Сирия. Там, където има провалени държави, има възход на радикалния сунитски тероризъм. Такива са милициите „Боко Харам“, такава е и милицията „Муджахидин Аш Шабаб“, такава е и „Ал Кайда“ на Арабския полуостров, разположена в Йемен. Това е истинската заплаха и за държавността в Йемен, това е истинската заплаха и за Европейския съюз и за европейската цивилизация. Тъй като разположената в Йемен терористична организация, както виждате, има възможност да организира бойни нападения, има възможност да оперира на територията на Европейския съюз. На това трябва да обърне внимание Европейският съюз. Тази терористична организация трябва да бъде контролирана, за да има мир. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, znamo što hoćemo, znamo što nećemo, ali na žalost često ne znamo kako. To nam se dogodilo u niz navrata i na žalost, pogotovo kada govorimo o arapskom svijetu, na neki način dolazimo u situaciju da jednostavno ne znamo kako. Ovdje govorimo o mnogim aspektima krize u Jemenu, političkoj, sigurnosnoj, ali ponovno na žalost govorimo i o humanitarnom aspektu situacije u Jemenu. Naravno, nerazriješene političke krize, političke situacije, dovest će nas ponovno u situaciju da se ovo bezvlašće koje danas imamo u Jemenu pretvori u nešto što će ugroziti naše strateške i sigurnosne interese. Zato, pozivam Komisiju, pozivam Vijeće i pozivam naše saveznike da zaista čim prije razriješimo situaciju u Jemenu jer ćemo imati ponovno situaciju kao u mnogim drugim još gorim i kriznim zemljama nego što je danas Jemen. Ignazio Corrao (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, siamo passati dallo Yemen che era un modello per l'Occidente nella lotta ad Al Quaeda, uno Yemen indipendente, uno Yemen socialista, a uno Yemen che è piombato nel caos. Parliamo, come hanno detto molti colleghi, di uno Stato fallito, uno Stato che rischia di cadere in mano al terrorismo. Stiamo parlando addirittura di uno Yemen in cui rischiano di essere chiuse le ambasciate occidentali. In mezzo sono passati la Primavera araba e il vento degli houtisti che hanno preso il potere sulla città di Sana'a e dietro di questo c'era, come diceva bene il mio collega Castaldo, la guerra per procura. C'è da capire che posizione hanno, in questa situazione dello Yemen, l'Iran e l'Arabia Saudita – e credo che questo sia il nostro tema di discussione – e in che modo fanno piombare nel caos altri paesi le altre potenze. È chiaro che noi dovremmo cercare una risposta diplomatica, però il problema è come se non andiamo a dialogare con i corretti interlocutori. Nicola Caputo (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, la gravissima situazione dello Yemen, precipitata negli ultimi giorni nel vuoto politico, desta profonda preoccupazione. Il paese è da sempre una roccaforte di Al-Qaeda, spaccato tra una maggioranza sunnita e una consistente minoranza sciita. Ora si trova sull'orlo della guerra civile e nel caos generale, dove trovano terreno fertile gli estremisti di Al-Qaeda. Il Consiglio di sicurezza delle Nazioni Unite ha espresso preoccupazione per la situazione in Yemen, mentre molti paesi discutono della possibilità di chiudere le sedi diplomatiche a seguito della situazione d'incertezza e d'insicurezza nel paese. In questa situazione pesa un sistema politico al collasso, che non concede vie di fuga al vortice della povertà, e le tensioni in corso in questi ultimi giorni aggravano ulteriormente una situazione già tragica, rendendo difficile anche per gli operatori umanitari raggiungere la popolazione. L'Europa dovrebbe essere capace di prevedere e intercettare crisi umanitarie e politiche di questa portata che potrebbero avere anche conseguenze imprevedibili. L'Europa non può sottrarsi al suo ruolo e deve far sentire la sua voce, ma concretamente. (Încheierea intervențiilor la cerere) Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council on behalf of the Vice-President of the Commission/High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
. - Mr President, I very much welcome the discussion we have just had, particularly at this critical juncture, where the very existence of Yemen as we know it is under threat. The coming weeks and months will be decisive in showing in which direction Yemen is heading. We will monitor developments very closely. I know that our views and analysis of the situation coincide. The EU has no other option but to stay engaged in support of Yemen and its transition. As we have said before, Yemen's failure would pose a direct threat to the EU, to our allies and to a broader stability in an already troubled region. When we come to answer Mr Kofod's question, I would like to stress that the European Union can only play a useful role if it works closely with the regional partners, namely the Gulf countries and Saudi Arabia, and with the United Nations. Four years ago, Yemenis courageously took to the streets to end the three-decade long rule of President Saleh and called for dignity, accountability and security. The process initiated in 2011 led to an inclusive consultative process, resulting in remarkable and unprecedented recommendations. Yemen has to fulfil the promises of its transition. Yemen, the region and the international community cannot afford failure or the disintegration of the Yemeni state, and the EU will continue to stand by Yemen. Președinte. - Dezbaterea a fost închisă. Declarații scrise (articolul 162) Andi Cristea (S&D),
în scris.
– Yemenul este un actor deloc de neglijat în ecuația geopolitică a Orientului Mijlociu. Tranziția din Yemen a eșuat, iar procesul politic a căzut victimă competiției dintre elite. Toate forțele politice, în special Houthis, trebuie să își asume responsabilitatea pentru acțiunile lor și să respingă violența și coerciția ca instrumente politice. Doar un consens politic larg în cadrul principalelor grupuri politice, stabilind o cale reală către un referendum constituțional și alegeri libere, poate oferi o soluție durabilă pentru criza actuală. Este necesar ca toate părțile să stabilească un dialog real și să participe la negocieri intense, pentru a contribui la o finalizare rapidă a unei noi Constituții care să răspundă aspirațiilor legitime ale poporului yemenit. 17.   Rámec EU pro demokracii, právní stát a základní práva (rozprava) Președinte. - Trecem la următorul punct pe ordinea de zi, respectiv, declarațiile Consiliului și ale Comisiei privind cadrul UE pentru democrație, statul de drept și drepturile fundamentale. În acest sens, dați-mi voie să o invit din nou pe doamna secretar Kalniņa-Lukaševica să ia cuvântul pentru Consiliu (2015/2558(RSP)). Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - We have a very important debate tonight. The Union is founded on values including respect for human dignity, freedom, democracy and the rule of law. These are the common values of the Member States, and they are an essential element of the European Union's identity. Member States have to ensure that their internal orders fully respect the rule of law and other fundamental values. The Commission, Parliament and the Council play an important role in safeguarding these essential principles. We recognise that the European Parliament plays an important role in making sure that the Commission and the Council carry out their duties. As you may recall, in June 2013 the Council stated that respecting the rule of law is a prerequisite for the protection of fundamental rights and called on the Commission to take forward the debate in line with the Treaties on the possible need for and shape of a collaborative and systematic method to tackle these issues. The same month, this Parliament called on the EU institutions to develop the necessary EU tools to fulfil the Treaty obligations on fundamental values. The Commission contributed to this debate by means of a communication in March 2014. These initiatives complemented the already-existing tools: the infringement procedure applicable in the case of a breach of EU law, and the „atomic bomb“ option provided by Article 7 of the Lisbon Treaty, which allows for the suspension of voting rights in the event of a serious and persistent breach of EU values. The Council discussed on several occasions how to better safeguard the rule of law in the Union. In December last year the Council adopted conclusions establishing an annual political dialogue among Member States to promote and safeguard the rule of law within the EU. The dialogue will respect certain principles such as objectivity, non-discrimination and equal treatment. It will also respect the principle of conferred competences, and it will have to ensure an inclusive approach. This exercise will have to be based on mutual trust. The Presidency will play a central role in making sure that these principles are respected throughout the debate. Right now the Council is working towards organising its first political debate on the rule of law in the course of this year. I am convinced that this dialogue will help us to ensure that the rule of law will continue to be a commonly-shared fundamental value underpinning this Union. I thank you for your attention and am looking forward to a really good debate. Frans Timmermans,
First Vice-President of the Commission
. - Mr President, the clearest way to show what the rule of law means to us in everyday life is to recall what has happened when there is no rule of law. When President Eisenhower marked the first Law Day with these words in 1958, World War II had been over for barely a dozen years. The memories were raw, the images and the fear etched into minds. It has now been 70 years. We commemorated the liberation of the terror camps in this very Hemicycle when we last met in January. President Schulz and I were at Terezin only two weeks ago. Seventy years, yet the alarming backdrop to this anniversary – not just the headlines but also the trends, the patterns that we see – this backdrop has come as a harsh, sobering call for vigilance. This is why I welcome this timely debate. This House's vigilance on fundamental rights is of utmost importance. We cannot let our societies imperceptibly slip back. We cannot allow illiberal logics to take hold. There is no such thing as „illiberal democracy“. Our Union is built on a break from the past, on the principle that societies should be free and open, sheltered from arbitrariness and force. This great leap: that is what Europe stands for. All too often we take all of this for granted. So I cannot repeat it often enough. There can be No Europe without full respect for our common values. Compromising on common values is compromising on the very fabric of European cooperation and therefore weakening it and bringing it to a standstill. The Commission is dedicated to advancing fundamental rights and the rule of law. I have been entrusted by President Juncker with a duty of special significance – and of huge significance to me personally: that of steering and coordinating this work. It is everyday work: mainstreaming fundamental rights is a reflex throughout the policy cycle, from inception to implementation. Together with Commissioners Jourová and Avramopoulos we form a fundamental rights project team, and I will invite other Commissioners to join if necessary. Our aim is to pursue with a 360-degree approach to ensure that fundamental rights are effectively enforced and protected in Member States, based on information gathered on the ground. I am well aware that this House has on different occasions called for an effective and binding instrument supplementary to Article 7. We can clearly all agree on the aim behind these calls, ensuring our common values are fully respected and enforced. The key issue for discussion is that of the best means to achieve this objective. To me, all institutions have important, complementary roles to play. Last December the Council and the Member States agreed to establish an annual dialogue to that effect, and I believe that our debate today serves very much the same purpose. The Commission has its own role, and in line with the Treaties, in recent years it has taken firm action by exerting political pressure, but also by successfully involving the Court of Justice when the rule of law was threatened, for instance on the unlawful retirement of judges or on measures affecting the independence of supervisory authorities. Our approach to infringements pays special attention to rule-of-law-related cases, where implementation of EU legislation raises problems of compatibility with certain aspects of the rule of law. This includes, for example, the right to an effective remedy before a tribunal, or cases where enforcement bodies have insufficient powers or independence. Since December what we call the „ex-Third Pillar“ measures in police and judicial cooperation can also be subject to infringement procedures, and here, too, the Commission is ready to take action. I will personally see to it that the Commission acts in a non-ideological manner and assesses each case fairly and objectively, based on the facts of the case and on the law. The Commission will act impartially and treats all Member States equally. Our purpose is not to sanction individual Member States per se, but rather to address issues through targeted intervention to restore the correct application of EU law. Article 7 provides for potentially far-reaching sanctions. It is not limited in scope to areas covered by EU law, but rather designed to address clear risks of a serious breach. However, past experience has shown that this instrument, which can be triggered by the Commission, the European Parliament or one third of Member States, is not always suited to swift and effective intervention. In particular, there are situations which do not fall under the scope of EU law and cannot be said to meet the threshold of Article 7, but which do raise concern regarding the respect of the rule of law in particular Member States. For this reason, last March the Commission established the EU Rule of Law Framework, which sets out how the Commission will react in this sort of case. It can enter into a political dialogue with the Member State concerned when there is an emerging systematic threat to the rule of law, to prevent it escalating further. When such a rule-of-law crisis emerges in a Member State, the framework also allows the Commission to react swiftly, following an objective assessment of the situation and with full respect to the principle of equal treatment of Member States. The objective is to find a solution with the Member State concerned and to avoid having to trigger the mechanisms of Article 7. Parliament will have an important political role in supporting the Commission's efforts to convince the Member State concerned to put an end to the rule-of-law crisis. Parliament would be regularly informed of the progress made at each stage of the process. We are keeping a close eye on all issues arising in Member States relating to the rule of law, and I will not hesitate to use the framework if required by the situation in a particular Member State. Let me also use this occasion to address a related issue. Many of you may also wonder about the state of play concerning EU accession to the European Convention on Human Rights, following the opinion of the Court of last December. Accession to the ECHR remains a top priority for the Commission and for me personally. I strongly believe that it would lead to a further strengthening of fundamental values. However, the opinion of the Court has raised a number of significant challenges, and some of them are not easy to meet – which is why I believe we need a reflection period, giving us time for consultations with stakeholders on the best way forward. Though Parliament has welcomed the EU Rule Of Law Framework and the annual debate in the Council, I am aware that there are renewed calls to establish new additional mechanisms for the permanent and regular monitoring that the Member States comply with the EU fundamental rights. My conviction and policy has always been that, if current tools do not deliver, we will have to improve them. I am always ready to reflect on how to enhance respect for our values. However, before embarking on a long discussion on possible new instruments, we must be clear on the problem at stake. Can we say to our citizens that we need yet another monitoring mechanism to fight against radicalisation and extremism, or do we just need to better use the existing and recently-established tools? Experience has shown that there is not so much a need for new reporting or monitoring mechanisms, but rather for the improvement of the European Union's capacity to act and intervene in certain types of crisis situations relating to the rule of law. That is why, in our view, the framework is well targeted on the key issue at stake, and much already exists in terms of reporting mechanisms and information sources on compliance with fundamental values and the rule of law in Member States. Numerous actors, including Union institutions and agencies – particularly the Fundamental Rights Agency (which, I must say, carries out excellent work) but also the Council of Europe and its Venice Commission, as well as many NGOs – all perform regular monitoring activities and make important assessments. Efforts to make this information more accessible and easier to use must certainly be encouraged. This is why I intend the Annual Colloquium on Fundamental Rights – this is something I announced in Parliament at my hearing – to take place in the autumn, in October or perhaps at the beginning of November. I want all relevant stakeholders – including, of course, Parliament – to take part. I would like to announce here today that I plan for the theme of this year's Colloquium to be about tolerance, namely how to prevent and combat anti-Semitic, anti-Muslim, anti-Christian, and anti-minority hatred in our societies, which are some of the biggest challenges we face today. I hope that you will engage actively in this important event. I want it to be a visible and meaningful debate. Together, by speaking up and speaking jointly, we can send a powerful political message. I think that would also mean more to our citizens than a protracted institutional debate about mechanisms because, at the end of the day, this is about societies and what binds us together: how we can combat fear – numbing fear, paralysing fear, fear of the other. That is when our common values really have a meaning – what we owe to these values, to our own history, to the future for our children and grandchildren. This is the debate and the actions that citizens expect of us. Daniel Buda,
în numele grupului PPE
. – Jacques Chevalier a definit statul de drept ca fiind tipul de regim politic în care puterea statului se află încadrată și limitată de către drept. Statul de drept a fost și va constitui o preocupare majoră a oricărei societăți moderne, de aceea valori precum demnitatea umană, libertatea, democrația, egalitatea, toleranța, securitatea și nu numai trebuie să constituie numitorul comun într-o Europă unită, o Europă deschisă și sigură, aflată permanent în serviciul cetățeanului și a întreprinderilor noastre. Aceste valori au fost și vor fi inalienabile și imprescriptibile. O Europă consolidată, cu state membre consolidate, reprezintă o centură de siguranță pentru orice persoană, indiferent de naționalitatea sa, așa cum o justiție independentă și eficientă poate stimula mediul de afaceri, investițiile și crearea locurilor de muncă. Existența oricărui derapaj de la aceste valori este de natură să creeze insecuritate, care ne poate afecta viața de zi cu zi. De aceea, existența unor mecanisme eficiente, care să permită sancționarea oricăror încălcări ale drepturilor și libertăților fundamentale individuale este absolut necesară. Cu atât mai mult cu cât aceste valori, care consfințesc statul de drept, pot fi ușor volatilizate și chiar și democrațiile considerate ca fiind consolidate. Uniunea Europeană în ansamblu și România, în special, au demonstrat că au capacitatea de a crea mecanisme și instituții capabile să garanteze securitatea statului de drept. Actualul sistem de monitorizare permite identificarea și intervenția acolo unde se constată încălcări ale legislației Uniunii Europene la nivelul fiecărui stat membru. Se impune, însă, mai departe, o colaborare și mai strânsă între Parlamentul European, statele membre, Comisie și Consiliu, care să consolideze strategiile în domeniul justiției, atât la nivelul fiecărei țări, cât și la nivelul Uniunii Europene, ca o garanție a funcționării statului de drept. ). Tibor Szanyi (S&D),
Kékkártyás kérdés
. – Köszönöm szépen a lehetőséget, tisztelt Képviselő úr, Buda úr! Én nagyon örültem a felszólalásának, tényleg minden szavával azonosulni tudok, minthogy nagyrészt egybecseng, sőt szerintem teljesen egybecsengett mindazzal, amit Timmermans úr is mondott. De kérdezem Öntől tisztelettel, hogy ugyanezeket szokták Önök mondani a saját néppárti csoportjukon belül annak a Fidesznek, amelyik Magyarországon egy olyan kormányt működtet, amelyiknek a vezetője kitartóan illiberális demokráciáról beszél. Amelyik bizonyítottan százával küldte politikai okokból kényszernyugdíjba a bírákat, és aki bizonyítottan zavaros hátterű hatósági vezetőket nevez ki, illetve tart hivatalban. Daniel Buda (PPE),
Răspuns la o întrebare adresată în conformitate cu procedura „cartonașului albastru“
. – Cred că discuția există la nivelul fiecărui grup, până la urmă ce se întâmplă în fiecare țară trebuie să fie o preocupare a acelei țări și, într-adevăr, trebuie ca la nivelul Comisiei și Consiliului să fim atenți pentru a nu exista derapaje de la democrație și, acolo unde acestea există, să se intervină. Birgit Sippel,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Herr Präsident! Rechtsstaatlichkeit und Demokratie sind das Fundament der EU, und wer an ihnen rüttelt, rüttelt an der Europäischen Union. Die Achtung europäischer Werte ist eine rechtliche Verpflichtung für alle EU-Mitgliedstaaten, und zwar nicht nur, wenn sie EU-Recht umsetzen, sondern immer. Oft werden diese Werte jedoch missachtet, teilweise systematisch. Fehlende Unabhängigkeit der Justiz, der Medien, unzureichende Rechte für die parlamentarische Opposition, Hetze gegen oder Ausgrenzung von Minderheiten sind da nur einige Beispiele. Wir als Europäer dürfen nicht danebenstehen und nur zuschauen, wenn fundamentale Werte derart missachtet werden. Mehrfach hat das Europäische Parlament daher einen unabhängigen Expertenausschuss zur Überwachung der Grundrechte in allen EU-Staaten gefordert, der frei von politischer Einflussnahme agieren kann. Weder Rat noch Kommission konnten bisher überzeugende Konzepte vorlegen. Die kürzlich beschlossenen jährlichen Mittagessen der Mitgliedstaaten zu Fragen der Rechtsstaatlichkeit sind sicher ein guter Anfang, reichen aber nicht aus und sind vor allem keine politisch neutrale und regelmäßige Überprüfung aller Mitgliedstaaten. Auch der von der Kommission vorgestellte Rahmen zum Schutz der Rechtsstaatlichkeit scheint bisher nur auf dem Papier zu stehen. Das Europäische Parlament sollte regelmäßig über ergriffene Maßnahmen informiert werden. Geschehen ist das bisher nicht, entweder weil nichts stattgefunden hat oder das Parlament nicht informiert wird. Ich fasse zusammen: Nach all den Grundrechtsdebatten der letzten Jahre nähern sich Rat und Kommission jetzt mit Trippelschritten dem Problem an. Okay, aber es reicht nicht. Wir brauchen die Bereitschaft aller Mitgliedstaaten und der Kommission, systematische Grundrechtsverletzungen offen zu benennen und, wenn nötig, mit Sanktionen zu belegen. Das ist unsere Verantwortung als Vertreter einer Union der Werte. Timothy Kirkhope,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, Commissioner, our shared values of freedom, democracy and tolerance are, of course, the very foundations of Europe and this Union. Too often I think, though, this Parliament tries to quantify in a scientific way values which simply cannot be quantified. It has been my long experience in life that scoreboards, monitoring indicators and benchmarks often do little to reflect or alleviate the realities of any situation. I believe that instead of developing binding instruments to punish Member States and providing tools for political point-scoring, we should instead ask ourselves, „are such mechanisms the most appropriate vehicles for honest, frank and open discussions, and hopefully, therefore, solutions?“ What we need to do is to develop debate and action across the EU on how we can improve fundamental rights and the rule of law within our countries and how we can better, therefore, the lives of our citizens. This Parliament and the Commission should look at how it can help remove barriers to the job market, increase access for those with disabilities, eradicate discrimination against LGBTI persons, assist with social mobility, help create more jobs for young people and remove burdensome red tape from the economy and our businesses, so that Europe's economy and opportunities for citizens can grow. Opportunities and economic progress in Member States is how you promote fundamental rights. A helping hand is always better than a scolding tongue. We are not each other's masters, but instead we are each other's partners. What we do not need are new ways to threaten each other. What we do need to do is to focus on better law-making, better implementation and better and positive ways of talking to one another. Sophia in 't Veld,
on behalf of the ALDE Group
. – Mr President, I have to say that I am a bit disappointed because Commissioner Timmermans said that we do not need a protracted institutional debate about mechanisms. I think that is exactly what we need because the fundamental rights and the fundamental values that this Union is based on are laid down in Article 2 of the Treaties. It is the most important article. It is the highest article in the hierarchy and yet the enforcement of that article is the weakest of all the articles in the Treaty. I remember the debates about the eurozone. We said at the time that we did not need binding instruments in the eurozone, we have a gentleman's agreement and all the Member States will simply have to live up to their commitments. Well, we have seen what that led to. I think it is about time that this European Union, which is developing into a political union, equips itself with the instruments to enforce those values that it is so proud of. We should not only be talking – not only words, no matter if they are in five or six languages – but we should have action in all the languages. We do need binding instruments, not just conventions, not just silent diplomacy, colloquia – we need binding instruments. That is why my group, the ALDE Group, has proposed the Democratic Governance Pact. We have offered it to the Commissioner and we have debated it since. It can be adopted on the basis of existing treaties and would be similar to the Stability and Growth Pact. It would have similar mechanisms to ensure the enforcement of the values that are all dear to us. For example, we have devised one instrument – and I will show it to you, it looks like a bingo card, it is actually a scoreboard. We have scored all 28 Member States against a set of indicators, like freedom of speech, freedom of assembly, equal treatment, freedom of religion, etc. We have been nice and we have not put the names of the Member States here. I can only tell you that the ones with only green scores are Denmark and Sweden but the rest we will keep anonymous. If we did this exercise with Parliament, with the Council, the Commission and with the national parliaments every year – and here I take up your proposal for an annual debate simultaneously in all the institutions about the state of democracy, the rule of law and fundamental rights in all Member States, because there I concur very much with the Commissioner – all Member States should be treated equally and should be scrutinised in the same way. There would be no more debates about single Member States here, or indeed monitoring mechanisms for Bulgaria and Romania as we have them, or only the candidate Member States. No, all Member States should be scrutinised. We will scrutinise not just their budget. We will not talk only about debt and budget deficits but will also talk about the enforcement of our shared values and make the European Union a community of values. Κώστας Χρυσόγονος,
εξ ονόματος της ομάδας GUE/NGL
. – Η δημοκρατία και τα θεμελιώδη δικαιώματα, στα οποία υποτίθεται ότι στηρίζεται η Ευρωπαϊκή Ένωση, σύμφωνα με το άρθρο 2 της ιδρυτικής της Συνθήκης, αμφισβητούνται σήμερα στην πράξη από τα ίδια τα όργανα της Ένωσης. Όταν η Ευρωπαϊκή Επιτροπή απαντά γραπτώς σε ερώτησή μας ότι τα θεμελιώδη δικαιώματα δεν ισχύουν στα πλαίσια των μνημονίων, αυτό σημαίνει ότι οι πολίτες των κρατών μελών της Ένωσης τα οποία τελούν υπό καθεστώς μνημονίου αντιμετωπίζονται ως Ευρωπαίοι δεύτερης κατηγορίας και τα κράτη αυτά ως αποικίες χρέους. Όταν, ακόμη, ο Επίτροπος Katainen δηλώνει ανερυθρίαστα ότι δεν αλλάζουμε πολιτική ανάλογα με τα αποτελέσματα των εκλογών, αυτό υποδηλώνει περιφρόνηση για τη δημοκρατία. Οι δικτάτορες του 20ού αιώνα παρεμπόδιζαν τη διενέργεια εκλογών με τη χρήση στρατιωτικής βίας, ενώ ο μετανεωτερικός αυταρχισμός των ευρωπαϊκών ελίτ του 21ου αιώνα επιχειρεί ουσιαστικά να ακυρώσει τις εκλογές μέσω οικονομικού εκβιασμού. Η Ευρώπη χρειάζεται αλλαγή πορείας. Judith Sargentini,
namens de Verts/ALE-Fractie
. – Voorzitter, het Lets voorzitterschap legt ons nog een keer uit dat de Raad heeft bedacht dat ze eens per jaar een gesprek met elkaar voeren over de staat van de grondrechten in Europa. Collega Sippel noemde het een 'middageten', een 'lunch'. Commissaris Timmermans legt uit dat hij niet ideologisch en onpartijdig zijn werk wil doen zoals het een echte scheidsrechter betaamt. Het probleem alleen is dat een scheidsrechter scheidsrechtert in een spel waar spelregels voor zijn. En die ontbreken hier. Je kunt niet onpartijdig zijn, als je niet weet waar je je aan moet houden. En waarom hebben we de spelregels voor een Europese toets van de grondrechten nog niet? Omdat de politieke wil ontbreekt. Omdat we ons toch elke keer weer ook in dit Huis afvragen of we er zin in hebben om dit politiek op te spelen? Durven we het beestje bij zijn naam te noemen? Durven we onze vrienden stevig aan te spreken? En het antwoord daarop is blijkbaar 'nee'. Maar waar we mekaar aanspreken op een begrotingstekort, horen we mekaar ook aan te spreken op respect voor vrije pers, op vrijheid van vereniging, op antidiscriminatie en dat gebeurt niet. Het gebeurt op het moment dat iemand lid wordt van de voetbalclub, maar zodra iemand lid ís van de voetbalclub van 28 spelers, dan zeggen we: je mag vals spelen! Voorzitter, dat kan niet. En het kan ook niet dat commissaris Timmermans elke keer maar blijft zeggen dat we er wel uitkomen met de bestaande regels. De bestaande regels worden niet toegepast, omdat de politieke wil in de Raad en in dit Huis ontbreekt. Ik verwacht eigenlijk van u dat u daar nu eens een keer stappen voor onderneemt. Ik verwacht van het Lets voorzitterschap dat ze zelf het lef hebben om een evaluatie te doen. Laura Ferrara,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, esiste un notevole divario tra il riconoscimento giuridico e l'applicazione politica dei diritti fondamentali. Nonostante le enunciazioni degli articoli 2, 6 e 7 del trattato sull'Unione europea, sui diritti di milioni di cittadini europei si ripercuotono comunque gli effetti negativi e disastrosi di crisi economiche, di politiche di austerità, di attività illecite, come corruzione e forme diverse di criminalità. L'Unione europea ha urgente bisogno di una strategia interna sui diritti fondamentali, sulla democrazia e sullo Stato di diritto, in modo da assicurare coerenza con il quadro strategico già previsto in materia nelle relazioni esterne. Ad oggi non vi è un meccanismo per valutare e garantire efficacemente la tutela e la promozione dei valori europei comuni, sanciti nella legislazione europea e in quella nazionale. L'articolo 7 del trattato sull'Unione europea è rimasto lettera morta e il meccanismo alternativo, che ci ha proposto la Commissione nella sua recente comunicazione sullo Stato di diritto, non è affatto ambizioso per prevenire le violazioni dei diritti fondamentali dell'Union europea. È necessaria la previsione di effettive e adeguate modalità di monitoraggio e di intervento e l'applicazione di sanzioni quando si verificano violazioni di tali diritti. Le Istituzioni dell'Unione europea, e in particolare la Commissione, hanno dunque il dovere di assicurare che tutte le politiche europee siano sottoposte a un'attenta analisi, al fine di assicurare che l'Unione non contribuisca direttamente o indirettamente a violazioni di diritti fondamentali sul proprio territorio. Jeroen Lenaers (PPE). - Voorzitter, het is door een aantal mensen al genoeg gezegd vandaag, maar de rechtsstaat is het fundament onder onze samenleving en de rechtsstaat is datgene wat ons in Europa bindt. Het kan niet genoeg benadrukt worden, niet alleen voor onze eigen burgers, maar ook voor de geloofwaardigheid van de EU als geheel. Als wij met kanditdaat-lidstaten praten, als wij met mensen en met landen praten waarmee wij partnerschappen sluiten, overeenkomsten sluiten, blijven wij hameren op de rechtsstaat. En terecht, want zonder een goed functionerende rechtsstaat kan geen democratie functioneren, kan geen economie functioneren. Daarom is het juist belangrijk dat wij dat naar buiten toe blijven preken – practice what you preach. Wij moeten ervoor zorgen dat wij onze eigen zaakjes goed op orde houden. Ik ben blij dat u hier bent, mijnheer Timmermans, want twee jaar geleden stuurde u, toen als minister van buitenlandse zaken van Nederland, met drie van uw collega's een brief over dit onderwerp met het dringende verzoek ook binnen de EU meer te doen op het gebied van de fundamentele vrijheden. Een jaar later, nu ongeveer een jaar geleden – en daar wil ik ook graag mevrouw Viviane Reding voor complimenteren – is binnen de mogelijkheden die het Verdrag biedt, een nieuw kader voor de grondrechten binnen de EU uitgewerkt. Mijn vraag aan u, commissaris Timmermans, is eigenlijk heel simpel: terugkijkend op de brief die u twee jaar geleden stuurde, terugkijkend op de ervaringen die we nu hebben een jaar nadat de Commissie haar nieuwe mededeling over het kader voor de fundamentele vrijheden gepubliceerd heeft, bent u tevreden met wat er op dit moment gedaan wordt en zijn er mogelijkheden binnen de huidige kaders om toch nog iets meer te doen om ervoor te zorgen dat alle landen, onafhankelijk van waar ze in Europa liggen, onafhankelijk van wat voor regeringen er aan de macht zijn, de fundamentele vrijheden bovenaan de agenda hebben staan? Juan Fernando López Aguilar (S&D). - Señor Presidente, Vicepresidente Timmermans, se ha intervenido en este Parlamento Europeo en muchas ocasiones para afirmar que lo que empezó siendo una crisis financiera y económica se transformó en una crisis social como consecuencia de la exasperación de las desigualdades. Y, finalmente, en una crisis política y moral como consecuencia de la sensación de injusticia y de desesperanza, que ha sido el caldo de cultivo del populismo, la xenofobia y, en definitiva, las ideas cada vez más rabiosamente antieuropeas, que ponen en cuestión el estado de la calidad de la democracia y de los derechos fundamentales en la Unión Europea. Estoy de acuerdo en que la clave de bóveda de la construcción europea no está ni en la reducción del déficit ni en el control de la deuda, sino en el artículo 2 del Tratado de la Unión Europea, que es el que señala la importancia de los valores fundacionales: el Estado de Derecho, la dignidad de la persona, los derechos fundamentales, la democracia representativa y el respeto a las minorías. Y, por tanto, hay que afirmar con toda claridad que este Estado de Derecho y derechos fundamentales y calidad de la democracia está declinando en Europa porque no existen mecanismos que garanticen la efectiva implementación y aseguración de esos principios en los distintos Estados miembros. Es el llamado „dilema de Copenhague“: existen unos rigores en el control de acceso al club, pero a partir de ahí no existe ningún control sobre el mantenimiento de la calidad de los estándares democráticos, de protección de las minorías y de prohibición de la discriminación y la persecución de esas minorías en la Unión Europea. No nos bastan los principios establecidos en la Comunicación de la Comisión de 2014, ni tampoco en el diálogo entre los Estados miembros a través del Consejo. Nos hace falta —claro que sí, estoy de acuerdo— establecer unos mecanismos eficaces de aseguración, y por eso hay que establecer un punto intermedio entre la persuasión y la infracción o, en su caso, la imposición de las sanciones previstas en el artículo 7 del Tratado de la Unión Europea, de prácticamente imposible cumplimiento. Tenemos que encontrar un camino intermedio entre la persuasión y el procedimiento de infracción o las sanciones previstas en el artículo 7, pero sobre todo, tenemos que saber que la democracia no puede ser dada por sentada ni por hecha. Democracy cannot be taken for granted in Europe. Branislav Škripek (ECR) - Aj na margo svojích predrečníkov o kontrole a dohľade tu musím povedať pár slov. Prirodzeným priestorom pre rozvoj demokracie a ľudských práv sú samotné členské štáty. Každý z nich musel prejsť náročným procesom a splniť tzv. kodaňské kritériá. Ja som presvedčený, že nikto nechce spochybňovať vlastné hodnoty. Ak máme v EÚ niektoré problémy či nedostatky, snažme sa o nich viesť otvorenú diskusiu. Mám totiž obavu z toho, že sa voči členským štátom začnú uplatňovať prísne kontrolné mechanizmy a poučovanie. Z našej histórie vieme, že tam, kde končí kultúra diskusie, tam sa začína diktatúra príkazov. Preto tiež so značným znepokojením sledujem v posledných dňoch niektoré reakcie v EP v súvislosti so slovenským referendom o ochrane prirodzenej rodiny. Od svojich kolegov tu v EP očakávam toleranciu a rešpekt voči slobode prejavu. Preto sa pýtam: je každý, kto vyjadril svoj pozitívny postoj k prirodzenej rodine hrozbou pre demokraciu? Členské štáty majú dostatočné mechanizmy na zaistenie demokracie a ochrany ľudských práv. Európska komisia by ich mala rešpektovať. Občanom aj štátom samotným patrí priestor na to, že sa vedia rozhodnúť správne a nepotrebujú nad sebou neustálu kontrolu. Európsky parlament musí rešpektovať zvrchovanosť členských štátov, a nie ich kontrolovať. A predovšetkým má viesť úctivý dialóg namiesto represie. Žiadam preto, aby v tomto dokumente bol takýto prístup zachovaný a boli vypustené návrhy sankcionovania či adresovania členských štátov v mene akýchsi vágnych návrhov ako je „málo demokratický proces“ a podobne. (Rečník súhlasil, že odpovie na otázku položenú zdvihnutím modrej karty (článok 162 ods. 8 rokovacieho poriadku)). PRÉSIDENCE DE MME Sylvie GUILLAUME Vice-présidente Péter Niedermüller (S&D),
Kékkártyás kérdés
. – Képviselő Úr! Nem lep meg, amit mondott, mert ön már néhány nappal ezelőtt egy körlevélben fordult az Európai Parlament képviselőihez, amelyben kiállt az azonos neműek házasságát elitélő és diszkrimináló szlovákiai népszavazás mellett. Muszáj megkérdeznem Öntől, képviselő úr, hogy gondolja, hogy egy kisebbséggel szembeni diszkriminatív eljárás összhangba hozható az európai alapjogokkal. Pontosan arról van szó, hogy ezeknek az alapjogoknak a kisebbségeket kell megvédeni. Azt szeretném megkérdezni Öntől, miért gondolja, hogy ezek a vélemények összhangban állnak az Európai Unió alapjogaival. Branislav Škripek (ECR),
odpoveď na otázku položenú zdvihnutím modrej karty
– Žiadne menšiny samozrejme nemôžu byť diskriminované a takisto je treba mať jasné, kto sú menšiny. Takže, každému patria základné ľudské práva definované v roku 1948, o žiadnych iných neviem. (Rečník súhlasil, že odpovie na otázku položenú zdvihnutím modrej karty (článok 162 ods. 8 rokovacieho poriadku)). Sophia in 't Veld (ALDE),
blue-card question
. – Mr Škripek, you were talking about values being imposed and about dictatorship, but is it not true that the referendum failed – fortunately I would say – because only 20% of people bothered to turn out? So that means that the vast majority of people in Slovakia show a lot more respect for LGBT people than you just suggested. Branislav Škripek (ECR),
odpoveď na otázku položenú zdvihnutím modrej karty
— Vážená pani kolegyňa, to je v poriadku, koľko ľudí prišlo k urnám. Obrovská štvavá antikampaň, ktorá bola vedená, bola veľmi neférová a nepravdivá, takže ja sa predovšetkým ohradzujem voči tomu, aby tu bol vedený akýkoľvek nátlak voči zvrchovanému členskému štátu, pretože tu platí dohoda, že v otázkach etiky a svedomia každý štát, vo vnútorných otázkach ohľadom rodiny, napríklad, si rozhoduje každý štát, ako on chce. Za druhé, naše referendum je vyjadrovanie názoru našich občanov. Nechápem, čo sa vám na tom nepáči. Cecilia Wikström (ALDE). - Fru talman! När ett land vill gå med i EU ställer vi mycket höga krav. Bland annat ska man respektera grundläggande fri- och rättigheter, man ska vara en fungerande rättsstat, en fungerande demokrati. Men problemet infinner sig när landet väl är medlem i EU. Då saknas det verktyg för att följa upp att man fortsatt respekterar de här kriterierna och vi står inför fullbordat faktum – Köpenhamnsdilemmat. Och vi kan räkna upp exempel: Ungern, där mediafriheten kränks och rättsväsendets oberoende har inskränkts; Litauen, som har antagit homofoba lagar; Rumänien, som systematiskt diskriminerar delar av sin befolkning, nämligen romerna. Idag påför vi sanktioner mot de medlemsländer som inte respekterar ekonomiska överenskommelser, men med mänskliga rättigheter kan man göra nästan vad som helst. Nu är det dags att vi inför sanktioner mot länder som inskränker medborgerliga rättigheter, och vi har sett exempel. ALDE har en fullständig resultattavla för de här rättigheterna som Sophia in 't Veld demonstrerat. Dags att gå från ord till handling. \*(Talaren samtyckte till att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 162.8 i arbetsordningen). Daniel Buda (PPE),
Întrebare adresată conform procedurii „cartonașului albastru“
. – Aș vrea să o întreb pe antevorbitoarea mea dacă are cunoștință de faptul că în România toate minoritățile naționale au posibilitatea să învețe în limba lor și că România a fost dată ca exemplu de respectare a drepturilor minorităților naționale în toată Europa. Cecilia Wikström (ALDE),
svar („blått kort“)
. – Herr ledamot! Om rumänerna talar sitt språk i skolan, för de rumäner som är romer och sitter och tigger utanför våra matbutiker och utanför våra postkontor i Sverige. I min hemstad Uppsala räknade jag förra veckan till 32 personer på ett par hundra meter inne i stan som tigger, bokstavligen i en snödriva, för att de är diskriminerade systematiskt i ditt hemland. Ulrike Lunacek (Verts/ALE). - Madam President, Mr Škripek's words made me decide to focus on the issue of LGBTI rights and the fight against homophobia in this common Europe. Mr Škripek, I was quite surprised. You mentioned there is pressure on the sovereign state, and you meant Slovakia, because of the referendum you held. Nobody pressured the Slovak government or the Slovak parliament to decide on a referendum on homophobia. You said there was a huge campaign against this referendum and that was not fair. Well, the pictures I saw, most of them, there was even the Pope that you used in order to support you. I also had the chance to speak with Vice-President of the Commission Timmermans recently: we really need an action plan, a road map against homophobia in our common Europe because we have infringement procedures for laws but we do not have something that helps LGBTI people to get their rights when it comes to information, for example. Lithuania has prohibited a book of fairy tales that shows LGBT people. We really need an implementation of that with mechanisms and monitoring mechanisms to make sure that LGBTI people have the right to live in freedom all over Europe. (The President cut off the speaker) Csaba Sógor (PPE). - Mindenképpen üdvözlendő, hogy az Európai Unió intézményei közül a Tanács és a Bizottság is foglalkozni kíván a tagállamokban felmerülő jogállamisággal kapcsolatos problémákkal. Itt a Parlamentben számos kérdés kapcsán nyíltan elmondjuk a véleményünket, ám sajnos az eddigi tapasztalat azt mutatta, hogy a Bizottság kompetenciahiányra hivatkozva érdemben nem foglalkozott ezekkel a témákkal. A tagállamok képviselőiből álló Tanács pedig mindig ódzkodott az egyes konkrét esetek vizsgálatától. Az állampolgárok bizalmáért egyre jobban meg kell küzdenünk, és csakis úgy lehetünk méltók erre a bizalomra, ha nyíltan és őszintén beszélünk a problémákról. Ha demokráciáról és jogállamiságról beszélünk, akkor őszintén meg kell vizsgálnunk azokat a tagállamokat, amelyekben bizony komoly kételyek merülnek fel a jogállamiság területén. Ha az alapvető jogokról kezdünk párbeszédet, akkor nem csupán a tagállamok álláspontját kell meghallgatni a Tanácsnak és a Bizottságnak, hanem például az őshonos nemzeti kisebbségek panaszait is komolyan kell venniük az uniós testületeknek. Egyszerűen azért, mert Európa csak úgy lehet valóban a polgároké, ha egyetlen társadalmi csoport igényeit sem söpri a szőnyeg alá. Nem térek ki a részletekre. Tudjuk, hogy a nemzeti kisebbségek, az őshonos nemzeti kisebbségek jogai területén Görögország, Franciaország, Szlovákia és Románia a sereghajtó. Azt gondolom, hogy a jogállamisággal kapcsolatos párbeszéd akkor lehet a legeredményesebb, ha a Tanács és a Bizottság a tagállamokban előforduló legjobb gyakorlatok cseréjének ösztönzésével próbálja meg javítani az általános képet. Ennek az ösztönzésnek azonban nyíltan hangot is kell adjanak az uniós testületek, még akkor is, ha egyes tagállamok nem fognak örülni ennek. Egy dolog biztos: a valódi párbeszéd elmulasztásával az Unió végérvényesen beismeri, hogy semmiféle előrelépést nem tud kieszközölni a tagállamokban az alapvető jogok érvényesítése területén. (A felszólaló hozzájárul egy, az eljárási szabályzat 162. cikkének (8) bekezdése értelmében feltett kék kártyás kérdés megválaszolásához). Ангел Джамбазки (ECR),
въпрос, зададен чрез вдигане на синя карта
. – Уважаеми колега Шогор, не смятате ли, че вътрешният ред на всяка една държава трябва да се определя от населението и от законите на тази държава и че прекаленото намесване във вътрешните работи на суверенни държави в края на краищата би имало обратен ефект? Csaba Sógor (PPE), kékkártyás válasz – Nem gondolom. Sylvia-Yvonne Kaufmann (S&D). - Frau Präsidentin! Ich begrüße die Entscheidung des Rates, einen politischen Dialog zum Schutz der Grundwerte und der Rechtsstaatlichkeit einzuführen und auch das Verfahren der Kommission, mit dem systembedingten Verletzungen der Grundwerte und Rechtsstaatlichkeit entgegengewirkt werden soll. Beide Initiativen sind ein Schritt in die richtige Richtung. Die Europäische Union ist eben nicht nur ein gemeinsamer Binnenmarkt, sie beruht vielmehr auf gemeinsamen Werten. Und die Europäische Union muss entschieden für die Einhaltung der europäischen Grundwerte eintreten. Das ist eine Frage der eigenen Glaubwürdigkeit. Nur wer sein eigenes Haus in Ordnung hält, kann auch nach außen gegenüber Dritten glaubhaft auftreten. Deshalb darf es in dieser Frage unter uns Europäern keine Rabatte geben. Da wir einer europäischen Wertegemeinschaft verpflichtet sind, greift meines Erachtens auch das Prinzip der Nichteinmischung in innere Angelegenheiten eines Staates nicht. Unsere Staaten sind mittlerweile so eng miteinander verbunden, dass nationale Politik zwangsläufig auch Bestandteil der europäischen Innenpolitik ist. Doch auch wenn die Maßnahmen von Rat und Kommission ein Schritt in die richtige Richtung sind, so muss ich doch sagen, sie sind eben nur ein erster Schritt. Einen wirklichen innereuropäischen Grundrechtemechanismus haben wir damit leider noch nicht. Eine Diskussion im Rat – etwa einmal pro Jahr, und dann wahrscheinlich hinter verschlossenen Türen – ist einfach zu wenig. Rat und Kommission sollten sich den Vorschlag des Parlaments noch einmal genau anschauen. Es geht um die Einrichtung eines Kopenhagen-Mechanismus, das heißt, eines Mechanismus, der die Einhaltung der Grundrechte und der Rechtsstaatlichkeit in allen Mitgliedstaaten regelmäßig überprüft, und zwar durch unabhängige Experten und unter Zugrundelegung objektiver Daten und anerkannter Indikatoren. Wir brauchen einen echten Grundwerte-TÜV. Dazu könnte auch die Grundrechteagentur einen wichtigen Beitrag leisten. Fernando Maura Barandiarán (ALDE). - Señora Presidenta, este debate nos plantea la necesidad de hacer autocrítica. Autocrítica porque seguimos hablando de la defensa de la libertad de expresión como un valor auténticamente europeo y, sin embargo, ¿podemos decir que todos los Estados miembros cumplen con el artículo 11 de la Carta de los Derechos Fundamentales? Y cito: „Se respetan la libertad de los medios de comunicación y su pluralismo“. En Hungría, por ejemplo, la cadena nacional de televisión es un medio para la propaganda del Gobierno de Orbán. Existe un impuesto sobre los ingresos de publicidad dirigido a controlar los medios de comunicación privados de oposición, y los periodistas sufren una presión política inaudita. Esto no lo digo yo, lo dice un informe reciente del Consejo de Europa que confirma que los estándares democráticos y la situación de los derechos humanos en Hungría están en claro retroceso. Es la hora de exigir que la Unión Europea desempeñe un papel para asegurar que los derechos fundamentales sean respetados en todos los Estados miembros sin excepción. Benedek Jávor (Verts/ALE). - Tisztelt Elnök asszony! Tisztelt Képviselőtársaim! Az alapvető jogok és a jogállamisággal kapcsolatos európai viták az elmúlt időszakban, azt kell hogy mondjam, kudarcosnak minősíthetők. Nem volt képes az Európai Unió hatékonyan fellépni azokkal a jogsérelmekkel kapcsolatban, amelyek Magyarországon, és más tagállamokban is felmerültek. Ennek több oka van, és itt sokat beszéltünk azokról a szükséges eljárásokról és intézményekről, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfelelőképpen szankcionáljuk az ilyen jogsértéseket. Én egy másik dologra hívnám fel ugyanakkor a figyelmet: amíg nincsenek olyan mechanizmusok, amelyek időben figyelmeztetnek, amelyek megnyomják a vészcsengőt az európai intézményeknél, hogy baj van az egyes tagállamokban, és ezek függetlenek a politikai döntéshozataltól, addig nem várható, hogy hatékony válaszlépés születik az európai intézmények részéről. Sok kritika érte a Magyarországgal kapcsolatos eljárást, hogy itt politikai döntéshozatal folyik, de természetesen amíg a jelzése a jogsértésnek csak politikai úton lehetséges, és nincs intézményesült formája annak, hogy hogyan lehet a vészcsengőt megnyomni, addig ezek a viták politikaiak is fognak maradni. Köszönöm! Artis Pabriks (PPE). - Madam President, this discussion shows that we are not a perfect institution, we are not perfect societies, we are not perfect countries, but at the same time we must remember that sometimes the road to hell is paved with good intentions. In particular, we can all state, and we know, that fundamental rights are basics for our institutions in the European Union, but if we look at history we also know that they have been applied differently: differently in west and east, differently in north and south. I am not speaking here about the League of Nations and those days when countries like Czechoslovakia had to implement rights for minorities which none of the other countries which suggested this implementation did themselves. I can say the same about all those countries which joined the European Union later on, via the Copenhagen criteria, which have implemented things like national minorities' rights which still do not exist, maybe, in many other countries. By stating this, I would like to say that we have to stick not only to fundamental rights but also to other principles which rule the European Union such as the Montesquieu principle of division of roles, of division of powers, and also the principle that it is the courts which can decide and not some political institutions. In this discussion, I see that somebody is willing to create a political institution which will sometimes take the role of the courts, but I find creating a new institution at this moment counterproductive. Moreover, let us remember that even in this Chamber in the European Union we have people who are influenced by certain types of NGOs which are getting money, or by parties which are getting money, from countries outside the European Union which do not care about fundamental rights or democracy or anything else, but which complain and create discord among us here. So let us try to use all the mechanisms that we do have. Let us stick to fundamental divisions of powers, and we will be much more successful than here today. Caterina Chinnici (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, i sistemi europei di tutela dei diritti, quello della CEDU e quello sviluppatosi in ambito comunitario, costituiscono degli argini contro i rischi di degenerazione delle democrazie e sono volti ad assicurare il rispetto dei valori fondamentali dell'Unione. Ma vi sono ancora lacune ed elementi di debolezza di tali sistemi. La Carta dei diritti, ad esempio, trova sì applicazione nei confronti degli Stati, ma solo nell'ambito del diritto dell'Unione. È una limitazione discutibile che può determinare discriminazioni davvero contradditorie trattandosi di diritti fondamentali. La procedura d'infrazione, poi, riguarda solo le violazioni di specifiche disposizioni dei trattati lasciando scoperte molte condotte che pure ledono o minacciano i principi dello Stato di diritto. Di ancora più difficile utilizzo sono le farraginose procedure previste dall'articolo 7 del trattato sul funzionamento dell'Unione europea per i casi di evidente rischio di violazione grave o di violazione grave e persistente di tali principi. Apprezzabile quindi l'idea della Commissione di aprire il dialogo sui diritti fondamentali nell'Unione europea e di attivare una sorta di meccanismo di preallarme in tutti i casi di violazione sistemica dei diritti e dei valori fondamentali, a prescindere da specifiche violazioni dei trattati o da elementi di collegamento con il diritto dell'Unione. Apprezzabile ancora il tentativo della Commissione di definire meglio il concetto di Stato di diritto elencandone alcuni principi essenziali strettamente collegati alla tutela dei diritti fondamentali. Apprezzabile, nel suo complesso, il nuovo quadro operativo delineato dalla Commissione, che però va messo in atto al più presto iniziando da quelle situazioni che oggi destano maggiore preoccupazione, assicurando quindi protezione dalla discriminazione e dall'emarginazione, dalla persecuzione e da ogni violazione dei diritti fondamentali. Maite Pagazaurtundúa Ruiz (ALDE). - Señora Presidenta, la transparencia y las buenas prácticas en la gobernanza democrática serían las mejores profilaxis contra la corrupción; también lo son para defender los derechos fundamentales. El desprestigio de la vieja política tiene que ver con la opacidad y las malas prácticas, como si los políticos y los gobiernos estuviéramos por encima de los ciudadanos, y no a su servicio. El mecanismo del artículo 7 no se desarrolla a la luz del artículo 2 del Tratado. Algunas de las malas prácticas tienen que ver con la politización de los poderes, que deben ser independientes, y esto afecta a los derechos fundamentales. En España, por ejemplo, la politización de los órganos de gobierno del poder judicial y la politización de los órganos de control de las cajas de ahorro nos ha costado a los españoles el doble que todos los recortes del año pasado, en dinero, pero también en control social impropio. La mala gobernanza democrática nos hace más pobres y menos libres; por eso, señor Timmermans, le rogamos un largo, largo y necesario debate. Monica Macovei (PPE). - În primul rând, ce înseamnă statul de drept? Cetățenii și cei care îi guvernează trebuie să respecte legea. Statul de drept se aplică și relațiilor dintre actorii privați din societate, nu numai cetățenilor și celor aflați la putere. Mai departe. Cum trebuie făcute legile? Cum trebuie tratați suspecții de infracțiuni? Cum trebuie stabilite și colectate impozitele? Toate acestea fac parte din statul de drept, pentru că trebuie reglementate de legi care trebuie aplicate întocmai. Legea, într-un stat de drept, trebuie aplicată întotdeauna și egal pentru fiecare. Nu există excepții. Fără stat de drept nu funcționează societatea, nu funcționează justiția, nu funcționează democrația, nu funcționează nici economia. Statul de drept este diferența dintre dictatură și democrație. Nu există încălcări mici sau încălcări mari ale statului de drept, există încălcări și atât. Și fiecare încălcare este o alunecare către dictatură. Statul de drept mai înseamnă că trebuie să ne comportăm așa cum prevede legea. Nu există stat de drept atunci când politicienii schimbă des legea pentru că nu le place legea și nu le servește propriului interes. Tocmai de asta avem legi: ca politicienii și toți cetățenii să-și adapteze comportamentul față de lege, nu ca politicienii (pentru că pot, nu? sunt în Parlament sau în Guvern) să schimbe legea des, de câte ori nu le convine. De asemenea, stat de drept înseamnă că legea trebuie să fie publică, clară, previzibilă, ca toată lumea să-și poată adopta comportamentul față de această lege. Parlamentele au responsabilitate în primul rând pentru calitatea, claritatea legilor pe care le adoptă. Péter Niedermüller (S&D). - Elnök Asszony, Alelnök Úr! Az Európai Parlament joggal lehet büszke arra, hogy a világon mindenütt kiáll az emberi jogok mellett. És ez nagyon fontos, hiszen az emberi jogok, az alapvető jogok jelentik az Európai Uniónak a lényegét, az alapjait. Többen megkérdeztük már, én is megkérdezem: joggal várjuk-e el az Unióba belépni szándékozó országoktól, hogy tiszteletben tartsák az alapvető értékeinket? De mi van azokkal az uniós országokkal, amelyek már tagjai az Uniónak, és mégsem tartják be az alapvető jogokat? Ön, Alelnök Úr, azt mondta néhány perccel ezelőtt, hogy nincs illiberális demokrácia. Ön is, én is pontosan tudjuk, hogy a magyar kormány az illiberális demokráciát építi, és azt hirdeti. És én persze értem, hogy mind a Parlament, mind a Bizottság bele van fáradva a magyar ügyekbe. De mégis meg kell kérdeznem, mi lesz az Európai Unióból, ha sem a Bizottság, sem a Parlament nem hajlandó kiállni az alapvető értékei mellett? Mit mondjunk azoknak az állampolgároknak, akik szenvedő alanyai a jogsértéseknek, a jogbiztonság hiányának? Sőt, ebben a Parlamentben is vannak olyan demokratikus erők, amelyek párt- vagy frakcióérdekekből fedezik az illiberális demokráciát, a nem demokratákat. Mit mondjunk a választópolgároknak ezekben az esetekben? Azt gondolom, nem fordíthatunk hátat az érdekeiknek, nem hátrálhatunk meg gyáva módon, hanem igenis ki kell állni ezek mellett az értékek mellet minden körülmények között. Azt gondolom, Európának, az Európai Uniónak nincs más jövője, mint az értékeihez való ragaszkodás. Azt gondolom, hogy az a feladatunk, hogy kidolgozzuk azokat a hatékony mechanizmusokat, amelyeknek a segítségével ezek az esetek megelőzhetőek. Monitoroznunk kell az alapvető jogokat mindenütt Európában. Határozott és bátor lépésekre van szükségünk akkor, amikor ezt megköveteli a helyzet. Nem bújhatunk el a saját gyávaságunk mögé, mert az ennek az Európai Uniónak a végét jelenti. Izaskun Bilbao Barandica (ALDE). - Señora Presidenta, Europa es democracia y derechos humanos, y no podemos responder a las amenazas contra nuestra seguridad recortando libertades: nos ha costado mucho conseguirlas y disfrutarlas, nos hacen mejores. Acabar con ellas es el objetivo del terrorismo y, por eso, pedimos más competencias y capacidad para que las instituciones europeas garanticen que todos los Estados miembros cumplan siempre los criterios de Copenhague. Felicito a ALDE, y especialmente a nuestra responsable de libertades, por defender estas ideas en la propuesta de pacto para la gobernanza democrática y en nuestro documento sobre terrorismo. No es fácil, porque a veces hay que poner el dedo en la llaga, y en España, por ejemplo, quieren instaurar la prisión permanente revisable o tipificar como delitos actividades políticas. Me gustaría que, ante estas reformas y ante la escasa independencia que muestra allí el poder judicial, las instituciones europeas recordasen, como han hecho hoy respecto al incumplimiento en España de la Decisión marco 2008/909/JAI sobre la justicia penal, que hay límites que no se pueden traspasar. Europa necesita herramientas para corregir cualquier decisión que incumpla la Carta de los Derechos Fundamentales. Señor Timmermans, le invito a que vigile muy de cerca las reformas que está realizando el Gobierno español. Josef Weidenholzer (S&D). - Frau Präsidentin! Die Europäische Union ist nicht nur eine Wirtschaftsgemeinschaft, sie ist vor allem eine Wertegemeinschaft. Das wurde auch in den Kopenhagen-Kriterien 1993 so definiert. Seither kommt es aber immer wieder zu Diskussionen, ob Mitgliedstaaten sich auch nach erfolgter Aufnahme daran orientieren. Dies wird logischerweise häufig politisch kontrovers diskutiert. Auch gibt es nur recht allgemeine Sanktionsmechanismen. Eine derartige Situation ist unbefriedigend, weil sie es einzelnen Mitgliedstaaten – wie im Falle Ungarns – erlaubt, sich über die einmal eingegangenen Verpflichtungen oft mutwillig hinwegzusetzen. Wir brauchen daher dringend einen Mechanismus, der klare Verbindlichkeiten herstellt. Das auf die lange Bank zu schieben, wäre grob fahrlässig und würde die Zukunftsfähigkeit der Union beschädigen. Christine Revault D'Allonnes Bonnefoy (S&D). - Madame la Présidente, l'ADN européen repose sur des valeurs fondamentales, partagées et immuables. Parmi elles, citons l'égalité, la liberté, la démocratie, le respect de la dignité humaine, les droits de l'homme et l'état de droit. Pour rejoindre l'Union européenne, un État est tenu de répondre aux critères de Copenhague afin que soient garantis le respect, la protection et la promotion des droits fondamentaux. Ces critères ne valent pas uniquement au moment de l'adhésion à l'Union, mais doivent rester une réalité au quotidien. Pourtant, la démocratie et l'état de droit ne sont pas protégés de la même manière dans tous les États membres. Les droits et libertés de nombreux citoyens sont bafoués et ignorés au sein même de l'Union. Les personnes vulnérables, les Roms, la communauté LGBT, les journalistes ou encore les migrants et les demandeurs d'asile sont les plus touchés par les discriminations, la marginalisation, voire les maltraitances. Pour faire vivre l'esprit de Copenhague, le Parlement européen appelle de ses vœux l'adoption d'un instrument d'évaluation du respect des valeurs européennes dans l'Union. Il est essentiel que ce mécanisme de contrôle régulier s'inscrive dans une logique de dialogue permanent sur les droits fondamentaux et soit assorti de procédures d'infraction et de sanctions plus efficaces. Il aurait vocation à compléter la procédure prévue à l'article 7 du traité, qui permet de suspendre le droit de vote d'un État au Conseil en cas de violation grave des valeurs européennes – une sanction bien difficile à mettre en œuvre aujourd'hui. La Commission a-t-elle l'intention de mettre en place prochainement ce dispositif permettant le contrôle du respect des critères de Copenhague? (L'oratrice accepte de réponse à une question „carton bleu“ (article 162, paragraphe 8, du règlement)) Kazimierz Michał Ujazdowski (ECR),
pytanie zadane przez podniesienie niebieskiej kartki
. – Pani Przewodnicząca! Ze zdumieniem słucham tych głosów. Gdyby uznać za prawdziwe te ostatnie 3 głosy, można by odnieść wrażenie, że Europa jest obszarem łamania praw człowieka. Dotyczy to przede wszystkim krytyki Węgier. Ja tego punktu widzenia w ogóle nie podzielam. Uważam, że powinniśmy w większym stopniu ufać tradycjom demokratycznym państw członkowskich. Mam pytanie, czego właściwie Pani żąda? Czego Państwo żądacie? Jakich działań Państwo żądacie? Christine Revault D'Allonnes Bonnefoy (S&D),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, c'est curieux, je n'ai pourtant pas cité de pays. Malheureusement, tant qu'il y aura des violations des droits de l'homme dans l'Union européenne, nous nous battrons pour qu'ils soient respectés et c'est pour cela que nous souhaitons absolument qu'il y ait enfin un état de droit européen. Μιλτιάδης Κύρκος (S&D). - Κυρία Πρόεδρε, κύριε Επίτροπε, πριν από λίγες μέρες ήμουνα στην Τουρκία, στα πλαίσια της Μικτής Κοινοβουλευτικής Επιτροπής, και εκεί προσπαθούσα να εξηγήσω στους τούρκους συναδέλφους μου ότι ο σεβασμός του κράτους δικαίου αποτελεί προϋπόθεση για την προσχώρηση ενός κράτους στην Ευρωπαϊκή Ένωση και μία από τις κύριες αξίες στις οποίες βασίζεται η Ένωση μαζί με τη δημοκρατία και τα ανθρώπινα δικαιώματα. Μου επισήμαναν όμως κάτι που και εγώ ήξερα: υπάρχουν περιπτώσεις που οι μηχανισμοί που έχουν θεσπιστεί για τη διασφάλιση του κράτους δικαίου δεν λειτουργούν αποτελεσματικά, κι έτσι δημιουργείται απειλή για τη λειτουργία ολόκληρης της Ευρωπαϊκής Ένωσης ως χώρου ελευθερίας, ασφάλειας και δικαιοσύνης. Πώς λοιπόν ζητάμε από αυτούς συμμόρφωση; Είναι αλήθεια πως τέτοιες περιπτώσεις υπάρχουν. Πιστεύω λοιπόν ακράδαντα πως είναι απαραίτητο ένα νέο θεσμικό πλαίσιο· ας πούμε ο μηχανισμός της Κοπεγχάγης, όπως αναφέρθηκε νωρίτερα, θα μπορεί να αντιμετωπίσει αποτελεσματικά και με αντοχή στις πιέσεις τέτοιες περιπτώσεις, μια και ο σεβασμός του κράτους δικαίου συνδέεται άρρηκτα με τη δημοκρατία. Interventions à la demande Patricija Šulin (PPE). -„Za vstop v Evropsko Unijo mora imeti vsaka država stabilne institucije, ki zagotavljajo demokracijo, biti mora pravna država, spoštovati mora človekove pravice in ščititi manjšine.“ To je citat iz københavenskih meril, ki jih je morala med drugim zadostiti tudi Slovenija, da se je lahko pridružila Evropski uniji. A žal je slika danes v moji domovini drugačna. V Sloveniji bomo praznovali 24. obletnico samostojnosti, a se še vedno soočamo z neuspelo tranzicijo, kar se najbolj kaže prav v stanju slovenskega sodstva. To je zelo selektivno glede tega, koga preganjati. Nekateri so obsojeni na podlagi indicev, pri drugih je gora dokazov premajhna. Veliko primerov tudi zastara. Poleg tega je problem kakovost, kar kažejo podatki o številnih razveljavljenih sodbah zaradi kršenja človekovih pravic. Pravosodni sistem v Sloveniji je velika, če ne celo glavna ovira za svobodno in demokratično družbo. Zato pozivam Evropsko unijo, da z veliko pozornostjo spremlja situacijo v slovenskem sodstvu. Nicola Caputo (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, l'adozione del quadro strategico dell'Unione europea in materia di diritti umani e di democrazia segna una svolta nella politica dell'Unione. Passi in avanti sono stati fatti ma molto resta ancora da fare. Penso al ruolo che può avere l'Unione europea nella tutela dei diritti economici, sociali e culturali, nella lotta contro l'impunità, contro ogni forma di discriminazione, per i diritti delle donne e la parità di genere. Da questo punto di vista saluto con favore l'intervento del vicepresidente Timmermans. Ora che la Carta dei diritti fondamentali dell'Unione europea è diventata finalmente giuridicamente vincolante, l'azione dell'Unione non potrà quindi più limitarsi alla semplice censura e dovrà garantire il rispetto concreto dei diritti. È necessario costruire uno spazio europeo dei diritti volti a garantire il rispetto, la protezione e la promozione dei diritti fondamentali secondo la definizione dei criteri di Copenaghen. E questo deve essere uno spazio che non deve avere come confine solo l'Europa. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Timmermans, η διγλωσσία της Ευρωπαϊκής Επιτροπής σε σχέση με την προστασία των ανθρωπίνων δικαιωμάτων στην Ευρωπαϊκή Ένωση είναι καταφανής. Πριν λίγες μέρες, στις 26 Ιανουαρίου, στη συνεδρίαση της Επιτροπής Αναφορών, έθεσα το ζήτημα ότι το μνημόνιο παραβιάζει τα ανθρώπινα δικαιώματα στην Ελλάδα και ζήτησα από την Επιτροπή να αναλάβει δράση, η οποία όμως δήλωσε αναρμοδιότητα, καθώς το μνημόνιο δεν εμπίπτει δήθεν στο δίκαιο της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Η θέση αυτή είναι πολιτικά και νομικά απαράδεκτη. Πολιτικά διότι δεν μπορεί να υπάρχει μια ειδική ζώνη όπου δεν ισχύουν τα ανθρώπινα δικαιώματα, και νομικά διότι το μνημόνιο έχει ενσωματωθεί στο δίκαιο της Ευρωπαϊκής Ένωσης με την απόφαση 2010/320 του ECOFIN και δημοσιεύθηκε στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης, στις 6 Ιουνίου του 2010, στη σελίδα 9. Θα συνεχίσετε λοιπόν τους ισχυρισμούς ότι μπορεί η Τρόικα και το μνημόνιο να παραβιάζουν τα ανθρώπινα δικαιώματα στην Ελλάδα; Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospođo predsjednice, članak 2. i članak 7. temeljnog ugovora su vrlo jasni. Definitvno sam jedan od onih koji smatra da svaku netoleranciju, nepoštivanje ljudskih prava treba zaista kažnjavati. Naravno, i u slučaju da su to i države treba i za to iskoristiti mehanizme koje će Europska komisija sad imati na raspolaganju. Ali kolegice i kolege, Europska unija je ustvari najveće područje gdje se zaista i poštuju ljudska prava. I zato bih htio da možda ponekad okrenemo stvari i da počnemo govoriti o onim dobrim primjerima, jer Europa ima zaista iznimno puno odličnih primjera gdje se poštuju ljudska prava, promiče tolerancija i sve ono o čemu stalno govorimo u ovom Parlamentu. U tom kontekstu i namjeravam izaći s inicijativma, pa očekujem od Komisije naravno da i podrži takve inicijative, jer imamo dobre primjere i njih trebamo iskazivati i pokazivati Europskoj javnosti. Miguel Viegas (GUE/NGL). - Nós não reconhecemos autoridade moral e política à União Europeia para julgar ou avaliar a democracia em qualquer Estado soberano. Esta União Europeia, que critica países como a Venezuela ou Cuba e que financia ONG ditas democráticas nestes países, é a mesma que, cá dentro, lança milhares de seres humanos na pobreza e fomenta políticas de concentração da riqueza. É a mesma União Europeia que nem sequer respeita os referendos realizados no seu espaço que, certamente, todos se recordam. Sejamos claros: segundo esta União Europeia, um país só é democrático quando se verga perante os mercados e perante os grandes grupos económicos que comandam a Europa. Este é, de facto, o verdadeiro critério de aferição. Por isso, defendemos que sejam os povos a determinar o seu futuro, sem manobras hipócritas de ingerência, determinadas por razões económicas e geoestratégicas e revelando, quase sempre, um completo desprezo pelas pessoas. Gerard Batten (EFDD). - Madam President, England has no need of an EU framework for democracy, the rule of law and fundamental rights. We had a democracy that evolved over eight centuries. That democracy is now hollow, as most of our laws now come from the European Union and not our own democratically elected Parliament and government. We had a rule of law that had evolved since the days of Alfred The Great, but English law is now superseded by EU law. Impartial English courts are now overridden by the political courts of the European Court of Justice and the European Court of Human Rights. Our ancient protections of individual liberties such as Habeas corpus have been swept away by such measures as the European Arrest Warrant. We had fundamental rights in England, developed over centuries under common law and such enactments as Magna Carta and the Bill of Rights. There is nothing that the EU can teach the English about democracy, the rule of law and fundamental rights. Kinga Gál (PPE). - Elnök Asszony! Az ítélkezés a bíróságokra tartozik, épp a jogállamiság elve alapján, és nem politikai fórumokra. Bármilyen jogállamisági mechanizmus csak akkor működhet megfelelően, eredményesen, ha valódi problémákat elemez, és nem mesterségesen kreáltakat, tényeken és objektív vizsgálatokon alapszik, nem pedig sajtóhíreken, vagy frusztrált politikai feljelentéseken. Sokszor a tények másról beszélnek, mint a megalapozatlan és igaztalan állítások, akármilyen sokat is hajtogatják azokat. Nem Magyarország veszélyezteti ma az európai értékeket, nem a magyar kormánytól kell ma megvédeni a magyar polgárokat, és ezt pontosan értik a magyar polgárok otthon. Valódi problémákra kell koncentrálni, és ezt kérem Öntől, Biztos Úr, hogy minden egyes tagállamot egyenlő módon monitorizáljanak, és objektíven, egyenlő alapon mérjék, és valódi problémára koncentráljanak. Védje azokat, akik ma esetleg nem tartoznak a fősodorba, a hagyományos nemzeti kisebbségeket, akik ugyanolyan egyenlő jogú állampolgárai Európának. Monika Flašíková Beňová (S&D) - Ja som bola v tomto pléne opakovane tieňovou spravodajkyňou, ale aj spravodajkyňou k správe o základných právach. A práve z tejto pozície viem posúdiť, aké je dodržiavanie základných práv v Európskej únii a musím povedať, že naozaj v niektorých oblastiach je to veľmi slabé. Ak chce byť EÚ tým, ktorý tretím krajinám odkazuje, ako sú u nich porušované ľudské práva, a chceme byť tým, ktorý chce pranierovať iné krajiny za nedodržiavanie základných práv, musíme, pán podpredseda Komisie, nájsť systém, ako zabezpečiť dodržiavanie práv v členských štátoch Európskej únie. Bolo tu viackrát spomínané referendum na Slovensku. Chcem povedať, že som hrdá na občanov Slovenskej republiky, že len 20 % percent z nich prišlo vyjadriť sa proti menšine a musíme v budúcnosti, pán komisár, hľadať nástroje na to, ako zamedzíme tým nenávistným rečiam a tej nenávistnej kampani, ktorá v tejto referendovej kampani na Slovensku bola použitá, aby sa to nedostalo aj do iných krajín. (Fin des interventions à la demande) Frans Timmermans,
First Vice-President of the Commission
. - Madam President, I will try and react to some of the remarks that were made. First of all, the principle. The principle is this: throughout our history we have learned that democracy alone is not a guarantee for human rights and the rule of law. That is why we have a tripod – democracy, rule of law, human rights. One cannot take away the value of the other. When I express my reservations or my rejection of something that was once described as „illiberal democracy“, I just want to say that you cannot use the argument of a democratic majority – even if it is a two-thirds majority – to weaken the rules based on the rule of law or human rights. You cannot use two-thirds or even more of a political majority through democratic votes to weaken human rights in a Member State. This is one of the fundamental principles upon which this Union is built, and this applies to every single Member State. You cannot say that this is interference in our internal affairs. Nobody forced any Member State to sign and ratify the Lisbon Treaty. Nobody forced any Member State to sign and ratify the Charter. But if you do, and you ratify it, it is national law, so it is by your own national law that you will be held accountable, not any other rule. So the principle will have to remain that, if we look at the situation in our Member States, we will have to look at all three in balance: democracy, rule of law and human rights. You cannot separate the three. Secondly, I think that Ms in 't Veld's reasoning is seriously flawed on two levels. The first level of flawed reasoning is this: because the rule of law, human rights, etc. are at least as important as economic cooperation in Europe, let us use the way we look at economic cooperation as a model for how we look at human rights. That is flawed. You cannot create a mechanism which is applicable in economies, such as budget deficit or the level of state debt expressed in percentages, and apply it to issues of human rights and the rule of law. That does not work. It would be a tremendous loss of energy and loss of focus on the real issues if we were to embark on such a mechanism. The second reason why I think this is flawed reasoning is that this Commission has been in its term of office for three months. The mechanism introduced by the Council was in December. We are still in the beginnings of trying to make the system we have work. Give it a chance. I think it is unfair already to say „well, whatever you have, I do not believe in it; I want my own new toy, which is a new mechanism which compares to the growth and stability pact“. I think it is flawed on those two levels. I would like to say to those of you – especially to two Greek Members of the European Parliament (and I will be addressing you in English because I do not speak Greek) – as I said before, to be an ESM mechanism is the sovereign decision of the state concerned, and the responsibility then resides with that state to make sure it is applied in accordance with EU law. I would have welcomed it if those who raised the issue of human rights in this context had also distanced themselves from expressions such as „we all know that Jews do not pay taxes“ or homophobic expressions that we have also heard in that context. That is also the rule of law. Please be clear about that. (interjection from Mr Marias, a Greek Member: „This does not apply to me!“) This does not apply to you, Sir; it does not apply to your colleague in any sense. But we all have a responsibility if these things happen in our Member State – in the Union – to speak out against it. There is nothing that will prohibit you from speaking (interjection from Mr Marias) Thank you, Sir. As far as it concerns you, I am happy to hear that. But I did hear from the Independent Greeks utterances to that effect, Sir, and you will not be able to dispute that, I am afraid. In general terms, if we really want to improve the situation of the rule of law, we all need to speak out within the responsibilities we have, and if there is a call for an independent mechanism, in that sense the Commission is an independent mechanism and we will look at the situation in Member States, take Member States to task if it is on issues such as freedom of the press, the independence of the judiciary, the position of NGOs or any other issue related to the rule of law. You have me on your side. I am strongly committed to this, but please let us try first to make the mechanisms we have effective before we start talking about new mechanisms. Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - Madam President, I have listened carefully to the range of views expressed during the course of this debate. As I said at the outset, the EU is not only based on respect for fundamental rights, it is also founded on the rule of law. All Member States must ensure that their domestic order respects this key principle. The political dialogue established in December 2014, by means of the General Affairs Council conclusions on ensuring respect for the rule of law, reaffirms the commitment of Member States to safeguarding this essential element of our democracies. I am therefore convinced that the new dialogue will help us to ensure that the rule of law will continue to be a commonly shared objective of this Union. The First Vice-President has mentioned EU accession to the European Convention on Human Rights. On 18 December 2014 the ECJ opinion put the EU in the spotlight. We look forward to the proposal from the Commission on the way forward. The Council remains firm in its commitment and its opinion that accession is an obligation and not an option. It is remarkable that we have heard the call to create a new European mechanism for human rights monitoring here in Strasbourg, the city hosting a dozen various monitoring mechanisms. I agree with the First Vice-President that we should carefully assess the potential provided by the mechanisms which already exist. The tools are there. We simply need to learn how to use them. The Council believes that political dialogue has potential if used in compliance with the principles outlined in last December's conclusions. This is where the added value lies as opposed to yet another monitoring mechanism. I am sure that the Colloquy announced by Mr Timmermans will produce new ideas and recommendations. We look forward to it and to our further cooperation with the Commission and Parliament. La Présidente. - Le débat est clos. Déclarations écrites (article 162) Pál Csáky (PPE),
írásban. – Nagyon fontosnak tartom, hogy foglalkozzunk a demokrácia, a jogállamiság és az alapvető jogok témájával a parlamenti plenáris ülés keretében is. A vitában két létező problémára szeretném felhívni a figyelmet: Az első probléma a belső szabályok tisztázatlansága. Arra kérem Timmermans alelnök urat, hogy közösen gondoljuk át ezt a kérdést. Addig ugyanis, ameddig nem léteznek objektív kritériumok, illetve közös megoldások, fennáll a kettős mérce alkalmazásának lehetősége – az EU-n belül és kívül is. A kettős mérce érzékelhetően jelen van az uniós megközelítésekben, ha a demokrácia, jogállamiság és alapvető jogok védelmét vizsgáljuk. Néhány tagállammal szemben túl elnéző a Bizottság, másokkal szemben pedig bizonyos kérdésekben elhamarkodottan ítél. Ez nem jó így, ez aláássa az Európai Unió hitelességét. A másik lényeges elem, hogy van néhány tagállam, amely nem teljesíti azokat a feltételeket, amelyeket a belépéskor vállalt. Mindez azért fordulhat elő, mert nem következetes az EU-ba történő belépéskor vállalt kötelezettségek teljesítésének későbbi nyomon követése. Ezt a folyamatot is erőteljesebben kell ellenőriznünk. Az új Bizottság mandátumának elején jár még, így jó időben vagyunk, hogy a korábban említett kritériumok, illetve az alapvető jogok védelmét biztosító uniós garanciák tisztázásra és kiépítésre kerüljenek. Филиз Хюсменова (ALDE),
в писмена форма.
– В съобщение на Комисията до Европейския парламент и до Съвета от 11.3.2014 г., в предишния си състав Комисията призна, че съществуващите механизми и процедури се оказват неподходящи за осигуряване на ефективна и навременна реакция по отношение на заплахите за принципите на правовата държава и основните човешки права. Изтъкнато бе, че е необходима съгласувана защита на принципите на правовата държава във всички държави членки за разглеждане на ситуации, в които няма конкретно нарушение на действаща разпоредба, не е налице „очевиден риск от тежко нарушение“ или „налично тежко и продължаващо нарушение“, както това се изисква от чл. 7 от Договора за ЕС, но в които заплахите за принципите на правовата държава са от системен характер и застрашават политическия, институционален или правов ред, нейното конституционно устройство, разделението на властите или съдебната система, или когато националните гаранции за защита на правовата държава не се справят достатъчно ефективно. Считам, че следва да направим всичко възможно за това настоящата Комисия да припознае прилагането на принципите на правовата държава като приоритет и да продължи да работи за осъществяване на контрол за спазването на ценностите на ЕС по отношение на всички държави членки, на равно основание. Емил Радев (PPE),
в писмена форма.
– Уважаеми колеги, на 28-ми януари Европейската комисия прие поредния доклад за напредъка на България по механизма за сътрудничество и проверка. За пореден път България и Румъния са сочени с пръст за проблеми с организираната престъпност и корупцията. Но такива проблеми съществуват и в другите държави членки. Пример за това е докладът на ЕК от февруари 2014 г. за състоянието на борбата с корупцията в Европейския съюз. Считам, че публикуването на такива доклади би показало цялостната картина в Съюза, като така ще се избегне фокусът върху определени държави. Друг пример е предложението за общоевропейски механизъм за върховенството на закона, който да следи за зачитането на върховенството на закона и за отправянето на препоръки към държавите членки. През декември 2014 г. този механизъм беше заменен от диалог, осъществяван веднъж годишно и основаващ се на принципа на обективността, недискриминацията и равното третиране на всички държави членки. Вярвам, че тези два инструмента биха могли да заменят механизма за сътрудничество и проверка на България, който доказа своята неефективност и представлява двоен стандарт, прилаган спрямо страни като България по отношение на борбата с организираната престъпност и корупцията. В този контекст е крайно време механизмът за сътрудничество и проверка за България да бъде премахнат. Milan Zver (PPE),
pisno.
– Evropska komisija je marca 2014 sprejela nov okvir za obravnavanje sistemskih tveganj za pravno državo, ki velja za vseh 28 držav članic EU. Pred tem je imela EU zelo malo pristojnosti, kadar so države članice kršile človekove pravice, načela pravne države in demokracije, če pri tem ni šlo za kršitev evropske zakonodaje. Novi okvir pa eksplicitno navaja, da obstajajo primeri, ki ne spadajo na področje uporabe zakonodaje EU in zato se ne morejo šteti kot kršitev obveznosti iz pogodb o EU, a vzbujajo skrb, saj predstavljajo sistemsko grožnjo vladavini prava. EU s tem dobiva pristojnost, da ukrepa na področjih, ki so sicer v popolni pristojnosti držav članic - z namenom, da se zavaruje vladavino prava. Žal mi je, da Evropska komisija sama ne spoštuje svojih zavez. Nanjo sem naslovil več vprašanj glede sodnih postopkov proti predsedniku največje slovenske opozicijske stranke, Janezu Janši, ki je bil zaprt zaradi obtožbe, da naj bi na neznanem kraju ob neznanem času na neznan način sprejel obljubo nagrade. Človekove pravice in svoboščine niso bile kršene le Janezu Janši, ampak je to imelo velike posledice za celotno slovensko državo. Tudi predsednik Juncker je nedavno dejal, da EU ni le skupni trg, ampak je tudi skupnost vrednot – in vladavina prava je ena od temeljnih vrednot! 18.   Další směřování agentury Frontex a Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu La Présidente. - L'ordre du jour appelle le débat sur les déclarations du Conseil et de la Commission sur l'avenir de Frontex et du Bureau européen d'appui en matière d'asile (2015/2527(RSP)). Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - Madam President, first of all I would like to express my deepest sadness and condolences to the families of the migrants who died of hypothermia on board Italian coastguard vessels last Monday. Unfortunately, we learned this morning that there were two other boats which sailed from Libyan shores with around 300 migrants, and that only a few have survived. I also wish to express our solidarity with the Italian authorities, which saved 106 people in the middle of the night under extreme weather conditions. However, I do not think this tragic loss of life should hide the efforts made by Member States, Frontex and the Union. Probably we should do more and better. For this reason I thank Parliament for the opportunity today to discuss the way forward for two key Union players: the European Asylum Support Office (EASO) and Frontex. In the resolution adopted by Parliament on 17 December 2014, it rightly calls for a review of our migration policy and sets out the elements that should be part of an EU holistic approach. As the Justice and Home Affairs Council noted last October, the challenge linked to increasing migratory flows and the shifting routes of access to the EU – also as a consequence of measures taken at national level – needs to be addressed with common actions. This is even more important as these migratory flows do not only affect countries on the front line but Europe as a whole, also due to the large secondary movements taking place. In this context, agencies like EASO and Frontex have a key role to play. On the initiative of the Presidency, increased migratory pressure was recently discussed at the informal JHA ministerial meeting in Riga. So let me share with you some ideas for making full use of the capabilities of Frontex and EASO. Starting with EASO, in June 2014 the European Council made it clear that in the coming years the focus should be on consolidating the Common European Asylum System. With that focus in mind, the Council shares the wish of this assembly that EASO needs to play a reinforced role in supporting practical cooperation, in particular by promoting the uniform application of the asylum acquis through practical and technical support. Action on migration and asylum within the EU must be complemented with an external dimension. In its resolution, Parliament rightly points out that external action should be part of an overall strategy in coordination with third countries. Given the volatile situation in the EU's neighbourhood, the EU must set up cooperation with third countries. EASO can provide support to strengthen asylum and reception capacity, especially in Middle Eastern and North African countries. It also facilitates resettlement and support for the implementation of regional protection and development programmes. In doing so, EASO should work in close cooperation with UNHCR and the International Organisation for Migration. Furthermore, given the high migratory and asylum influx, there will be a continued need for practical support to Member States subject to particular pressure. This will require EASO to provide the necessary operational support, for instance by coordinating Asylum Support Teams. By providing such support, EASO puts intra-EU solidarity into practice. Finally, EASO should develop further as a centre of expertise in the field of asylum. By strengthening EASO's information and analysis support, the EU and its Member States will be better placed to address future migratory inflow. In particular, EASO has to further develop the mechanism for early warning, preparedness and crisis management: a new task assigned to it by the Dublin III Regulation. With this expertise, EASO can also develop innovative solidarity tools for coping with situations of particular pressure. An example is the pilot project on supported processing of asylum applications. This pilot enhances mutual trust among Member State authorities, which is essential for considering future steps in the EU asylum policy. Now turning to Frontex, since its establishment in 2005 the agency has made a major contribution to the management of external borders. It has gradually increased its operational support to Member States and has taken a leading role in providing risk analysis. Its model of joint operations has also been successfully used by Member States, and its training activities have contributed to building a common border-guard culture across Europe. Those achievements have led the co-legislators to agree to widen and reinforce the mandate of the agency and its capacities by amending the Frontex Regulation in 2011 and by investing the agency with the role of central hub of the new European Border Surveillance System, Eurosur. I would also like to recall its potential role in the framework of the new Schengen evaluation mechanism. What more can be done by Frontex, in particular to support Member States in the Mediterranean? Member States remain responsible for the control and surveillance of their external borders, and Frontex only has a coordinating role in terms of EU operational cooperation. Thus we should in the first place ask the Member States concerned what their specific needs are and what is the real added value of the agency's operational support that can be achieved. Frontex could then provide its support by organising more targeted joint operations, connecting national priorities and EU objectives, strengthening the spirit of operational solidarity, assisting with specialised capacities and contributing to building national capacities. In the current situation, it appears imperative that Frontex increase its reactivity towards the rapid evolution in migration flows, making full use of the Eurosur system, including the provisions of inter-agency cooperation. Because the roots of migration are far away from the EU's borders, it is absolutely necessary to enhance cooperation with countries of origin and transit. In that regard, Frontex has the possibility of deploying its own Immigration Liaison Officers, who could become an information hub in key third countries. Frontex could also help third countries to manage their borders in a more secure way, in accordance with international law standards, by providing technical assistance and promoting regional cooperation on borders. In the context of the long-term development of Frontex, the European Council in its June 2014 conclusions indicated that „the possibility of setting up a European system of border guards to enhance the control and surveillance capabilities at our external borders should be studied“. The relevant working party within the Council has discussed the study carried out for the Commission on the feasibility of a European system of border guards. It now awaits the external evaluation commissioned by the Frontex Management Board as well as possible further action by the Commission. Both EASO and Frontex have managed to build up organisations capable of delivering results. EASO's support improves the quality of national asylum systems. This brings us closer to the ideal of a Common European Asylum System in which applications for international protection are treated in the same manner irrespective of where in the EU they are lodged. By delivering operational support to Member States, Frontex strengthens the management of the EU's external borders. In the light of these achievements, the Council commends EASO and Frontex for the results obtained over the past years and encourages them to continue supporting practical cooperation in the EU in the years to come. Frans Timmermans,
First Vice-President of the Commission
. - Madam President, when I heard this morning that the representative of UNHCR in Lampedusa said that possibly more than three hundred people had died in the last couple of days trying to save their lives by crossing the Mediterranean I thought, do we still have words to express what we feel when these things happen? Are our senses becoming numb, are we becoming involuntarily indifferent to what is happening? My reaction to that is we can never let that happen. We can never become indifferent to that level of human suffering and we will always be under an obligation to try to find a solution even though a solution will have to be comprehensive and will not only be controlling our borders in a more efficient way. It will always have to entail taking away the reasons why people feel they need to flee, knowing all too well that they risk dying on a boat somewhere between Africa or the Arab world and Europe. The price that people are prepared to pay is so high that I think we need to refocus on our obligation also to take away the reason why people feel the need to flee. At the same time I think it is necessary that we discuss the way forward for the European External Borders Agency FRONTEX and the European Asylum Support Office (EASO). We are confronted with a twofold challenge. Internally the common European asylum system must be implemented in a coherent and effective way by all participating Member States and associated countries. Externally we are confronted with the highest migratory pressures at the EU external borders since the 1990s and all EU Member States are affected. The time is gone that we could just leave that problem in the hands of a few Member States and ignore it. EASO and FRONTEX will have a prominent role in the implementation of the EU agenda on migration which is currently developed as announced in the Commission Work Programme for 2015. Since they were established both agencies have faced the increasing challenge of supporting Member States, especially those with high migratory pressures, while having limited resources at their disposal. The Commission is very grateful for the support provided by the European Parliament and the Council in the development of both agencies and for ensuring they have the necessary funding. The management of migratory flows to the EU, including the protection of refugees, requires close collaboration both at policy level where the EU institutions operate, and in terms of practical cooperation, implementation and support from EASO and FRONTEX. The establishment of close and well-functioning practical cooperation and the continuous exchange of best practices is of utmost importance to build mutual trust between Member States and between the Member States and the EU. Here the agencies are playing a key role. Let me now say a few words about each agency in particular. Concerning EASO, the consolidation and implementation of the common European asylum system has the highest priority for the Commission in the coming years. EASO will continue to play an important role in this endeavour. It will help improve the quality of asylum decision-making and harmonise practices across the EU, by monitoring the quality of asylum decisions and ensuring that Member States are able to access up-to-date country of origin information to assist them in their assessments. EASO further needs to contribute to enhancing the capacity of national asylum systems with training and exchanges of best practices between the Member States. With an unstable geopolitical environment and evolving threats, EASO is playing and will play an important role in crisis management; for example, it played a useful part in the Taskforce Mediterranean. Our objectives cannot be successfully met without further engaging third countries and better combining our external policy instruments. In that context, EASO's external activities are part of a broad range of EU external relations instruments. On FRONTEX, firstly I should stress it has only a supporting function in coordinating operational cooperation between the Member States, especially in support of the requesting Member States facing the highest migratory pressure. FRONTEX devotes its resources to the hotspots and shifts those resources around as pressure shifts from one section of the external border to another. This fire brigade role is important for emergency support but it cannot be the only function of the agency. FRONTEX needs also to provide structural support to all Member States to help them better control all external borders of the EU. Examples are training of border guards and developing tools such as Eurosur which contribute to saving lives at sea. Since the last revision of the FRONTEX mandate in 2011, great progress has been made regarding fully respecting fundamental rights during FRONTEX coordinated joint operations. A code of conduct has been established. All offices participating in joint operations are obliged to have the appropriate training concerning the rights of apprehended persons and their access to asylum. Furthermore, where there is proof of the violation of fundamental rights the executive director of the agency can suspend or terminate the ongoing joint operation. In line with the respective mandates of the agencies, the cooperation between Europol and FRONTEX is ongoing and will be further enhanced in the near future, especially regarding the common fight against the use of ghost ships to smuggle persons into the EU. Here, I think, a number of very, very cynical criminals prey on people in desperate situations and they need to be tackled. The agency launched an external evaluation in 2014 which covers all of these points. It is expected to be ready by the summer of this year. A study on the feasibility of a system of European border guards has also been carried out for the Commission by an external contractor. We have made the study public. Based on the findings of these two studies the Commission intends to initiate a debate on how to further strengthen the agency which will have an important role to play in the coming years. I look forward to hearing your views. Monika Hohlmeier,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Frau Präsidentin! Ich begrüße ganz herzlich die Ratspräsidentschaft und freue mich sehr, dass der Vizepräsident der Europäischen Kommission – Sie, Herr Timmermans – unter uns ist, weil wir das Thema so aktuell eigentlich nicht haben wollten. Wir wollten nicht in einer Situation stehen, in der wiederum Hunderte von Menschen – deren Zahl wir nicht einmal mehr genau überprüfen können, nicht genau wissen – im Mittelmeer ertrunken sind und die uns zeigen, an welche Grenzen wir geraten sind. Ich hätte deshalb vor allem folgende Fragen: Frontex und EASO benötigen dringend Unterstützung beim Ausbau ihrer Strukturen, sowohl personell als auch technisch als auch in der Schnelligkeit der Zulieferung von Expertenpersonal aus den Mitgliedstaaten. Ich darf die Kommission sehr herzlich darum bitten, diesem Wunsch auch im Rahmen der nächsten Haushaltsverhandlungen Rechnung zu tragen, weil diese Agenturen sonst wirklich an die Grenze dessen kommen, was sie zu tun vermögen. Ich möchte mich auch bei beiden Agenturen herzlichst dafür bedanken, wie aktiv und intensiv sie arbeiten. Als Zweites stellt sich für mich die Frage, ob wir auf hoher See nicht wieder so etwas benötigen wie eine militärische Gemeinschaftsaktion, um auf der einen Seite Menschen zu retten, um aber auf der anderen Seite auch die Menschenhändler zurückzudrängen, und auch dringend andere Formen der Kooperation mit den Drittstaaten. Denn wenn mittlerweile der IS Teile der libyschen Häfen beherrscht und die Menschen auf Boote zwingt, mit denen sie definitiv nicht ankommen können, sondern jämmerlich ertrinken müssen, dann ist das ein unhaltbarer Zustand, den Frontex und EASO nicht mehr ändern können; wir benötigen vielmehr anderweitige Instrumente, die letztendlich in der Dimension der Außenpolitik liegen. Und wir müssen auch den Kampf gegen die Menschenhändler dringendst verstärken und hierbei die Instrumente von Europol schärfen, um dagegen vorzugehen. Claude Moraes,
on behalf of the S&D Group
. – Madam President, last Monday I think the number that was cited by Frontex, the agency, was 106 lives saved. Of course, every day the European Asylum Support Office does its dedicated work. I was involved in the trialogues and negotiations for the Asylum Support Office and many colleagues here were involved in Frontex, a serious committee trying to work with these serious people and serious agencies. Over 14 years since these agencies were created, the estimate (and it is only an estimate) is that over 22 000 lives have been lost. In the last few months, it is not lost lives, it is a more brutal form of trafficking – these ghost ships, a much more calculated and cynical way of killing people when they cannot get their money. So let us be very clear: there are some people in this Chamber who will want to talk about a more existential threat to immigration, and they will want to talk about immigration in their own national spheres. But let us be very clear – of all the lives that have been lost, when we are talking about Frontex and the agencies, we in Parliament have been doing very meticulous work, and I have seen that work. There are good people in these agencies, and I have met them. So let us be very clear about the Council. I was in Riga recently, and I heard one Member State saying that (I have just written it down because I wrote it at the time) resourcing further Council cooperation in the Mediterranean will act as a push factor. Now the issue is that saving lives in the Mediterranean is a resource-rich issue which goes far beyond Frontex and the Asylum Support Office. The Asylum Support Office is an intelligence-led, information-rich office. Frontex is an agency which spots people who are dying and who are potentially going to die in a fairly small-scale operation. Our assets are small and limited: I have seen that. So for the Council, it has to do its job and it has to do it collectively, and we need the Council to do its job and the Commission to help us do it. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Alessandra Mussolini (PPE),
domanda „cartellino blu“
. – Io vorrei purtroppo dare i numeri di un'altra strage, la strage di due giorni fa. Sono circa 420 le vittime accertate, hanno trovato dei barconi vuoti. Allora chiedo al presidente della commissione LIBE se ha intenzione, come spero, di avere un focus permanente su questa questione, che è certamente legata all'immigrazione, certamente legata al diritto d'asilo. Quindi chiedo proprio a lui e alla commissione LIBE che siano attenti quotidianamente sul tema. Claude Moraes (S&D),
blue-card answer
. – I do apologise, I got a bit emotional and forgot I just had two minutes. The question of numbers is a really pertinent question, because the issue is that the numbers we get are secondary sources, and I think we just cannot tell who is dying. These are coming from the agencies, but many of them are coming from the Italian coastguard itself. I think the pertinent issue is that we are not getting the numbers of people who are actually dying, and there are thousands of people dying who we never hear of in the Mediterranean. His Holiness alluded to this in his speech to the Chamber. So people should focus on those who we never hear of who die unknown, and I think this is the real tragedy of the Mediterranean. Timothy Kirkhope,
on behalf of the ECR Group
. – Madam President, this is not a new issue of course. We have talked about it here for many months. In the 1990s, I myself was the UK Minister for Immigration and Asylum and I recognise the sensitivities attached to the whole issue. Of course we do not want to repeat ourselves, but it really is, despite good intentions, enormously challenging now. The same concerns are in place. The situation faced by the European Union as a whole is a very serious one regarding immigration and asylum. Of course the European Asylum Support Office and the Frontex Agency have a large and important role to play in the challenges we face to manage migration into the EU and to secure our external border. These are two agencies whose work I support, but my overall concerns remain the same as ever. More must be done to assist Member States who receive large numbers of migrants. Too many migrants slip through the net unprocessed. They remain in Europe, vulnerable to exploitation, and are undocumented. The terrible news of the further 300 fatalities underlines why more must be done to save the lives of those who tragically go to sea seeking a new life, and much more must be done to catch, detain and prosecute the actual perpetrators of the human trafficking itself. More must also be done to assist Member States in the integration and resettlement of asylum seekers, and more must be done by the Commission to ensure that those countries where migrants first arrive can properly deal with them, as soon as they arrive, in the right conditions. I am saddened that sometimes, particularly with children, they remain very vulnerable in the process that takes place. The Commission needs to offer a clear strategy and a clear way forward so this Parliament and European citizens can again regain confidence that the European asylum system is working fairly and efficiently and that it benefits both those who genuinely seek asylum and all the citizens of the EU itself. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) William (The Earl of) Dartmouth (EFDD),
blue-card question
. – Mr Kirkhope, would you agree with me that the trigger-happy UK government which intervened in Libya and wanted to intervene in Syria, that the policies of that government is a major contribution to the tragedy of the Mediterranean? Timothy Kirkhope (ECR),
blue-card answer
. – No, Lord Dartmouth, I would not. I think that the interventions and the international scene of the British government, certainly in recent times, have been to try and help humanity, to try and actually deal with despots and tyrants which the world needs to deal with and where we need a courageous government to take such actions. Furthermore, it does seem to me, Lord Dartmouth, that the progressive view of the British government to those who travel and migrants generally is something that we should be very proud of as British subjects, and I am very sorry that you have such a reluctance to admit that pride. (Applause) Cecilia Wikström,
för ALDE-gruppen
. – Fru talman! Sorgen ligger tung över Medelhavet idag precis som mörkret över vattnet, för idag har vi nåtts igen av en liknande nyhet som vi har nåtts av alltför många gånger. Fler än 300 människor kan ha drunknat när båtarna sjönk. Människor dör inför våra ögon trots politiska löften – inte minst vid Lampedusa för 1,5 år sedan – om att ingen mer ska behöva dö på det här sättet. Men tragedin upprepar sig igen och igen, och det tycks som om det är någon annans ansvar. Många av oss har ställt frågor till våra släktingar som levde under andra världskriget: „Varför gjorde ni inte mer för att hjälpa? Såg ni inte att judarna förföljdes?“ Och vi har mötts av blickar som har slagits ner: „Jo, vi visste men vad kunde vi göra?“ På samma sätt är jag rädd att mina barnbarn i framtiden kommer att fråga mig: „Såg inte ni i Europas institutioner att människor flydde brinnande krig? Fattade ni inte att de var på Medelhavet i sjöodugliga båtar och så många drunknade?“ Jo, vi vet. Men de utmaningar vi står inför är gemensamma, vi måste hantera dem tillsammans. Frontex borde få ett mandat, de borde få medel och materiel att hantera liknande operationer som Mare Nostrum klarade av – och för det borde vi tacka Italien om och om igen, för vad de gjorde. Samtidigt borde vi skapa lagliga, säkra vägar till EU så att människor inte behöver vara i händerna på skrupellösa människosmugglare och göra den livsfarliga resan över Medelhavet. Vi borde ta emot fler kvotflyktingar och erbjuda humanitära visum för att komma hit och på plats ansöka om asyl. I den processen behöver vi EASO. EU skulle ha agerat för länge sedan. Våra gärningar, men också vår likgiltighet, kommer att döma oss alla en dag. \*(Talaren samtyckte till att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 162.8 i arbetsordningen). Gianluca Buonanno (NI),
Domanda „cartellino blu“
. – Volevo fare una domanda al collega che è appena intervenuto. Io sono italiano, sono stato a Lampedusa più volte come parlamentare italiano e, sentendo le sue parole come tante altre qua all'interno di quest'Aula, le chiedo: ma non è l'ipocrisia totale? Non crede che continuare a fare interventi dicendo che sono morte 300 persone è solo ipocrisia? L'anno scorso a Lampedusa sono arrivati tutti a dire che si doveva cambiare e l'Europa ha fatto zero. Non è ipocrisia secondo lei questo? Non è fare lacrime di coccodrillo questo? Cecilia Wikström (ALDE),
svar („blått kort“)
. – Kommissionen borde nu ta sig samman och komma med tydliga, raka besked om hur vi ska se till att den här fruktansvärda situationen inte upprepar sig. Vi vet att det är nästan 4 000 människor som har dött i Medelhavet det senaste året. Påven var här. Han sa till oss att Medelhavet håller på att bli en anonym gigantisk kyrkogård, och jag upprepar: Våra gärningar, ditt ansvar och mitt ansvar, kommissionens och rådets ansvar är att agera. För våra gärningar och vår likgiltighet kommer att förfölja oss tills dess att människor får en säker väg hit. Barbara Spinelli,
a nome del gruppo GUE/NGL
. – Signora Presidente, onorevoli colleghi, le notizie dal Mediterraneo sono tragiche: fra 300 e 400 morti come nel 2013 a Lampedusa. Ormai i fatti parlano da sé. La fine di Mare Nostrum produce ancora una volta disastri umanitari e la missione Frontex, che era stata descritta come risolutiva, mi riferisco a Triton, si rivela quella che è: una falsa sostituzione e un fallimento radicale. È il motivo per cui non ritengo, nelle presenti circostanze, che Frontex debba ricevere ulteriori risorse. A dispetto di regolamenti troppo vaghi e non applicati, il suo compito è solo il pattugliamento delle frontiere e non la ricerca e il salvataggio di fuggitivi da guerre e caos che si estendono anche per nostra responsabilità. Frontex mette addirittura in guardia il governo italiano, ricordando che i soccorsi da lei coordinati sono vietati oltre le 30 miglia dalla costa. I naufragi di questi giorni sono tutti avvenuti in alto mare, presso le coste libiche, dove appunto operava Mare Nostrum. La verità è che Mare Nostrum, nonostante le dichiarazioni delle autorità europee e italiane, non è mai stato sostituito. Due cose dovremmo a questo punto chiedere come Parlamento. Primo, che Frontex non opponga ostacoli quando è chiamata a soccorrere oltre le 30 miglia. Secondo, che l'Europa si decida a sostenere finanziariamente la restaurazione di missioni come Mare Nostrum. Sia l'Alto Commissariato dell'ONU sia il Consiglio d'Europa hanno dichiarato che Triton non è all'altezza. Cosa aspettiamo per dire la stessa cosa? Oggi, il Presidente del Senato italiano, Pietro Grasso, ha detto: „agire ora è già troppo tardi“. Ska Keller,
im Namen der Verts/ALE-Fraktion
. – Frau Präsidentin! Herr Vizepräsident, Sie haben gesagt, Europa darf solche Tragödien nicht zulassen. Wie oft haben wir das aber hier schon gehört? Nicht erst seit Lampedusa vor anderthalb Jahren sterben die Menschen im Mittelmeer. Und es sterben viele – allein dieser Tage 300 Menschen. Wer weiß, vielleicht sogar mehr. Aber statt endlich nach einer Lösung zu suchen, leiern die Innenminister immer wieder dasselbe herunter: mehr Geld für Frontex, mehr Grenzüberwachung, mehr Festung Europa. Aber das ist die falsche Antwort auf die Krise, in der wir uns befinden. Wir brauchen nicht mehr Abschottung, wir brauchen nicht mehr Überwachung. Was wir stattdessen brauchen, ist eine europäische Antwort auf die Seenotrettungskrise, die wir haben. Wir brauchen ein europäisches Mare Nostrum. Triton hilft uns nicht weiter; das ist ein Abwehrprogramm. Wir brauchen ein europäisches Seenotrettungsprogramm! Herr Vizepräsident, wo bleibt das? Kriminellen Schleppern muss natürlich das Handwerk gelegt werden. Wir müssen sie bekämpfen, aber eben nicht die Flüchtlinge. Und wenn wir nur alleine Schlepper bekämpfen, dann bringen wir Flüchtlinge in einen Teufelskreis hinein. Denn wenn wir uns abschotten, wenn wir die Schlepper bekämpfen, dann müssen Flüchtlinge weitere, gefährlichere Wege auf sich nehmen. Das können wir nur dadurch ändern, dass wir endlich legale, sichere Zugangswege für Flüchtlinge schaffen. Wir müssen die Fähren öffnen für die Flüchtlinge, damit sie nicht länger auf kleine Schlauchboote müssen. Das ist das, was wir tun müssen, Europa! Darauf brauchen wir Antworten von der Kommission, aber genauso von den Mitgliedstaaten, die momentan viel zu wenig tun, weder beim Resettlement noch sonst bei der Aufnahme von Flüchtlingen. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Tomáš Zdechovský (PPE),
otázka položená zvednutím modré karty
. – Paní kolegyně, děkuju za Vaše vystoupení, myslím, že máte hodně pravdy, ale chtěl bych se zeptat. Existuje vůbec nějaký jednoduchý recept, jak bojovat s převaděčstvím? Můžete mi dát odpověď na tuto otázku? Ska Keller (Verts/ALE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ich denke, die angemessene Antwort auf Schleppertum ist, ihnen die Geschäftsgrundlage wegzunehmen. Das bedeutet eben, dass Flüchtlinge andere Möglichkeiten haben, dass sie legale, sichere Zugangsmöglichkeiten haben, dass wir sie nicht zwingen, auf die Boote zu gehen und ihr Leben zu riskieren, nachdem sie gerade vor Krieg und Verfolgung geflohen sind. Wir brauchen mehr Resettlement, wir brauchen legale Einreisemöglichkeiten für syrische Flüchtlinge zum Beispiel, aber nicht nur. Wir brauchen humanitäre Visa, wir brauchen Fluchtkorridore. All das sind Möglichkeiten, die auch bereits mit dem EU-Aquis möglich sind. Wir sollten nicht so tun, als hätten wir da keine Antworten drauf. Sicherlich nicht die Antwort auf alles, aber auf viele Sachen, die wir jetzt schon tun können, auch hier als Europäisches Parlament. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
question „carton bleu“
. – Madame la Présidente, j'ai une question à poser à Madame Keller. Ma question est a suivante: comment l'Union européenne doit-elle finalement s'y prendre afin de différencier les migrants économiques des migrants qui cherchent la protection internationale? Ska Keller (Verts/ALE),
blue-card answer
. – We have a very clear role for refugees. We have the Geneva Convention and indeed, as I said, we should have a proper way for them to enter. We need to have a European asylum system but – I agree – we also need to have a way for people who flee for economic reasons, who are looking for a better future – because that is also something Europe is about, we want to create a better future for ourselves. Other people also want to have a part of this better future but we do not have any possibilities for migrants to come here. This needs to change, and here it is the Member States which need to open up to allow legal migration to the European Union. They should not block things like the Seasonal Workers Directive and we also need to reform the Blue Card to make it more open for people. Ignazio Corrao,
a nome del gruppo EFDD
. – Signora Presidente, onorevoli colleghi, eccoci qua a discutere dell'ennesima tragedia: 300-400 morti nel Canale di Sicilia. Ormai non si può più parlare neanche di una tragedia, perché è una tragedia permanente. Allora io mi chiedo: noi di cosa stiamo discutendo se, volta dopo volta, anno dopo anno, ci ritroviamo sempre nella stessa situazione? Perché non riusciamo a prendere nessuna misura, nessuna decisione che sia concreta. Mi fa piacere che ci siano qua il Consiglio e la Commissione, che parlano di misure congiunte, di un'attività europea che possa veramente contrastare questo tipo di tragedia e soprattutto possa contrastare la tratta di uomini, perché di questo si tratta. Però sono parole, perché quello che in realtà succede è che si continua a vedere in maniera disgiunta, quindi col metodo intergovernativo, il discorso dell'immigrazione e che c'è un totale disinteresse ad affrontare il fenomeno delle criminalità organizzate che fanno delle tratte di uomini miliardarie e che fanno sì che si verifichino queste tragedie. Noi dobbiamo cercare di lavorare nel garantire dei corridoi umanitari a chi scappa via dalle guerre sicure e nel contrastare la criminalità organizzata che specula in maniera veramente pesante su queste tratte. Ελευθέριος Συναδινός (NI). - Κυρία Πρόεδρε, η FRONTEX δεν έχει παρελθόν, παρόν και, πολύ περισσότερο, μέλλον. Η σύσταση της ως Ευρωπαϊκού Οργανισμού για τη διαχείριση της συνεργασίας στα εξωτερικά σύνορα των κρατών μελών της Ευρωπαϊκής Ενώσεως προσδοκούσε οφέλη, αλλά η ως τώρα επιχειρησιακή της αποτελεσματικότητα κρίνεται ανεπαρκής. Για παράδειγμα, στη χώρα μου την Ελλάδα, από επίσημα στοιχεία που παρουσιάστηκαν από τον εκτελεστικό διευθυντή του Οργανισμού, Ilkka Laitinen, παρατηρήθηκε εντυπωσιακή αύξηση των παρανόμων διελεύσεων για το έτος 2013. Επιπρόσθετα, σε σύγκριση με το 2012, ο αριθμός των παράνομων μεταναστών παρουσίασε αύξηση κατά 48%, αριθμός που δεν μπορεί να αντέξει και να απορροφηθεί από την Ευρωπαϊκή Ένωση. Η FRONTEX, όπως και οι Συνθήκες Δουβλίνου ΙΙ και Σένγκεν, δημιουργήθηκαν για μια περίοδο ηρεμίας. Αυτό έχει σαν αποτέλεσμα σε περίοδο έντασης η Ευρωπαϊκή Ένωση να βρεθεί απροετοίμαστη και να αντιμετωπίσει τη λαθρομετανάστευση με νευρικότητα, σπασμωδικές κινήσεις και όχι σαν ασύμμετρη απειλή. Είναι πια καιρός να αναθεωρηθούν προς το συμφέρον των λαών. Ildikó Gáll-Pelcz (PPE). - Az embercsempészet és az illegális bevándorlás az Európai Uniónak az egyik legjelentősebb problémája, aminek a megoldására világos és egyértelmű választ kell adni, és meg kell fogalmazni azt a feladatsort, amit most már végre kell hajtanunk. Sajnos az elmúlt időszaknak a terroreseményei, és ez a terrorfenyegetettség, ami ma is létezik egy picit új aspektusba is helyezte ezt a helyzetet. Azt kell gondolnom, hogy tudunk eddiginél világosabb és sokkal határozottabb válaszokat is adni az illegális bevándorlásra, és az ezt megelőző embercsempészetnek a gazdasági vonatkozásaira is. Nemcsak a halálhajókról van szó, de minden esemény, ami a Földközi-tengeren történik, az borzasztóan súlyos tragédia. Arról is szó van, hogy vannak olyan országok, amelyek tranzitországgá válnak. Magyarország egyike ezen helyeknek. Egy olyan kereszteződésben, egy olyan migrációs útvonalban fekszik, ahol éppen az történt, hogy megtöbbszöröződött az illegálisan bevándorlóknak a száma. 2012 óta meghússzorozódott ez a szám, és most már elérte a tavalyi szintnek a felét az első két hónapban. Számos intézkedést tettünk, menekülttáborokat hoztunk létre, technikai átcsoportosításokat, határőrség megerősítése, rendőrség megerősítése, képzés, információs rendszer. De ez önmagában mind kevés, nem oldja meg a problémát. A legsúlyosabb dolog, hogy 40%-a a menekülteknek gyermek, akik a legvédtelenebbek, és a legkiszolgáltatottabbak. Eddig a legszegényebb sorsúak érkeztek Szíriából, Afganisztánból és Koszovóból. De most már nem, most már érettségivel, felsőfokú végzettséggel rendelkezők érkeznek. Közös válaszokat kell adnunk, határozott állásfoglalást kell tennünk. Ezt várom a mai vitától és a Bizottságtól. (A felszólaló hozzájárul egy, az eljárási szabályzat 162. cikkének (8) bekezdése értelmében feltett kék kártyás kérdés megválaszolásához). Ivan Jakovčić (ALDE),
pitanje koje je podizanjem plave kartice postavio
. – Gospođo predsjednice, poštovana gospođo ja sam Vas pažljivo slušao i primijetio da brinete istu brigu koju i ja imam, a to su tranzicijski putovi koji su praktički u srcu Europe. Mađarska i Hrvatska su takvi primjeri. Pitam Vas mislite li kao što ja mislim da treba jako angažirati Frontex na našim granicama, u slučaju Hrvatske prema Bosni i Hercegovini i prema Srbiji, pomoći ljudima naravno u smislu azila i koridora, ali isto tako i u smislu opasnosti koja prijeti? Ildikó Gáll-Pelcz (PPE),
Kékkártyás válasz
. – Az illegálisan menekültek, a bevándorlók Szerbia felől érkeznek. Nem Horvátországból érkeznek, hanem Szerbia felől érkeznek. Ezért gondolom, hogy fontos pontosan a Frontexnek a megerősítése és a kiteljesítése. És ez nemcsak egy tagállamnak a feladata, ez a mi közös feladatunk és közös felelősségünk is. Ezért gondolom, hogy a Bizottsággal együtt egy határozott ütemtervet, munkatervet, feladattervet kell kidolgozni, hogy hatékonyabbak legyünk, hogy ne halálhajókról beszéljünk, ne arról, hogy meghússzorozódik az illegálisan menekültek száma, hanem arról, hogy megoldottunk egy problémát. Monika Flašíková Beňová (S&D) - Téma európskej azylovej politiky je veľmi citlivou témou, aj v kontexte predchádzajúcej témy, pán podpredseda, pretože práve imigračná politika a imigranti sú nábojmi pre politikov alebo tých, ktorí by sa radi dostali do rôznych parlamentov a zneužívajú postavenie týchto ľudí, ako možno aj našu nedokonalú imigračnú politiku. Potrebujeme preto nový spoločný azylový systém. Nie je predsa možné, aby žiadatelia o azyl mali pri splnení rovnakých podmienok tak veľmi rozdielne šance na jeho získanie v rôznych členských štátoch. Nesmieme zabúdať ani na to, že musíme chrániť svoje hranice a aktívne bojovať proti nelegálnej činnosti, ktorá úzko súvisí práve s migráciou. Agentúra FRONTEX si stanovila veľmi ambiciózne ciele v oblasti riešenia problémov v Stredomorí a zabezpečenia kontroly vonkajších hraníc. Som presvedčená, že ak chceme, aby sa tieto ciele dosiahli, musíme navýšiť aj súčasný rozpočet pre agentúru FRONTEX, aby sme posilnili jej činnosť. Obyvatelia členských štátov musia mať pocit bezpečia a musia byť presvedčení, že naše spoločné hranice sú dôkladne zabezpečené, a že nedovolíme zločincom a obchodníkom s ľuďmi beztrestne prekračovať hranice. Helga Stevens (ECR). - Voorzitter, een betere communicatie tussen de bestaande EU-agentschappen is belangrijk om informatie-uitwisseling en samenwerking tot stand te brengen. In dit kader dient de operationele capaciteit van Europol beter te worden benut. Frontex moet daarnaast ook een grotere rol toebedeeld krijgen. Niet enkel in het kader van het beschermen van de Europese buitengrenzen, maar ook bij het veilig onderscheppen van migranten uit Noord-Afrika. Dat is cruciaal voor onze interne veiligheid, maar uiteraard ook voor de veiligheid van de vluchtelingen en het beheer van de instroom van de vluchtelingen. Daarnaast ondersteunt EASO verder de lidstaten die onder hevige druk komen te staan door de massale instroom van vluchtelingen en helpt ze bij de nakoming van hun Europese en internationale verplichtingen. Maar de asielbehandeling door Griekenland laat zoveel te wensen over dat een terugkeer onder de Dublin-regels op mensrechtelijke bezwaren stuit. Het gevolg daarvan is dat bepaalde EU-landen al vier jaar lang niemand meer terugsturen naar Griekenland. Het is dus heel duidelijk dat het systeem niet werkt. En mijn vraag is: hoe moeten we nu verder? Graag een concreet antwoord van de Commissie. Hoe lossen we dit probleem op? Elnökváltás: GÁLL–PELCZ ILDIKÓ alelnök Angelika Mlinar (ALDE). - Frau Präsidentin, Herr Kommissar, Frau Kalniņa-Lukaševica! Die derzeitige Situation ruft uns täglich und heute wieder schmerzhaft in Erinnerung, dass wir endlich ein funktionierendes Management für eine Migrations- und Asylpolitik auf europäischer Ebene brauchen. Die Migrationsströme befinden sich in ständiger Veränderung, und wir können und dürfen einfach nicht mehr nur auf wiederkehrende Katastrophen reagieren. Unsere Prioritäten sollten und müssten ein gemeinsames europäisches Asylsystem und eine bessere Grenzverwaltung sein. EASO und Frontex sind zwei wichtige Instrumente, um von dem derzeitigen Flickwerk an Maßnahmen zu einer soliden gemeinsamen Migrations- und Asylpolitik zu gelangen. Diese beiden Institutionen sollten in Zukunft enger zusammenarbeiten und sich auf operative Maßnahmen fokussieren. Wenn wir das Ziel eines offenen und sicheren Europas erreichen wollen, dann sind die derzeitigen Instrumente einfach nicht ausreichend. Daher müssen wir die Befugnisse von EASO und Frontex überarbeiten, überdenken und ihre Effektivität stärken. Malin Björk (GUE/NGL). - Fru talman! Jag ska vara tydlig. EU:s migrations- och flyktingpolitik är en katastrof. Vi har byggt en fästning och som vid alla fästningar så stupar folk vid dess murar. Vad vi borde diskutera här och nu är hur Europa kan ta ett större ansvar när vi har en flyktingsituation som inte har varit värre sedan andra världskriget. Istället för att diskutera livräddning i Medelhavet och lagliga asylvägar så diskuterar vi utökade resurser till Frontex och Eurosur. Det är en skam därför att dessa bägge två är del av detta fästning Europa. Att använda döden i Medelhavet som en hävstång för mer medel, mer pengar till Frontex, tycker jag är en skam. Jag motsätter mig mer pengar till Frontex eller ett Triton 1, 2, 3, 4. Frontex är inte och kommer aldrig att bli en livräddande insats, det är en gränspolis och en myndighet för gränskontroll. Vi behöver ett utökat europeiskt ansvar för Search and rescue i Medelhavet, vi behöver lagliga asylvägar. Vi vill se ett Mare Nostrum Plus men det kan inte, som liberalerna sa här, byggas på Frontex. Vi ville inte ha ett Frontex Plus vi vill ha ett Mare Nostrum Plus. Så jag frågar kommissionen och rådet: När kommer ni att komma tillbaka med verkliga åtgärder som sätter stopp för döden i Medelhavet och som inte bygger på fästning Europas grundstenar? \*(Talaren samtyckte till att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 162.8 i arbetsordningen). Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
blue-card question
. – In fact, I would like to ask our colleague who has already said that Frontex is not saving lives and that Frontex is a border police: what is your opinion, considering you know about the cooperation between Frontex and the European Asylum Support Office? Malin Björk (GUE/NGL),
blue-card answer
. – I think that the cooperation between the different agencies is one thing. What we should be discussing here is the kind of activities that we have to build up and which could be an answer to the deaths in the Mediterranean. Frontex – and, I am sorry to say, to a limited extent EASO – is not part of the answer. We want to see Mare Nostrum Plus, not Frontex Plus. So, regardless of how great the coordination between these actors is, they are part of Fortress Europe, a fortress that is not actually saving lives but taking lives. Judith Sargentini (Verts/ALE). - Voorzitter, afgelopen Kerstmis zei de Nederlandse staatssecretaris, mijnheer Teeven, dat het niet de taak van Europa was om mensen te redden uit de Middellandse Zee. Ook zei hij dat hij niet extra mensen uit Syrische vluchtelingenkampen wilde opnemen in Nederland, want dat zou maar concurreren met de vluchtelingen die al in Nederland zijn en die ook graag prettig willen wonen. Als ik vluchteling was en ik mocht kiezen tussen een grote boot, die we nu spookschip noemen, of een klein rubberbootje, dan wist ik het wel, dan stapte ik op die grote boot. En wat dit allemaal laat zien, is dat er één ding echt niet werkt en dat is grenscontrole. Want smokkelaars zijn ons altijd te slim af en vluchtelingen zijn altijd op zoek naar een manier voor een veilig heenkomen. Dus we kunnen hier wel praten over Frontex, maar we moeten hier eigenlijk praten over ruimhartig herverstigen en toegang tot veilige plekken, ook in Europa. Laura Ferrara (EFDD). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, l'ennesima tragedia annunciata ed evitabile: 300 morti, 29 dei quali morti assiderati per l'inadeguatezza dei mezzi con i quali sono stati soccorsi. Siamo qua ad esprimere la nostra solidarietà, a manifestare il nostro cordoglio, ma potremmo fare molto di più. Potremmo e dovremmo, perché ha senso la nostra presenza qui, in questo Parlamento, nella misura in cui poniamo in essere delle azioni concrete. Abbiamo la responsabilità e il dovere, morale e giuridico, di fare qualcosa in più. Allora, come membro della commissione LIBE, credo che si debba dare immediata attuazione alla risoluzione che abbiamo votato due mesi fa. Sono trascorsi due mesi da quando la risoluzione è stata votata in questa plenaria e approvata e si giace ancora nell'immobilismo più totale. Dalla Commissione mi aspetto delle proposte, delle misure concrete per una migliore gestione dei flussi migratori, onde evitare di ritrovarci ancora qui a chiedere aiuto, a manifestare solidarietà, senza poi un nulla di fatto. Si avverte inoltre l'esigenza, l'urgenza, la necessità di regole chiare e uniformi a livello europeo anche a tutela di quei soggetti particolarmente vulnerabili come i minori, che molto spesso si ritrovano a scomparire nel nulla, nelle more della richiesta di protezione internazionale. Dobbiamo dare una maggiore tutela ai minori e alle donne. Se l'Europa vuole essere un progetto di società aperta e fondata sui diritti fondamentali è indispensabile che il sistema europeo comune di asilo, all'attuazione del quale contribuisce anche l'EASO, debba essere incentrato sulla tutela dei diritti fondamentali. Κωνσταντίνος Παπαδάκης (NI). - Αυτές τις μέρες το μπαράζ με τις τραγωδίες με θύματα μετανάστες στη Μεσόγειο αποκαλύπτει την κοινή αντιμεταναστευτική πολιτική της Ευρωπαϊκής Ένωσης και των κυβερνήσεων. Αυτή είναι η FRONTEX. Αυτό είναι το πρόγραμμα Triton. Αυτό είναι το Δουβλίνο ΙΙΙ και τα λεγόμενα „έξυπνα σύνορα“ της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Είναι μηχανισμοί που διώκουν μέχρι πνιγμού τους μετανάστες και τους πρόσφυγες, τους μετανάστες που δεν χρειάζονται τα μονοπώλια και όλους αυτούς που αναγκάστηκαν να ξεσπιτωθούν από τις χώρες τους, προκειμένου να ξεφύγουν από τη φτώχεια, την πείνα και τις ιμπεριαλιστικές επεμβάσεις των ίδιων ενόχων: της Ευρωπαϊκής Ένωσης, του ΝΑΤΟ, των Ηνωμένων Πολιτειών, για τον έλεγχο των πλουτοπαραγωγικών πηγών από τα μονοπώλια. Το ΚΚΕ απαιτεί εδώ και τώρα άμεσα μέτρα υποδοχής, φιλοξενίας και ανακούφισης μεταναστών και προσφύγων. Να νομιμοποιούνται όσοι εργαζόμενοι ζουν και εργάζονται στην Ελλάδα. Να κλείσουν τώρα τα στρατόπεδα συγκέντρωσης και να καταργηθούν οι κανονισμοί Δουβλίνο ΙΙ και ΙΙΙ. Ταξιδιωτικά έγγραφα σε όσους επιθυμούν να μετακινηθούν σε άλλες χώρες. Ελισσάβετ Βόζεμπεργκ (PPE). - Κυρία Πρόεδρε, έχουμε κατ' επανάληψη πει σε αυτή την αίθουσα ότι δεν θα επιτρέψουμε να γίνει η Μεσόγειος ένα απέραντο νεκροταφείο ψυχών. Και έχουμε κάνει πολύ σημαντικές προσπάθειες. Δεν θα πρέπει να είμαστε υποκριτές. Αξίζουν συγχαρητήρια σε εκείνους που εργάζονται στη FRONTEX γιατί, πέραν του γεγονότος ότι επιτελούν ένα δύσκολο έργο και τα καθήκοντά τους, παράλληλα κινούνται σε μια λεπτή γραμμή που απαιτεί το σεβασμό των ανθρωπίνων δικαιωμάτων των ανθρώπων αυτών. Και αυτό επιτελείται. Μην ξεχνάμε ότι η FRONTEX, εκτός από τη φύλαξη των εξωτερικών συνόρων, πρέπει να συντονίζει και την επιχείρηση Triton και να συντονίζει και άλλες υπηρεσίες που συμβάλλουν –γιατί συμβάλλει και αυτή– στη διάσωση. Τι πρέπει να γίνει για να αντιμετωπίσουμε το φαινόμενο; Αρκούν οι πόροι που μέχρι στιγμής υπάρχουν στη FRONTEX; Και εκτός τούτου, είναι επανδρωμένη με το κατάλληλο ανθρώπινο δυναμικό που έχει την απαραίτητη τεχνογνωσία; Σε αυτά πρέπει να συμβάλουμε για να το ενισχύσουμε. Αλλά υπάρχει και μια άλλη υποχρέωση της Ευρωπαϊκής Ένωσης: Πρέπει να επιταχύνουμε εκείνες τις οδούς που εξασφαλίζουν το άσυλο, διότι γνωρίζουμε ότι απελπισμένοι άνθρωποι οι οποίοι έρχονται στην Ευρώπη διότι πιστεύουν ότι είναι η γη της επαγγελίας, αναζητούν έναν τρόπο παροχής ασύλου και καταφεύγουν στους διακινητές, τους οποίους έχει υποχρέωση η Ευρωπαϊκή Ένωση, με τους τρόπους που έχει και με άλλους που θα εφεύρει, να ελέγξει. Αυτή η οδός λοιπόν, της νόμιμης μετανάστευσης, που πρέπει να ελεγχθεί ήδη από τα σύνορα αλλά και με άλλες μεθόδους, είναι ο μόνος τρόπος για να παταχθεί η παράτυπη μετανάστευση. Αυτή είναι και η αρχή που διαπνέει τη διακήρυξη του Επιτρόπου μας, του κ. Αβραμόπουλου, ενώ παράλληλα , ο François Crépeau, που είναι ο ειδικός εισηγητής του ΟΗΕ για τα δικαιώματα των μεταναστών, είπε πρόσφατα ότι πρέπει να δώσουμε κίνητρα και να επενδύσουμε στην κινητικότητα των μεταναστών, έτσι ώστε να υπάρχει οπωσδήποτε η αντιμετώπιση αυτού του φαινομένου. (Η ομιλήτρια δέχεται να απαντήσει σε ερώτηση με „γαλάζια κάρτα“ (άρθρο 162 παράγραφος 8 του Κανονισμού)) James Carver (EFDD),
blue-card question
. – Speaking as the grandson of a refugee from Poland and, indeed, the grandson of a proud British lady who took in a family of asylum seekers following the Hungarian 1956 uprising – so someone who has strong support for the concept of asylum – do you not realise clearly from the comments you have just made that this whole concept of free movement within the European Union actually places such great constraints on the Member States that the ability to offer asylum as much as possible cannot be given? Ελισσάβετ Βόζεμπεργκ (PPE),
απάντηση „γαλάζια κάρτα“
. – Αν κατάλαβα καλά την ερώτηση, η φιλοσοφία της Ευρωπαϊκής Ένωσης δεν είναι να κλείσει τα σύνορα αλλά να τα ελέγξει. Να ελέγξει εκείνους τους ανθρώπους που μπορεί να απασχολήσει με ανθρώπινες συνθήκες εξασφαλίζοντας τα ανθρώπινα δικαιώματά τους, από τη μια πλευρά, και από την άλλη να πατάξει το φαινόμενο των διακινητών που πλουτίζουν σε βάρος ανθρώπινων ψυχών. Илияна Йотова (S&D). - Г-жо Председател, г-н Комисар, очаквахме тази вечер заедно с Вас да видим тук и г-н Аврамопулос, който само след няколко месеца трябва да предложи новата холистична политика за справяне с най-големия проблем и предизвикателство пред Европа - миграцията, тъй като нелегалните преминавания по външните граници са удвоени близо два пъти и половина само за една година. Най-големият натиск е в Средиземноморието, но не по-лека е ситуацията на сухопътната граница между България и Турция. Само за месец декември нови 1500 емигранти са се опитали да влязат в страната ни. Расте и нелегалната емиграция от Косово към Унгария. Има опасност от нова тежка хуманитарна криза след събитията в Украйна. Зад тази статистика стоят тежки последствия от икономически, обществен и политически характер. Създава се усещане у хората за безпомощност и на националните, и на европейските институции. Попитахте, г-н Комисар, какви са нашите предложения. Прегледът на досегашните инструменти показва, че анализите за риска на европейските агенции и държавите членки, координацията и сътрудничеството не са достатъчни. Процесът час по-скоро трябва да започне от увеличаване правомощията на Фронтекс и да завърши със създаване на европейски граничен корпус за реагиране в „горещите точки“, където натискът е най-голям. Операциите трябва да се извършват под командването на Фронтекс, а корпусът да бъде съставен от гранични полицаи от отделните държави членки, и разбира се целият този процес да бъде контролиран от Европейския парламент. Kazimierz Michał Ujazdowski (ECR). - Pani Przewodnicząca! Pani minister reprezentująca łotewską prezydencję mówiła o potrzebie koordynacji polityki azylowej. Padały słowa o jednolitej polityce azylowej, ale to nie jest tylko kwestia techniczna, to jest kwestia merytoryczna. Powinniśmy być bezwzględni dla świata przestępczego i hojni – hojni na pewno dla uchodźców, dla uchodźców chrześcijańskich i w miarę możliwości hojni dla tych, którzy chcą przyjechać do Europy ze względów ekonomicznych. Najpierw trzeba wyznaczyć kierunki merytoryczne, a potem rozstrzygnięcia techniczne. Pan komisarz Timmermans mówił, że polityka w tej sferze musi być globalna. Rozumiem jego słowa, że musi być związana z polityką sąsiedztwa, z polityką dotyczącą Południa i Wschodu. Chciałbym poznać konkretne propozycje. I wreszcie nie mogę nie odnieść się do słów kolegi brytyjskiego, który zabierał głos w procedurze niebieskiej kartki. Czy mam rozumieć, że polityka Wielkiej Brytanii w okresie komunizmu, polityka azylowa była łatwiejsza? No na pewno była łatwiejsza, ale dojrzałe państwa powinny prowadzić politykę trudną. Филиз Хюсменова (ALDE). - Г-жо Председател, г-н Комисар, по отношение на дейността на Frontex налице са множество инструменти за защита на границите на Европа: системата SIS-II, системата VIS, разработва се програмата ЕВРОСУР, предстои стартиране на пилотния проект по пакета „Интелигентни граници“. За да опазим Европа, ни е необходимо най-вече добро сътрудничество. По-ефективно би било да се въведе задължение под ръководството на Frontex за осъществяване на обмен на събираните данни между правозащитните органи на държавите членки и между тях, Frontex и Европол, като особен акцент се поставя върху държавите, на които е поверена отговорността да пазят външните европейски граници. И доколкото задълженията кореспондират с права, а отговорността върви ръка за ръка със солидарността, бих искала да припомня, че България и Румъния осъществяват задълженията си по опазване на границите и сигурността на Европа, но въпреки изпълнените изисквания за прием, продължават да стоят вън от Шенгенското пространство. Tania González Peñas (GUE/NGL). - Señora Presidenta, con Frontex estamos construyendo la Europa de la fortaleza, donde la política migratoria es simplemente una parte de una supuesta política de seguridad: restricción de visados, construcción de muros y vallas asesinas, militarización del control fronterizo, repatriaciones forzadas, subcontratación del control migratorio a países no democráticos. Estamos violando sistemáticamente derechos humanos, no solo en las devoluciones en caliente, sino instalando cuchillas en las vallas, maltratando en centros de internamiento o atacando con nuestras patrulleras embarcaciones endebles. Incluso ha habido casos en los que las autoridades europeas han autorizado a apretar el gatillo. Hablemos de seguridad. ¿Saben cuándo se sienten seguros los ciudadanos, Señorías? Cuando tienen una vida digna en su país y no tienen que emigrar. En mi país ha habido más de dos millones de personas que se han tenido que ir fuera a buscarse la vida. Ninguno de ustedes querría que sus hijos, sus padres o sus hermanos fuesen tratados como tratamos a las personas que vienen de otros países, arrastrando dramas muchas veces generados por nuestra política exterior y económica. (La oradora acepta responder a una pregunta formulada con arreglo al procedimiento de la „tarjeta azul“ (artículo 162, apartado 8, del Reglamento)) Franz Obermayr (NI),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“. – Ich habe eine Frage an meine Vorrednerin: Sie sprechen, wie so viele andere auch immer, von einer „Festung Europa“, einer „Festung Europa“ mit Stacheldraht und sehr massiv ausgerüstet. Können Sie mir die Frage beantworten, ob es tatsächlich eine Festung ist, die jährlich circa 278 000 Leute in die Festung hereinlässt? Oder ist es nur ein löchriger Zaun, ein Holzzaun? Oder ist es wirklich eine Festung, die so offen ist, wie Europa im Jahr 2014 war? Vielleicht könnten Sie mir das freundlicherweise beantworten. Tania González Peñas (GUE/NGL),
respuesta de „tarjeta azul“
. – Señor Obermayr, a mí me gustaría que me respondiera usted qué pasa con todos los que mueren en el camino, qué pasa con los que vienen y son maltratados, qué pasa con los que vienen y ven sistemáticamente violados sus derechos. Si no vemos que estamos construyendo una fortaleza con alambre de espino, es que estamos teniendo una mirada muy corta de la Europa que estamos construyendo. Karima Delli (Verts/ALE). - Madame la Présidente, chers collègues, on ne compte plus les rapports sur le harcèlement et les abus de la part de la police à l'égard des demandeurs d'asile et des migrants qui tentent de survivre, par exemple à Calais. On ne compte plus les morts, les personnes noyées, disparues en mer, affamées sur des radeaux de fortune, au large de Lampedusa ou d'Istanbul. Les démagogues et les populistes, partout en Europe, instrumentalisent les étrangers en jouant sur les peurs. Alors qu'attendez-vous? Qu'attend le Conseil? En préférant regarder ailleurs, le Conseil ne voit-il pas qu'il encourage la vague xénophobe qui enfle partout en Europe? Le Conseil ne voit-il pas que c'est le repli sur soi et pas l'immigration qui mine nos sociétés? Vous savez, la politique, c'est comme l'air. C'est quand on en manque qu'on en a le plus besoin. Alors, faites preuve de courage et de politique! Mesdames et Messieurs les chefs d'État, je vous dis que Frontex ne garantira pas que toutes les mesures seront prises pour que la Méditerranée ne soit pas un cimetière. Il faut du courage, mais il faut surtout une vraie politique migratoire commune, avec une voie légale sûre, notamment pour les demandeurs d'asile. Diane James (EFDD). - Madam President, today there have been more innocent victims of the human traffickers, but victims – I would say to everybody here in the Chamber this evening, the few of us that are here – of failed EU policies, the EU's failure to control its borders and therefore directly the responsibility of FRONTEX. Let us go through some figures, everybody. Let us just expose what we are talking about. An EU budget of EUR 84 million, 82 500 kilometres of land and sea borders to patrol and it works out at EUR 2.8 a day per kilometre and a detection rate of one in ten. Look at the US, and I heard the comment about fortress Europe and such, but just look at the US. Funded to the tune of USD 13 billion with less than half the kilometres of borders to actually patrol and manage but it has invested in infrastructure and resources. It has fences, it has electronic and satellite surveillance and it has 20 000 agents patrolling. That level of investment delivers a detection rate of 61 % and starts to deal with the problem. Therefore, anyone reading those figures, understanding those figures, would recognise that FRONTEX is a complete and utter irrelevance. You do not have to be an economic migrant to actually want to come here and create a problem. You can be somebody quite legitimately getting hold of genuine papers but from somebody who is producing and supplying them unlawfully or illegally. Where does that leave us? It leaves us with two very clear problems. EU policy has subverted the ability and the very will of Member States to control their borders and secondly, this state of affairs is a product quite clearly of the failings of EU policy on freedom of movement and labour and persons. I am going to leave you with some messages. The traffickers – yes, they can continue to line their pockets with vast amounts of cash. We are going to see more tragedies like we saw today. FRONTEX is not fit for purpose and it never will be. My message to you all and to the EU is to go back to the drawing board on EU policy or go back to the piggy bank and actually resource this properly. Matteo Salvini (NI). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, le politiche sull'immigrazione sono l'esempio più lampante del fallimento dell'Europa o, meglio, della voglia di annientare socialmente, economicamente e culturalmente un continente. Non prendiamoci in giro. Frontex, innanzitutto, dovrebbe controllare le frontiere europee. Dove piazzano la sua sede? A Varsavia. Evidentemente nel posto più lontano che possa essere utile per controllare i punti di partenza dell'immigrazione che arriva in Italia. 600 milioni di euro spesi in dieci anni. 5 milioni di euro spesi ogni anno per l'affitto di questa mastodontica sede e del personale. Su 80 milioni di euro di budget totale nel 2013, 30 milioni servono per mantenere la struttura. Quindi, evidentemente stiamo pagando con soldi pubblici un carrozzone che a proposito di immigrazione ha risultati pratici pari allo zero. L'anno scorso sono morte 3.000 persone nel mar Mediterraneo, morti sulla coscienza di quelli che invitano queste persone a partire. L'unica ricetta non è Frontex, Triton, Mare Nostrum, Pippo, Pluto o Paperino, ma è evitare che queste persone partano aiutandole a cercare di non scappare dalla fame e dalla guerra. Una guerra che, però, a quest'Europa piace, visto che c'è qualcuno che sta giocando alla guerra contro Putin. Invece di schierare gli uomini e i mezzi della NATO per scardinare quella follia, quella bestia, quella schifezza che si chiama ISIS, noi giochiamo alla guerra contro Putin. Quindi è l'ennesima dimostrazione di come i soldi dei contribuenti vengano sbattuti via. Basta copiare da quello che fanno gli altri, basta copiare dal Canada, dall'Australia e dai paesi evoluti: non c'è bisogno di Frontex e l'immigrazione si controlla tranquillamente. Carlos Coelho (PPE). - Como já referiram vários colegas, morreram mais de trezentas pessoas tentando chegar à nossa costa. Ontem, morreram mais vinte e nove. Já o disse várias vezes nesta câmara: salvar vidas tem de ser uma prioridade! É evidente que temos de discutir políticas de longo prazo e atacar de forma clara as raízes deste fenómeno: cooperando com países terceiros, criando corredores de migração legal, envidando todos os esforços para que seres humanos não tenham de colocar a própria vida em risco para fugirem dos seus países. É determinante que a União Europeia aja com rapidez e ataque as raízes do problema, mas esta realidade não se altera por decreto, demora o seu tempo. E, entretanto, a pressão migratória não parece dar sinais de diminuir, a avaliar pelas informações divulgadas pela Frontex. Em outubro solicitei à Comissão Europeia mais informação sobre os meios e sobre o raio de ação da operação Triton, alertando que poderia colocar em causa milhares de vidas. A resposta foi: confidencial. Pois a tragédia de hoje tornou público que os meios não são manifestamente suficientes. Hoje tornou-se público que a solidariedade que funda esta União nem sempre é posta em prática. E é por isso, Senhora Presidente, que, com o sentido da urgência e da firmeza, convido a Comissão Europeia e, sobretudo, o Conselho a exercerem as suas competências. \*(O orador aceita responder a uma pergunta „cartão azul“ (n. o 8 do artigo 162. o )). Gilles Lebreton (NI),
question „carton bleu“
. – Madame la Présidente, Monsieur Coelho vous venez de dire fort justement qu'il fallait combattre le problème de l'immigration à sa racine, mais vous n'avez pas évoqué la Turquie. Nous savons que beaucoup de cargos chargés de clandestins partent en réalité de ports turcs. Ne pensez-vous pas qu'il faudrait donc de toute urgence négocier avec la Turquie pour que ce phénomène cesse? Car enfin, la Turquie est un pays très évolué qui est capable de garder ses côtes. Qu'en pensez-vous? Carlos Coelho (PPE),
réponse „carton bleu“
. – Madame la Présidente, je suis entièrement d'accord avec vous. La Turquie est un pays candidat à l'adhésion à l'Union européenne. Dans le domaine de politique de voisinage, nous avons des instruments, des outils, pour l'inviter à coopérer plus efficacement avec nous. 19.   Jmenování členů zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem: viz zápis 20.   Další směřování agentury Frontex a Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (pokračování rozpravy) Elnök asszony. - Most pedig folytatjuk a vitát a Tanács és a Bizottság nyilatkozatairól a Frontexre és az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatalra vonatkozó további lépésekről (2015/2527(RSP)) Μιλτιάδης Κύρκος (S&D). - Κυρία Πρόεδρε, είναι τραγική σύμπτωση που σήμερα, μαζί με τη συζήτησή μας, είχαμε το φρικτό συμβάν στις ακτές της Λιβύης; Δυστυχώς, δεν είναι. Όποια μέρα και να κάναμε τη συζήτησή μας, άνθρωποι θα ήταν στη θάλασσα, προσπαθώντας να φτάσουν στις ακτές της Ευρώπης και πολλοί από αυτούς θα πνιγόντουσαν. Προερχόμενος από μια χώρα, την Ελλάδα, που δέχεται καθημερινά μεγάλη πίεση στα εξωτερικά της σύνορα από τις μεταναστευτικές ροές, είμαι σε θέση να εκτιμώ τον ρόλο της FRONTEX και σας διαβεβαιώ πως χωρίς τη FRONTEX θα θρηνούσαμε πολύ περισσότερα θύματα. Η έκρυθμη κατάσταση στην Αφρική και τη Μέση Ανατολή μάς θέτει δύο καθήκοντα: τη φύλαξη και προστασία των επίγειων και θαλασσίων συνόρων της Ένωσης και τη διασφάλιση της ζωής των προσφύγων που εντοπίζονται στη θάλασσα. Με βάση αυτά, και περιμένοντας να ολοκληρωθεί επιτέλους μία συνολική μεταναστευτική πολιτική στην Ευρωπαϊκή Ένωση, η FRONTEX θα πρέπει να ενισχύεται με τους απαραίτητους πόρους και τη νομοθετική ισχύ για να σώζει ζωές και να συντρέχει τα κράτη μέλη, πάντα με σεβασμό στα θεμελιώδη δικαιώματα. Και μην ξεχνάμε: Το καλοκαίρι έρχεται και το κύμα προσφύγων θα είναι τεράστιο. Ruža Tomašić (ECR). - Gospođo predsjednice, prema dostupnim podacima 2014. godina je bila rekordna po broju pokušaja ilegalnih ulazaka u Europsku uniju. Oko 270 tisuća ljudi željelo je sreću potražiti u Europi, što čini rast od 138% u odnosu na godinu prije. Više od 3 tisuće stradalo je pokušavajući. Riječ je o teškim ljudskim sudbinama i to ne smijemo smetnuti s uma. No, trebali bismo voditi računa i o tome koliku prijetnju sigurnosti naših građana predstavlja ovoliki priljev ilegalnih migranata. Iako velika većina bježi od bijede i rata, neki među njima dolaze s ciljem bavljenja kriminalom te širenja svojih terorističkih mreža. Zato smatram da moramo dati najveću moguću potporu Frontexu i nadležnim tijelima država članica koji pomažu u spašavanju ljudskih života, no ujedno predstavljaju i prvu crtu u borbi protiv terorizma i organiziranog kriminala. Maite Pagazaurtundúa Ruiz (ALDE). - Señora Presidenta, señor Comisario, representantes del Consejo, no nos quitamos el luto en las fronteras mediterráneas. No sé si alguien tiene dudas sobre la necesidad de cooperación operativa en estas fronteras exteriores, que son de todos. Yo, como española, tengo que ponerles un ejemplo español: las ciudades fronterizas españolas de Ceuta y Melilla. Allí la Guardia Civil y la Policía se ven desbordados, porque han de hacer frente a una frontera con tres graves problemas: el tráfico de personas, detrás del cual se encuentran las mafias de la inmigración ilegal; el contrabando de drogas y de armas; la entrada y salida de personas relacionadas con el terrorismo yihadista. Todo ello afecta al conjunto de la Unión, a nuestra seguridad y libertades, y afecta a la vida de los emigrantes y de los refugiados. Por ello, Frontex debe ser dotada de más presupuesto para aumentar también sus capacidades humanas y, por supuesto, siempre tenemos que pensar que debemos combinar esto con una política que de verdad pueda dar acogida y pueda regular los flujos. Porque estamos ante una catástrofe histórica. Yo también puedo decir que soy hija, sobrina y nieta de refugiados. Gerard Batten (EFDD). - Madam President, I have no objection to genuine cooperation between sovereign nation states and it would make sense for all European countries affected by illegal immigration to contribute financially to external border controls. But this is not what we are discussing. Everything here leads to an increase in EU power and dominion. The Commissioner said that Frontex should lead to a common border control system. He said that the Council intends to focus on implementing a common immigration and asylum system and the harmonisation of asylum application rules. These harmonised rules can be guaranteed to be more lax than the existing national rules. The EU wants to decide how many migrants should be allowed in and to which countries they should be sent. Britain's representative on the Council is of course David Cameron. No doubt, while telling British voters that he wants tighter immigration controls, he will simultaneously work to implement laxer EU rules on migration. Vicky Maeijer (NI). - Voorzitter, honderdduizenden illegale immigranten kwamen in 2014 de Europese Unie binnen, binnengesmokkeld door mensensmokkelaars of aan wal gesleept door Frontex. Frontex bewaakt geen grenzen. Frontex is een pendeldienst. De EU werkt tragedies in de hand. Wat we natuurlijk al wisten, maar wat velen hier niet willen zien, is afgelopen week nog eens bevestigd door de terroristen van de Islamitische Staat. De moslimterreurgroep heeft 4 000 terroristen als asielzoekers de Europese Unie binnengesmokkeld. In reactie op mijn schriftelijke vragen antwoordde de Commissie dat we asielzoekers toch vooral niet moesten verwarren met terroristen. Het getuigt weer van een stuitende naïviteit. Als klap op de vuurpijl is Frontex ook nog eens niet in staat om terroristen te identificeren. Net als alle andere illegale immigranten worden ze nu dus doodleuk op het Europees continent gebracht. Wat mij betreft is er maar een kant die Frontex op moet gaan, letterlijk: terug met die boten vol illegale immigranten richting land van herkomst of een derde land. Want tot nu toe hebben ze nog helemaal niemand teruggestuurd. Het is absurd dat we willens en wetens niet alleen duizenden illegale immigranten op ons grondgebied halen, maar ook terroristen met open armen ontvangen. We hebben onze handen al vol aan onze home grown islamitische terroristen. Laten we ze alstublieft niet ook nog eens importeren. Wanneer dringt het tot de Commissie door dat we moeten stoppen met het importeren van nog meer terreur? Wanneer is het afgelpen met deze waanzin? We moeten onze verantwoordelijkheid nemen om onze burgers te beschermen. Ze verdienen die veiligheid. De-islamiseren, sluit de grenzen en stop de massa-immigratie! Genoeg is genoeg! (De spreker stemt ermee in een „blauwe kaart“-vraag te beantwoorden (artikel 162, lid 8, van het Reglement).) Kashetu Kyenge (S&D),
domanda „cartellino blu“
. – Volevo chiedere alla mia collega di spiegare un attimo la differenza tra un profugo e un migrante economico. Vicky Maeijer (NI),
„blauwe kaart“-antwoord
. – Dank u, collega, voor deze vraag. Weet u wat het probleem is van deze Europese Unie? Dat het beleid niet werkt. Dat zien we nu al jaren en toch blijven we hiermee doorgaan. We blijven doorgaan met meer geld richting Frontex, terwijl we weten dat Frontex geen grens bewaakt, maar alleen mensen invoert. We kunnen die stroom vluchtelingen niet meer aan. Kijk naar mijn eigen land. Dit jaar komen we al uit op 40 000 asielzoekers. Dat kan gewoon niet. Dat kan echt niet. Genoeg is genoeg. Er moet gewoon een eind aan komen. Roberta Metsola (PPE). - Sinjura President, illum qed nitkellmu, kif qalu l-kollegi tiegħi, fid-dell ta' traġedja oħra fil-Mediterran: rapporti li mijiet ta' persuni reġgħu tilfu ħajjithom fi triqthom lejn l-Ewropa matul dan il-lejl. Is-sitwazzjoni fil-Libja qed tkompli tiħżien u sejra aktar lura. F'dan il-kuntest, il-UNHCR wissa lill-pajjiżi fil-Mediterran li mistenni jkun hemm żieda qawwija tan-nies li se jipprovaw jaqsmu lejn l-Ewropa hekk kif it-temp jitjieb. Il-UNHCR appella biex jiżdiedu r-riżorsi ta' tiftix u salvataġġ qabel il-vittmi jitilfu ħajjithom waqt li jkunu qed jittamaw għal ġejjieni aħjar. L-operazzjonijiet konġunti tal-FRONTEX huma effettivi skont kemm jagħmluhom effettivi l-pajjiżi membri. Jeħtieġ illi jsiru aktar sforzi biex il-pajjiżi membri jagħtu sehemhom. X'inhu meħtieġ biex il-FRONTEX tkun tista' twettaq dak li hu mistenni minnha fid-dawl tal-wasliet li huma previsti? Irridu neżaminaw ukoll jekk il-fondi u l-assi Ewropej humiex qed jintużaw bl-aktar mod effettiv. Għaldaqstant irridu naraw jekk għandniex bżonn assi li bħalissa qed jintużaw xi mkien ieħor, pereżempju għall-operazzjoni kontra l-piraterija, l-EUNAVFOR, fis-Somalja, meta dawn l-assi jistgħu jkunu ta' użu aħjar fil-Mediterran sabiex jgħinu lill-FRONTEX u nsalvaw il-ħajjiet. Ma jistax ikun li jkun hawn min joqgħod b'idejh fuq żaqqu u mbagħad jgħaddu ftit tax-xhur oħra u jitwasslu l-kondoljanzi u jintesa kollox. Għandna bżonn li naġixxu. Dwar l-EASO: mit-twaqqif tiegħu 'l hawn, l-EASO għamel ħafna xogħol u rridu nirringrazzjawhom tal-ħidma tagħhom. Madankollu, parti essenzjali mill-kompetenza ta' din l-aġenzija hi l-promozzjoni tar-rilokazzjoni ta' min igawdi minn protezzjoni internazzjonali. Aħna għal darb'oħra qegħdin ngħidu hawnhekk li qed nistennew li l-EASO jieħu f'idejh it-tmexxija ta' din il-kwistjoni u, bl-aktar mod attiv, jippromwovi dan il-kunċett fost il-pajjiżi membri. Inti, ir-rappreżentanta tal-Kunsill, għidt ukoll li hemm bżonn ta' iżjed solidarjetà. Aħna qed nistennew ukoll mill-Kunsill li jippromwovi din is-solidarjetà fil-prattika qalb il-pajjiżi membri. Josef Weidenholzer (S&D). - Frau Präsidentin! Es vergeht keine Woche, ohne dass es im Mittelmeer zu einer Flüchtlingstragödie kommt. Diesen Montag erfroren 29 Menschen auf einem Schiff, und heute haben wir diese tragischen Nachrichten erfahren. Jedes Mal sind wir wieder aufs Neue betroffen, und ich weiß gar nicht, wie oft wir in den letzten Jahren in diesem Haus bereits darüber debattiert haben. Jeder dieser Vorfälle und jede der darauf folgenden Debatten verstärkten das Gefühl unserer Hilflosigkeit. Es ist gefährlich, sich daran zu gewöhnen, und es ist verantwortungslos, so weiter zu tun wie bisher. Die Flüchtlingswelle wird angesichts der sich in unserer Nachbarschaft zuspitzenden humanitären Situation nicht abebben. Unsere Instrumente – besonders das Dublin-System – sind dafür nicht ausgelegt. Wir brauchen neue Ansätze, wir brauchen ein neues Denken. Vor allem geht es aber um eine Entlastung der Länder an den EU-Außengrenzen und um sichere Einreisekorridore. Die österreichische Innenministerin Mikl-Leitner hat mit dem „Safe Lives“-Modell einen interessanten Vorschlag gemacht, und sie hat dieses Modell auch diesem Haus im LIBE-Ausschuss vorgetragen. Die Kommission und der Rat sollten diese Vorschläge ernsthaft prüfen. Karol Karski (ECR). - Pani Przewodnicząca! Ze względu na rosnącą presję migracyjną nie tylko na południowej, ale również na wschodniej granicy zewnętrznej Unii Europejskiej wzrasta rola agencji Frontex, która musi sprostać nowym wyzwaniom. Ostatnie tragiczne wydarzenia dotyczące imigrantów przemycanych na statkach towarowych z Turcji do Włoch i porzucanych na morzu przez przemytników pokazują wyraźnie, że konieczna jest koordynacja działań między państwami członkowskimi, jak również konieczne jest zwiększenie środków wsparcia. Komisja Europejska musi także zdać sobie sprawę z powagi sytuacji zaistniałej na wschodniej granicy zewnętrznej Unii Europejskiej. Z powodu wojny w Donbasie do Polski już zaczęła napływać ludność uciekająca przed wojną i prześladowaniami ze wschodniej Ukrainy. Komisja Europejska musi zdać sobie sprawę, że Polska ze względu na niezażegnany konflikt na Ukrainie może w każdej chwili potrzebować środków i pomocy na przyjęcie ogromnej liczby imigrantów ze wschodniej Ukrainy. W związku z tym mam pytanie także do pana komisarza: jakie działania podjęła i jakie przeznaczyła środki Komisja na wypadek napływu dużej liczby uciekinierów z Ukrainy do Polski? Gerolf Annemans (NI). - De Frontex-kwestie is een duidelijke illustratie van het feit dat heel het concept van de Europese Unie een boulevard of broken dreams is. De lidstaten hebben hun nationale grenzen, de zogenaamde binnengrenzen, afgestaan aan de Europese Unie. De Europese Unie zou in ruil daarvoor met Frontex de buitengrenzen bewaken. Het resultaat is ondertussen bekend. De binnengrenzen verdwenen, maar de buitengrenzen kwamen er niet. Op deze manier zijn dus mooie en idyllisch klinkende voornemens en principes van vrijheid van verkeer voor personen en goederen en open grenzen voor alles en iedereen verworden tot een immigratie-magneet, een sociaal drama waar de armen van ons eigen volk in de wijken de rekening voor betalen op het vlak van leefbaarheid en veiligheid. En bovenal zijn deze mooie voornemens verworden tot een mislukking en een breken van de beloften en engagementen die werden aangegaan tussen de lidstaten en de Europese Unie. Pacta sunt servanda. Wij zullen binnen de Europese Unie blijven strijden voor een herziening van het hele systeem, inclusief Schengen. Mariya Gabriel (PPE). - Madame la Présidente, Monsieur le Commissaire, les drames qui surviennent en Méditerranée presque quotidiennement nous montrent qu'il est temps d'agir de manière résolue. Je me permettrai de soulever quatre pistes de réflexion. Premièrement, Frontex ne dispose pas de ses propres équipements techniques et dépend de la bonne volonté des États membres. Une solution partielle à ce problème serait d'enregistrer systématiquement, dans le parc des équipements de Frontex, tous les biens cofinancés par le fonds pour la sécurité intérieure. Par ailleurs, depuis la fin de l'opération Mare Nostrum, la question des patrouilles dans les eaux internationales reste en suspens, alors que c'est là que les naufrages sont les plus fréquents. Quelle réponse comptez-vous apporter à ce dilemme? Deuxièmement, la coopération entre les différentes agences européennes – l'EASO et Frontex, mais aussi Eurojust et Europol – devrait être renforcée, notamment en ce qui concerne le partage de données. C'est le seul moyen de renforcer la confiance mutuelle entre les États membres et les différentes agences et d'aboutir progressivement à la mise en place d'un véritable système intégré de gestion des frontières. S'agissant de l'EASO, son action concerne en particulier l'assistance et la formation. Or, celle-ci est dispensée à la demande des États membres et sur une base volontaire. Comment déterminer les priorités et les besoins à la lumière des défaillances que nous observons dans les différents États membres et ce, en impliquant plus activement le Parlement européen, par exemple? Enfin, nous devons nous demander ce qu'il en est des actions menées dans le cadre de la task force pour la Méditerranée. Quel bilan pouvons-nous tirer de l'action de la task force? Quelles sont les solutions concrètes et viables, ainsi que les bonnes pratiques à retenir? Nous devons avoir le courage et la volonté politique de mettre aussi en place une véritable diplomatie de la migration qui passe, elle aussi, par un rôle renforcé des agences, susceptibles de devenir de véritables interlocuteurs et des partenaires crédibles pour les pays tiers. Alfred Sant (S&D). - Sinjura President, fil-qasam ta' kif popli minn barra l-Ewropa jitħallew jiġu jgħixu fiha, hemm tliet fatturi li jridu jiġu żviluppati flimkien jekk se naffaċċjaw b'mod koerenti l-isfidi li qed iwasslu biex ikun hemm ċaqliq qawwi ta' popolazzjonijiet lejna. U rridu nżommu koerenti wkoll mal-valuri li jikkostitwixxu l-Ewropa. Fl-ewwel post, irid ikun hemm viġilanza serja mal-fruntieri tal-Unjoni. Għad baqa' ħafna xi jsir f'dal-qasam. Il-pajjiżi li jinsabu fil-fruntiera tal-Unjoni waħedhom mhux jirnexxielhom ilaħħqu mal-problemi. L-isforz komuni sadattant għadu mhux biżżejjed. Fit-tieni post, għandu jkollna politika ta' għoti u tħaddim ta' ażil li tkun komprensiva, aġġornata u kkordinata sew. Saru passi siewja f'dan is-sens imma baqa' ħafna xi jsir speċjalment fil-mod kif il-piżijiet jitqassmu bejn il-pajjiżi membri, il-burden sharing. U fit-tielet post, għandha tiddaħħal politika komuni dwar immigrazzjoni legali fl-Unjoni li tissodisfa t-talba għal aktar ħaddiema f'ċerti pajjiżi membri u li tirrifletti bżonnijiet ekonomiċi differenti f'pajjiżi membri oħra. Politika bħal din tkun tista' tikkanalizza t-talba għal immigrazzjoni ekonomika minn barra l-Unjoni u tgħin fl-ikkalibrar tal-politika ta' viġilanza tal-fruntieri. Toffri qafas razzjonali u ħanin għall-problemi umani kbar li tirrappreżenta kwalunkwe forma ta' migrazzjoni. B'xorti ħażina, l-anqas li ġiet żviluppata sa issa, kienet din il-politika komuni dwar l-immigrazzjoni legali, anke jekk dan hu qasam fejn l-għajta ta' aktar Ewropa l-aktar li jagħmel sens. Sa issa, kien biss il-President ta' dal-Parlament Martin Schulz li l-aktar ta għarfien lil din il-prijorità. Hu f'qafas ta' politika għal migrazzjoni legali li l-isforzi biex titħaddem il-viġilanza fil-fruntieri u biex l-ażil ikun regolat jistgħu jsiru aktar effettivi. Ulrike Trebesius (ECR). - Frau Präsidentin! Angesichts der großen Krisen in Afrika und im Nahen Osten stehen wir vor einer dauerhaft hohen Migration nach Europa. Die UNO hat gerade ermittelt, dass weltweit circa 52 Millionen Menschen auf der Flucht sind. Ein Großteil davon gibt als Ziel Deutschland an. Wir müssen uns sowohl mit Asylbewerbern als auch mit Wirtschaftsflüchtlingen beschäftigen. Diese Trennung ist schwierig, denn viele Wirtschaftsflüchtlinge vernichten ihre Dokumente, um sich vor Abschiebung zu schützen. Die Debatte zu diesem Thema ist vergiftet, weil der mainstream in der Politik die Zuwanderung stützt und oft genug sogar rechtskräftig abgelehnte Migranten vor Abschiebung schützt. Wir müssen in der EU endlich ein Konzept erarbeiten, das nach außen klar signalisiert, dass Wirtschaftsflüchtlinge nicht geduldet werden und Personen ohne Dokumente schnellstmöglich ausgewiesen werden. Die entstandene Schleuserkriminalität – die sich seit Jahren unbehelligt ausbreitet und immer neue Mittel und Wege findet – darf auf europäischer Seite nicht dazu führen, dass sich hier eine Industrie entwickelt, die von der illegalen Migration profitiert. Gleichzeitig muss die EU für mehr Gerechtigkeit sorgen bei der Verteilung der Asylsuchenden. Es kann nicht sein, dass Deutschland mehr Asylsuchende aufnimmt als alle Mittelmeeranrainerstaaten. Franz Obermayr (NI). - Frau Präsidentin! Es ist der falsche Weg, sich des Themas der illegalen Immigration erst auf der Ebene der Grenzsicherung anzunehmen. Vielmehr bedarf es Maßnahmen, die schon deutlich früher ansetzen, denn nur so kann illegale Einwanderung wirkungsvoll bekämpft werden. Zunächst bedarf es Abkommen mit den wichtigsten Transitstaaten, um die Ab- und Durchreise illegaler Einwanderer bereits in diesen Staaten zu verhindern. Die Eindämmung der Schlepperkriminalität erfordert rigorose Kontrollen. Das muss man auch der Türkei einmal deutlich sagen. Ebenso sollten auch die großen Beträge an Entwicklungshilfe konsequenterweise einen Anreiz für die Bevölkerung schaffen, ihr Herkunftsland nicht zu verlassen. Umso mehr gilt es, vonseiten der Union darauf zu achten, wie die Entwicklungshilfe in Empfängerländern verwendet wird und ob auch die richtigen Betroffenen das Geld bekommen. Die Arbeit von Frontex ist nicht schlecht, aber Frontex braucht noch mehr Kompetenz – Kompetenz, die Illegalen auch dementsprechend in ihre Ausgangshäfen zurückzubringen. Frontex ist für mich ein gutes Beispiel unter den zahlreichen sinnlosen Agenturen der Union. Barbara Kudrycka (PPE). - Pani Przewodnicząca! W obliczu dramatów, które rozgrywają się na Morzu Śródziemnym, jednym z priorytetów działań powinno być pilne wypracowanie nowej strategii działania Frontexu, w tym ustalenie nowych, bardziej efektywnych ram współpracy między służbami granicznymi państw członkowskich a Frontexem. Zwracam się do prezydencji łotewskiej – dzisiaj stało się jasne, że istnieje pilna potrzeba większego, solidarnego zaangażowania wszystkich państw członkowskich Unii, a przede wszystkim tych, które nie są obciążone presją migracyjną na Morzu Śródziemnym, w działania operacyjne Frontexu. Na ten moment udział pod względem udostępniania sprzętu i ludzi jest niewystarczający. Zamiast więc koncentrować się na debacie o wspólnej straży granicznej, może powinniśmy się bardziej skupić na zintegrowanym podejściu do wspólnych działań ratunkowych. Należy również pamiętać, że państwa członkowskie są stronami konwencji o bezpieczeństwie życia na morzu (SOLAS) oraz konwencji o ratownictwie (SAR) i wypełniając swoje zobowiązania międzynarodowe, nie mogą oczekiwać, że Frontex załatwi wszystko sam. Dlatego też wydaje się, że gdyby prezydencja łotewska podjęła działania, które zwiększyłyby udział państw członkowskich w działaniach koordynacyjnych i operacyjnych Frontexu w zakresie dostaw sprzętu i ludzi, byłby to jej ogromny sukces. Solidarność w kwestiach bezpieczeństwa, także bezpieczeństwa na Morzu Śródziemnym, jest dzisiaj Unii wyjątkowo potrzebna. Bogusław Liberadzki (S&D). - Pani Przewodnicząca! Nasza dyskusja w dużej mierze przebiegała pod znakiem dużego chaosu. Dopiero wystąpienia pana posła Karskiego czy pani poseł Kudryckiej zdają się trochę uporządkować sprawę i nie miejmy wątpliwości, że tak – Frontex jest agencją ze wszech miar potrzebną. To, że akurat jest zlokalizowany w Warszawie, to jest raczej zaleta niż wada, o której tutaj któryś z kolegów powiedział. Wstępnie musimy sobie bardzo jasno uporządkować pojęcia, bo mówimy o różnego rodzaju imigracji (z reguły są to sytuacje wymuszone): jest imigracja polityczna, ekonomiczna, z powodu prześladowań religijnych, ze względów humanitarnych czy z powodu prześladowań mniejszości różnego rodzaju. I polityka azylowa – w polityce azylowej rzeczą ważną jest to, żebyśmy my ją zaczęli de facto prowadzić w sposób zintegrowany, czyli Frontex powinien mieć większe uprawnienia w stosunku do państw członkowskich, bo Frontex to nie jest armia żołnierzy na straży granic. Sądzę, że w polityce azylowej powinniśmy zwrócić uwagę na jeszcze jeden dosyć ważny aspekt humanitarny. Mamy państwa, mamy miliony ludzi koczujących w różnych miejscach w wyniku wojen. Chciałem zaapelować: przygotujmy może taki program w polityce azylowej, adresowany zwłaszcza do ludzi młodych, przewidziany na czas określony. Dajmy im szansę skończenia szkoły, może ukończenia studiów, ze zobowiązaniem do powrotu potem do własnego państwa, a tam – budowy i przeniesienia wartości europejskich. Taki nowy impuls ze strony Komisji jest nam wszystkim potrzebny. Ryszard Czarnecki (ECR). - Pani Przewodnicząca! Nie przypadkiem zabieram głos jako trzeci z rzędu Polak – agencja Frontex bądź co bądź mieści się w naszym kraju. Mieści się tam nieprzypadkowo, bo Polska obok Finlandii ma najdłuższą wschodnią granicę zewnętrzną Unii. Oczywiście trzeba mówić dzisiaj i o granicy południowej, ale też my musimy mówić o granicy wschodniej. W kontekście tego, co się tam dzieje, w kontekście wojny – nie formalnej, ale faktycznej – za wschodnią granicą Unii Europejskiej trzeba mówić o bardzo prawdopodobnej dużej migracji (która już ma miejsce) z Ukrainy. Czy Unia Europejska jest już na to przygotowana? Czy Komisja Europejska jest na to przygotowana? Nie tylko w sensie koncepcyjnym, intelektualnym, ale także w sensie finansowym, bo jeżeli nawet – oby – okaże się jutro, że ta wojna na jakiś czas zostanie zawieszona, to jednak będzie aktualna kwestia migracji ekonomicznej. Musimy być na to jako Unia przygotowani. Udo Voigt (NI). - Frau Präsidentin, werte Kolleginnen und Kollegen! Seit ich diesem Haus angehöre, sprechen wir darüber, was Mare Nostrum doch Tolles geleistet hat. Aber in der gleichen Zeit sprechen wir auch darüber, dass im November letzten Jahres die Mittel für Mare Nostrum auslaufen. Seitdem ist aber nicht wirklich etwas geschehen. Matteo Renzi hat bei seiner Antrittsrede hier im Hause gesagt: Wir können die Migration nur dann bekämpfen, wenn wir die Ursachen der Migration bekämpfen. Über die Ursachen der Migration wurde und wird bis heute in diesem Hause nicht gesprochen, sondern darüber, wie wir weiter Flüchtlinge nach Europa bringen können. Sie müssen sich also entscheiden. Frontex hat in der Vergangenheit Großes geleistet. Frontex war stolz auf die Operationen Hera, Poseidon und Hermes, mit denen es gelungen war, eine Verringerung der Migrationszahlen um 60 bis 90 % zu erreichen. Jetzt haben wir Mare Nostrum – das Ergebnis: 131 % Steigerung der Migrationszahlen. Aber jetzt ist kein Geld mehr da für Mare Nostrum. Was passiert? Offensichtlich hat den Armutsflüchtlingen niemand gesagt, dass kein Geld mehr da ist und keine Rettung mehr kommt. Sie setzen sich weiter in die Schiffe. Sie werden weiterhin von Menschenschleppern auf die See gebracht in der Hoffnung, dass irgendjemand kommt, sie zu retten. Wenn Sie A sagen, müssen Sie auch B sagen. Entweder Sie führen Frontex zu der eigentlichen Aufgabe, die Grenzen zu sichern; aber wenn Sie Mare Nostrum weiterführen wollen, müssen Sie auch die Mittel dafür zur Verfügung stellen. Alessandra Mussolini (PPE). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, ho sentito in quest'Aula delle posizioni molto distanti, e aggiungo purtroppo. Europa come fortezza o addirittura si è detto che non servono né Triton, né Frontex. Io vorrei invece iniziare con quanto ha detto il Presidente Juncker quando si è insediato. Il problema dell'immigrazione è un problema europeo. Quindi l'Europa c'è, l'Europa deve essere maggiormente coinvolta, e io credo che la Commissione e il Consiglio abbiano preso atto, dopo tutto quello che accade e che è accaduto. Abbiamo tre punti importanti che sono: la sicurezza, la legalità e il dato umanitario. Non è accettabile che possano ancora morire donne, bambini e persone che invece vogliono arrivare in Europa per trovare anche un rifugio, perché non sono solo clandestini. Per quanto riguarda la sicurezza, noi dobbiamo anche combattere quello che è un nuovo allarme terrorismo. Per quanto concerne la legalità, ci sono organizzazioni criminali, si pensi allo scandalo che successe in Italia dove bande gestivano il business degli immigrati. E, poi, ripeto il dato umanitario. Signor Commissario, visto che abbiamo parlato di budget, di fondi, di mezzi e di risorse anche umane, e che il capo di Frontex ha detto che i mezzi ci sono, che le risorse ci sono e che non hanno bisogno di altri mezzi, allora qual è la verità? Si possono rafforzare Frontex e Triton, coinvolgendo sicuramente gli altri Stati membri, servono nuove risorse o serve solo una nuova organizzazione? Ecco, è questo che voglio chiedere al Commissario. Juan Fernando López Aguilar (S&D). - Señora Presidenta, la percepción que se extiende en la Unión Europea de que el fenómeno migratorio es una presión impone un desafío para Frontex, no solamente para incrementar su ambición y extender el radio de su acción, sino también, y sobre todo, para adecuarlo a las normas europeas y al Derecho europeo; también para Eurosur, el nuevo sistema de salvamento en la mar en las fronteras europeas. Frontex tiene que ampliar su ambición y su radio de acción, para empezar, en la Operación Tritón, porque no está a la altura de la ambición desplegada por Mare Nostrum, y haría falta que Tritón fuese un „Mare Nostrum plus“ pero, sobre todo, de dimensión europea, que reclamase de los Estados miembros una conjugación inteligente con la política de asilo y con la política de inmigración, que tiene que abrir puertas a la inmigración regular, sobre todo a través de la cláusula de solidaridad, estableciendo las cláusulas de financiación de esta gestión de las fronteras exteriores. Por eso es imposible confiar solo en Frontex como la única herramienta. Hay que ponerla en conexión con la necesidad de luchar contra las mafias, el tráfico ilícito de personas, y también con la cooperación en origen con aquellos Estados cuya desesperación es la fuente de esta percepción europea de la inmigración como un problema, como un desafío, incluso como una amenaza, y no como una oportunidad, como tiene que ser entendida en la Unión Europea. Marcus Pretzell (ECR). - Frau Präsidentin, meine Damen und Herren! Frontex ist der untaugliche Versuch, die Symptome einer verfehlten Asyl- und Migrationspolitik in Europa zu lindern. Ich unterscheide dabei bewusst zwischen Asyl- und Migrationspolitik. Europäer sind in der Asylpolitik mitverantwortlich für die Krise in Nahost und den Zusammenbruch der Ordnung in Nordafrika. Für die Asylsuchenden haben wir in der Tat die Verantwortung, sichere Zugänge nach Europa zu ermöglichen, damit zu uns nicht nur junge Männer kommen, sondern insbesondere die Schutzbedürftigsten unter den Flüchtlingen, nämlich Alte, Frauen und Kinder, für die der Weg bedauerlicherweise heutigentags viel zu beschwerlich ist. In der Migration haben wir klare Regeln aufzustellen. Das heißt, wir haben ein Zuwanderungsgesetz zu erstellen, damit jedem, der nach Europa kommen möchte, auch klar ist, ob er ein Recht hat, zu uns zu kommen, und ob er hier auch erwünscht ist, damit nämlich nicht Hunderttausende nach überlangen Verfahren letztlich abgeschoben werden und ihr Leben umsonst riskiert haben. Europa hat kein Konzept, und dafür bezahlen Tausende mit ihrem Leben. Dagegen helfen auch nicht Ihre alle paar Wochen wiederholt zur Schau gestellten Krokodilstränen, meine Damen und Herren! Tomáš Zdechovský (PPE). - Paní předsedající, nejdřív mi dovolte, abych zareagoval na kolegy, kteří tady hovořili o Frontexu. Podle mého je Frontex jednou z důležitých agentur, ne-li tou nejdůležitější. Zvyšují se stále více migrační tlaky a to tuto agenturu staví do pozice, kdy je její efektivní fungování ohroženo, a tím je i ohrožena bezpečnost Evropské unie. Členské státy, které přímo čelí migračním tokům z jihu, vyvíjejí neustálý tlak na Evropskou unii, a tak se na Frontex přesouvá stále více a více úkolů. Podle mého názoru je to správné. Tyto státy ale musí zároveň být připraveny spolupracovat a co nejvíce pomáhat. Zamysleme se tedy nad tím, jak spolupráci Frontexu s jednotlivými členskými státy zlepšit, zefektivnit a v první řadě také učinit transparentnější. Dále je zde otázka kapacit Frontexu, jak finančních, tak personálních, které musíme co nejdříve přizpůsobit současným potřebám. Zde jasně říkám, že jsou dvě věci, na kterých se nesmí šetřit a nebude se šetřit. Tou první je záchrana lidských životů a tou druhou je ochrana vnějších hranic EU, a tím bezpečnosti evropských občanů. Na závěr bych chtěl taky zmínit jeden problém, kterého se tady už moji předřečníci dotkli. Nesmíme zapomínat, že Frontex má ochraňovat hranice celé EU, tzn. že má ochraňovat i hranice východní. A zde si všímejme především hrozby imigrace, která je spojena s krizí na Ukrajině. Christine Revault D'Allonnes Bonnefoy (S&D). - Madame la Présidente, l'Europe forteresse et le „tout sécuritaire“ ne peuvent plus rester l'alpha et l'oméga de notre politique migratoire commune. Il faut, au contraire, œuvrer autant que possible en faveur du respect des droits fondamentaux des migrants et des demandeurs d'asile. Plus que sur la surveillance des frontières, la vraie priorité porte sur la mise en œuvre cohérente et efficace du régime d'asile européen commun. En ce sens, le bureau européen d'appui en matière d'asile a un rôle clé de coordination à jouer, notamment pour les programmes de réinstallation des réfugiés et la mise en place des visas humanitaires. Pour permettre à l'EASO de répondre à cet objectif ambitieux et essentiel, il importe d'augmenter de façon substantielle les fonds européens qui lui sont alloués. a annoncé que l'Union européenne apportera un soutien financier à hauteur d'un milliard d'euros dans le cadre de sa stratégie régionale, pour la Syrie et l'Iraq, pour les années 2015 et 2016. L'EASO a toute sa place à prendre dans cette stratégie. Les chantiers sont immenses: aider les personnes réfugiées sur place – en particulier les plus vulnérables – , améliorer les capacités des systèmes d'asile des pays du voisinage, mais aussi et surtout, accentuer nos efforts pour accueillir davantage de demandeurs d'asile dans l'Union européenne, dans des conditions décentes et par des voies d'accès sûres et légales. La majorité des personnes qui souhaitent rejoindre l'Europe aujourd'hui fuient la guerre et ont le droit à une protection internationale. Il ne s'agit ni de flux, ni de pression, mais bien de personnes: hommes, femmes et enfants en quête d'un avenir meilleur. Anna Maria Corazza Bildt (PPE). - Madam President, all Member States have to meet the challenge of the growing migratory flow. It is a common challenge that requires to be dealt with together. Our toolbox is limited but we need to use all the tools we have before talking about new routes. We need to increase humanitarian aid and help the neighbouring countries that are receiving millions of refugees, and support regional protection programmes. Let us implement the new asylum package in full, and I would like here to call on the Commission, present here today, to do everything it can to bridge the gaps. As Vice-President Timmermans was saying, and rightly so, we need to harmonise practices, exchange practices, and do capacity-building, and there is a lot that Frontex and EASO can do in this respect. They have an important role to play. But Frontex and EASO should be better resourced and strengthened, once again by all Member States. It is unacceptable that only a few Member States participate in these operations. Those here who are demonising the great job that Frontex is doing without offering any alternatives are just irresponsible, as people are dying. Member States should also fully implement Dublin, but that requires a Eurodac function and again, I would like to know what the Commission and the Member States are doing for the thousands of asylum seekers who come unregistered, unprocessed, to countries like Sweden. How can we implement Dublin – which has just been revised – in these circumstances? We need also to join forces on combating the trafficking of people, and undertake increased cooperation with countries like Turkey. Some people here talk about fortress Europe. Again, it is irresponsible. We are talking about combating criminals who are smuggling women and children fleeing for their lives. The key word here is more responsibility amongst all Member States, including responding to the desperate call of UNHCR for a resettlement programme. I conclude by saying that we have the tools. We should be able to live up to being a humanitarian superpower if all the Member States take responsibility as they should. Emilian Pavel (S&D). - Doamnă Președintă, aș vrea să subliniez faptul că, în afara problemelor de migrație și refugiați din sudul Europei, trebuie să ne uităm din ce în ce mai mult și la estul Europei. Criza din Crimeea a dus Ucraina în postura de a ocupa astăzi locul 14 între statele de proveniență a refugiaților din Uniunea Europeană. Astăzi, doamna Morvai și domnul Jakovčić ne-au prezentat un pericol real și un posibil eșec în cazul controlului la frontiera dintre Ungaria, stat membru Schengen, și Serbia. Acest lucru ne dovedește că este necesar să acordăm o atenție sporită protejării frontierelor noastre și altundeva, nu doar la sud. România este un partener important în securizarea frontierelor estice și îndeplinește în totalitate criteriile de aderare la Schengen. Cred că este timpul ca factorii politici să recunoască și ei această realitate. De aceea, cer mai multe eforturi, mai multă onestitate și, în mod cert, mai multă transparență în procesul de integrare a României la spațiul Schengen. Vreau să subliniez că FRONTEX nu trebuie să însemne înăsprirea controalelor la o frontieră Schengen care nu cuprinde România și Bulgaria. Totodată cer Comisiei Europene să confirme dacă există sau nu un sistem de monitorizare a modului în care s-au folosit sumele alocate programelor de apărare a refugiaților în afara Europei și să ne comunice rapoartele întocmite. Salvatore Domenico Pogliese (PPE). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, l'ennesima strage di Lampedusa impone all'Europa, nel suo complesso, un'articolata riflessione in merito a quella che deve essere la strategia più opportuna da applicare per fronteggiare dei flussi migratori che non hanno precedenti nella storia del nostro continente, se è vero come è vero che gli sbarchi continuano ad aumentare e con essi le morti in mare. L'operazione Triton, com'è strutturata fino adesso, si è rivelata assolutamente insufficiente per mezzi e per risorse. Basti pensare che costa 3 milioni di euro al mese, mentre l'operazione Mare Nostrum andava a incidere sulle casse del governo italiano per 9,3 milioni di euro al mese. Ecco perché bisogna necessariamente integrare risorse e mezzi attraverso la partecipazione, a mio modo di vedere assolutamente obbligatoria e non facoltativa, degli Stati membri, attraverso l'applicazione del principio solidaristico che deve rappresentare l'elemento discriminante dell'Europa. Ma bisogna altresì modificare il principio del regolamento di Dublino – com'è stato detto da più parti – che obbliga il profugo a chiedere asilo esclusivamente nello Stato di primo approdo. Bisogna intervenire altresì sulle nazioni frontaliere, affinché esercitino in via preventiva ogni possibile controllo per contenere le partenze dei migranti. Infine, bisogna anche non sottovalutare il rischio concreto di infiltrazioni terroristiche fra gli immigrati, come alcuni servizi segreti hanno esternato in queste ultime settimane, che rappresenta un'altra assoluta emergenza che deve essere affrontata con la dovuta fermezza. Elly Schlein (S&D). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, sin dall'inizio dell'operazione Triton ne abbiamo annunciato in quest'Aula la totale insufficienza e inadeguatezza, non solo perché non ha minimamente i mezzi sufficienti per dare risposte in una situazione di emergenza come quella che si è verificata solo due giorni fa a Lampedusa, ma anche perché manca un reale mandato di „search and rescue“ in mare, mentre le persone continuano ad imbarcarsi e a morire. Oltretutto, opera solo a 30 miglia oltre le acque territoriali italiane, mentre Mare Nostrum operava fino a 172 miglia. In quella differenza di spazio muoiono di nuovo le persone, hanno ricominciato a morire. Questa è l'unica differenza che abbiamo. Chi prima diceva che Mare Nostrum andava eliminata perché incentivava le partenze è stato tragicamente smentito dai fatti, perché ormai le partenze, dall'inizio di quest'anno, senza più Mare Nostrum, sono aumentate del 60%. Qui serve un Mare Nostrum europeo, serve finalmente una risposta di quei governi che finora sono stati troppo egoisti e troppo gelosi delle proprie competenze per dare una risposta veramente europea che è sempre più necessaria. Io chiedo alla Presidenza lettone di dire questo ai governi in sede di Consiglio, vorrei che ricordasse loro qual è la responsabilità che abbiamo come europei e che finalmente si trovasse una risposta comune. Dubravka Šuica (PPE). - Gospođo predsjednice, ja ovaj fenomen promatram na dva načina. Najprije, treba ustanoviti uzroke ovog fenomena i treba raditi u pravcu da se uzroci eliminiraju, a s druge strane mehanizme koje imamo na raspolaganju trebamo maksimalno koristiti. Treba znati da živimo u vrlo turbulentnim vremenima, od jugoistoka Europe, ne samo Europe nego i svijeta, govorimo o krizi u Ukrajini, govorimo o situaciji u Grčkoj, znamo što se događa u Africi, istovremeno Sirija, Irak, Mediteran. Dakle, teška su vremena i Europa mora naći način kako na to odgovoriti. Zalažem se za to da se krizna područja rješavaju i da to rješavamo diplomatskim putem i da nastojimo krizna žarišta smanjiti. Na taj način ćemo smanjiti i priljev izbjeglica. To nije jednostavno, naravno lako je govoriti, međutim istovremeno imamo mehanizme koji su na raspolaganju ovih dana. I jutros kad smo govorili o terorizmu i jučer kad smo govorili o prometnim prekršajima, stalno smo govorili da treba koristiti obavještajne mehanizme koje države imaju i da države moraju bolje međusobno komunicirati. Cijelo vrijeme se vraćamo na to. Znači, ne trebaju nam novi mehanizmi, treba stare mehanizme koristiti, ali kad je Frontex u pitanju, onda trebaju sve države članice sudjelovati, sve države članice moraju davati sredstva. Ne može samo Italija i južne države koje su pod najvećim pritiskom davati najveća sredstva. S obzirom da dolazim iz Hrvatske, vrlo sam senzibilizirana na pitanje izbjeglica i prognanika. S obzirom da je prije samo 25 godina u samoj Hrvatskoj, unutar jedne male zemlje od 4,5 milijuna stanovnika, bilo 550 tisuća izbjeglica. A bilo je također još 150 tisuća koji su morali otići u inozemstvo. I zaista sam senzibilizirana na ovaj fenomen. Međutim, činjenica je da trebamo naći sredstva, da trebamo pomoći da se Frontex u svojoj punini koristi. Isto tako, Mare Nostrum je bio izvrstan mehanizam, Triton je solidan, ali treba mu pomoći da dođe do punog izražaja. (Govornica se složila da odgovori na pitanje podizanjem plave kartice na osnovi članka 162. stavka 8. Poslovnika.) Barbara Spinelli (GUE/NGL),
domanda „cartellino blu“
. – Forse non ho capito bene, vorrei chiedere alla collega che cosa c'entra la situazione in Grecia con la fuga dalla Libia o dalla guerra in Ucraina. Dubravka Šuica (PPE),
odgovor na pitanje postavljeno podizanjem plave kartice
. – Možda niste dobro shvatili ono što sam željela reći. Željela sam reći da živimo u vrlo turbulentnim vremenima, da je kriza svugdje naokolo u samoj Europi i da Europa mora skupiti dovoljno snage, dovoljno energije, dovoljno duha da odgovori na sve probleme i zato sam upotrijebila Grčku, između ostalih problema s kojima se Europa u ovom trenutku suočava. Michał Boni (PPE). - Madam President, firstly Frontex and EASO need to cooperate closely with third countries and develop dialogues with the countries of origin and transition. EASO should strengthen its activities and support the Commission and Member States by providing necessary assistance. We need one focused and well-coordinated approach to this issue. We need to simplify procedures related to asylum. Secondly, EASO should further play its role in the collection and exchange of information, as well as developing an early-warning and preparedness system, also using data processing properly. Frontex should further focus on enhancing the capacities of the border guard community and on developing capacity-building projects in third countries, but first of all those agencies should have their own sufficient capacities adequately financed by the EU and Member States. We need much more European solidarity in that area. Thirdly, we are focused on Mediterranean countries but, looking to the east, we should be prepared for a possible immigration flow. The situation in Ukraine is deteriorating and the number of internally displaced people is nearly one million. That is why both agencies should also be strongly involved in the activities in this area. Fourthly – but this is only part of the problem – we need a new framework for a comprehensive European immigration policy responding to real recent and future challenges and we need to define the role of those agencies, or one strong agency, in line with the new policy. Marijana Petir (PPE). - Gospođo predsjednice, pred Frontexom i Europskim potpornim uredom za azil je veliki izazov kako odgovoriti na brzo rastuće trendove pritisaka na granice Europske unije i sve veći broj zahtjeva za azilom koji je prošle godine tražilo čak 530 000 ljudi. Krizna žarišta u Africi se ne smiruju, a krijumčari i trgovci ljudima sve su domišljatiji i okrutniji u svojim postupanjima. Velik broj imigranata nestaje nakon prelaska granice s Europskom unijom, a to je posebno zabrinjavajuće u slučaju boraca ISIS-a koji se vraćaju u Europu. Teroristički napadi i prijetnje koje se šalju građanima Europske unije ukazuju da ćemo morati pojačati mjere zaštite naših vanjskih granica kao i kontrole unutar zajedničkog sustava azila. Upravo zbog toga potrebno je povećati proračun za rad obje agencije i povećati im ovlasti. Treba uspostaviti suradnju s Turskom koja ne reagira na brodove duhove, a gotovo 90% ilegalnih imigranta detektirano je na morskoj granici Europske unije. Potrebna je suradnja sa zemljama zapadnog Balkana iz kojih dolaze radikali koji se priključuju ISIS-u. Važnu ulogu će tu imati i Hrvatska, zemlja iz koje ja dolazim, jer imamo i najdulju granicu u Europskoj uniji i naravno pripremamo se za ulazak u Schengen. Kroz suradnju obje ove agencije i potporu ostalih tijela moramo odgovoriti na nove izazove ne gubeći duh humanizma koji je utkan u temelje Europske unije. Milan Zver (PPE). - Mobilnost je realnost, stara stoletja. Toda tako močnih valov migrantov v Evropi še ni bilo. Samo lani je bilo četrt milijona ilegalnih prestopov meje Evropske unije. Skupno migracijsko in azilno politiko bomo težko izvajali, če ne bomo imeli ustreznih skupnih inštitucij. Zato podpiram močnejši in učinkovitejši Frontex, tudi Evropski azilni urad in druge organe. Pomembno je, da se zavedamo vzrokov za migracijske pritiske. Nevzdržne okoliščine v nekaterih državah kar silijo ljudi, da prepuščajo svojo usodo trgovcem z ljudmi, samo da bi prišli v Evropo. Ko se migracija zgodi, jo je potrebno ustrezno menežirati, integrirano upravljati. S političnimi imigranti se ve, kako se postopa, to določa ženevska konvencija. Izziv za Evropsko unijo je reševanje problema ilegalnih ekonomskih migrantov. Torej v Evropski uniji potrebujemo novo imigracijsko politiko, z jasnimi kriteriji, ki upošteva tudi potrebe trga dela in socialne možnosti evropskih družb. Potencialnim imigrantom ne smemo dajati lažnega upanja, ne smemo jih spodbujati k migraciji v domnevni paradiž. Absorpcijski potencial Evropske unije ni velik. Nelegalno imigracijo lahko zamejimo tudi tako, da se na različne načine spodbuja razvoj držav, od koder prihajajo begunci. K temu naj dodam, da moramo izboljšati tudi izvajanje skupne azilne politike in se zoperstaviti zlorabi azilnih postopkov. Bendt Bendtsen (PPE). - Fru formand! Først tak til formandskabet og til førstenæstformand Timmermanns for den redegørelse, vi har fået her i dag. Vi har jo i de seneste måneder oplevet den ene tragedie efter den anden i Middelhavet ud for Afrika, så jeg er meget enig i Kommissionens bemærkninger om, at vi er nødt til at se på, hvordan Frontex opererer og skal operere i fremtiden. Jeg er også lige så enig med formandskabet, når man siger, at man er nødt til at være mere reaktiv over for integrationsstrømmene. Der er altså et behov for at forstærke samarbejdet, ikke mindst i forhold til tredjelandene. Dertil kommer, at der er nogle organiserede menneskesmuglere, som skovler penge ind på folks ulykke. Derfor er mit anliggende i dag, som jeg vil gøre kommissæren opmærksom på, at vi har behov for større budgetter både til Frontex, hvor man er nødt til at se på såvel budgetterne som beføjelserne, og også i høj grad til Europol. Det har man efter min mening glemt i denne debat: vi er nødt til at prøve at stå sammen i Europol for at knække de ringe, der er af menneskesmuglere. Er det noget, kommissæren er enig i? Barbara Matera (PPE). - Signora Presidente, onorevoli colleghi, dopo mesi di confronti è chiaro quindi a tutti che il problema della gestione dei flussi migratori non è soltanto un problema degli Stati di frontiera, come Italia e Malta, ma è un problema dell'Europa tutta. Ma mi pare altrettanto evidente che tale consapevolezza stenti a tradursi in una politica migratoria comune e dell'azione. Gli strumenti messi in campo sono deficitari. Frontex fatica a garantire un equilibrio tra bisogno di sicurezza e responsabilità umanitaria. I 400 morti di ieri sera dimostrano, con un brutale realismo, quanto la sua gestione e la gestione dell'operazione Triton siano fallimentare. Queste stragi stanno scatenando reazioni di sdegno da parte di tanti rappresentanti delle comunità internazionali. Ricordo le parole dell'Alto Commissario dell'ONU per i rifugiati, António Guterres, che ha ricordato proprio ieri, con una disarmante lucidità, quanto il fallimento di questa missione si tradurrà presto in nuove, ingestibili tragedie. Il Mediterraneo un tempo era crocevia di grandiose civiltà, ma si è trasformato oggi in un teatro di morte. Nuovi cadaveri senza nome, ma ancora volti senza terra. L'aumento degli arrivi si tradurrà in una moltiplicazione di domande d'asilo e allora, signor Commissario Timmermans, signora rappresentante del Consiglio, appare chiara l'immagine di un sistema zoppicante. Senza un intervento strutturale che approcci la questione in forma olistica non saremo in grado di affrontare questa emergenza annunciata. PRZEWODNICZY: RYSZARD CZARNECKI Wiceprzewodniczący Uwagi z sali József Nagy (PPE). - Elszomorítóak az utolsó napok tragikus hírei a négyszáz új áldozatról a Földközi-tengeren. Szavak szintjén már többször elköteleztük magunkat amellett, hogy erősítsük a Frontexet, és ne hagyjuk, hogy ez legyen az idegen dzsihadista harcosok beszivárgási útja, és hogy ne legyen a Földközi-tenger egy temető. A túlterhelt Frontexnek nincs se kapacitása, sem anyagi támogatása az új feladatok megfelelő elvégzéséhez, ezért szükség van a támogatására. Sajnos az eddigi stagnálás ad alapot olyan téves és káros nézeteknek is, mint a schengeni zónán belüli határellenőrzés bevezetésének a felújítása amiatt, hogy a terroristákat ki tudjuk szűrni a határokon. Ezért határozottan támogatom, hogy a lyukak betömködése helyett, ahogyan azt Biztos úr is jelezte, egy komplex struktúra kialakítására kell törekednünk. Ez az elmondottakon kívül magában foglalja a tagországok katonai, bűnügyi, hírszerzési és bevándorlási szerveinek is az együttműködését. És már többször elmondtam, hogy célirányos tájékoztatást is kellene azonnal elkezdenünk a menekültek és bevándorlók forrásországaiban is. Pina Picierno (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, oltre 300 vite spezzate, oltre 300 vittime finite in fondo al mare al largo della costa europea. Signor Presidente, è l'ennesima tragedia che poteva essere evitata se solo quest'Aula e le nostre Istituzioni fossero state più attente, più decise, meno cieche mi viene da dire. L'Europa ha bisogno, come è stato detto da più colleghi, di un recupero di un sistema di salvataggio efficace. Triton è del tutto insufficiente, come ammesso oggi stesso da diverse autorevoli personalità. Bisogna cambiare approccio radicalmente, bisogna dar peso finalmente ai diritti umani, seguendo l'esempio italiano di Mare Nostrum. Quello che chiediamo, l'impegno che chiediamo anche stasera è un Mare Nostrum europeo: non si lasci sola l'Italia e non si abbandonino più i migranti al loro destino. Signor Presidente, l'Europa, le nostre Istituzioni, questo Parlamento non si voltino ancora dall'altra parte. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Timmermans, χρειάζεται άμεση αλλαγή του Δουβλίνου, ούτως ώστε η Ελλάδα να σταματήσει να μετατρέπεται σε αποθήκη ψυχών. Να διαμορφωθεί λοιπόν μια ρήτρα αλληλεγγύης για την κατανομή των μεταναστευτικών ροών και των προσφύγων σε όλα τα κράτη μέλη της Ευρωπαϊκής Ένωσης, ανάλογα με την έκταση, το ΑΕγχΠ και τον πληθυσμό τους. Ερωτώ λοιπόν, κύριε Timmermans, ποια μέτρα προτίθεται να λάβει η Επιτροπή για να δρομολογηθεί η αλλαγή του Δουβλίνου; Ελπίζω αυτή τη φορά να μου απαντήσετε και να μην πετάξετε τη μπάλα στην εξέδρα, όπως κάνατε στην προηγούμενη συζήτηση. Τέλος, θα ήθελα να σας επισημάνω από μικροφώνου ότι όσα είπατε προηγουμένως δεν με αφορούν, γιατί είναι γνωστοί οι αγώνες μου όχι μόνο ενάντια στον ρατσισμό και την ξενοφοβία αλλά και για την αποζημίωση από τη Γερμανία των οικογενειών των ελλήνων πολιτών και των Εβραίων της Θεσσαλονίκης που εκτελέστηκαν στα ναζιστικά στρατόπεδα. Επομένως, χτυπήσατε λάθος πόρτα, κύριε Timmermans. Τις παρατηρήσεις σας να τις κάνετε αλλού. Σε μένα δεν περνάνε αυτά. Για να είμαστε εξηγημένοι. José Inácio Faria (ALDE). - Senhor Presidente, Sr. Vice-Presidente Timmermans, Sra. Kalniņa, na passada segunda-feira, 29 imigrantes morreram de hipotermia porque, depois de resgatados pela guarda costeira italiana ao largo da Líbia, passaram 18 horas ao frio por falta de navios de patrulha com capacidade para os proteger debaixo do convés, como diz a Sra. Kalniņa. Essas pessoas não eram criminosos, mas sim seres humanos necessitados de proteção e assistência. A União Europeia tem que assegurar urgentemente e coletivamente uma capacidade sólida para realizar operações de busca, salvamento e desembarque de imigrantes, bem como o apoio aos países com sistemas de asilo e acolhimento sujeitos a maior pressão. Urge, pois, que os Estados-Membros aumentem as contribuições económicas à FRONTEX para reforçar os seus meios, alargar as suas competências e áreas de atuação. Importa também que o reforce a cooperação entre os Estados-Membros nos controlos das fronteiras externas, no reenvio de imigrantes ilegais para os seus países de origem, não permitindo nem que aqueles que são expulsos sejam sujeitos a abusos por parte de guardas fronteiriços e costeiros nem expulsões coletivas para países em que os seus direitos fundamentais não sejam respeitados. Josu Juaristi Abaunz (GUE/NGL). - Señor Presidente, Hasana Alia es un joven activista saharaui. Iba a ser juzgado por un tribunal militar marroquí y solicitó protección internacional. Cuenta con el respaldo del ACNUR, pero eso no evitó que el Gobierno español le denegara el asilo. Como otros, el caso de Hasana, afincado hoy en Euskal Herria, retrata cuán lejos están la Unión Europea y, desde luego, el Estado español, de ser un espacio de derechos. Hoy quizás habría sido más útil y real escuchar aquí su testimonio, el de un saharaui perseguido por el Estado marroquí y bajo amenaza de expulsión por el Estado español. Por cierto, mientras que aquí se justifica o se trata de dar legitimidad a Frontex, Marruecos acaba de arrasar los campamentos de inmigrantes en el monte Gurugú, cerca de la infame valla de Melilla. La mayoría son posibles solicitantes de asilo: son personas, no un problema, no una amenaza. Les invito a hablar con ellas, así sabrán ustedes lo que de verdad está ocurriendo. Krisztina Morvai (NI). - Köszönöm szépen! Timmermans biztos úr ne vegye le a készüléket, mert Önhöz szeretnék ismét beszélni. Nekifutok még egyszer, mert a délelőtti vitában nem volt hajlandó a kérdésemre válaszolni. Ön olyan szépen beszélt a jog uralma jelentőségéről, vagyis a jogszabályok következetes betartásának a jelentőségéről az előző vitában. Most nézzünk egy gyakorlati példát: az irányadó jogszabályok szerint az Európai Unióba az léphet be, akinek megfelelő úti okmányai vannak, kijelölt határátkelőhelyen lép be, személyazonosságát igazolja, és még sorolhatnám, van még egy pár idevonatkozó jogszabály. Ehhez képest magyar-szerb határon naponta körülbelül 1 500 illegális határsértő lép be úgy, hogy ezeket a feltételeket nem teljesíti. Kedves Biztos Úr! Kérem, tájékoztasson arról, hogy ez Ön szerint hogyan egyeztethető össze a jog uralmával, a jogállamisággal, és mit óhajt tenni esetlegesen Ön, illetőleg az Európai Unió ennek a helyzetnek a felszámolására. Michela Giuffrida (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, quella dell'altro ieri è purtroppo solo la prima strage accertata di quest'anno e il bilancio è addirittura superiore alla tragedia di Lampedusa che provocò l'istituzione di Mare Nostrum, che grazie alla generosità e alla abnegazione italiana ha salvato oltre 150.000 vite. Quel sacrificio così è stato inutile, siamo tornati indietro nel tempo. Addirittura, stavolta i migranti sono morti assiderati a bordo delle motovedette che hanno percorso 100 miglia con mare forza 8 perché non c'erano navi di Triton in zona. Triton che manca dell'aspetto umanitario che Mare Nostrum svolgeva. Triton che non va oltre le 30 miglia, mentre Mare Nostrum si spingeva a volte al salvataggio fino alle coste della Libia. Triton che ha solo 2.900.000 euro al mese mentre Mare Nostrum ne aveva 9.500.000. Allora prepariamoci ad altre stragi. Se i leader europei non affrontano davvero la questione, se non prendono atto che i migranti partono comunque – infatti gli sbarchi sono aumentati –, se non si istituisce un corridoio umanitario, ci prepareremo a una contabilità dell'orrore. Ангел Джамбазки (ECR). - Г-н Председател, уважаеми колеги, уважаеми г-н Тимерманс, длъжен съм да заявя, че дъблинските регламенти и споразумения са изключително неразумни и несправедливи, защото разпределят тежестта върху граничните държави. По този начин върху Италия, върху Гърция и върху България в момента се стоварва цялата тежест на огромен бежански поток, на огромна миграционна вълна. Само за миналата година на територията на България са влезли законно повече от 14 000 нелегални имигранти. Никой не знае колко са влезлите незаконно. Българската икономика не може да си позволи да издържа повече на този огромен миграционен натиск. И тук е Вашата роля и ролята на Frontex да намери по-справедливо разпределение на тази тежест и да организира по-справедливо и по-отговорно тежестта във връзка с нелегалната имиграция. И тук идва и следващият проблем: проблемът е с ролята на Турция, която организира трафика на територията на Италия, на територията на Гърция и на територията на България. Мисля, че би трябвало да помислите за санкции спрямо Турция, г-н Комисар. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, ova rasprava je pokazala da nam treba više Europe. Ova rasprava je pokazala zabrinutost nas zastupnika i zastupnica iz mnogih dijelova Europe počevši od Poljske pa čitavom granicom do Španjolske. To pokazuje da nam treba više Europe. I upravo oni koji najviše kritiziraju u ovoj situaciji nisu svjesni činjenice da bez više Europe, bez jačeg Frontexa, bez većeg ulaganja u ono što znači sigurnost na našim granicama, neće biti dobro ni za koga u Europskoj uniji. Trebamo humanitarne koridore, trebamo novu azilsku politiku, trebamo apsolutnu solidarnost među zemljama članicama, jer ne može Italija snositi najveći teret svega ovoga što se dešava. Treba nam više Europe i zato i pozivam sve nas na više Europe. (Koniec uwag z sali) Frans Timmermans,
First Vice-President of the Commission
. - Mr President, this debate is about the way forward for Frontex and the European Asylum Support Office – at least that is what I thought it was, but it has become a debate about much more than that. It has become a debate about what is arguably one of the biggest challenges European societies have faced, and will face, for perhaps a generation. Migration is an issue with daunting complexity – all sides of the migration issue – and therefore I would warn against politicians who have very simple, one-dimensional solutions to such a daunting challenge. Frontex is not going to solve this; the Office is not going to solve this; just building ever-stronger borders is not going to solve this; putting an end to free movement is not going to solve this. If I were a father with children in Homs or in Damascus and I wanted my children to survive a terrible war and therefore I would try and flee to Europe, do you think that, for one second, I would ask myself, „Is there free movement in Europe or is there not?“ No! I would look for a way to save my children, and I think that is completely justified. We would kill the fundamental values we share as Europeans if we would deny people the right – if they have to flee – to flee to a safe haven. But that is not the only dimension of this issue. The other dimension is that this is also an economic activity exploited by very dangerous criminals. So you cannot have the naive answer of saying: just let everybody in. Just imagine what would happen to our inner cities if we were to have a completely open-door policy in terms of migration. Just look what would happen to the fabric of our societies if we were to do that. So there is no room for being naive. This is not a conspiracy of big corporations in a capitalist world to create migration flows. Come on, let us not try and sell people this sort of nonsense. This is a consequence of the world as it is today, with many facets. That is why the Commission will present a holistic approach to the migration issue, because at the same time Europe is struggling with illegal immigration, it is struggling with the need for solidarity between European nations in tackling the issue of illegal migration and asylum seekers. But at the same time, Europe will need migration for our economy, for our sciences, for the structure of our societies. Europe is in a demographic place where we will have fewer people in Europe without immigration over a longer period of time, and our economy will ask for people to come for a while and work here and then go back or not, etc. So we need to have a clever policy that addresses all these issues, and that is why the Commission will come up with a holistic migration policy. It is part of our working programme. It is one of our absolute priorities. As part of that, we will have to look at the way forward with Frontex and the European Asylum Support Office. These two organisations are part of the solution, but not the only part. Frontex needs to be strengthened. I do not think at this stage that the finances are the most acute problem but, if they are, on a year-to-year basis the Commission has always made sure that we had enough financing for Frontex. I do think that; but if you were to ask me what I am going to do to ensure more solidarity between Member States, this, to a large extent, is a matter for discussion between the Member States. This is not a competence of the Commission or even of the European Union. You know, if you have seen the reports of the informal Councils, that there is a long and deep debate about this issue. Member States by now understand that it is no longer possible to simply say that we should let the countries that are closest to the problem solve it by themselves, because Germany alone had more than 200 000 refugees last year. So we all share that problem, and there will only be a collective solution to that problem based on a discussion where the responsibility lies, and that is with the Member States. My final remark is this. I think that this august Parliament has a huge responsibility in taking back the message to the Member States that there is no simple solution to this very complex problem but that there is one thing that is assured: there is no national solution to this problem. There is only a European solution to this problem. Those of you who reject European integration: that is fine, that is up to you; but sometimes you give me the impression of being a hammer, and hammers only see nails. This issue is not an issue where you can say that putting an end to free movement will help us to solve the challenge we face with people migrating to Europe. They will continue migrating even without freedom of movement, and it will not make our task easier to solve this problem for European citizens. (inaudible comment from a Member) I indeed forgot to answer a question, which was completely misdirected at me. If you want to know whether the border between Hungary and Serbia is patrolled correctly, you should address the Hungarian authorities about this. You cannot ask the Commission to do that. That is the responsibility of the Hungarian authorities. Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - Mr President, thank you for inviting the Presidency to take part in your deliberations, and also thank you for the fruitful discussions we had today. Once more it has become clear how important it is to talk to each other, and the more we cooperate the more successful we will be in face of the serious challenges that lie ahead. I share the view that the tragic loss of life in the Mediterranean is closely linked to the problem of human smuggling and organised crime. The communication on the work of the Task Force for the Mediterranean includes a list of measures to fight these phenomena. We should all continue this work. The Union has numerous tools that should be more intensively applied and, where necessary, adapted to new realities. For example, Frontex could make use of the common application tools offered by the European Border Surveillance System (Eurosur) to enable selected monitoring of designated pre-frontier areas at the external borders, which have been identified through risk analysis and information as being potential departure or transit areas for illegal immigration or cross-border crime. There is also potential for more intensive inter-agency cooperation – for example, ensuring that Europol is made aware swiftly of all information useful in the fight against smugglers that is gathered at the EU borders by Member States' surveillance services. Cooperation is also working well under the recently concluded service-level agreement between Frontex and the European Maritime Safety Agency. I would also like to mention the actions included in the Operational Action Plan on illegal immigration of the EU policy cycle, which aim to combat criminal groups organising the smuggling of immigrants. The European Asylum Support Office (EASO) can cooperate with Frontex in relation to reinforced management of the EU's external borders. EASO could coordinate the screening of immigrants in mixed flows by identifying those in need of international protection and those who have special needs, including vulnerable persons; and by providing information, EASO could contribute to catering for their needs upon disembarkation. Furthermore, enhanced inter-agency cooperation between EASO, Frontex and Europol could be important in the fight against smuggling and in the identification of facilitators. EASO could also, for instance, contribute by gathering information on facilitation during the asylum decision process. We might also ask what EASO can do in relation to unaccompanied minors. EASO already takes action to support Member States in the implementation of the common European asylum system in relation to children, including unaccompanied minors. These actions take into account the general work on child protection and the protection of the rights of children carried out inter alia by the Commission and the Fundamental Rights Agency. Concrete EASO deliverables so far include the publication of a report on age assessment and the organisation of a meeting of experts on family tracing. In the coming years, EASO should continue to provide support and develop practical cooperation tools on issues relating to children and unaccompanied minors. Further to remarks made in the discussion, I have a few points. First, on budget resources: EASO and Frontex operate within the new multiannual financial framework, including within the bounds of the new Asylum, Migration and Integration Fund and the Internal Security Fund. For the period 2014-2020 this financial framework provides the basis for EU financial support on asylum, migration and borders, including allocations to EU agencies. As a consequence, any choice to have EASO and Frontex intensify their existing tasks or taking up new tasks will require either the allocation of additional means to these agencies within the financial framework or prioritisation in the agencies' work plans. Both in the Council and in the European Parliament, the executive directors of EASO and Frontex have highlighted the need to match expectations with funds. Secondly, at the moment external evaluations of both EASO and Frontex are being conducted. When ready, the evaluations should provide important input for discussion on the role and tasks of these agencies in the coming years. Honourable Members, several remarks have been made about the efficiency of the European asylum system. In this regard, I must note that the new legislative instruments of the common European asylum system will come into force this summer. This means that we will first have to assess the impact of these instruments. Only then, in the light of the results of that assessment, could the issue of mutual recognition be discussed. We will have to see if sufficient mutual trust exists among Member States to introduce a mutually recognised EU protection status. EASO could provide important input for that discussion. As co-legislators we will be called on to agree how EASO and Frontex should further contribute to successful EU migration and asylum policies. Today's debate provides important input for mapping the way forward. In doing so, it is our common responsibility to match means and expectations and to continue giving both agencies our full support. Przewodniczący. - Zamykam debatę. Oświadczenia pisemne (art. 162) Mario Borghezio (NI),
per iscritto.
– La Commissione europea chiede adeguati finanziamenti per Frontex, ritenendo che „un budget di soli 90 milioni di euro l'anno di certo non è all'altezza del compito di proteggere le frontiere comuni europee“. La portavoce dell'UE sa che solo pochi giorni fa è stato annunciato, al contrario, che per il 2015 Frontex costerà 114 milioni di euro, il 14% in più rispetto al 2014, e che le donazioni dei Paesi Schengen passano da 5,6 milioni a 7 milioni di euro, mentre calano quelle del Regno Unito e del Irlanda, che passano da 900 mila a 820 mila euro? Sa che il 72% di questo budget sarà speso in attività di monitoraggio dei confini dell'Unione? Ma mi chiedo e chiedo: visti gli scarsi risultati finora raggiunti nel contenimento dell'immigrazione clandestina da parte di Frontex, come saranno fattivamente utilizzati questi ulteriori finanziamenti? Questi fondi aggiuntivi serviranno veramente a contenere l'immigrazione clandestina? Il Commissario e la sua portavoce si parlano prima di rilasciare dichiarazioni sullo stesso argomento? Mireille D'Ornano (NI),
par écrit
– Les frontières sont l'unique moyen d'assurer la séparation et le respect de l'intégrité de deux espaces différents. La plupart des États membres de l'Union font partie de l'espace Schengen, qui dessine des frontières extérieures communes extrêmement poreuses et à cause duquel les flux migratoires deviennent incontrôlables sur les différents territoires. Frontex brille tout autant par son inefficacité à contrôler les flux migratoires en Europe; pis, l'Agence européenne accompagne les clandestins sur les territoires de l'Union, laissant des milliers d'êtres humains livrés à eux-mêmes errer à travers les différents pays qui tentent d'appliquer leur droit souverain. Cette gestion des flux migratoires incite par ailleurs des réseaux mafieux à entretenir des filières clandestines, notamment en Méditerranée, où trop de personnes ont déjà trouvé la mort. La politique du droit d'asile appartient aux États membres et il n'est pas acceptable que ceux-ci subissent les errements politiques de l'Union européenne qui, vivant en dehors des réalités, n'a conscience ni des désastres humains qu'elle cautionne de fait, ni la nécessité de frontières souveraines qui protègent les peuples européens. Le seul avenir réaliste de la politique d'asile et de gestion des frontières est le respect de la souveraineté juridique et territoriale des États membres. Kinga Gál (PPE),
in writing.
– Europe's borders have to become more secure by increasing financial, human and technical resources and strengthening Frontex. Countries along Europe's external borders in particular face specific challenges on migration issues. The statistics show that whereas the older EU Member States have been dealing with the issue for a long time, the newer ones like Hungary have just begun to confront it. In 2014 the number of persons requesting refugee status in Hungary was nearly 20 times higher than in 2012. Our aim should be to find solutions for the Member States particularly concerned and effective measures against asylum abuse to put an end to organised crime and human trafficking in order to prevent tragedies along Europe's external borders. There is a difference between those who cross the border illegally because they are fleeing persecution, armed conflict or other hardships and those who enter the EU in search of better living standards. Political asylum-seekers merit protection, and we have to meet our humanitarian responsibility towards them. However, we have to distinguish refugees from illegal economic migrants. We need a frank debate on the issue, as illegal immigration poses a problem today. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit.
– J'ai décidé, avec l'ensemble des députés du Front national, de demander la suppression de l'agence européenne des frontières extérieures, Frontex. Il y a deux raisons principales à cela. D'abord, Frontex ne garde plus nos frontières extérieures, elle n'empêche plus quiconque de pénétrer illégalement sur le territoire de l'Union. Elle est un supplétif des „passeurs“: ils remplissent des bateaux poubelles de clandestins puis les laissent couler au large des côtes italiennes ou grecques, sachant pertinemment que les agents de Frontex sont dans l'obligation morale – et c'est bien normal – de venir à leur secours et de les ramener sur le continent. Frontex facilite donc l'entrée de clandestins sur le territoire de l'Union. La deuxième raison est l'hypocrisie de l'Union. En effet, elle a facilité les déplacements de population, a encouragé des millions de malheureux à tenter la traversée, si souvent mortelle. Sans l'Union, sans Schengen, nous ne connaîtrions pas les problèmes migratoires actuels. Et, en aucun cas, nous ne pensons que ceux qui sont à l'origine de ces catastrophes pourront les résoudre. L'immigration incontrôlée est une conséquence de l'Union, et seuls les États-nations ont les capacités pour répondre à ces problématiques. Jarosław Kalinowski (PPE),
na piśmie.
– Europa, jako region względnego dobrobytu, jest miejscem, w którym chciałoby się znaleźć wiele ludzi. Uciekają z krajów ogarniętych konfliktami zbrojnymi czy etnicznymi, z krajów pogrążonych w biedzie, bez perspektyw zmiany na lepsze. Stworzenie instytucji, jak Frontex czy Europejski Urząd Wsparcia w dziedzinie Azylu, miało na celu koordynację działań, mających ograniczać napływ emigrantów oraz stworzyć warunki do zajęcia się tymi, którzy już do Europy przybyli. Faktem niezaprzeczalnym jest jednak to, że duża odpowiedzialność za szczelność granic spada bezpośrednio na państwa członkowskie. Szczególnie kraje stanowiące południową i wschodnią unijną granicę muszą w dużej mierze radzić sobie z problemem uchodźców. Niepokojący jest również dwukrotny wzrost liczby imigrantów w ciągu ostatnich dwóch lat. Jest to efekt eskalacji działań zbrojnych i terrorystycznych w Syrii i Iraku. Zatem obserwując sytuację na Ukrainie, powinniśmy podwoić wysiłki, aby zapewnić wsparcie i ukierunkować już istniejące agencje, aby mogły lepiej przygotować się na pogarszającą się sytuację. Należy zapewnić wsparcie finansowe, by instytucje te mogły wypełniać swoje zadania i wspierać państwa członkowskie w przyjmowaniu uchodźców. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult.
– Ka tänane päev on taas toonud traagilisi teateid sadadest Vahemerel uppunud põgenikest. See on taas kord kurb märguanne, et ELi välispiir vajab tugevdamist. ELi piirivalveagentuur Frontex on olnud alarahastatud ja alamehitatud. Kasvav surve ELi piiridele ei luba niiviisi jätkata. Frontex tuleb kujundada täiemahuliseks ELi agentuuriks, mis saab adekvaatselt ELi eelarvest rahastatud. Frontex ei tohi sõltuda vaid liikmesriikide panusest. Lähiaeg saab ELile olema keeruline ka piirikaitse ja põgenikesurve seisukohalt. Seega on ülim aeg Frontex korralikult ja stabiilselt rahastada ja mehitada. See peab kajastuma hiljemalt ELi järgmise aasta eelarves ja soovitavalt ka varem. Andrej Plenković (PPE),
napisan
. – Podržavam napore za stvaranje zajedničke politike o europskom sustavu azila. Slobodno kretanje osoba u EU-u i postupno ukidanje unutarnjih granica čini usklađeno djelovanje neizbježnim. Europski potporni ured za azil kontinuirano radi na usklađivanju pružanja operativne potpore državama članicama, posebno u državama u kojima je prihvatni sustav izložen snažnom migracijskom pritisku. Zahvaljujući djelovanju Ureda ostvaren je ozbiljan napredak u kreiranju i implementaciji zajedničke europske politike azila. Prostor za napredak još postoji, posebno u vidu sve većeg broja zahtjeva zbog eskalacije sukoba u Siriji i Iraku i stalnog migracijskog pritiska na južnu Europu, prije svega u smanjivanju razlika između država članica u odobravanju azila, supsidijarne i privremene zaštite. Važan element u provođenju migracijske politike od 2005. čini i Frontex. Veliki migracijski pritisak na EU-u zahtijeva koordinirano operativno djelovanje u analizi rizika i nadgledanju vanjskih granica te sve zahtjevniju tehničku i stručnu osposobljenost, posebno na glavnom morskom području ilegalnih migracija – Sredozemlju. Pozdravljam povećanje proračuna Frontexa, no činjenica je da se još uvijek radi o nedostatnim sredstvima za sva njihova djelovanja. Potrebno je nastaviti s dosljednom primjenom najboljih praksi upravljanja granicama, uz snažne mjere za spašavanje života migranata koji ilegalnim rutama pokušavaju doći do europske obale te osigurati zaštitu prava tražitelja azila i azilanata. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito.
– Con Frontex estamos construyendo una Europa fortaleza en donde la política migratoria es simplemente una parte de la política de seguridad: restricción de visados, construcción de muros y vallas asesinas, militarización del control fronterizo, repatriaciones forzadas, subcontratación del control migratorio a países no democráticos.. Estamos violando sistemáticamente derechos humanos, no solo con devoluciones en caliente, sino también instalando cuchillas en las vallas, maltratando en centros de internamiento para extranjeros, embistiendo con nuestros barcos patrulla endebles embarcaciones repletas de migrantes, e incluso ha habido casos en los que las autoridades europeas han apretado el gatillo. ¡Basta ya de incoherencias y cinismo! Son nuestras políticas, la exterior en general y la comercial en particular, las que llevan a la desesperación a la gente del Sur obligándola a emigrar. Señorías, ¿se han parado a pensar en los efectos que tendrá el TTIP en las migraciones? El TTIP empobrecerá aún más al Sur y forzará a más gente a emigrar. Seamos consecuentes, vayamos a la raíz del problema de la migración y fomentemos el desarrollo y el bienestar de la gente de los países del Sur y dejemos de empobrecerles. István Ujhelyi (S&D),
írásban. – A párizsi merényletek kapcsán több tagország kormánya – de talán legszélsőségesebben a magyar kormány – a bevándorlás uniós szintű szabályozásában találta meg a problémák forrását. Orbán Viktor miniszterelnök, és pártjának több meghatározó alakja visszatérően az uniós szabályokat lazának, ésszerűtlennek és kijátszhatónak minősítették, ezért Orbán hangsúlyozta, hogy nem szabad megvárni az uniós döntéseket, hanem „amit lehet, magunknak el kell végezni“. „Mi nem akarunk a megélhetési bevándorlók célországa lenni“ – jelentette ki annak tudatában, hogy a statisztikák szerint Magyarország nem célpontja a bevándorlásnak. Magyarországon nem a bevándorlás, sokkal inkább a kivándorlás a probléma. Megelőzendő a magyar kormány felelőtlen lépéseit célszerű lenne végiggondolni, hogy uniós szinten miként lehetne a bevándorlás kérdését megnyugtatóan kezelni. A német szociáldemokraták rugalmasan működő pontrendszer bevezetését kezdeményezték, amely alapján évente áttekintenék, hogy melyek a hiányszakmák az Unióban. A tagországok igényeinek megfelelően több pontot kapnának azok a bevándorlók, akik olyan szakmával, képzettséggel rendelkeznek, amelyben munkaerőhiány jelentkezik. Ne felejtkezzünk meg róla, hogy az Unió társadalmának öregedése miatt a következő évtizedben 6–7 millióval fog csökkeni a munkavállalók száma, amit csak megfelelő keretek között szabályozott bevándorlással lehet pótolni. A bevándorlás törvényi szabályozása mellett érdemes lenne végiggondolnunk, hogy milyen eszközökkel, módszerekkel lehetne segíteni a már az Unióban tartózkodó bevándorlók beilleszkedését a társadalomba. (Posiedzenie zostało zawieszone o godz. 21.30 i wznowione o godz. 21.40) 21.   Členství v meziparlamentních delegacích: viz zápis 22.   Přístup k léčivým přípravkům v EU (rozprava) Przewodniczący. - Kolejnym punktem porządku dnia są oświadczenia Rady i Komisji w sprawie dostępu do lekarstw w UE (2015/2528(RSP)). Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - Mr President, the issue of access to medicines is a very emotional one. Each and every one of us has a story to tell about his or her own experience. As we all agree, access for patients to medicines that efficiently treat illness is an important issue that must be addressed both at national and EU level. It involves several aspects, namely: availability – meaning that new medicines are developed or existing products are adapted; also accessibility – bringing the products to patients who need them. It is also about affordability – ensuring that patients, healthcare providers and governments can afford the products; and lastly, ensuring quality so that the medicinal products work as intended and are efficient and safe. In terms of availability of medicines, a lot of emphasis has been put on research and development, especially of innovative medicines. EU pharmaceutical legislation aims at safeguarding public health whilst ensuring timely access of medicines to the market for the benefit of patients. Over the years, several mechanisms were built into the legislation to facilitate innovation and timely access of patients to innovative medicines. They include a centralised procedure for the authorisation of medicines, support to SMEs (through fee reduction or deferment and administrative assistance), and regulatory data protection incentives. Additional incentives were introduced by specific legislation in order to promote research and development of paediatrics and orphan medicinal products. These include 10-year market exclusivity for orphan medicines. The recently-adopted Regulation on Clinical Trials (agreed by the Council and the European Parliament in December 2013 and to be applicable as of May 2016) is expected to foster more clinical research in Europe. It will also promote the development of better medicines by facilitating the authorisation of clinical trials conducted at the same time in several Member States. A concrete example of a European mechanism to support research into innovative medicines is the Innovative Medicines Initiative, a joint undertaking between the EU and the pharmaceutical industry association EFPIA. It is Europe's largest public-private initiative aiming to speed up the development of better and safer medicines for patients. This initiative will continue to be co-financed from the Horizon 2020 programme. Secondly, to tackle the accessibility of medicines – that is, making authorised products available to patients in need – European legislation already provides for mechanisms allowing marketing authorisation of medicinal products on the basis of less comprehensive data in a variety of special circumstances where there is sufficient justification. Such mechanisms include conditional marketing authorisation and authorisation under exceptional circumstances. It also includes accelerated scientific review, compassionate use programmes, or adaptive licensing. Despite the fact that the existing system provides innovative, safe and efficient medicines for patients, some challenges still remain, as patients are demanding faster availability of promising new therapies at affordable prices. In order to maximise the potential of existing EU regulatory tools, the Council invited the Member States, in cooperation with the Commission, to discuss how to make even better use of these tools. Thirdly, the problem of the affordability of medicines for European patients and Member States' health system budgets has been addressed by the Council on several occasions in recent months. At the EPSCO Council meeting in June 2014, where the Council adopted conclusions on the economic crisis and health care, the Council recognised the need for cooperation among Member States through, inter alia, sharing information on strategies to effectively manage pharmaceutical and medical device expenditure while ensuring equitable access to effective medicines within sustainable national health care systems. Work should also continue on issues related to affordable pricing, the use of generic medicines, orphan medicines, medical devices and small markets. At the same Council meeting, a specific problem of the high price for the hepatitis C medicine Sovaldi from the US company Gilead was raised, at the initiative of the French Government. This resulted in exchanges of information between Member States with the objective of pushing down prices. The problem was further discussed by health ministers at their informal meeting in Milan in September 2014. Ministers agreed that, while the pricing of medicinal products is the exclusive competence of Member States, more systematic and structured exchange of information would be beneficial to ensure greater transparency. They also stressed the need for greater use of HTA (Health Technology Assessment) to ensure the efficiency of new medicines. Recently, at its December 2014 meeting, the Council adopted conclusions on innovation for the benefit of patients, in which it invited Member States and the Commission to deepen work in several areas, namely to explore opportunities for exchange of information between competent bodies in relation to the „life cycle approach“ for innovative medicinal products. The Council also invited them: to implement the Health Technology Assessment (HTA) Strategy adopted recently by the HTA Network; to increase effective sharing of information on prices and expenditures on medicinal products – such a measure should contribute to greater transparency, while respecting the competence of Member States for financing their health systems, including reimbursement of medicinal products; and to increase transparency from all relevant actors – including industry – that could contribute to increased availability and accessibility of innovative products. The Presidency will work on the implementation of the Council conclusions in the coming months. The Council also notes with satisfaction the recent creation of the Expert Group on Safe and Timely Access to Medicines for Patients under the auspices of the Pharmaceutical Committee of the Commission, which recently started work. It is clear that we will have to continue our discussions about how we can ensure the best possible quality of medical treatment to our citizens – old and young, rich and poor – all of our citizens. Christos Stylianides,
Member of the Commission
. - Mr President, I am here today on behalf of Vice-President Jyrki Katainen. In September of last year, here in Parliament, the Commission made a declaration on access to lifesaving medicines. On that occasion the Commission expressed its concern regarding the accessibility of medicines for patients and stressed its commitment to support Member States in addressing this key challenge. Since then we have, of course, had a change of Commission. I can assure you, however, that the new Commission maintains this position and continues to uphold the principle that medicines are a special case, that is to say they are not goods like any others. In December 2014, Health Ministers adopted a conclusion on innovation for the benefit of patients, calling for action to foster better access to medicines. The Commission comprehensively supports the Member States in this endeavour. Just two weeks ago, a new Commission Expert Group on Safe and Timely Access to Medicine for Patients (STAMP) met for the first time. This expert group will examine ways to use existing regulatory tools under EU pharmaceutical legislation more effectively with the aim of fostering innovation and further facilitating safe and timely access, in order to end the unavailability of innovative medicines for patients with unmet medical needs. The Commission services for health are coordinating this work together with other relevant Commission services and the European Medicines Agency. In addition, the use of the joint procurement mechanism, developed by the Commission at the Council's request to counteract cross-border health threats, has been further explored. This mechanism enables Member States to purchase medicines together so as to help secure access to medicines at better conditions and prices. To start with, Member States will be purchasing together pandemic flu vaccines, and they can use the mechanism to purchase a range of other medicines. Furthermore, a strategy on EU cooperation on health technology assessment was adopted in October of last year. By reducing fragmentation in the evaluation of technologies and by avoiding duplication, health technology assessment promises to speed up access to innovative treatments. The Commission also extends support to Member States to mitigate some of the negative effects on patient access that are associated with the common practice of benchmarking national prices to those in other countries. The Commission's public health programme supports research and information tools that aim to provide a better understanding of how pharmaceutical pricing may be applied so as to minimise negative effects on both patient access and health budgets. The first results are expected by the end of this year. In this context, the Commission services will continue to support the exchange of information among all interested Member States and other relevant EU and national public and private stakeholders, including patients, with the core objective of improving patient access to medicines. Next week Member State public health delegates will meet in Brussels at senior level for further discussion of innovation for the benefit of patients, in the light of the December Council conclusions. Finally, the Commission recognises and appreciates the activities undertaken by Parliament in this area, such as the recently established Interest Group on Access to Healthcare. Indeed, the Commission fully supports and welcomes Parliament's commitment to this issue. I am confident that combined action by the Commission, Parliament, the Member States and health stakeholders will collectively make an important and significant contribution to improving access to healthcare for patients across the European Union. Jens Gieseke,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Herr Präsident, Vertreter der Kommission, Vertreter des Rates, liebe Kolleginnen und Kollegen! Unsere europäischen Gesundheitssysteme stehen vor großen Herausforderungen. Die Wirtschaftskrise hat dazu geführt, dass mit geringeren Budgets immer größere Aufgaben bewältigt werden müssen. Zu denken ist hierbei an unsere immer älter werdende Bevölkerung, aber natürlich auch an chronische Krankheiten, wie die genannte Hepatitis C-Erkrankung. Ich komme aus Deutschland. Allein in Deutschland sind 500 000 Menschen infiziert. In Europa sind es fast neun Millionen Menschen, die an dieser Erkrankung leiden. Schwierige wirtschaftliche Bedingungen eines Gesundheitssystems dürfen nicht dazu führen, dass wir diesen Patienten nicht mehr helfen können. Allerdings glaube ich nicht, dass planwirtschaftliche Forderungen – wie eine europäische Preisfestsetzung oder sogar eine Patententeignung – unsere Probleme lösen werden. In einem solchen planwirtschaftlichen System gäbe es keinen Innovationsanreiz für Unternehmer. In einem solchen System wäre die lebensrettende Medizin gegen Hepatitis nie entwickelt worden. In einem solchen System gäbe es keine Arzneimittel, über deren Zugang wir heute diskutieren dürfen. Bei der heutigen Debatte geht es doch nicht um den Preis einer einzelnen Pille. Es ist ja völlig unstreitig, dass dieser Preis im Einzelfall sehr hoch und für die Krankenkassen und leider auch für die Patienten fast unbezahlbar ist. Es geht aber um eine grundsätzliche Frage: Wie fördern wir Innovation in der Medizin und sichern dann gleichzeitig eine möglichst umfassende Versorgung der Patienten? Wir brauchen hier Transparenz bei den Verhandlungen mit den Unternehmen auf der Ebene der Mitgliedstaaten. Der Weg zu günstigeren Preisen für Patienten und Krankenkassen ist nicht Planwirtschaft, sondern fairer Wettbewerb. Auf der Ebene der Mitgliedstaaten muss dieser faire Wettbewerb transparent und diskriminierungsfrei so organisiert werden, dass möglichst alle Patienten Zugang zu den Medikamenten erhalten. Ich glaube, dass von einem solchen fairen Wettbewerb sowohl die Unternehmen als auch die Patienten profitieren können. Matthias Groote,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Herr Präsident! Es geht hier nicht um Planwirtschaft oder darum, dass die Politik irgendwelche Preise festlegen soll. Wenn aber für eine Therapie bis zu 200 000 EUR gezahlt werden müssen – für Pillen –, dann schlägt das dem Fass den Boden aus. Ich bin sehr froh, dass „Ärzte der Welt“ heute Einspruch eingelegt haben beim Europäischen Patentamt, damit wir in Zukunft Generika bekommen. Da geht die Reise hin. Denn hier werden Riesenbevölkerungsgruppen vom Zugang zu einer vernünftigen Versorgung ausgeschlossen. Es hat noch eine Komponente, nämlich im Entwicklungsbereich. Europa und einige Mitgliedstaaten in Europa sind der Preisindex für andere Länder in der Welt. Wenn wir das wollen, dass dort die Kostenspirale weiter hochgetrieben wird, dann müssen wir uns wohl zurücklehnen und sagen: Das regelt alles der Markt. Ja, das regelt er auch. Wir sehen, in welche Richtung. Darum wird es wichtig sein, dass wir uns überlegen: Wie können wir es hinbekommen, dass die Preise gesenkt werden? Natürlich können wir sie nicht festlegen, sondern – es ist auch schon genannt worden –, dass dies durch HDA und andere Verfahren angegangen wird. Die EMA – die Europäische Arzneimittel-Agentur – wird dabei eine sehr große Rolle spielen. Da ist meine Frage an die Kommission: Was gedenkt die Kommission, aber auch der Rat, zu tun, damit wir die EMA mit mehr Mitteln dafür ausstatten? Ist dort etwas vorgesehen? Ist dort auch Geld eingeplant für zukünftige Maßnahmen? Denn nur darüber wird es gehen. Wir werden aber am Ende des Tages Geld einsparen, weil wir 28 unterschiedliche Gesundheitssysteme haben, wenn wir dort enger kooperieren, was ja auch beim Rat andiskutiert worden ist – ich will es mal sehr diplomatisch sagen, weil es mir eigentlich gefallen hat, was Sie gesagt haben. Da brauchen wir ein bisschen mehr Schwung, und da würden wir in den Mitgliedstaaten sehr viel Bürokratie abbauen und dafür Sorge tragen, dass der Zugang verbessert wird. Denn jeder hat nur eine Gesundheit, und Gesundheit ist Menschenrecht und darf nicht noch weiter kommerzialisiert werden, bis keiner sie sich mehr leisten kann. (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Diane James (EFDD),
blue-card question
. – Thank you very much for your comments, sir. I would just like to raise with you the aspect of orphan drugs and the market for those, where the patient pools are often very small, and as a result drug costs have to be very high. Are you now advocating drug cost subsidisation and, if you are, on what scale and in which areas? Just so that patients know! Matthias Groote (S&D),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Das beantworte ich gerne. Ich glaube, dass wir Instrumente zur Verfügung haben – genannt worden sind HDA, Gesundheitsfolgenabschätzung, Medizinfolgenabschätzung. Und wenn wir für kleine Bevölkerungsgruppen Medikamente brauchen, dann sollten wir über die Zulassungsverfahren reden, damit sie nicht mehr so lange dauern. Da gibt es Modelle, die Sachen sind in der Schublade. Dafür brauchen wir aber vonseiten der Europäischen Union Geld. Wir könnten die nationalen Gesundheitssysteme an dieser Stelle massiv entlasten. Darum: Mehr Geld für die EMA, sodass die EMA in diese Richtung weiter voranschreiten kann. Wir werden die nationalen Haushalte und die Gesundheitssysteme an dieser Stelle entlasten. Da wird ein Schuh draus. Wir müssen nicht die Preise festsetzen, aber das wäre ein Instrument, bei dem wir die Kompetenz haben. Julie Girling,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, here we have another example of fairy-tale economics. We do not simply conjure money into the Commission to enable Member States to work harder in their health systems to get access to medicine. That money has to come from the Member States: it does not go round and round and multiply magically. Access to medicines is an economic issue. The pricing and reimbursement of medicines within the EU is a Member State competence under Article 168 of the Treaty on the Functioning of the European Union. This Parliament is not the appropriate forum for this discussion. Each Member State has its own unique healthcare system with varying degrees of state funding for reimbursement. It is the responsibility of the individual Member States to use their bargaining power to keep these costs as low as possible. This is to enable their own health services to work better. Nobody is pretending that that is easy, but each Member State must prioritise funding on the basis of its own national plans, and sometimes tough decisions have to be made. There is no evidence anywhere to suggest that transferring this competence to the EU would produce any improvement at all. Probably exactly the opposite would happen. These budgets should remain in the hands of Member State governments – governments which are directly elected by their citizens rather than run by officials here in Brussels. We should be debating the economic health of Europe: ensuring thriving economies that can afford the best of health for their citizens. José Inácio Faria,
em nome do Grupo ALDE
. – Senhor Presidente, Senhor Stylianides, Sra. Kalniņa, os Estados-Membros atravessam tempos difíceis no que respeita à sustentabilidade dos seus sistemas nacionais de saúde, e uma parte cada vez mais importante dos orçamentos dedicados à saúde dizem respeito à despesa farmacêutica. Os Estados têm tentado contrariar esta tendência com medidas de controlo da prescrição médica e com medidas relativas à definição do preço e reembolso. Há, contudo, menos transparência nas medidas de definição de custos e reembolso e há atrasos enormes nos prazos de decisão, não só no que respeita aos medicamentos inovadores como no que respeita aos medicamentos genéricos. Ao mesmo tempo, assistimos a casos gravíssimos como o da hepatite C, em relação à qual muitos doentes são privados de medicamentos que podem salvar a sua vida. Parece haver uma ganância desmesurada das companhias farmacêuticas, que definem preços exorbitantes para os seus medicamentos inovadores, fazendo uma verdadeira sangria nos sistemas de saúde. Estas situações nada têm a ver com a obtenção de um justo retorno face aos investimentos e riscos assumidos durante os processos de investigação e desenvolvimento, frequentemente cofinanciados por fundos públicos. É necessária maior colaboração a nível europeu para conquistar maior poder negocial face à indústria e para assegurar que os doentes têm acesso rápido aos medicamentos. É de vidas humanas que estamos a tratar. A este respeito, como podemos entender que uma proposta legislativa como a da alteração da diretiva da transparência, que regula as normas para a fixação dos preços dos produtos farmacêuticos para o uso humano, da qual eu sou relator e que visa o encurtamento dos prazos de decisão sobre o custo de reembolso dos medicamentos inovadores e genéricos, esteja bloqueada no Conselho? Como é que é possível que a Comissão, apesar de pressão por parte do Parlamento Europeu, esteja a avaliar a sua retirada do programa de trabalho? É pena que o Sr. Timmermans não esteja aqui, porque eu tinha uma pergunta para lhe fazer. Porque é que ele não responde às cartas que eu lhe envio relativamente a esta matéria, para que pedi a cooperação da Comissão, neste assunto? Termino, Sr. Presidente, dizendo que, em casos como este, os Europeus precisam de mais Europa, não de menos Europa. Marina Albiol Guzmán,
en nombre del Grupo GUE/NGL
. – Señor Presidente, Sovaldi es el nombre con el que la farmacéutica Gilead comercializa el sofosbuvir. Este medicamento aumenta la probabilidad de curar la hepatitis C hasta el 95 %. Pero, a pesar de que existe este medicamento, en el mundo hay cientos de personas que cada día mueren por esta enfermedad. ¿Y por qué? Pues porque, por ejemplo, en el Estado español un tratamiento de doce semanas con este medicamento cuesta 25 000 euros. El Gobierno del Partido Popular no subvenciona el Sovaldi a todos los pacientes que lo necesitan. Hay un techo de gasto para el medicamento. Le han puesto precio a la vida de las personas, aunque con los 47 millones de euros de Bárcenas, del Partido Popular, en Suiza, se podrían haber pagado 783 tratamientos. O, por ejemplo, con los 40 000 millones que cada año dejan de ingresarse por evasión fiscal se podrían pagar 666 000 tratamientos. Y es cierto que nuestros Gobiernos son inhumanos y deciden quién vive y quién muere, y muere quien no tiene dinero para poder pagar este tratamiento cuando no se lo financia la Seguridad Social. Pero hay que apuntar más alto: si un tratamiento de Sovaldi, de este medicamento, tiene este precio absolutamente desorbitado es porque las patentes protegen los beneficios de las farmacéuticas. Las patentes son una condena a muerte para millones de personas en el mundo y aquellos que lo están permitiendo son cómplices de asesinato. Sus leyes permiten que Gilead obtuviera el año pasado 13 300 millones de dólares de beneficio y que hoy hayan muerto en el Estado español, como cada día, doce personas. Michèle Rivasi,
au nom du groupe Verts/ALE
. – Monsieur le Président, en septembre, nous avons eu en plénière – à l'initiative des écologistes – ce même débat. Pourquoi? En raison de ce médicament contre l'hépatite C, le Sovaldi. Vous parlez de 24 000 euros en Espagne; en France, il vaut 46 000 euros. Quand on sait que plus de 25 000 personnes sont touchées, cela fait plus d'un milliard par an. Si on continue comme ça, on va complètement casser le système de sécurité sociale de tous nos pays européens. Lorsque j'avais posé cette question, la Commission Barroso avait répondu: „La Commission ne peut rien faire“. J'ai donc des propositions à vous faire. Vous avez dit: „On donne de l'argent à l'industrie pharmaceutique, dans le cadre du programme IMI“. On a donné 1,6 milliard aux laboratoires pharmaceutiques. D'accord, il faut favoriser la recherche et le développement, mais il faut également garantir l'accessibilité de ces médicaments. Cela veut dire qu'on donne de l'argent public, mais qu'il n'y a pas de brevet. Les laboratoires se font de l'argent en vendant leurs médicaments, mais ce monopole n'existe plus. Je fais une deuxième proposition à la Commission: vous connaissez l'existence du processus de licence obligatoire que chaque État membre peut utiliser. Je demande à la Commission d'accompagner les États membres pour qu'en cas d'urgence – et il y a urgence, au vu de tous les chiffres donnés – on puisse aider les États à supprimer ce brevet et à l'ouvrir au niveau des génériques. Dernière proposition: il faut absolument adopter une résolution. On avait demandé une résolution au niveau de tous les groupes politiques. L'accès aux médicaments est une revendication des citoyens européens. Il faut arrêter la course au profit des laboratoires au bénéfice, justement, des patients. Monsieur le Commissaire, nous avons une véritable responsabilité à cet égard. Piernicola Pedicini,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, l'accesso ai farmaci è parte del diritto alla salute che è tra i più importanti tra quelli che figurano nella Carta dei diritti fondamentali del cittadino europeo. Tuttavia, nei paesi a basso e medio reddito, il prezzo dei farmaci può raggiungere fino a 80 volte il prezzo di riferimento internazionale. In questi paesi sussiste una scarsissima disponibilità dei farmaci nel settore pubblico, mentre vi è grande disponibilità nel settore privato, dove i prezzi sono molto più elevati, rendendo quindi i farmaci inaccessibili a enormi fette di popolazione. Abbiamo quindi un problema di accesso alle medicine, ma abbiamo soprattutto un problema di eccesso di medicine. Mi riferisco all'eccesso di concentrazione della produzione industriale dei farmaci, che è tutta nelle mani di pochissime case farmaceutiche. Più del 90% dei farmaci prodotti in tutto il mondo viene prodotto nei paesi ricchi. Più del 70% dei farmaci viene prodotto in soli cinque paesi nel mondo. Più del 45% dei farmaci viene prodotto da solo dieci case farmaceutiche, dieci multinazionali del farmaco. Queste multinazionali hanno quindi un potere enorme nelle loro mani: il potere di decidere il prezzo dei farmaci; il potere di fissare le regole per i diritti della proprietà intellettuale; il potere di decidere le allocazioni degli investimenti della ricerca scientifica; il potere di favorire le cosiddette innovazioni incrementali e cioè di favorire solo piccoli miglioramenti di prodotti già esistenti. Con questa logica perversa si continua a introdurre sul mercato medicinali poco innovativi rispetto a quelli già in commercio e questo richiede ingenti investimenti soltanto dal punto di vista del marketing. Il risultato è che si ottengono farmaci sempre più costosi ma sempre meno innovativi e che hanno quindi uno scarso impatto sulla salute dei pazienti. Sto parlando di Cetuximab che, al costo di 80.000 euro per paziente con tumore al polmone, produce un aumento medio di sopravvivenza di un solo mese e mezzo. Sto parlando di Erlotinib che, al costo di 15.000 euro per paziente con tumore al pancreas, produce un aumento medio della sopravvivenza di soltanto dieci giorni. Noi proponiamo di liberare definitivamente il mercato dei farmaci generici e quello dei farmaci biosimilari, che hanno la stessa efficacia degli originali ma costano molto di meno e sono quindi molto più sostenibili dai sistemi sanitari di tutti quanti gli Stati membri. Inoltre, proponiamo l'istituzione di una grande casa farmaceutica pubblica ed europea, che possa occuparsi della ricerca in tutti quei settori che sono snobbati dalle case farmaceutiche private perché ritenuti poco interessanti dal punto di vista commerciale, come nel caso della resistenza agli antimicrobici oppure nel caso dello sviluppo dei vaccini contro le tragiche pandemie come il virus Ebola. Janusz Korwin-Mikke (NI). - Mr President, the nannies ruling the European Union are treating Europeans like small children. I would like to inform Mrs Kalniņa-Lukaševica that we are already grown up, and every European should be allowed to buy in every pharmacy any medicine he wants – whether the government wants it or not – provided the pharmacy wants to sell it to him. If Mrs Kalniņa-Lukaševica maintains that she knows better than me what is good for me, that is not even fascist, it is much worse. It is socialist. Moreover, I think that the European Union must be destroyed. Cristian-Silviu Bușoi (PPE). - Mr President, nowadays the European Union is facing an unprecedented paradox in the healthcare sector. The existence of innovative new drugs, new technologies and developments in medical science that could ensure good outcomes and long-term survival on the one hand, and on the other hand many European citizens not being able to access them, mainly due to high costs. The issue of access to medicine is not only related to one innovative drug with an unusual high price but also to innovative medicines with reasonable prices, due to bureaucratic reimbursement procedures, lack of implementation of European laws such as the Cross-Border Healthcare Directive, or even due to the blocking of other important European laws such as the Transparency Directive. Also, to finance the cost of new high-priced medicines, generic and biosimilar medicines, uptake must be used to create headroom for the healthcare budget. A major problem is that making the best use of such developments in the area of healthcare is particularly expensive and difficult, especially for some of the Member States that are relatively small or low-income countries. European patients, and especially European cancer patients, rely on innovation to access new and better treatments. For many European patients, innovative treatments are the only hope to fight their disease. EU policy-makers should make sure that regulatory decisions on the value of innovative therapies are based on what matters the most to patients, namely long-term quality survival, and also to ensure access to innovative treatments following a cost-benefit analysis performed at centralised level by the EMA. We should prioritise at EU and national level more investment in research into innovative therapies and find sustainable solutions for including innovative therapies in national healthcare plans, treatment pathways and funding streams. Soledad Cabezón Ruiz (S&D). - Señor Presidente, yo quiero comenzar en positivo y decir que han sido buenas palabras, buenas intenciones lo que he escuchado por parte del Consejo y por parte de la Comisión. Pero hay que pedir más, sobre todo ante el reciente anuncio de la retirada de la Directiva de transparencia en la fijación de precios de los medicamentos. Este debate nos afecta a todos: hoy es la hepatitis C, mañana serán los antitumorales. Lo padecen los pacientes y pone en jaque los diferentes sistemas sanitarios de nuestros Estados miembros. Mi Grupo ha promovido este debate porque defiende el derecho a la salud como un derecho fundamental que tenemos recogido en los Tratados y no podemos consentir que se mercadee con ello. Dicho esto, quiero comenzar también diciendo que, a día de hoy, los Estados miembros tienen la obligación de garantizar el acceso a este medicamento y a todas las innovaciones que se den a los diferentes pacientes en sus Estados miembros, al mismo tiempo que tienen la obligación, junto con el Parlamento Europeo, la Comisión y el Consejo, de buscar mecanismos de transparencia en la fijación de los precios, de ver los resultados de la totalidad de los ensayos clínicos y confirmar cuál es el verdadero valor añadido que aportan estos nuevos medicamentos y ver cuál es el porcentaje que corresponde realmente a la investigación dentro de esos precios. Necesitamos nuevas competencias para la Agencia Europea de Medicamentos y nuevas medidas que permitan una compra coordinada, o medidas como subastas, que ya hoy se ponen en marcha en tierras como la mía, Andalucía. Quiero también reconocer el papel de las ONG que hoy nos han dado una lección y se han puesto a la delantera de muchos Gobiernos de los Estados miembros; y quiero y pido y reclamo, finalmente, esa necesaria voluntad política, porque creo que competencias tenemos de sobra. Bolesław G. Piecha (ECR). - Panie Przewodniczący! Najpierw chciałem wyrazić trochę zdziwienia wypowiedziami pana komisarza i pani przedstawiciel Rady, bo były to piękne słowa, ale niestety z nich nic nie wynikało. Bo nie wynikały z nich żadne sugestie dotyczące dostępu pacjentów do leków. Trudno jest rozmawiać o tym problemie, powiem więcej: wydaje mi się, że to jest mission impossible, jeżeli mówimy o 26 systemach opieki zdrowotnej w Europie. Każdy ten system jest regulowany prawodawstwem krajowym – a co, cena leku ma być jedna i ta sama wszędzie i jeszcze do tego niska? Wydaje mi się, że trudno o tym mówić. Tym niemniej, około 25–30% pacjentów w niektórych krajach europejskich nie ma dostępu do żadnych leków, bo ich nie wykupuje w aptece z prostego powodu – bariery finansowej. Nakłady w Europie są zróżnicowane, więc są takie kraje – być może część kolegów o tym nie wie, dlatego o tym mówię. Jaki dzisiaj jest problem? Problem jest taki, że jeżeli my mówimy o dostępie do leków, zwłaszcza w kategoriach innowacyjności i generyków, zwłaszcza w kategoriach ceny, a nie mówimy o harmonizacji systemów opieki zdrowotnej, to tak na dobrą sprawę nie mówimy o niczym. Pytanie moje jest dość trudne, bo już tu wysłuchaliśmy różnych opinii: czy Rada, czy Komisja jest w ogóle zdolna do podjęcia wyzwania na miarę Obamacare? Czy można by spróbować zharmonizować systemy opieki zdrowotnej w całej Europie? Jeżeli byłoby to możliwe, to wtedy możemy mówić o dostępności leków, ponieważ koszty leczenia preparatami medycznymi to zaledwie 15–17% całości kosztów opieki zdrowotnej. Więc bez rozstrzygnięcia tej kwestii trudno będzie rozwiązać jakiś problem. Pytanie brzmi: czy Komisja i czy Rada są w stanie podjąć to wyzwanie, przed którym stoją Europejczycy? Gesine Meissner (ALDE). - Herr Präsident, Frau Ministerin, Herr Kommissar, meine lieben Kolleginnen und Kollegen! Wir reden heute über ein ganz wichtiges Gut, nämlich die Gesundheit der Menschen und den Zugang zu Arzneimitteln, den wir natürlich für alle Menschen in Europa gleichermaßen gerne haben möchten. Das ist eine Wunschvorstellung und ein Ideal. Aber wir streben ja immer in die Richtung von Idealen. Matthias Groote hat vollkommen Recht: Es ist in gewisser Weise ein Menschenrecht, Zugang zur Medizin zu bekommen. Jetzt ist es so, dass die Gesundheitspolitik in den verschiedenen Mitgliedstaaten – das wurde schon gesagt – sehr unterschiedlich ist. Die Systeme kann man auch nicht einfach vereinheitlichen. Es ist auch so, dass die Kompetenz bei den Mitgliedstaaten liegt. Ich denke, das ist auch in Ordnung so, dass sie das tut. Nur, wir müssen ja überlegen, wenn wir freie Mobilität für die Menschen in Europa haben, wenn wir inzwischen auch einen Gesundheitstourismus in Europa haben: Wie können wir denn gewährleisten, dass tatsächlich möglichst alle Menschen, oder möglichst viele Menschen, Zugang zu ungefähr ähnlicher Versorgung auch mit innovativen Medikamenten haben? Ich denke, da gibt es verschiedene Dinge, die als Ansatz schon ganz gut sind. Der Rat hat gesagt, es gibt eine beschleunigte wissenschaftliche Überprüfung – Frau Ministerin, Sie sagten das –bei innovativen Arzneimitteln. Sie haben auch gesagt, Sie wollen für den Lebenszyklus von innovativen Instrumenten einen besseren Austausch haben. Das finde ich gut. Die Kommission hat gesagt, sie hat gerade eine neue Expertengruppe eingerichtet, und sie hat vorgeschlagen, einen gemeinsamen Einkauf der Mitgliedstaaten zu machen. Ob das geht, müssen die Mitgliedstaaten entscheiden. Ich weiß, dass das – ich komme aus Deutschland – schon zwischen den Bundesländern schwierig sein kann. Bei uns gab es mal die Vogelgrippe. Die Bundesländer haben darüber gestritten, wieviel Vorrat man braucht. Jeder hatte einen anderen Vorrat, und letztlich hatte man viel Geld umsonst ausgegeben. Das wäre mit Sicherheit mit Abstimmung besser gewesen. Ich halte den Weg für kompliziert. Aber ich könnte mir vorstellen, dass das vielleicht ein gangbarer Weg ist. Was ich ganz wichtig finde und was hier nicht zur Debatte steht, was ich aber für die Gesundheitsversorgung in Zukunft beim demografischen Wandel für wichtig halte, ist, Einsparpotenziale zu suchen. Ich war vorher Gesundheitspolitikerin in Deutschland. Es gibt viele Möglichkeiten, einzusparen. Viele Sachen werden beispielsweise noch im Krankenhaus stationär gemacht, die auch ambulant gehen können. Ganz viel ist verbesserungswürdig. Und da würde ich mir auch eine Expertengruppe zum Austausch zwischen den Mitgliedstaaten wünschen. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Michèle Rivasi (Verts/ALE),
question „carton bleu“
. – Monsieur le Président, j'ai une question à poser à Monsieur Messner. Comment expliquez-vous qu'au niveau de l'Europe, nous soyons incapables de faire, au moins, des achats groupés? Nous avons la possibilité de créer un groupement au niveau des cinq plus grands pays – l'Allemagne, la France, l'Angleterre, etc. – et ce sont ces pays mêmes qui refusent, parce qu'ils veulent garder la souveraineté sur la fixation du prix des médicaments. Or, un des moyens pour faire baisser le prix est de faire des achats groupés. Nous y sommes parvenus pour les vaccins, ne pourrions-nous pas le faire pour les médicaments? Je voulais connaître votre position. Gesine Meissner (ALDE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Dieser Vorschlag ist ja gekommen, in diesem Fall von der Kommission, und ich habe ja eben genau gesagt, ich könnte mir vorstellen, dass er auf Schwierigkeiten stößt, weil es eben auch Souveränität der Mitgliedstaaten gibt. Deswegen habe ich auch geschildert, wie es allein bei den Ländern in Deutschland schon schwierig war bei der Vogelgrippe vor einigen Jahren. Nur, ich glaube, dass wir in diese Richtung kommen müssen, also gar nicht unbedingt Preisabsprachen – das ist nicht die Lösung. Aber eben bessere Kooperation, gerade bei Mitteln für Epidemien, die eben nicht jeden Tag gebraucht werden, dass wir tatsächlich gemeinsam versuchen, eine Vorratswirtschaft zu machen, um dort Gelder einzusparen. Einsparen ist überhaupt für mich das ganz Wichtige. Und das geht in eine gute Richtung. Tania González Peñas (GUE/NGL). - Señor Presidente, 2 000 millones de personas carecen de acceso a los medicamentos, bien por su elevado coste, bien porque no existe la medicación adecuada. Esta es la consecuencia de que el desarrollo de medicamentos esté orientado a las prioridades del mercado, y no a las exigencias de la salud pública. En Europa, además, las disparidades de acceso a los medicamentos se agudizan cada vez más entre los distintos Estados y dentro de los propios países. En España mueren cada día entre diez y doce personas por hepatitis C, y el acceso al medicamento más eficaz en la lucha contra esta enfermedad queda restringido por su precio abusivo. Sin embargo, la compañía que comercializa este medicamento ganó en un año más de lo que costó la compra de la patente. El actual modelo de investigación biomédica acorrala el conocimiento a través de los derechos de propiedad intelectual, oculta los riesgos y coloca el conocimiento generado a través de la financiación de la Unión Europea, del dinero de todos, en manos privadas. La Unión Europea tiene que asegurar a los ciudadanos los beneficios de las inversiones a través de la mejora de la salud pública, con un cambio en el modelo de investigación, con iniciativas como licencias libres y socialmente responsables, la investigación de fuentes abiertas, el acceso libre a las investigaciones, y asegurar asimismo que los Estados puedan anteponer la protección de la salud a las patentes y a los beneficios de unos pocos. No podemos permitir que solo tenga derecho a vivir quien se lo puede pagar. Ernest Maragall (Verts/ALE). - Señor Presidente, deberíamos titular este debate „El caso de la mejor ratio del mundo entre costes y beneficios“. Europa no puede dejar esta cuestión en manos de un enfrentamiento social entre afectados más o menos heroicos y poderes estatales y privados que actúan en contra del interés general. Los Estados miembros están subordinados a la gran industria farmacéutica, que condiciona los mercados y ahoga a los sistemas de seguridad social. Por eso hay que actuar ya. No necesitamos expertos ni informes. Sabemos todo. Podemos tomar decisiones de modo inmediato. Y hay que hacerlo a corto plazo frente a situaciones de emergencia social, como en el caso de la hepatitis C, y más a fondo para adoptar la reforma legislativa urgente que apodere a Europa, una reforma basada en cuatro conceptos: investigación pública debidamente compensada, transparencia total de procesos y costes asociados, desvinculación de precios y costes de desarrollo, uso extensivo de genéricos. Este Parlamento debe asumir ya la iniciativa para liderar esa doble estrategia, hoy congelada por el Consejo y la Comisión. Y lo haremos, de entrada, mediante la resolución específica que desarrolle estos puntos y formule el mandato correspondiente. Diane James (EFDD). - Mr President, the cost of drugs is increasing, and that is a very simple economic fact. We need to recognise that drug innovation is pivotal to future cure and treatment options – and that comes with cost, of which there are two components: development time and research process. We cannot short circuit that, and we should not even attempt to do so. We have to be realistic. The EU would do well to accept that, historically, interventions have created and exacerbated access eligibility. They have not actually delivered any resolution. Clinical trial interference is a very good example of this. Additional distortion and disruption from the EU, as colleagues have already mentioned this evening, is not going to help. But let me give Members a list of things that maybe we should be debating this evening. What about parallel imports caused by the eurozone issues? What about stopping penalising UK and European manufacturers of both patent-protected and generic products via the HTA system? What about supporting drug development and innovation in academia and the commercial sectors on a free-market basis? What about preventing access from fraudulent medicines, and what about penalising countries that do not adhere to our patent systems? If we could deal with the inefficiencies of drug waste, drug dumping and patient compliance, we would do an awful lot to help with patient access. „Want“, „need“ and „should have“ for patients can be delivered, but you do not do it by more intervention. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Michèle Rivasi (Verts/ALE),
question „carton bleu“
. – Monsieur le Président, savez-vous quelle est la part de la recherche et développement dans le coût d'un médicament? Toutes les études que j'ai consultées font état d'à peine 10 %. Lorsque vous payez 10 euros pour la recherche, la collectivité paie 100 euros. Trouvez-vous cela normal? Il faut instaurer davantage de transparence sur le rôle de la recherche et développement en ce qui concerne les médicaments qui nous sont vendus. Diane James (EFDD),
blue-card answer
. – Thank you very much for your question. May I suggest you go back to your sources, because you are incorrect with the figures you gave this evening. Any drug company will tell you, whether it is a generic manufacture or coming from the academic sector, that it takes a lot longer, and that they do need the time to actually develop that. If we are going to start penalising companies when they are bringing forward therapeutic innovation, I think we have started off from the wrong position. Λάμπρος Φουντούλης (NI). - Κύριε Πρόεδρε, ωραία λόγια ακούστηκαν και θα συνεχίσουν να ακούγονται κατά τη διάρκεια αυτής της συζήτησης. Όμως, δυστυχώς, τα λόγια πολλές φορές δεν συμβαδίζουν με τις πράξεις ούτε αντικατοπτρίζουν την πραγματικότητα, διότι κάποιοι από αυτούς που σήμερα κόπτονται για το καλό των ευρωπαίων πολιτών, είναι οι ίδιοι που καταδίκασαν την πατρίδα μου και τον λαό της σε μια πρωτοφανή για χώρα της Ευρωπαϊκής Ένωσης ανθρωπιστική κρίση. Είναι οι ίδιοι που με τα οικονομικά μέτρα που επέβαλαν οδήγησαν στη διάλυση του Εθνικού Συστήματος Υγείας: Ασθενείς με σοβαρές χρόνιες παθήσεις, όπως ο καρκίνος, να στέκονται στην σειρά για να πάρουν το φάρμακο για τη χημειοθεραπεία και, εάν το βρουν, πηγαίνουν στο νοσοκομείο για τη θεραπεία τους. Οι συνταξιούχοι είναι αναγκασμένοι να πληρώνουν πολύ μεγάλο ποσοστό συμμετοχής για τα αναγκαία φάρμακα. Το απαγορευτικό κόστος τούς εξαναγκάζει σε εκποίηση της όποιας περιουσίας τους και άλλους στη διακοπή της θεραπείας, με αποτέλεσμα να τίθεται σε κίνδυνο η ίδια η ζωή τους. Ακόμα και όταν προμηθευτούν τα φάρμακα, δεν πρόκειται για αυθεντικά, αλλά για γενόσημα πολύ χειρότερης ποιότητας, προέλευσης συνήθως Κεντρικής Ασίας, στα οποία δεν γίνονται πολλές φορές ούτε οι τυπικοί έλεγχοι. Καταλαβαίνετε λοιπόν πώς νοιώθει ο μέσος έλληνας ευρωπαίος πολίτης όταν βλέπει εμάς να συζητούμε με τέτοια άνεση εδώ μέσα θέματα όχι απλώς σοβαρά αλλά κυριολεκτικά ζωής και θανάτου, με μοναδικό αποτέλεσμα ένα ακόμα κείμενο-ευχολόγιο. Elżbieta Katarzyna Łukacijewska (PPE). - Panie Przewodniczący! Rynek leków i ich dostępność jest jednym z istotnych elementów zdrowia obywateli Unii Europejskiej. W dobie starzejącego się społeczeństwa oraz występowania wielu chorób cywilizacyjnych i przewlekłych sektor farmaceutyczny oraz związane z nim regulacje nabierają ogromnego znaczenia dla zdrowia europejskich obywateli, dla których priorytetem jest zapewnienie dostępu do innowacyjnych, bezpiecznych, skutecznych i racjonalnych cenowo leków. Według wielu szacunków opartych na danych demograficznych zarówno kwota wydatków na leki, jak i ilość leków przyjmowanych przez pacjentów w najbliższych latach będą wzrastać. Powinniśmy zwrócić szczególną uwagę na działania koncernów farmakologicznych i ich postępowanie na rynkach w państwach Unii Europejskiej. Często ten sam lek mający identyczny skład oferowany jest w różnych cenach w zależności od rynku farmaceutycznego w danym państwie członkowskim – i to jest normalne, ale niestety ta sytuacja powoduje np. hurtowy wykup danego leku w jednym państwie i jego sprzedaż w innym, co skutkuje odebraniem możliwości leczenia pacjentów tym lekiem na rynku lokalnym oraz rzeczywistym zagrożeniem zdrowia i życia pacjentów. Taką sytuację mamy ostatnio w Polsce. Praktyki tego typu powinny zostać bez wątpienia wyeliminowane. Trzeba zwrócić uwagę na systemy dopuszczania leków do rynku i do współfinansowania przez państwa członkowskie, gdyż są one niekiedy niezrozumiałe i wzbudzają wątpliwości. Powinniśmy zrobić wszystko, aby zapewnić pacjentom równy dostęp do innowacyjnych procedur oraz leków skutecznie ratujących życie i zdrowie. Lepszy dostęp, także cenowy, w połączeniu z odpowiednim poziomem edukacji oraz profilaktyką w zakresie zapobiegania i rozprzestrzeniania się chorób zmniejszy liczbę zachorowań oraz z pewnością będzie skutkował poprawą zdrowia i życia społeczeństwa. Zgadzam się również tutaj z tymi osobami, które mówiły, że te marzenia, o których mówił pan komisarz, są raczej trudne do spełnienia. Wspólny rynek leków w sytuacji, gdy mamy różne systemy zdrowotne, a także leży to absolutnie w kompetencji państw członkowskich, wydaje się marzeniem, którego oczekują Europejczycy, ale pewnie trudnym do zrealizowania. Carlos Zorrinho (S&D). - Senhor Presidente, Senhora Representante da Presidência, Senhor Comissário, também no meu país, Portugal, morreram pessoas pelo facto de o Serviço Nacional de Saúde não ter disponibilidade financeira e o governo não ter tomado as medidas excecionais para garantir que fossem administrados os medicamentos inovadores essenciais, em particular no caso da hepatite C. Houve um alarme social, muitas iniciativas, incluindo este agendamento, e só assim foi possível estabelecer um acordo para os tratamentos mais urgentes. Estamos, por isso, perante uma falha de mercado, Sr. Comissário. De facto, a vida não tem preço, mas o facto de a vida não ter preço não pode permitir aos fornecedores uma vantagem competitiva injustificada na formação de um preço justo para o acesso aos novos medicamentos. A abolição da pena de morte foi uma grande conquista da modernidade, mas, de uma forma disfarçada, ela está a voltar à União Europeia através de uma guilhotina financeira. É, por isso, muito importante nós promovermos um processo dinâmico de cooperação que dê força à União para salvaguardar os interesses dos cidadãos. Nós sabemos que a saúde não está comunitarizada, mas a subsidiariedade tem que ser analisada de forma inteligente. Há casos em que a subsidiariedade é exatamente a cooperação ao nível da União. Neste caso não é a política nacional, é a União que faz a força, que defende as pessoas e que garante o equilíbrio. Beatriz Becerra Basterrechea (ALDE). - Señor Presidente, señor Stylianides, señora Kalniņa-Lukaševica, la hepatitis C ha puesto a Europa frente al espejo, y lo que nos muestra el espejo es que nuestro modelo de acceso a los medicamentos no funciona. Nueve millones de ciudadanos europeos, cientos de miles en España, claman por un medicamento que salva sus vidas. Una enfermedad crónica, incurable y mortal ahora tiene cura. Y los Gobiernos están obligados a proporcionársela. Es competencia de los Estados fijar los precios y financiar la salud pública, pero la Unión Europea tiene el mandato de garantizar la protección de la salud humana. Por ello pido hoy a la Comisión y al Consejo que elaboren con urgencia un Plan europeo de acceso a los medicamentos que incluya una nueva estructura de la relación con la industria farmacéutica, socio imprescindible para cumplir este mandato; una revisión de la Directiva sobre transparencia en fijación de precios; una revisión profunda del actual modelo de patentes, que disocie los costes de la investigación del precio final de los medicamentos; y una política de compras agregadas que fortalezca la posición negociadora de los Estados en la adquisición de medicamentos clave. Y no es nada emocional, es un derecho. João Ferreira (GUE/NGL). - Senhor Presidente, este podia ser um daqueles debates que aqui se costumam fazer à quinta-feira, sobre os casos de violação dos direitos humanos. Debates em que a maioria deste Parlamento gosta de apontar o dedo a outros países. Pois, neste caso, estamos perante uma chocante violação dos direitos humanos. Desde logo, do artigo 25.o da respetiva Declaração Universal, sobre o acesso à saúde e à assistência médica. Na União Europeia, em pleno século XXI, há governos, como, por exemplo, o governo português, que decidem atribuir um preço à vida humana, e que chegam à conclusão que um medicamento que pode salvar a vida a doentes, por exemplo, com a hepatite C é demasiado caro e que não pode ser, que não vai ser fornecido a esses doentes. E, portanto, esses doentes morrem sem acesso a esses medicamentos que lhes podiam salvar a vida. Naturalmente que isto não pode ocultar o facto de que, de facto, alguns medicamentos têm hoje preços escandalosos, fixados pelas multinacionais da indústria farmacêutica. As mesmas para as quais a União Europeia encaminha milhões de recursos públicos, por exemplo do Programa-Quadro de Investigação, em lugar de dirigir esses recursos para o desenvolvimento, investigação e desenvolvimento de capacidade de produção de medicamentos no setor público. É preciso, sim, afrontar de uma vez os interesses das multinacionais. Não podemos contar que quem existe para servir esses interesses o venha fazer, nomeadamente a Comissão Europeia. Mas toda e qualquer iniciativa que sirva para forçar as multinacionais a baixarem o preço destes medicamentos naturalmente que contará com o nosso apoio. Margrete Auken (Verts/ALE). - Hr. formand! Her står vi over for en situation, hvor markedet åbenlyst er brudt sammen, og det er forargeligt at høre kolleger tale om, at markedet er vigtigere end menneskeliv. Vi står med en industri, som har været så grov i udnyttelsen af et patentsystem, som ikke beskytter menneskeliv. Dette produkt, som bruges til at behandle hepatitis C, koster i produktion 100 EUR. Det koster i behandling 50 000 EUR. Gilead, der producerer det, tjener 2 mia. dollars om måneden! Vi bliver nødt til at erkende, at vi nu skal lave et fælles system. Der er forskel i de forskellige lande, ja, men vi skal have fuld transparens, så vi kan se, hvad det koster. Vi skal gøre det klart, at op imod 50 % af forsknings- og udviklingsudgifterne kommer fra det offentlige. Først betaler vi til dem, derefter forærer vi det hele væk, og så plyndrer de os bagefter. Vi er nødt til at gøre dette på en anden måde, og jeg er meget tilfreds med, at der er anlagt en moralsk patentsag mod dette produkt, fordi det simpelthen er umoralsk. Det er forkasteligt med et patent, der myrder løs! Eleonora Evi (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, io vorrei ritornare su un tema a cui abbiamo già accennato, quello dei farmaci orfani, quei farmaci che sono destinati alla cura delle malattie rare. Le aziende farmaceutiche sono di solito restie a sviluppare questi farmaci secondo le normali condizioni di mercato, in quanto chiaramente non vi è un ritorno economico dalla vendita di tali farmaci. Occorre però tener conto di alcuni dati: si stima che esistano dalle 5.000 alle 8.000 malattie rare, che colpiscono circa dal 6 all'8% della popolazione europea, una cifra stimata da 27 a 36 milioni di persone. Quindi, è vero che abbiamo 28 diversi sistemi sanitari diversi e 28 diversi approcci alla sanità, ma un aspetto accomuna tutti i nostri Stati membri, ovvero la concezione del paziente come cliente, perché è il cliente delle multinazionali farmaceutiche. È quindi essenziale riuscire a cambiare questo paradigma e vorrei rilanciare la proposta e l'idea che ha portato il mio collega Pedicini di una Casa farmaceutica pubblica europea, che possa veramente cambiare completamente il sistema con cui curiamo e ci occupiamo della salute in Europa. Σωτήριος Ζαριανόπουλος (NI). - Η βαρβαρότητα της καπιταλιστικής εκμετάλλευσης και της Ευρωπαϊκής Ένωσης αποκαλύπτεται σε όλο της το μέγεθος με τη μετατροπή σε εμπόρευμα ακόμη και της πιο ζωτικής ανθρώπινης ανάγκης για υγεία και φάρμακο. Ο λαός πληρώνει όλο και περισσότερα. Φτωχοί, άνεργοι και ανασφάλιστοι τα στερούνται τελείως, ενώ μια χούφτα φαρμακευτικές εταιρίες λυμαίνονται κρατικούς προϋπολογισμούς, ασφαλιστικά ταμεία, εκατομμύρια ασθενείς, με ληστρικές τιμές. Η οικονομική κάλυψη από το κράτος και τα ασφαλιστικά ταμεία μειώνεται, η ιδιωτική δαπάνη αυξάνεται, οι εταιρίες θησαυρίζουν και η φαρμακευτική προστασία του λαού μειώνεται. Υγεία και φάρμακο μπαίνουν στη λαιμητόμο των μεταρρυθμίσεων της Ευρωπαϊκής Ένωσης και φορτώνουν το κόστος στον λαό, που επιβάλλεται να παλέψει για έναν αποκλειστικά κρατικό οργανισμό φαρμάκου, σε ένα αποκλειστικά δημόσιο σύστημα υγείας χωρίς επιχειρηματίες, κατάργηση του ΦΠΑ στα φάρμακα, κατάργηση της συμμετοχής των εργαζόμενων στη φαρμακευτική δαπάνη, με ανάληψη ευθύνης αποκλειστικά από το κράτος. József Nagy (PPE). - Köszönöm szépen! A gyógyszeripar rendkívül fontos szerepet tölt be az európai lakosok egészségnek védelmében. Kizárólag az elmúlt évben a gyógyszerekre kiadott összeg egy európai lakosra számítva átlagosan 430 eurót tett ki. A pácienseknek ezért hatásos, és nem utolsósorban megbízható gyógyszereket kell biztosítanunk a piacon. A gyógyszergyártókat ösztönöznünk kell, hogy megnövelt mennyiségben, de mérsékelt árakon tegyék elérhetővé a gyógyszereiket. A polgárok így könnyebben juthatnak majd hozzá, valamint jelentős megtakarítás érhető el az egészségügyi költségvetések számára. Keményebb fellépés szükséges a gyógyszerhamisítás visszaszorítása érdekében is. A gyógyszerekre irányuló innováció lehetővé tette, hogy a betegek néhány évtizeddel ezelőtt elképzelhetetlennek tartott gyógymódokban részesüljenek. Sok betegségre azonban még mindig nem ismerünk megfelelő kezelést, ezért az új gyógyszerek fejlesztése érdekében folyamatos erőfeszítésre van szükség. Elengedhetetlen tehát olyan üzleti környezet kialakítása, mely serkenti a kutatást és támogatja az ágazat versenyképességét. Nem engedhetjük meg azt, hogy a kutatás és fejlesztés elhagyja az Európai Uniót. Köszönöm! Nicola Caputo (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, la ricerca medica consente ormai di ottenere progressi nell'effettività della cura di portata talmente rivoluzionaria che essi si riverberano anche sui fattori economici del trattamento sanitario. È bene ed eticamente doveroso che i farmaci costino di meno. L'obiettivo di una sempre maggiore copertura sanitaria universale comporta, infatti, l'adozione delle più moderne tecniche di sperimentazione e produzione del farmaco per rispondere a ineludibili criteri di efficienza ed economicità. Come è noto, tuttavia, la mancanza di tale sostenibilità economica si riflette ormai sulla stessa possibilità di cura a causa del costo proibitivo di alcuni farmaci, come ad esempio il Sofosbuvir per l'epatite che costa addirittura 50.000 euro. La politica deve indirizzare le proprie scelte verso processi che possano positivamente incidere sull'efficacia della ricerca e sull'economicità del trattamento sanitario. Penso all'innovatività dei processi di ricerca, come il sistema di monitoraggio remoto dei pazienti o anche lo sviluppo dei farmaci molecolari detti biologici o intelligenti. Ancora auspico che si favorisca lo sviluppo di centri di eccellenza nella ricerca con maggiori sovvenzioni da parte degli Stati membri, al fine di propiziare una maggiore economicità del farmaco e una sempre crescente condivisione di informazioni e conoscenze superando la logica del monopolio della ricerca. Un'altra strada per coniugare l'innovatività e l'economicità è quella di un'azione politica congiunta e coordinata. È vero che l'iter regolatorio appartiene a ciascun Stato membro, ma la Commissione deve incoraggiare la cooperazione tra gli Stati per mettere un freno alla speculazione dei prezzi. Potrebbe infine essere sviluppato un metodo di produzione che permetta di produrre farmaci discostandosi dal classico sistema discontinuo detto „batch system“ largamente utilizzato oggi. In questa direzione, a mio avviso, devono indirizzarsi le azioni degli Stati membri e la Commissione, per assicurare accessibilità dei farmaci e quindi maggiore equità sociale. Κώστας Χρυσόγονος (GUE/NGL). - Η υγεία είναι δημόσιο αγαθό και θεμελιώδες δικαίωμα. Δεν είναι εμπόρευμα. Ωστόσο, τα τελευταία χρόνια είδαμε την υγεία να μπαίνει στο στόχαστρο των δολοφονικών πολιτικών της λιτότητας και τη δημόσια δαπάνη για την υγεία να συρρικνώνεται. Έχουμε σήμερα στην Ευρώπη στρατιές ολόκληρες ανασφάλιστων ή και ασφαλισμένων οι οποίοι αδυνατούν να πληρώσουν τα φάρμακά τους, τόσο επειδή μειώνονται οι δικές τους οικονομικές δυνατότητες όσο και επειδή οι φαρμακοβιομηχανίες απαιτούν ολοένα υψηλότερες τιμές. Είναι ανάγκη για μια ευρωπαϊκή πολιτική τιμολόγησης των φαρμάκων που θα ενισχύσει την κοινωνική διάσταση της Ένωσης και τη δημόσια υγεία. Πρέπει να εξασφαλίσουμε την πρόσβαση όλων στα φάρμακα. Να αποσυνδέσουμε την έρευνα και την καινοτομία στον τομέα του φαρμάκου από την τιμή του φαρμάκου στην αγορά. Το τωρινό μοντέλο των ευρεσιτεχνιών και των μονοπωλίων δεν λειτουργεί πλέον. Η πρόσβαση στα φάρμακα δεν είναι πολυτέλεια· είναι επιτακτική ανάγκη ζωής. Jordi Sebastià (Verts/ALE). - Señor Presidente, los pacientes de hepatitis C mueren en el Estado español abandonados por su Gobierno, sin posibilidad de acceder a los tratamientos que les salvarían la vida y que resultan carísimos. Además de la irresponsabilidad del Gobierno español, este caso nos enfrenta a un debate: ¿los pacientes o las patentes? ¿Las multinacionales o las personas? Presionada por los movimientos civiles, la Organización Mundial del Comercio aprobó en 2001 la Declaración de Doha. Quedó claro que la propiedad intelectual de los medicamentos no debe suponer un obstáculo al acceso de la población mundial a esas medicinas. Las ONG denunciaron pronto que esa Declaración no se cumplía y que millones de personas estaban muriendo cada año por culpa de eso. Ese problema, que solo afectaba a los países empobrecidos, ahora ha llegado a Europa. Eso, Señorías, también es la globalización. La Comisión Europea tiene culpa de ello. En 2013 presionó a la India para que no exportara medicamentos genéricos. Y también presionó a los Gobiernos de la Unión Europea para que no importasen medicamentos indios, mucho más baratos, incluyendo los que curan la hepatitis C. Hay que elegir. ¿Cuál es la postura de la Comisión y de la gran coalición que la apoya? ¿Los ciudadanos o las multinacionales? Y cuando tomen la decisión, recuerden que miles de personas mueren en Europa por culpa de la hepatitis C, y millones en todo el mundo. Joëlle Mélin (NI). - Monsieur le Président, concernant les 28 pays membres, mais aussi de très nombreux pays dotés d'un système de protection sociale, il est légitime de dire que 30 000 à 70 000 euros pour un traitement curatif de l'hépatite C représentent, dans l'absolu, une faible somme en comparaison avec les dépenses induites par une hépatite C chronique et aggravée jusqu'à la greffe, comme cela a été le cas jusqu'à présent. C'est une faible somme lorsque l'on rend à une nation des hommes et des femmes guéris, qui peuvent reprendre leur place dans leur famille et dans leurs activités professionnelles, et enrichissent ainsi le système de solidarité national. Le seul problème qui persistera sera le détournement possible des traitements dans un trafic de grande envergure, puisque l'infection touche aujourd'hui 185 millions de personnes. En revanche, le coût de chaque traitement est un problème dans certains pays en développement. Dans ce cas de figure, nous estimons que c'est à chaque État membre d'établir des règles de coopération internationale dans le domaine du transfert de savoir-faire. L'Europe pourrait induire des contraintes sur l'innovation, seule garante de l'accès à la guérison du plus grand nombre. Jiří Pospíšil (PPE). - Pane předsedající, vzhledem k pokročilé hodině a debatě mi dovolte několik poznámek k tomuto velmi důležitému tématu. Za prvé bych chtěl říci, že si musíme uvědomit, a také to tu zaznělo, že zdravotnická politika, léková politika je v rukou národních států členských zemích. Je to tak podle mého názoru správně a je na každé zemi, jejím hospodaření, aby se rozhodla v rámci voleb v národních státech, kolik peněz určí na veřejné zdravotní systémy a jaké peníze poskytne na drahé léky. To je velmi důležité. Přesto si myslím, že Evropská unie leccos může udělat. Ne tím, že by kumulovala pravomoc, ale tím, že bude podporovat kooperaci a spolupráci mezi jednotlivými členskými státy, jak to ostatně tady naznačil ve svém vystoupení pan komisař a také zástupce Rady. Tedy spolupráce, podpora, to je to, co by z evropské úrovně mělo přicházet. Větší podpora výzkumu a inovací, to je téma, které zde také zaznělo. Zde EU může sehrát svojí dosti výraznou roli. Důležitým tématem je také podpora generik a obecně debata o tom, jakou podobu má mít patentová ochrana. Tam musí být garantováno to, že duševní vlastnictví je chráněno, ale generika jsou podle mě dobrou věcí, kde EU může sehrát svojí výraznou roli. A také v rovině oněch již zmiňovaných schvalovacích procedur. Takže téma je důležité, měli bychom se o něm bavit, měli bychom podporovat spolupráci mezi členskými zeměmi, nikoliv přenášet pravomoci. Daciana Octavia Sârbu (S&D). - Domnule Președinte, din cauza perioadelor lungi în care medicamentele noi sunt protejate de patente multe tratamente rămân inaccesibile pentru oamenii care au nevoie disperată de ele. După expirarea patentului unui medicament, prețul acestuia poate scădea cu 99 %, o cifră uimitoare care ne sugerează cât de mulți bani câștigă companiile atunci când au monopol asupra unui medicament. An de an, aceste companii realizează profituri uriașe și, în plus, solicită să-și extindă monopolul asupra medicamentelor care ar putea îmbunătăți starea de sănătate a unor oameni, mulți dintre ei lipsiți de posibilități. Acest lucru este profund incorect. Nu vorbim de o problemă a unor state în curs de dezvoltare, ci de o realitate dureroasă din Uniunea Europeană, inclusiv din România, unde prețul medicamentelor este adesea prea mare pentru ca oamenii sau spitalele să și-l permită. Evident, crearea unui medicament nu este un proces necostisitor și, într-adevăr, este necesară o finanțare mai bună a cercetării, dar cetățenii sunt cei care trebuie să beneficieze de rezultatele cercetării medicale. Este nevoie de mai multă transparență în privința costurilor reale ale cercetării. Oricare ar fi acțiunile propuse de Comisie, nu voi susține extinderea patentelor pentru medicamente și, implicit, medicamente cu prețuri ridicate, pe care oamenii nu și le permit. Jean-François Jalkh (NI). - Monsieur le Président, je voudrais rappeler deux problématiques majeures relatives à l'accès aux médicaments. Premièrement, nous nous trouvons face à un véritable complexe médico-industriel au poids économique et politique considérable. Le fait est que la santé représente aujourd'hui un business juteux, au même titre que la production de vêtements ou la guerre. Le patient passe souvent au second plan – les scandales du Mediator ou du Vioxx ne sont que les symptômes d'un système de profit appliqué à la santé. Les conséquences majeures de ce système sont les coûts exorbitants des dépenses de santé. Deuxième problématique: les dérives d'un égalitarisme qui tend à imposer sans nuance un droit opposable dans tous les domaines: droit au logement, à l'éducation et aux médicaments. Il met à la charge de la collectivité une quantité considérable de médicaments – pas toujours adaptés – pour le plus grand profit d'une industrie pharmaceutique qui pratique l'omerta à outrance. „Qui trop embrasse, mal étreint“: il importe de tourner le dos à un système absurde à force d'être rentable et injuste à force d'être égalitariste. Anna Záborská (PPE) - Ako lekárka vnímam veľmi citlivo situácie, kedy sa na trhu so zdravotníckymi službami, liekmi, prístrojmi a materiálom nepodarí nájsť rovnováhu. Chápem, že v prípade liekov je dôležité, aby sa vrátili investície do výskumu, klinických skúšok, ako aj ďalšie náklady. Rozumiem aj tomu, prečo je dôležité, aby farmaceutické spoločnosti vytvárali zisk. No stále častejšie sa stretávame s prípadmi zneužívania liekových patentov, v snahe dosahovať maximálny zisk podľa možnosti čo najdlhšie. Tento parlament sa vždy usiloval o takú harmonizáciu v oblasti zdravotníctva, ktorá by nastolila rovnováhu medzi zdravím človeka a potrebami farmaceutického priemyslu. Španielsky prípad, ale aj celá dnešná rozprava ukazuje, že takáto rovnováha zatiaľ neexistuje. Pripájam sa preto k požiadavke, aby Komisia preskúmala príčiny týchto cenových excesov a navrhla nápravu. Považujem za dôležité, aby sme otvorili diskusiu o modeloch využívaných pri určovaní cien liekov. Potreba prehodnotiť tieto modely úzko súvisí aj s nepriaznivou demografickou situáciou a súvisiacim tlakom na udržateľnosť financovania zdravotníctva v Európe. Bude to náročná a dlhá diskusia, ale už ju nemôžeme odkladať. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D). - Señor Presidente, hoy en día, millones de ciudadanos europeos no pueden acceder a los medicamentos que pueden curarles y salvarles la vida. Los afectados por la hepatitis C en España son la cara más visible de este drama, pero también hay millones de afectados por enfermedades raras que sufren en silencio este problema. Los desorbitados precios que imponen los monopolios de la industria farmacéutica impiden pagar el tratamiento a todos los pacientes que lo necesitan, negándoles el derecho a la salud y rompiendo el principio de equidad. Ello es así básicamente por tres razones: porque hay un sistema de fijación de precios carente de la información y la transparencia necesarias para conocer los costes y la rentabilidad obtenida por las empresas; porque hay una inadecuada regulación y control de la I+D y de las patentes que beneficia a las multinacionales en contra de los enfermos; y porque la Unión Europea —siento decirlo— no ejerce su capacidad de influencia en las negociaciones para bajar los precios de la industria. Señorías, es necesario cambiar las reglas del juego y, para ello, hace falta una cosa: voluntad política. La Unión Europea tiene que gestionar más eficientemente la propiedad intelectual, tiene que exigir la transparencia y la información necesarias para conocer los costes de la innovación y recompensarla de una manera justa, y tiene que poner en marcha un mecanismo de compras centralizado. Miren, nosotros no aceptamos la pena de muerte, pero somos capaces de aceptar ejecuciones en diferido de millones de personas que no pueden pagar un medicamento que necesitan para seguir viviendo. Espero que ninguno de ustedes se encuentre en esa situación y que seamos capaces de resolver cuanto antes este verdadero drama. Therese Comodini Cachia (PPE). - Sur President, l-aċċess għall-mediċina huwa fundamentali biex inwettqu d-dritt għall-ogħla standard tas-saħħa. Il-Continuity of supply u l-garanzija li ssib il-mediċina huma prijorità. Il-miżuri li ħadna sa issa mhumiex biżżejjed. Studju riċenti tal-European Association of Hospital Pharmacists juri li Malta hija l-aktar pajjiż affettwat b'nuqqas ta' mediċini, liema nuqqas anki ġieli jdum ġimgħat. Malta ukoll kienet fost dawk il-pajjiżi li l-aktar taħli ħin biex ifittxu l-mediċina li tkun nieqsa. Għandna nkunu minn ta' quddiem biex nagħmlu l-mediċini aktar aċċessibbli, billi nwasslu għal riduzzjoni fil-prezz, u nnaqqsu l-burokrazija biex mediċini jiġu inklużi fil-formularium. Għandna nieqfu nagħżlu bejn il-pazjenti meta napprovaw mediċini għal kundizzjoni waħda u mhux għall-oħra. Gvernijiet bħal tiegħi ma jistgħux jibqgħu jagħmlu l-kwotas fuq il-pazjenti li jirċievu l-mediċina b'xejn, għax il-pazjenti ma jimirdux bil-kwota. L-Unjoni Ewropea, bl-impenn tal-gvernijiet u ta' dawk fis-settur tas-saħħa, tista' ssib is-soluzzjonijiet sabiex kull marid jingħata r-rispett li jixraqlu. Ma ninsewx ukoll lit-tobba u infermiera, li għandhom bżonn jingħataw l-għodda sabiex id-dijanjożi tagħhom tiġi indirizzata tramite l-mediċini li jagħżlu huma għall-pazjent. Biljana Borzan (S&D). - Gospodine predsjedniče, s napretkom medicinske znanosti pojavljuju se iznimno skupi, novi lijekovi. Kada se na tržištu pojavi učinkoviti spasonosni lijek, sigurna sam da nema liječnika koji želi birati između zdravlja pacijenta i uštede u zdravstvenom proračunu. Ukoliko govorimo o cijeni zdravstva, s jedne strane, za neke bolesti poput hepatitisa imamo preskup i nedostupan lijek, a s druge strane društvo iznimno puno koštaju sve hospitalizacije koje će bez izlječenja taj čovjek doživjeti, sva dijagnostika i terapija i svi izostanci s posla. Da ne govorim o tome da ljudski život nema cijenu. Europska unija je građena na jednakosti svojih građana. No, po pitanju pristupa lijekovima ta jednakost ne postoji. Pomak je mogao biti učinjen Direktivom o transparentnosti, no ona je zapela u slijepoj ulici. Ideja da Europska agencija za lijekove fiksira relativnu vrijednost novih lijekova kao polazište za pregovore nacionalnih vlada s farmaceutskim tvrtkama, nešto je što mogu podržati. Pogotovo, ako se varijabilni dio cijene veže u BDP jer je pregovaračka pozicija malih i siromašnijih zemalja u startu lošija. Agencija već sada odlučuje da li je novi lijek siguran i učinkovit. Apsolutno sam za to da se njene kompetencije prošire i na cijene. Nema smisla da se Europska unija, koja ujedinjena određuje sigurnost lijeka, raspada na 28 zemalja članica kada se određuje njegova cijena. Po pitanju olakšanja pristupa spasonosnim lijekovima, Unija djelovanjem može uštedjeti poreznim obveznicima novac i spasiti živote. Francesc Gambús (PPE). - Señor Presidente, el tema que hoy nos ocupa no es menor. Hablamos de personas, hablamos de salud, hablamos de conocimiento, hablamos de transparencia. Hoy nos enfrentamos a situaciones injustas, en las que ciudadanos y ciudadanas europeos ven restringido su acceso a los medicamentos que necesitan para su supervivencia. Hace unas semanas, este diputado preguntó a la Comisión precisamente sobre este tema, que preocupa y mucho en Cataluña, en el conjunto del Estado español y en el resto de la Unión. Y precisamente una de las preguntas era si la Comisión piensa impulsar o establecer una posición común entre los Estados miembros para que ningún paciente de la Unión sea discriminado por razón de pertenecer a uno u otro Estado, o vea limitado su acceso a la sanidad pública por su nivel de ingresos. Porque ahí está la clave: o empoderamos, como decía el colega Maragall, a Europa, o debilitamos hasta el extremo a nuestros ciudadanos y perjudicamos por el camino a nuestros investigadores. Y mientras decimos esto desde el pleno convencimiento, debemos tomar conciencia de que debemos encontrar un equilibrio que garantice a su vez a los laboratorios farmacéuticos la continuidad de la investigación y la protección no abusiva de sus patentes y el acceso universal al tratamiento prescrito en la atención sanitaria. Sin medicamentos asequibles, no curamos. Si no curamos, fracasamos. Pero sin un retorno económico a los laboratorios, no hay medicamentos nuevos, y sin medicamentos nuevos, no hay medicamentos asequibles. Tenemos que romper este círculo vicioso sin romper el frágil equilibrio en el contenido. Todo ello nos debe hacer preguntarnos qué sociedad queremos legar: preguntarnos, respondernos y trabajar para hacer realidad nuestras propuestas. Elisabetta Gardini (PPE). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, in Europa siamo testimoni di un paradosso senza precedenti. Per decenni abbiamo chiesto alla ricerca di fornirci gli strumenti per combattere il cancro. Oggi siamo in grado di sconfiggere molti tumori e possiamo cronicizzare diversi tipi di cancro, ma troppi pazienti in tutta Europa non hanno accesso ai nuovi farmaci che garantiscono tali risultati. L'approccio alla definizione dei prezzi dei farmaci e al rimborso è troppo frammentato. Ogni Stato membro, infatti, deve negoziare un prezzo con le case farmaceutiche e decidere se e come rimborsare il nuovo farmaco, e questo porta differenze inaccettabili per i pazienti europei. Pensiamo che spesso passano fino a dieci anni, se non di più, prima che un farmaco autorizzato dall'EMA sia messo a disposizione e in più il prezzo dei nuovi farmaci varia moltissimo tra un paese e l'altro e non sempre in relazione al costo della vita. Questo non va. La situazione non va, va cambiata. Il prezzo di una nuova medicina deve essere basato su una valutazione equilibrata tra i reali costi di produzione e sviluppo del farmaco e l'impatto sulla salute del paziente e la società. L'EMA deve essere messa in grado di includere un'analisi dei costi-benefici e per questo la Commissione deve includere il lavoro dell'Agenzia di Health technology assessment. Io credo, per tutto quello che ho detto, che si debba andare ben oltre la proposta presentata dalla Commissione. Diciamo che è un buon inizio. Daniel Buda (PPE). - Domnule Președinte, dreptul la sănătate constituie un element fundamental al dreptului la viață prevăzut de articolul 3 din Declarația universală a drepturilor omului. Uniunea Europeană și instituțiile responsabile trebuie să fie preocupate permanent ca acest drept să nu rămână un simplu enunț într-un act normativ, ci, dimpotrivă, să constituie o realitate a zilelor noastre. Dreptul la sănătate înseamnă și accesul la medicamente. Discrepanțele majore existente între diversele state sunt absolut inacceptabile. Cetățeni ai Uniunii Europene aflați în diferite state sunt condamnați la moarte de ceea ce înseamnă un preț prea ridicat și inaccesibil al medicamentelor, fapt inacceptabil și inuman. Industria farmaceutică trebuie să înțeleagă că are nevoie de un parteneriat cu cetățeanul european, fără de care, de altfel, nu ar putea exista. Statele membre trebuie să aibă în vedere crearea unui cadru înăuntrul căruia toți cetățenii care plătesc asigurări medicale, dar nu numai, să aibă acces la servicii medicale de calitate, rapide și eficiente. Parlamentul European, Consiliul și Comisia trebuie să fie preocupate în permanență ca legislațiile din statele membre să fie în concordanță cu directivele europene și să prevadă sancțiuni clare în ipoteza încălcării acestora ca o garanție în plus a dreptului la viață și la sănătate. Fără măsuri ferme, care să implice un parteneriat cu industria farmaceutică și cu toți actorii importanți în domeniu vom avea mai departe cetățeni europeni care vor muri cu zile din cauza unui imobilism al instituțiilor. Uwagi z sali Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, τα θέματα που απασχολούν τους φτωχοποιημένους από τη λιτότητα πολίτες του ευρωπαϊκού Νότου σε σχέση με την πρόσβαση στα φάρμακα επικεντρώνονται στις υψηλές τιμές και στην απόφαση της Ευρωπαϊκής Επιτροπής να μετατρέψει το φάρμακο από δημόσιο αγαθό σε εμπόρευμα. Στην Ελλάδα, λόγω του μνημονίου, χιλιάδες Έλληνες δυσκολεύονται πλέον να προμηθευτούν φάρμακα. Αυτό ισχύει για τους καρκινοπαθείς και άλλους βαθιά πάσχοντες ασθενείς. Γι' αυτό πλέον δημιουργήθηκαν δεκάδες κοινωνικά φαρμακεία, που προσφέρουν δωρεάν φάρμακα στους ανέργους. Ταυτόχρονα η βίαιη δημοσιονομική προσαρμογή που επέβαλαν η Τρόικα και το μνημόνιο μείωσαν δραστικά τους προϋπολογισμούς των νοσοκομείων, στα οποία πλέον παρατηρούνται τεράστιες ελλείψεις βασικών φαρμάκων, με αποτέλεσμα να κινδυνεύουν οι ασθενείς. Επομένως, με ευθύνη και της Επιτροπής, που είναι μέλος της Tρόικας, χιλιάδες έλληνες πολίτες δεν έχουν πρόσβαση στα φάρμακα. Συγχαρητήρια, κύριοι της Επιτροπής! Giulia Moi (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, se è vero che fra i principali cardini dell'Unione europea c'è anche quello di garantire la protezione della salute pubblica, forse fino a oggi a quest'Europa è sfuggito qualcosa. Mi riferisco allo strapotere delle case farmaceutiche e al monopolio col quale gestiscono, ad esempio, il commercio dei farmaci salvavita, con costi insostenibili per i malati ed enormi profitti per le multinazionali e spesso per i politici corrotti. Per come è stato gestito fino ad oggi, questo sistema sembra abbia garantito soltanto gli interessi di pochi e del loro conto in banca, a discapito dei poveri cittadini che non riescono ad accedere neanche ai farmaci generici. Questo sistema ha mortificato l'impegno di migliaia di ricercatori, spesso mal pagati, che hanno sacrificato la loro vita ad un sogno: che i loro farmaci, quelli da loro scoperti, fossero accessibili a tutti. C'è bisogno di più giustizia sociale in quest'Europa. Marek Jurek (ECR). - Panie Przewodniczący! Ochrona zdrowia jest oczywistym wymogiem dobra wspólnego. O to musi się troszczyć każdy rząd, każda instytucja publiczna, ale w warunkach dzisiejszego kryzysu kultury europejskiej czasami bywa wykorzystywana jako pretekst do działań, które z ochroną życia czy zdrowia nie mają nic wspólnego. Tak się dzieje np. w przypadku promocji preparatów, które mają działanie aborcyjne w najwcześniejszym, zarodkowym okresie życia, kiedy uniemożliwiają zagnieżdżenie się zarodka w macicy matki. Miesiąc temu Komisja Europejska wydała decyzję zwalniającą z wymogu recept preparat EllaOne, który może mieć, chociaż wtórnie, właśnie takie działanie. Czekamy na odpowiedź Komisji na interpelację, dlaczego doszło do takiej eskalacji działań lekceważących życie w jego najbardziej wrażliwym, najbardziej delikatnym okresie, a przede wszystkim apelujemy do Komisji o szacunek dla życia najsłabszych, dla tej mniejszości najsłabszej dlatego, że zupełnie milczącej. (Koniec uwag z sali) Christos Stylianides,
Member of the Commission
. - Mr President, I very much appreciate the views expressed here tonight, which I can assure you will be conveyed to the relevant colleagues within the Commission. I can also assure you that the Commission will continue to work hard in support of Member States to improve patient access to medicines across the European Union. As I already explained in my earlier speech, a great deal of preparatory work has already been delivered since the Commission declaration was made here in Strasbourg in September last year. On Tuesday next week, the working party on public health at senior level will convene in Brussels. That is very important. The Latvian Presidency of the Council has already proposed a discussion document for the Member States, which will serve as the basis for future work, for which I would like to thank it very much. The Commission will, naturally, continue to actively support these and other discussions. This is the situation. Of course, all of us already recognise the difficulties, but let me close by thanking Parliament once again for its interest and its activities in support of our common objective in this important area of access to medicines for patients. Zanda Kalniņa-Lukaševica,
President-in-Office of the Council
. - Mr President, I would like to thank the Members of the European Parliament for their views and suggestions for the future work to be conducted by the Council and the Member States, and I also thank you, Commissioner, for mentioning the Presidency document. A number of you have raised the issue of pricing and reimbursement of medicinal products. There is a widespread view that more transparency on pricing decisions by Member States for reimbursement proposals, as well as the pricing of medicinal products by the industry, would contribute to lowering prices. While pricing for proposals of reimbursement is an exclusive competence of the Member States, the only way forward is a voluntary exchange of information on Member States' pricing and reimbursement models, and involvement of the industry. This was one of the objectives of the Council conclusions on innovation for the benefit of patients, adopted on 1 December 2014. Such information-sharing between the Member States' competent authorities could take place in the network of competent authorities on pricing and reimbursement established in 2008. I can assure you that the Presidency will inform the Council about the views expressed during this debate in order to feed them into the ongoing debate in the Council and in other relevant fora on the issue of access to medicines. Thank you very much for today's debate. It was a very important debate. Przewodniczący. - Zamykam debatę. Oświadczenia pisemne (art. 162) Inés Ayala Sender (S&D),
por escrito.
– El acceso a los medicamentos se debate en el pleno a iniciativa de nuestra delegación ante la demanda social por el tratamiento de la hepatitis C, aunque ya se venía trabajando en él, al tratarse de un problema de primer orden tanto para la sostenibilidad de los sistemas sanitarios como para garantizar la equidad; en definitiva, consideramos que atenta contra el derecho fundamental a la salud. Proponemos acciones en varios frentes, siendo uno de los más importantes la transparencia en la fijación de los precios. Se deben hacer públicos los precios de los medicamentos en los Veintiocho y debe conocerse la totalidad de los resultados de los ensayos clínicos para determinar su verdadero valor añadido, así como el porcentaje que representan los costes de la investigación en el precio de los medicamentos. Para ello se precisa una agencia europea de evaluación de nuevas tecnologías o, al menos, otorgar nuevas competencias a la AEM. Otras medidas serían las compras coordinadas y las subastas, con las que ya hay experiencia en España (Andalucía). No obstante, este trabajo no puede eximir a los Estados miembros de la obligación de garantizar el acceso a los nuevos medicamentos, más allá de promover medidas que velen por la sostenibilidad de los sistemas de salud. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма.
– Крайно наложително е, що се отнася до пазара на медицински продукти, в частност на лекарства, да бъде обърнато внимание на факта, че няма ясни и работещии гаранции за достъп на потребителите/пациентите до медицинските изделия. Коментираме въпроса за достъпа до иновативни медикаменти, което е проблем в някои държави членки. Бих желал да подчертая, че в България има проблем не просто с достъпа до иновативни лекарства, а въобще с достъпа до лекарства и медицински препарати. В Европа съществуват структури и неформалния отношения, които изкривяват пазара за сметка на потребителите, резултат от което е, че някои от фармацевтичните компании реализират колосални печалби за сметка на гражданите. Не може в България едно просто лекарство за грип и настинка, произведено в България, да се продава 2 пъти по-скъпо, отколкото същото се продава в Сърбия, Турция или Гърция. В Европа съществува лекарствена мафия, която благоденства за сметка на хората и за сметка на високите публични разходи, които се правят за покупката на лекарства. Наше задължение е да реагираме и да сложим край на този процес, защото е несправедлив. Недопустимо е по този начин да се прави бизнес на гърба на гражданите. Убеден съм, че лекарствени картели и монополи има, въпросът е защо още ги търпим?! Sergio Gutiérrez Prieto (S&D),
por escrito.
– El acceso a los medicamentos se debate en el pleno a iniciativa de nuestra delegación ante la demanda social por el tratamiento de la hepatitis C, aunque ya se venía trabajando en él, al tratarse de un problema de primer orden tanto para la sostenibilidad de los sistemas sanitarios como para garantizar la equidad; en definitiva, consideramos que atenta contra el derecho fundamental a la salud. Proponemos acciones en varios frentes, siendo uno de los más importantes la transparencia en la fijación de los precios. Se deben hacer públicos los precios de los medicamentos en los Veintiocho y debe conocerse la totalidad de los resultados de los ensayos clínicos para determinar su verdadero valor añadido, así como el porcentaje que representan los costes de la investigación en el precio de los medicamentos. Para ello se precisa una agencia europea de evaluación de nuevas tecnologías o, al menos, otorgar nuevas competencias a la AEM. Otras medidas serían las compras coordinadas y las subastas, con las que ya hay experiencia en España (Andalucía). No obstante, este trabajo no puede eximir a los Estados miembros de la obligación de garantizar el acceso a los nuevos medicamentos, más allá de promover medidas que velen por la sostenibilidad de los sistemas de salud. Ramón Jáuregui Atondo (S&D),
por escrito.
– El acceso a los medicamentos es un problema de primer orden que atenta contra la sostenibilidad de los sistemas sanitarios y el derecho fundamental a la salud. El alto coste de los nuevos fármacos para el tratamiento de la hepatitis C —que consiguen curar a la gran mayoría de los enfermos tratados sin efectos secundarios importantes— hace inviable la adquisición individual de los fármacos por la mayoría de las personas que los necesitan, poniendo en evidencia la urgencia de elaborar iniciativas a nivel europeo y nacional para remediarlo. Los socialistas españoles, impulsores de este debate, proponemos acciones en varios frentes, en particular en relación con la transparencia en la fijación de los precios. Por ello, exigimos que se informe sobre los precios de los medicamentos en los Estados miembros, sobre el coste y los resultados de los ensayos clínicos para determinar su verdadero valor añadido, así como sobre el porcentaje que representan los costes de la investigación en el precio. No obstante, este trabajo no puede eximir a los Estados miembros de la obligación de garantizar el acceso a los nuevos medicamentos, más allá de promover medidas que velen por la sostenibilidad de los sistemas de salud. Tibor Szanyi (S&D),
írásban.
– A gyógyszerekhez való hozzáférésről szóló európai tanácsi és európai bizottsági nyilatkozattal kapcsolatban fontosnak tartom felhívni a figyelmet, hogy mindenkit megillet a biztonságos gyógyszerhez való hozzáférés joga. Véleményem szerint ez jelenleg is igen nagy probléma számos EU tagállamban, melyekre szeretném felhívni a Bizottság és a Tanács figyelmét. A gyógyszerekhez való hozzáféréssel kapcsolatban három faktort mindenképpen vizsgálni kell: megfizethetőség, hozzáférhetőség és végül az innováció. Az egészségügyi kiadásokat a legtöbb esetben állami finanszírozás fedezi, melyet magánfinanszírozás egészít ki. Az EU-ban átlagosan 76%-kal növekedtek a gyógyszerre fordított állami kiadások 2000 és 2009 között, amely a gazdasági válságot kezelni kívánó megszorító intézkedések miatt most jócskán lecsökkent. E kiadások szükséges mértékét természetesen vizsgálni érdemes. A hozzáférhetőség tagállamonként változó, de látható, hogy egyre több gyógyszer kerül ki az állami támogatások alól, csoportokat zárnak ki a biztosítottak sorából vagy épp gyógyszer hiány alakult ki. Magyarországon ezek a problémák úgy is megnyilvánulnak, hogy idős emberek koldulnak az utcán receptjeikkel a kezükben, hogy megkapják a szükséges gyógyszereiket. Zárásként meg szeretném jegyezni, hogy véleményem szerint a jelenlegi gyógyszeripari innovációs modell nem fenntartható. A gyógyszeripari vállalatok az EU-ban forgalmuk 23%-át költik marketingre, és csupán 17%-ot kutatás-fejlesztésre. Javaslom, hogy ezeket a pontokat is vegye figyelembe az Európai Bizottság! Claudiu Ciprian Tănăsescu (S&D),
in writing.
– Europe is confronted with an increasing problem of shortages and unaffordability of medicines; it is not possible anymore to have the same reaction from the Commission indicating the areas of competence of the Member States. It is clear that both unaffordability and shortage impact directly on the outcome of patients' treatment, endangering the status of public health in the Union. The Commission needs to act and find the right balance between the protection of medical research and access to medicines. The prices required for some life-saving drugs are absolutely astronomical and the population cannot make use of the discovery if it is out of their reach. The Commission has to come out with immediate proposals to improve safe, affordable and timely access and availability of medicines for patients in the Union. 23.   Pořad jednání příštího denního zasedání: viz zápis 24.   Ukončení zasedání (Posiedzenie zostało zamknięte o godz. 23.20)

8.12.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 468/849 12. února 2015DOSLOVNÝ ZÁZNAM ZE ZASEDÁNÍ Z 12. ÚNORA 2015 (2022/C 468/04) Obsah 1.
Zahájení zasedání
851 2.
Boj proti pohlavnímu zneužívání dětí prostřednictvím internetu (rozprava)
851 3.
Rozpravy o případech porušování lidských práv, demokracie a právního státu (rozprava)
863 3.1.
Burundi: případ Boba Ruguriky
863 3.2.
Saúdská Arábie: případ Raifa Badawiho
868 3.3.
Masové hroby pohřešovaných osob z vesnice Assia v obci Ornithi v okupované části Kypru
876 4.
Hlasování
882 4.1.
Burundi: případ Boba Ruguriky (B8-0160/2015, B8-0163/2015, RC-B8-0144/2015, B8-0144/2015, B8-0146/2015, B8-0148/2015, B8-0152/2015, B8-0154/2015)
882 4.2.
Saúdská Arábie: případ Raifa Badawiho (RC-B8-0143/2015, B8-0143/2015, B8-0145/2015, B8-0147/2015, B8-0149/2015, B8-0151/2015, B8-0158/2015, B8-0162/2015)
883 4.3.
Masové hroby pohřešovaných osob z vesnice Assia v obci Ornithi v okupované části Kypru (RC-B8-0150/2015, B8-0150/2015, B8-0153/2015, B8-0155/2015, B8-0156/2015, B8-0157/2015, B8-0159/2015, B8-0161/2015)
883 4.4.
Zřízení zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem (B8-0169/2015)
883 4.5.
Jmenování členů zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem
883 4.6.
Humanitární krize v Iráku a v Sýrii, zejména v souvislosti s Islámským státem (RC-B8-0136/2015, B8-0136/2015, B8-0137/2015, B8-0138/2015, B8-0139/2015, B8-0140/2015, B8-0141/2015, B8-0142/2015)
883 5.
Schválení zápisu z předchozího zasedání: viz zápis
883 6.
Vysvětlení hlasování
883 6.1.
Zřízení zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem (B8-0169/2015)
883 6.2.
Humanitární krize v Iráku a v Sýrii, zejména v souvislosti s Islámským státem (RC-B8-0136/2015, B8-0136/2015, B8-0137/2015, B8-0138/2015, B8-0139/2015, B8-0140/2015, B8-0141/2015, B8-0142/2015)
903 7.
Opravy hlasování a sdělení o úmyslu hlasovat: viz zápis
930 8.
Rozhodnutí o určitých dokumentech: viz zápis
930 9.
Předložení dokumentů: viz zápis
930 10.
Předání textů přijatých během zasedání: viz zápis
930 11.
Termíny příštích zasedání: viz zápis
930 12.
Přerušení zasedání
930 Doslovný záznam ze zasedání z 12. února 2015 VORSITZ: ALEXANDER GRAF LAMBSDORFF Vizepräsident 1.   Zahájení zasedání (Die Sitzung wird um 9.00 Uhr eröffnet.) 2.   Boj proti pohlavnímu zneužívání dětí prostřednictvím internetu (rozprava) Der Präsident. - Als nächster Punkt der Tagesordnung folgt die Aussprache über die Erklärung der Kommission zum Kampf gegen den sexuellen Missbrauch von Kindern im Internet (2015/2564(RSP)). Christos Stylianides,
Member of the Commission
. - Mr President, the sexual abuse of children is a monstrous crime. The European Union has already taken a series of steps to tackle it, both online and offline. The Child Sexual Abuse Directive includes a substantial number of tools to improve the effectiveness of Member States' responses to these crimes and to facilitate international cooperation. So the Commission does not intend to propose any amendment in the near future but to focus on its implementation. A study is ongoing to look into Member States' transposition of the Directive. The results will be available by April, after which decisions on pursuing or opening new infringement proceedings – 11 are already open – can be taken. In the meantime, the Commission is in bilateral contact with various Member States to facilitate transposition and notification. There are specific issues regarding the need for law enforcement and judicial authorities to access evidence of child sexual abuse online held by private companies located under different jurisdictions. This is a major obstacle to the effective investigation and prosecution of these crimes, which Member States must ensure in order to respect their obligations to protect the fundamental rights of victims. These issues are common to other forms of cybercrime and other crimes facilitated by the internet. Given the global reach of the internet, a European Union response to them must take account of the need for cooperation with the EU's strategic partners worldwide. A comprehensive approach is essential to ensure consistency, including in the fight against crime, in cybersecurity, consumer protection, fundamental rights and data protection, and e-commerce. These challenges will be considered as part of the reflections for the upcoming digital single market package. I will now turn to the Global Alliance against child sexual abuse online. The Global Alliance is a set of political commitments by Ministers from 54 countries to take action to improve victim identification and assistance, improve investigation and prosecution, raise awareness, and reduce the amount of child sexual abuse material available online. The Global Alliance has succeeded in a number of points. Commitments have become part of national policy. But the Global Alliance still needs to address a number of issues. First, ensure that all countries continue to pursue the policy targets, by mutual inspiration and pooling resources. Second, it should reach out to more countries. Third, the Alliance should react to the trends and threats that we see in the real world, and adapt the response to them. We must also work more closely with the internet industry that is ready to play a role within the Global Alliance. Under the Internal Security Fund, the Commission will support the establishment of public-private partnerships between key players from the private sector and law enforcement agencies. Under the Connecting Europe Facility the Commission will continue to co-fund the long-standing European network of Safer Internet Centres which have a key role in raising awareness about internet safety matters for children throughout the European Union. Safer Internet Centres currently operate in 27 Member States and cover three functions. Firstly, an awareness centre for empowering children, parents and teachers to make the best use of the internet, building on enhanced digital resource centres, from which specific awareness toolkits and services will be adapted and deployed, in cooperation with schools and industry. Secondly, an online helpline service for children allowing them to seek advice and to report harmful contact, conduct and content. Thirdly, a hotline to receive information from the public relating to child pornography. The hotlines make a preliminary assessment of the legality of the content reported, trace its origin, and forward the report to law enforcement. They notify the hosting ISP and monitor systematically the take-down of child sexual abuse content by the ISP. Hotlines are networked through the Inhope association, co-funded by the Commission, on a global level. Finally, the Commission will continue to support law enforcement in more efficient identification of victims and perpetrators by co-funding the development of shared databases, currently hosted in Interpol, giving law enforcement better access to data and evidence available worldwide. Monika Hohlmeier,
im Namen der PPE-Fraktion
. – Herr Präsident, Herr Kommissar, liebe Kolleginnen und Kollegen! Zunächst einmal ein herzliches Dankeschön für diese Aussprache, die ich für sehr wesentlich halte. Wir haben es in der letzten Zeit mit einer Explosion der Taten und mit einer Explosion der Zahl der missbrauchten Kinder zu tun. Das Internet ist Segen für viele Bereiche, in denen wir Wirtschaft und Arbeitsplätze fördern können, das Internet ist aber Fluch für diejenigen, die darüber Opfer von Verbrechen werden. Ich habe folgende Fragen an die Kommission. Wir haben das EC3 eingerichtet, und nachdem wir wissen, dass das Internet die Hauptplattform ist, ist es wesentlich, dass es überhaupt genügend Personal gibt, um dieser spezifischen Verbrechensform auch mit genügend Personal zu begegnen. Ich muss leider mitteilen, dass wir dafür genau drei Leute für Gesamteuropa haben. Natürlich hat Europol auch mehr Personal, aber sie haben mit Menschenhandel, mit organisierter Kriminalität, mit den unterschiedlichsten Verbrechensformen zu tun. Deshalb meine erste Bitte: Wir brauchen eine adäquate personelle Ausstattung, um diesen Verbrechen entgegenwirken zu können. Zweite Bitte: Die Umsetzung der Richtlinie muss in den Mitgliedstaaten dringendst beschleunigt werden, und alle Mitgliedstaaten müssen die Umsetzung der Richtlinie, die seit 2011 gilt und wirklich gut ist, tatsächlich durchführen. Drittens: Ich halte Public-private-Partnerships für hervorragend und sehe es auch als gut an, wie weit wir mittlerweile in diesem Sektor gekommen sind. Die Kooperation ist gut. Letzter Punkt: Beim Thema Verschlüsselung müssen wir darauf achten, dass sie auf der einen Seite wichtig ist, um Spionage abzuwehren, um Sicherheit, privacy, zu garantieren. Auf der anderen Seite müssen wir Methoden finden, um damit nicht die Schwerstverbrecher zu schützen, die Tausende von Kindern in dieser Welt vergewaltigen und umbringen. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Maria Grapini (S&D),
Întrebare adresată conform procedurii „cartonașului albastru“
. – Domnule Președinte, subiectul este extrem de important și, cred că toți conștientizăm, abuzul sexual și toate lucrurile îngrozitoare care se întâmplă cu copiii ne fac să ne gândim ce se poate face. Aș vrea să vă întreb, stimată colegă, dacă credeți că asociația despre care vorbea domnul comisar, finanțată de Comisie, asigură în același timp și siguranța datelor, având în vedere că monitorizează și are la îndemână datele de pe Internet ale celor care sunt monitorizați. Dacă credeți că această asociație finanțată de Comisie prezintă și siguranță și garanția datelor personale? Monika Hohlmeier (PPE),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Wenn im Internet von Unternehmen Daten untersucht werden, findet das nicht durch persönliche Einschau statt, weil die Daten ja viel zu viele sind, sondern es findet per technischen Algorithmen statt. Nur dann, wenn spezifische Merkmale, wie zum Beispiel die Vergewaltigung eines Kindes, per Algorithmus entdeckt werden, findet eine persönliche Einsichtnahme statt. Vor diesem Hintergrund halte ich diese Form der Einsichtnahme für wichtig. Birgit Sippel,
im Namen der S&D-Fraktion
. – Herr Präsident! Sexueller Missbrauch von Kindern – da sind wir uns alle einig – das sind Verbrechen, schwere Verbrechen, die bei den Opfern oft zu langanhaltenden körperlichen, psychischen und auch sozialen Schäden führen. Das Internet schafft die Möglichkeit, Bilder und Filme des Missbrauchs schnell und sehr breit zu verbreiten. Internettäter nutzen es, um Kontakte zu Kindern aufzubauen. Als Parlament haben wir gemeinsam mit dem Rat 2011 eine Richtlinie verabschiedet, damit die Staaten gegen diese Art von Verbrechen wirksam mit einheitlichen Standards vorgehen, mit gemeinsamen Regeln für die Definition von Straftaten und des dazugehörigen Strafmaßes sowie mit einheitlichen Bestimmungen über die Verfolgung von Straftätern, auch bei Straftaten im Ausland. Prävention und Schutz der Opfer spielen eine wichtige Rolle, ebenso die Verbesserung der Medienkompetenz. Unverändert gilt: Die Sperrung solcher Inhalte kann immer nur eine Übergangslösung sein. Ziel muss gerade im Interesse der Opfer die verbindliche Löschung der Inhalte sein. Darüber dürfen private Provider nicht allein entscheiden. Wird denn diese wichtige Richtlinie nun konsequent und umfassend umgesetzt? Dazu fehlt es den Mitgliedstaaten offensichtlich am politischen Willen. Im Januar 2014 erließ die Kommission gegen elf – elf! – Mitgliedstaaten ein Mahnschreiben als erste Stufe des Vertragsverletzungsverfahrens. Und nur im Falle Zyperns wurde das Verfahren unterdessen eingestellt. Übrigens: Mein eigenes Mitgliedsland hat ein entsprechendes Gesetz erst im November letzten Jahres verabschiedet, übrigens ohne Mahnschreiben. Die Mitgliedstaaten müssen endlich ihre Hausaufgaben machen, und die Kommission muss ihrer Aufgabe als Hüterin der Verträge gerecht werden, ohne falsche Zurückhaltung gegenüber den Mitgliedstaaten. Bis Dezember muss die Kommission einen Bericht zur Richtlinie vorlegen. Ich bin gespannt, wie weit wir dann sind. Wir sollten bei der ganzen Debatte eines nicht vergessen: Missbrauch ist nicht virtuell, er findet tagtäglich real statt. Es ist erschreckend, wie unterschiedlich das Problem in verschiedenen Staaten und Regionen gehandhabt oder gar ignoriert wird, auch in Europa. (Die Rednerin ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Monika Hohlmeier (PPE),
Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Ich hätte ja auch darauf verzichtet. Ich wollte die Kollegin Sippel fragen, ob sie wirklich ernsthaft der Meinung ist, dass Google zum Beispiel keine Inhalte – wenn sie zufällig entdeckt werden –, wo ein Kind vergewaltigt wird, selbständig löschen soll, sondern zunächst warten sollen, bis sie jemanden von den offiziellen Behörden oder gar einen richterlichen Beschluss haben. Ich glaube, bei Schwerststraftaten ist es notwendig, dass private Unternehmen unter gemeinsamer Absprache eben entsprechend selbständig agieren. Da handelt es sich nicht mehr um privacy. Birgit Sippel (S&D),
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. – Liebe Kollegin Hohlmeier, jeder Bürger ist verpflichtet, wenn er eine Straftat zufällig entdeckt, in angemessener Weise einzugreifen. Aber bei der Diskussion zu dieser Richtlinie haben wir sehr wohl gemerkt, dass es neben dem eindeutigen Missbrauch von Kindern auch viele Zweifelsfälle gibt, die nicht eindeutig sind. Deshalb ist es wichtig, dass es in solchen Fragen eine Rücksprache mit öffentlichen Behörden gibt. Timothy Kirkhope,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, the measure of any society is how we protect those who cannot protect themselves. There are very few situations where there is an absolute right and an absolute wrong, but where the exploitation and abuse of children is concerned there is no confusion. It is the worst kind of crime. We must do all we can at every level, national, European and global, to eradicate it and punish those that seek to do children harm. Arguments on freedom of expression and the right to privacy cease to be relevant in this context, and when we ask ourselves what needs to be done to stop the abuse it is quite simple: everything humanly possible. We need to work with internet companies and providers, social media, schools, parents, communities and police authorities. We need to block search results that lead to child abuse. We need to identify illegal images and take them down. We need to capture and prosecute perpetrators and provide justice for victims, and to give ourselves the tools to do so. Then we need to offer victims the necessary help and assistance to feel safe again. There are too many dark corners in the internet, and the most heinous of crimes are committed there. Children need a united voice committed to protecting them and their childhood. Nathalie Griesbeck,
au nom du groupe ALDE
. – Monsieur le Président, Monsieur le Commissaire, chers collègues, il y a quelques semaines, en commission des libertés, lors d'un débat important sur la lutte contre la cybercriminalité et les cyberprédateurs, nous avons pris connaissance de données et de statistiques atroces, inspirant le dégoût et abjectes à l'égard des enfants: 4 millions de matériels pédopornographiques circulent actuellement sur l'internet. Les victimes sont de plus en plus jeunes – 10 % des enfants ont moins de deux ans –, les images sont de plus en plus violentes, le réseau possède un système de cryptage de plus en plus sophistiqué, etc. Il y a quelques semaines, j'ai, pour ma part, commencé à essayer de comprendre comment les choses fonctionnaient sur le dark web et mieux pris conscience – s'il en était besoin – de ses facettes sordides et dangereuses. Certains réseaux, dont Tor et Freenet, sont totalement détournés par les cyberpédophiles et, chers collègues, nous ne pouvons pas rester les bras ballants face à cette indignité. À la lecture du rapport de l'AFA, on s'aperçoit qu'on a enregistré, ne serait-ce qu'en 2014, une hausse de 100 % des signalements des contenus pédopornographiques. C'est-à-dire qu'on a constaté, une fois de plus, que cette pédopornorgraphie sur l'internet augmente plus que jamais. Face à cette horreur, à cette abjection dans nos démocraties, quelles réponses? Premièrement, pouvons-nous obtenir un véritable rapport d'évaluation de la mise en œuvre de la directive européenne, dont le délai de transposition – je le rappelle à la Commission – était fixé au 13 décembre 2013? Pouvons-nous obtenir des informations à ce sujet? La Commission peut-elle exercer son rôle de gardienne des traités à cet égard? Deuxièmement, qu'en est-il du rôle et de l'accroissement éventuel des compétences et des pouvoirs de la Joint Cybercrime Action Taskforce d'Europol et du centre de cybercriminalité? Troisièmement – vous n'en avez pas vraiment parlé, Monsieur le Commissaire, et je le regrette –, nous devons agir pour supprimer les sites et les bloquer afin de supprimer ces horreurs et ce contenu pédopornographique. Merci de m'apporter des réponses. Martina Anderson,
on behalf of the GUE/NGL Group
. – Mr President, I am pleased to see that this issue has been given some attention. The best way to advance this discussion is on the basis of a detailed proposal coming from the Committee on Civil Liberties, which we await. Obviously this is a big issue but it is an area that needs to be looked at from a grassroots perspective: that is the only way to ensure children are protected. Children are carrying around smartphones in their pockets, and very few are aware of the risks associated with them. We need to explore the use and danger of new media so that children take precautions, and we need to ensure that parents and educators have the skills to inform. We should look at solutions which, while protecting children, also protect a free internet, and we should open up the discussion and raise awareness. Recently in my own constituency in the North of Ireland, relatively innocent photographs of schoolgirls were obtained and used online: 732 photographs of schoolchildren from 19 post-primary schools were on a pornographic website used by paedophiles. This is shocking stuff, but it should be used as an example to show others in this age group just how careful they need to be. Many believe that the people uploading these photographs should have been arrested, and this leads to the question of necessary measures to address this issue of ownership of photographs on social network sites, and how they are legally or illegally prepared. Jean Lambert,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Mr President, I think all of us will welcome the review of the directive when it comes later this year. It is very disturbing for us to hear just how many Member States have still, apparently, not fully transposed its provisions. Obviously, as people have said, the removal of existing content on websites is an important issue, and the directive makes it very clear that action to take down sites is compulsory and that, even if Member States choose to block, we need to be clear in the law about where responsibility lies. I think this partly answers the question that was raised earlier about service providers or whoever else it is: the law needs to be clear about what their action should be, and I think the directive is clear on people's responsibility. I would also welcome it if the Commission could say a little more about the difficulties it is having in getting agreement with third countries where sites are hosted and how that can be followed up, because we are all aware that child abuse images should not be acceptable in any country in the world. Indeed, child abuse itself should not be acceptable. I think we also we need to link together some of the actions that we are taking on vulnerable children, for example the measures in place to report missing children rapidly. We need to close the gap in our asylum system, where at present there is no duty for anyone to follow up on children who go missing. Others have spoken – and my colleague just now – about the issues of the prevention and empowerment of children and young people so that they do recognise the risks. Certainly the Safer Internet Centres play an important role in also being a point of contact for children who cannot, or will not, report things to parents or teachers. I also think that there are issues here about good sex and personal relationship education, so that children understand what is really happening. (The speaker agreed to take a blue-card question under Rule 162(8)) Tibor Szanyi (S&D),
Kékkártyás kérdés
. – Képviselő asszony említette, hogy a megfelelő irányelveknek az átültetésében számos tagországi kormány habozik, lassú, vagy esetleg éppen tétlen. És azt is említette, hogy harmadik országokkal való együttműködés is bizonyos nehézségekbe ütközik. Itt, ebben a teremben egyhangúan beszélünk, de Ön szerint mi akkor annak az oka, hogy a kormányok vonakodnak? Tagországi kormányokra gondoltam elsősorban. Jean Lambert (Verts/ALE),
blue-card answer
. – Well, I am sure that the report that we get from the Commission will help clarify why some Member States are taking so long to actually implement the Directive. I think that for some it is a question of whether it matches with their own particular laws, in particular where they are having to increase penalties, but like you, I find it amazing that Member States have really not got their act together on this. This is absolutely a crucial thing about protection of young people and, whatever the reasons, we should be asking our colleagues in national parliaments to be raising the questions there, as well, about why this is not transposed. Diane Dodds (NI). - Mr President, while the internet has been one of Europe's most transformative assets in terms of expanding opportunities for businesses and consumers, we must accept that it has also aided the faceless criminals who prey on children online. It is therefore an area where we are right to work together to seek solutions and fight against such abuse. November 2014 saw the publication in my own constituency of Northern Ireland of an independent report into child sexual exploitation, compiled by Kathleen Marshall. This found that, in one instance, a school reported it had identified six cases of online grooming in the last four years. In another example, it found that, in a facility for vulnerable young people, the number of cases of online abuse had increased from five in 2008 to 22 in 2013. The most recent Young Life and Times Survey in Northern Ireland reported that a staggering one in nine 16-year-olds had experienced grooming. We really must ensure that our children are equipped to deal with the internet. But, more than that, we must ensure that the global giants who run the internet .. (The President cut off the speaker) Tadeusz Zwiefka (PPE). - Panie Przewodniczący! Wśród wielu różnych rodzajów cyberprzestępczości ta, która dzieje się z wykorzystywaniem seksualnym dzieci jest przeraźliwie oburzająca. Dlatego ważne jest, że dzisiaj Parlament Europejski podjął debatę na ten temat, choć czas na nią przeznaczony jest żenująco krótki – nie czarujmy się. Jest to nasza odpowiedź na raport, który opublikował Europol. Raport, który opisuje wzrost tego rodzaju cyberprzestępczości. On pokazuje także, jak niska wciąż jest skuteczność zwalczania tego rodzaju przestępstw. Z czego to się bierze? Kto z Państwa przeczytał ten raport to doskonale rozumie, w jakich kierunkach dzisiaj tego rodzaju przestępczość się rozwija. Przecież można sobie zamawiać sesje online, live, z różnych krajów świata, siedząc gdzieś w zaciszu swojego pokoju. I taki obleśny przestępca płacąc przez Kajmany czy przez jakąś inną wyspę, na której nie ma żadnej kontroli przepływów finansowych, zamawia sobie tego rodzaju obrzydliwe usługi seksualne. To pokazuje, że konieczna jest większa harmonizacja przepisów, które pozwolą na zwalczanie tego rodzaju cyberprzestępczości, zwiększenie skuteczności współpracy organów ścigania i tych organów w państwach członkowskich oraz współpracujących z nimi krajach trzecich, które mają przeciwdziałać tego rodzaju przestępczości. To nie tylko oczywiście zwalczanie bezpośrednie, poprzez zabranianie, ale to także edukacja. Ważne jest i cieszę się, że będziemy mieli rezolucję, bo nie wyobrażam sobie.. (Przewodniczący odebrał posłowi głos) Miriam Dalli (S&D). - Sur President, Sur Kummissarju: qegħdin nitkellmu dwar miljuni ta' ritratti online ta' pornografija tat-tfal. Aktar minn sebgħin fil-mija minnhom ta' tfal ta' anqas minn għaxar snin. Dan huwa ħjiel żgħir tar-realtà għaliex qegħdin nitkellmu dwar attività illegali li tagħmilha impossibbli jew diffiċli ħafna biex niddeterminaw bl-eżatt in-numru ta' tfal involuti. Hawnhekk qiegħda nitkellem bħala rappreżentant tal-poplu imma fuq kollox qiegħda nitkellem bħala omm, għaliex hemm eluf ta' tfal bħal ibni li huma vittmi ta' nies kriminali. U iva, għandna d-dover li nipproteġu lit-tfal u noffrulhom ħajja serena fejn jilagħbu ma' tfal oħra u mhux inħallu lil min jisirqilhom l-innoċenza tagħhom. L-internet huwa sors imprezzabbli ta' informazzjoni imma huwa wkoll meqjus bħala l-mezz ideali għal min irid iqassam u jiddawnlowdja ritratti pornografiċi tat-tfal b'mod anonimu. Ifisser li naqbdu u nimblukkaw jew nillimitaw l-internet? Ċertament dik m'hijiex is-soluzzjoni. Hemm bżonn li l-Unjoni Ewropea tiffoka fuq żviluppi teknoloġiċi bħad-Darknet, is-suq illegali online li jiġi aċċessat minn infrastrutturi anonimi bħal Tor Network. F'Novembru li għadda l-Istati Uniti u anki l-Unjoni Ewropea ingħaqdu flimkien fl-operazzjoni 'Onymous' kontra dawn l-infrastrutturi. Hemm bżonn li nespandu ħidmiet globali bħal din biex nittargitjaw il-pornografija tat-tfal online, u hawnhekk nappella wkoll lill-Kummissjoni Ewropea biex taddatta d-Direttiva 2011 għal dawn ir-realtajiet ġodda. Ħafna drabi ngħidu li t-tfal huma l-akbar riżorsa li għandna, u fl-istess ħin id-drittijiet tagħhom jiġu injorati. Il-marka li jħalli fuq it-tfal dan l-abbuż hija għal dejjem, għaliex dak ir-ritratt u dak il-filmat jibqa' jiġri magħhom. Branislav Škripek (ECR) - S nástupom týchto nových technológií nám tu vyrastá generácia mladých ľudí a detí, ktoré ovládajú technologické novinky omnoho lepšie ako ich rodičia a pedagógovia. Preto je oveľa ťažšie pre rodičov, ktorí majú prvotnú zodpovednosť za výchovu svojich detí, ustrážiť ich pred nevhodným a škodlivým obsahom na internete. Deti sú prirodzene dôverčivejšie, častokrát si neuvedomujú nebezpečenstvá, ktoré im hrozia, keď navštevujú takéto nevhodné stránky, či komunikujú s nevhodnými ľuďmi. Ja si myslím, že tu tkvie naša zodpovednosť stanoviť a uplatniť legálne kroky voči producentom takýchto prevrátených vecí. Ja som ešte ako poslanec Slovenskej národnej rady otvorene poukazoval na problém zobrazovania nevhodného, často až pornografického obsahu v dennej tlači a moja kampaň Nahota na predaj mala za cieľ legislatívne ukotviť ochranu detí pred nevhodným obsahom. Do dnešného dňa sa na podporu tejto myšlienky vyzbieralo takmer 70000 podpisov a ja som presvedčený, že toto ohrozovanie morálnej výchovy mladých začína už takýmto sledovaním aj v dennej tlači a prístupom k otvorenej pornografii. Cecilia Wikström (ALDE). - Herr talman! De sexuella övergreppen och exploateringarna av barn på internet blir grövre och grövre och offren allt yngre, och blixtsnabbt sprids bilderna över världen. 2011 antog vi direktivet om bekämpandet av sexuella övergrepp av barn på internet. Nu måste kommissionen verkligen komma med den här rapporten och anvisa riktade verktyg som är verkningsfulla – inte bara ännu en rapport, utan verkningsfulla medel så att vi kan komma tillrätta med detta. Lidandet upprepas på nytt och på nytt när bilderna visas. Vi behöver rusta barnen för framtiden, för framtiden är tuff för oss alla och barnen är vår framtid. Här måste kommissionen verkligen tillsammans med oss i Europaparlamentet nu ta till krafttag mot detta vidriga brott. Bronis Ropė (Verts/ALE). - Nė viena šalis negali su šiuo siaubingu reiškiniu kovoti viena, nes internetinė erdvė neturi sienų. Manau, akivaizdu, kad valstybinės priežiūros institucijos ne visada turi pakankamai resursų atsekti padarytus nusikaltimus, juo labiau juos užkardyti. Todėl siekiant pokyčių reikia ne tik didinti atsakomybę dėl prievartos prieš vaikus, bet ir užtikrinti didesnį atsakingų institucijų finansavimą, bendrus Europos Sąjungos ir kitų šalių darbuotojų mokymus ir informavimą. Taip pat būtina gerinti skirtingų valstybių narių priežiūros institucijų bendradarbiavimą. Būtina, kad informacija greitai pasiektų skirtingas institucijas, būtų numatyti ir nuolat atnaujinami bendri greito reagavimo planai. (Kalbėtojas sutinka atsakyti į asmens, pakėlusio mėlynąją kortelę, klausimą (Darbo tvarkos taisyklių 162 straipsnio 8 dalis)). Alessandra Mussolini (PPE),
domanda „cartellino blu“
. – Proprio sull'ultimo intervento, io chiedo al collega se non sia il caso di prevedere come normativa europea una facilitazione all'accesso alla denuncia, cioè imporre nell'homepage dei motori di ricerca un allarme proprio per respingere e cominciare direttamente a denunciare quelli che sono magari i contenuti pedopornografici in Internet. Bronis Ropė (Verts/ALE),
atsakymas į pakėlus mėlynąją kortelę pateiktą klausimą
. – Ačiū kolegei už klausimą. Iš tikrųjų manau, kad galimos įvairios priemonės, bet jas reikia aiškintis ir reikia tartis su specialistais, kaip tai padaryti, kiek tai kainuos ir ar tai duos efektą. Tada reikėtų padaryti tinkamą tyrimą. Barbara Kappel (NI). - Herr Präsident! Der sexuelle Missbrauch von Kindern im Internet ist ein abscheuliches Verbrechen. Täglich werden Bilder und Videos von missbrauchten Kindern hochgeladen. Wir haben derzeit einen Bestand von vier Millionen Bildern und Videos. Dieser Bestand erhöht sich jährlich um 80 000 Bilder und Videos. 70 % der Kinder darauf sind unter zehn Jahre alt, und das Schlimme ist, die Bilder und Videos werden nicht gelöscht. Das heißt, dramatische Situationen bleiben für Kinder ein Leben lang erhalten. Großbritannien ist ein Best-Practice-Beispiel für die Bekämpfung des Missbrauchs von Kindern im Internet. Es gibt einen Straftatbestand, der sexuelle Chats zwischen Erwachsenen und Kindern im Internet darstellt. Es wurde eine Spezialeinheit eingerichtet aus der National Crime Agency und dem Geheimdienst, um aktiver im Darknet vorzugehen. Es wurde eine Datenbank eingerichtet, Budgetpositionen eingerichtet, um ausreichend Personal für diese Task Force bereitzustellen. Ebenso wurden weitere 50 Millionen Pfund für den Global Child Protection Fund gewidmet. Länder der EU wollten das umsetzen. Leider ist die Richtlinie bis heute nicht in allen Ländern umgesetzt. Das ist schlecht. Pädophile im Netz sind wie digitale Terroristen, und sie müssen – so wie die Terroristen – verfolgt werden, nämlich mit koordiniertem Einsatz von Polizei und Geheimdiensten, national, europäisch und international. Ebenso sind Task Forces einzurichten und auszustatten. Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE). - Señor Presidente, más de un millón de imágenes pornográficas de niños circulan por internet, 200 nuevas aparecen cada día. Entre 50 000 y 100 000 pedófilos se coordinan en redes organizadas. Estos y otros datos reflejan la gravedad de este asunto. La Directiva —actualizándola— o la creación de la alianza global son medidas importantes para hacer frente a esta amenaza creciente. Por eso es necesario adoptar un enfoque común, que abarque la acción policial y judicial contra delincuentes, la protección de las víctimas y la prevención del fenómeno. Por eso también deben darse especiales garantías en la prevención y persecución de estos delitos, y aún más en el tratamiento de los datos obtenidos en los procesos penales, para evitarles una mayor estigmatización a los niños. Debemos utilizar la tecnología para eliminar sus errores, ya que en un problema tecnológico, parte de la solución es tecnológica. Son necesarias la eliminación de las URL cargadas de contenido delictivo, la lucha contra la financiación de páginas con pornografía infantil, la lucha contra la distribución y tenencia de material, especialmente a través de las redes de descarga peer to peer, o la creación de códigos de conducta de seguridad en internet, entre otros. Y todo ello con coordinación internacional de las autoridades implicadas, las fuerzas y cuerpos de seguridad del Estado, el sector privado y la sociedad civil, impulsando especialmente el rol de Europol y su EC3, de Eurojust y de la coalición financiera europea contra la explotación sexual comercial online de los niños. (El orador acepta responder a una pregunta formulada con arreglo al procedimiento de la „tarjeta azul“ (artículo 162, apartado 8, del Reglamento)) Biljanan Borzan (S&D),
odgovor na pitanje postavljeno podizanjem plave kartice
. – Poštovani kolega, spominjali ste sudsku zaštitu i spominjali ste policijsku zaštitu. No dok mi osmislimo zakone koje će sudovi provoditi može već pasti puno žrtava. Stoga Vas pitam da li smatrate da je uvođenje spolnog odgoja kao obaveznog predmeta u školstvu u Europskoj uniji potrebno? Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE),
respuesta de „tarjeta azul“
. – Señora Borzan, sin duda que la educación sexual sería un instrumento, pero no el único instrumento. Naturalmente, lo que hace falta es dejar aparcados los escrúpulos y los prejuicios, que tienen más que ver con la protección del delito que con la protección de la víctima. Por tanto, desde mi punto de vista, todas las iniciativas legislativas policiales y judiciales tienen que ir encaminadas a proteger a la víctima. Esta víctima es una víctima especial, es una víctima infantil, es una víctima que merece la mayor protección. Der Präsident. - Kolleginnen und Kollegen! Für das nun folgende Catch-the-eye-Verfahren habe ich eine Liste, die erheblich länger ist als in normalen Debatten, und werde deswegen nicht jeden Kollegen drannehmen können. Ich werde versuchen, das über die Fraktionen einigermaßen gerecht zu verteilen. Catch-the-eye-Verfahren Marielle de Sarnez (ALDE). - Monsieur le Président, nous avons perdu beaucoup de temps, depuis dix ans, date de notre premier rapport. Si nous ne mobilisons pas toutes nos forces, nous allons perdre cette bataille, car aujourd'hui tout va de plus en plus vite, vous le savez, avec le dark web ou le deep web. Nous avons un besoin vital d'un état des lieux pays par pays – nous vous l'avons déjà dit – et les réponses à apporter, au fond, nous les connaissons. Il faut sensibiliser les parents et les enfants, former les éducateurs et, d'ailleurs, pourquoi pas, mettre en place un numéro vert européen sur cette question. Nous devons aussi pouvoir bloquer et filtrer les sites. De toute évidence, les moyens d'Europol sont dérisoires, alors il faut vraiment les renforcer afin de pouvoir mieux rechercher et trouver les prédateurs, identifier les victimes et faciliter le partage des données. Au fond, pour protéger nos enfants, nous avons besoin de cette mobilisation sans faille, pas seulement de nos responsables politiques, mais aussi de la société tout entière. Richard Howitt (S&D). - Mr President, I am pleased, in this week of Safer Internet Day and as an official champion of the Internet Watch Foundation in the UK, to welcome this debate and to call for intensified efforts by the hotlines that already exist to take the imagery of child sex abuse down more quickly and to foster cooperation to ensure that the perpetrators are identified and prosecuted wherever they are in the world. Last year the IWF removed 13 300 such images from the internet: a 100% increase on the previous year. At present in Britain there are a series of high profile prosecutions taking place on historic cases of child sex abuse from the 1970s. This debate is a reminder that the digital age has provided new opportunities for paedophiles and abusers for abuse and grooming. What Safer Internet Day has taught us this year is that 3 in 4 young people themselves believe they have the power to create a kinder online community. We have to give them the tools to do so. Michaela Šojdrová (PPE). - Pane komisaři, děkuji za Vaši zprávu. Myslím si, že v této věci Evropská komise, Evropský parlament a také členské státy musí spojit své síly, protože internet nemá hranice. Vy jste zde, pane komisaři, vyjmenoval řadu zásahů, včetně implementace směrnice z roku 2011, ale co mi chybí, je skutečně podrobné hodnocení toho, jak je směrnice implementovaná. My zde totiž nenavrhujeme žádnou novou regulaci ani směrnici, ale chceme se ptát, jak dosavadní směrnice funguje, jak jsou její opatření účinná. A vzhledem k nárůstu obětí se ukazuje, že všechna tato legislativní i technická opatření nejsou zřejmě účinná. Všechna tato opatření mají prostě zpoždění za těmi, kteří chtějí děti zneužívat. A já bych se Vás chtěla zeptat na to, jaký je Váš názor na skutečně účinnou podporu a větší osvětu v této věci vzhledem k rodičům, k dětem a školám. Ruža Tomašić (ECR). - Gospodine predsjedniče, (ne čuje se) Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske iz 2013. jedno od petero djece koja koriste internet primilo je prijedlog seksualne prirode, dok je između 25 i 35 posto bilo izloženo seksualnim sadržajima. Počinitelji seksualnog nasilja danas više ne vrebaju iz grmlja, već iza pomno smišljenih korisničkih imena i lažnih profila na društvenim mrežama. Smatram stoga da se moramo fokusirati na podizanje svijesti među djecom i roditeljima o opasnostima koje vrebaju na internetu. Dakle, ne čekati da se nešto dogodi pa onda reagirati, nego prevenirati. Dijete koje je pravodobno i kvalitetno informirano o opasnostima internet komunikacije s nepoznatim osobama znači jednu žrtvu manje. Također smatram da moramo razviti i širiti online sustave prijave seksualnog zlostavljanja djece, poput Red Buttona koji je implementiran u Hrvatskoj, te logistiku koja stoji iza njih. Ignazio Corrao (EFDD). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, signor Commissario Stylianides, i dati li avete già dati voi, i dati delle ONG, i dati di Europol su quello che è veramente un problema di difficile soluzione, anche perché è come se fosse il rovescio della medaglia dei lati positivi di Internet. Se da un lato abbiamo uno strumento che ci consente, appunto, di unirci, di poter fare delle cose inimmaginabili fino a qualche anno fa, dall'altro lato c'è il Deep Web, il Dark Web, qualcosa che sfugge al nostro controllo e che comporta poi reati gravissimi che possono avere come vittime bambini di due anni o minori di ogni tipo. Quindi dobbiamo cercare di trovare il modo per riuscire a correre veloce quanto lo sviluppo di Internet. Non è semplice, gli strumenti che abbiamo a disposizione oggi non sono sufficienti e dobbiamo cercare di trovare insieme delle soluzioni. Anna Záborská (PPE) - Chcem poďakovať Monike Hohlmeier za to, že upozornila na potrebu sledovať uplatňovanie a prípadne aktualizovať smernicu o boji proti sexuálnemu zneužívaniu a vykorisťovaniu detí a proti detskej pornografii. Pripájam sa aj k požiadavke, aby Komisia pripravila osvetovú kampaň, ktorá by deťom umožnila pochopiť riziká internetu a podporila úsilie rodičov chrániť deti na internete. Na Slovensku podobná kampaň, ktorú som iniciovala pod názvom „Viete, čo robí teraz vaše dieťa?“, poskytla rodičom základné informácie o rizikách alkoholu a drog, sexuálneho zneužívania a obchodovania s ľuďmi. Práve na ňu by mohla teraz Komisia nadviazať. Boj proti zneužívaniu detí na internete musí patriť medzi priority Európskej únie, aby sa našli prostriedky na financovanie takýchto dôležitých projektov. (Ende des Catch-the-eye-Verfahrens) Christos Stylianides,
Member of the Commission
. - Mr President, I would like to thank you for giving me the chance to discuss with you today this challenging and extremely important issue. As you can appreciate, the European Union has already taken a series of steps to tackle sexual abuse of children on the internet, but unfortunately the fight to eradicate this hideous crime is far from complete. Unfortunately. We need, therefore, to reflect on a policy that balances the right to privacy and protection of personal data with citizens' security. Ensuring effective investigations and prosecution of child sexual abuse online is a positive duty of Member States to ensure protection of children's fundamental rights. Just one point. Indeed, as many others of you have already mentioned, we need more people to work in the focal point, in EC3. This is why the Commission supports the strengthening of Europol. It is very critical. All of us recognise these needs, these demands, already. But I would like to repeat that this is far from complete, this very painful issue, and I am sure that we will continue our cooperation to maintain awareness at an optimum level. Der Präsident. - Die Aussprache ist geschlossen. Die Abstimmung findet während der März-I-Tagung statt. Schriftliche Erklärungen (Artikel 162 GO) Biljana Borzan (S&D),
napisan. – Izvješća o seksualnom zlostavljanju djece na internetu pokazuju alarmantne trendove. Sve je veća potražnja za internetskim sadržajima na kojima se prikazuje seksualno zlostavljanje djece, sve je više nasilja u takvim sadržajima, a dob žrtava je sve niža. Prema podacima Europola 10 posto žrtava ima manje od dvije godine. Policiji je jako teško ući u trag počiniteljima, a sporni sadržaji ostaju online predstavljajući trajnu traumu za žrtve. Procjenjuje se da se svake godine uploada oko 50 tisuća spornih fotografija. O brzom skidanju neprimijenjenih sadržaja s interneta sam pisala Komisiji ranije, posebno se osvrćući na zabrinjavajući trend kada se maloljetnici viktimiziraju međusobno. Na razini EU-a djeca u prosijeku počinju koristiti internet od 7. godine, a djeca od 9 do 16 godina provedu na njemu oko sat i pol dnevno. Razvojem i dostupnosti tehnologije stvara se veliki prostor za manipulacije. Smatram da je zajednička akcija na nadnacionalnoj razini nužan preduvjet za uspješno suzbijanje ovih trendova. Dita Charanzová (ALDE),
in writing.
– There is no doubt that modern technology has brought many benefits. The cost of a free and open internet can, however, have hideous consequences, namely facilitating the occurrences of exploitation of and crimes against children. It is vital for us to vigorously peruse from every possible angle all means to protect innocent children from such cruel and deplorable crimes. We cannot afford to waste any time. With every year that passes, the amount of child pornography material and number of websites continue to grow exponentially and contaminate the web. In my country, the Czech Republic, the amount of child pornography content discovered by police soared from 136 in 2007 to 1047 reported cases in 2011. The nature of the internet, however, means that we cannot tackle this problem on a national level. Criminals on the other side of the world can be uploading images that may easily be accessed across borders and jurisdictions. These images do not disappear and continue to re-victimise the children long after the original crime has happened. Locally, nationally, and globally, we must protect our children. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing.
– Child sexual abuse online is a crime that is ubiquitous and knows no borders. The fight to eradicate the online exploitation of children is far from complete. Child pornography offenders are increasingly operating in international online groups that use high standard technology and security protocols to frustrate the efforts of law enforcement to investigate their crimes. In addition to the further actions that should be taken to investigate cases of child sexual abuse online and to identify and prosecute offenders, we need to focus on prevention and need effective campaigns to support parents and educators on how to identify the online risks. We need an effective mechanism for reporting suspected sexual behaviour which on the surface can appear innocent. This initiative requires a global approach. While many efforts to improve child online protection are already under way, their reach has been more national than global. We need further EU action with the commitment of online platforms, internet providers and other stakeholders outside of the EU as well to fight against online child exploitation and to build powerful reporting tools and educational resources. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto.
– Le stime dell'Internet Center for missing and Exploited Children quantificano in 25 milioni di file il volume di materiale pedopornografico circolante in rete: in poco più di 10 anni, dall'ultima analisi del 2002, si registra una drammatica impennata di circa il 500%. Adolescenti, preadolescenti, ma anche bimbi e lattanti,vittime della navigazione più oscura, quella che spesso si annida e nasconde nel dark web ma anche tra le maglie dei social network. Dobbiamo fare di più e ricorrere ad ogni misura e strategia per arginare questo infame fenomeno e sfruttare le capacità delle rete senza mettere a rischio la nostra sicurezza, ancor di più quella dei nostri bambini. La direttiva 2011/93/UE sulla lotta all'abuso e lo sfruttamento sessuale dei minori deve essere punto di partenza per un'azione coordinata e dura, preventiva e punitiva per reati di questo genere: task force internazionale, promozione degli „hashes“ per identificare le immagini più pericolose circolanti online, avviare una seria riflessione a sostegno dell'etica e responsabilità dei colossi dei network, campagne di informazione per i più giovani sui pericoli della rete e per le famiglie per un'azione di controllo maggiore. Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (S&D),
na piśmie.
– Według szacunkowych danych 4 miliony zdjęć i filmów zawierających dziecięcą pornografię krążą w sieci. Ponad 70% z udziałem dzieci w wieku poniżej dziesięciu lat, a 10% z dziećmi poniżej dwóch lat! Jest to jedynie wycinek tej patologicznej rzeczywistości. W dalszym ciągu bardzo trudne jest określenie dokładnej liczby dzieci wykorzystywanych przez dorosłych w sieci. Anonimowość, która jest jedną z większych zalet internetu, w tym kontekście jest jego przekleństwem. Argumenty na temat wolności słowa i prawa do prywatności przestają mieć tutaj zastosowanie. Dzisiejsza debata jest przypomnieniem, że era cyfrowa stwarza też nowe możliwości dla pedofilów. Biorąc pod uwagę globalny zasięg internetu, odpowiedzią UE na ich przestępstwa musi być nawiązanie szerszej współpracy z jej strategicznymi partnerami na całym świecie. Słuszne zatem jest powstanie światowego sojuszu, który ma zwalczać wykorzystywanie seksualne dzieci w internecie. Z całą pewnością wspólne działania poprawią skuteczność identyfikacji i udzielania pomocy ofiarom. Kluczowe będzie także usprawnienie dochodzeń i ścigania cyberprzestępców oraz podniesienie świadomości zagrożeń wśród rodziców i dzieci, a także usuwanie treści niezgodnych z prawem. Musimy zrobić wszystko, by chronić najmłodszych uczestników wirtualnej rzeczywistości. Dzieci potrzebują naszego zjednoczonego głosu, który zobowiąże się do ochrony ich dzieciństwa. Beata Gosiewska (ECR),
na piśmie.
– Internet niewątpliwie zrewolucjonizował nasze życie codzienne. Dla większości z nas stał się podstawowym źródłem informacji, edukacji, zatrudnienia czy rozrywki. Ale jak każde narzędzie może być używany w nieodpowiedni sposób. Nie ulega wątpliwości, że wykorzystywanie seksualne dziecka jest najbardziej odrażającą formą przemocy. Współczesny nieograniczony dostęp do mediów elektronicznych powoduje, że coraz więcej osób małoletnich korzystających z tych technologii jest narażonych na szkodliwe dla nich treści. Nie możemy zapominać o tym, że technologie nie stoją w miejscu i zmieniają się niezwykle szybko. Znalezienie równowagi pomiędzy wolnym internetem a zwalczaniem nielegalnych treści w sieci nie jest łatwe. Jednakże, w trosce o dobro najmłodszych obywateli UE, naszym obowiązkiem jest stworzenie skutecznego prawa, które odpowiada na wyzwania epoki cyfrowej. Parlament Europejski wzywał wielokrotnie Komisję do znowelizowania dyrektywy o audiowizualnych usługach medialnych. Niestety do tej pory to nie nastąpiło. Komisja powinna zająć się przygotowaniem takiej nowelizacji, jak również dopilnować, aby państwa członkowskie jak najszybciej implementowały dyrektywę o wykorzystywaniu seksualnym dzieci z 2011 r. Należy znaleźć także dodatkowe środki na edukację zarówno dzieci, jak i dorosłych w tym zakresie. Ivan Jakovčić (ALDE),
in writing. – At almost every plenary sitting we discuss problems connected to the use of internet and to the violence that persists on the web. It was, once the case regarding war propaganda, but this time it is about the worst case scenario: the sexual abuse of children using the Internet. Personally, I think that all abusers should be strongly punished and that we have to use the logic of zero tolerance in such cases of cybercrimes. I want to highlight the need for the Commission to propose, with the so-called Global Alliance, an overall approach for the prevention of violence on the internet, and to oppose to everything that threatens our freedom and values. The new digital era should comply with new regulations. I feel that our legal system is still not fully ready to tackle new technologies and internet possibilities that go more quickly than our political and legal responses to the new digital era. Νότης Μαριάς (ECR), γραπτώς. – Ο αγώνας ενάντια στη σεξουαλική κακοποίηση των παιδιών στο διαδίκτυο πρέπει να είναι άμεσος, αποφασιστικός και συνεχής. Δεν μπορούμε να αφήσουμε τα παιδιά μας στο έλεος των διαφόρων κυκλωμάτων και των εγκληματιών. Για το λόγο αυτό απαιτείται νομοθεσία αυστηρή και αποτελεσματική. Απαιτείται συντονισμός της δράσης των κρατών μελών της Ευρωπαϊκής Ένωσης και εδώ καλείται να παίξει σημαντικό ρόλο και η Ευρωπαϊκή Επιτροπή. Για να υπάρξει όμως αποτελεσματικότητα απαιτείται εφαρμογή της σχετικής οδηγίας της Ε.Ε. για τη σεξουαλική κακοποίηση και τη σεξουαλική εκμετάλλευση των παιδιών και την παιδική πορνογραφία. Ταυτόχρονα, οι διωκτικές αρχές και οι δικαστικές αρχές των κρατών μελών της Ε.Ε. πρέπει να γίνουν ακόμη πιο αποτελεσματικές για το χτύπημα των κυβερνοεγκλημάτων που δεν γνωρίζουν σύνορα. Μηδενική ανοχή λοιπόν στη σεξουαλική κακοποίηση των παιδιών στο διαδίκτυο. Αυτό είναι το μήνυμα που πρέπει να στείλει σήμερα το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο. Jutta Steinruck (S&D),
schriftlich. – Der Missbrauch von Kindern und die Darstellung kinderpornografischen Materials im Internet ist ein weltweiter Skandal. Durch das weltweite Netz können die Täter Kinder ansprechen und mit Bildern und Filmen handeln. Kinder müssen davor bestmöglich geschützt werden. Dazu gehört die Bildung in den Familien, Kindertagesstätten und Schulen zum richtigen Umgang mit den neuen Medien. Aber dazu gehört vor allem ein entschlossener Kampf der Mitgliedstaaten. Die Mitgliedstaaten müssen endlich die beschlossene Richtlinie aus dem Jahr 2011 in nationales Recht umsetzen. Außerdem dürfen die Mitgliedstaaten bei der Bekämpfung der abscheulichen Verbrechen die Verantwortung nicht an private Provider abgeben. Provider müssen jederzeit mit staatlichen Behörden zur Verbrechensbekämpfung kooperieren. Es darf keine privaten Systeme der Überwachung der Internet-Aktivität geben, die sich außerhalb der Verantwortung staatlicher Stellen bewegen. Das widerspricht dem Verständnis des Rechtsstaates. Ich fordere die Kommission und die Mitgliedstaaten auf, endlich für eine rasche Umsetzung der Richtlinie in den Mitgliedstaaten zu sorgen und die staatliche Verantwortung zur Bekämpfung von Verbrechen nicht in private Hände zu legen. Dubravka Šuica (PPE),
napisan.
– Zastrašujuća je činjenica da je jedno od petero djece koja koriste internet primilo neželjeni prijedlog ili zahtjev seksualne prirode te da ih je u Europi od 10 do 20 posto seksualno zlostavljano. Nažalost, taj broj konstantno raste i slijedi alarmantne trendove kada je riječ o zlostavljanju djece na internetu. Poznato je da u zemljama u razvoju internet nije zastupljen kao u nekim zapadnim zemljama, stoga moramo na vrijeme oštro osuditi seksualno zlostavljanje i iskorištavanje djece uključujući dječju pornografiju, prostituciju i sve ostale okrutne zločine jer predstavljaju ozbiljno kršenje temeljnih ljudskih prava. Moramo ustrajati u tome da ustanovimo točan popis kaznenih djela, odredimo minimalne kazne, educiramo nadležne osobe te osiguramo protok informacija i kriminalnih dosjea počinitelja kako bi podignuli razinu svijesti o ozbiljnosti problema. Zadatak nam je stvoriti sigurno okruženje za djecu na internetu kako bismo ih istovremeno zaštitili i osposobili. Nadalje, žrtvama je nužno osigurati zaštitu te izraditi pouzdan zakonodavni okvir za pronalazak, identificiranje i kažnjavanje počinitelja s obzirom da su djeca ranjiva i često vrlo teško iznose svoje probleme. Ovo je situacija u kojoj moramo djelovati preventivno jer su u pitanju temeljna dječja i ljudska prava, prava naše djece - naše budućnosti. Claudia Tapardel (S&D),
in scris.
– Evident că propagarea rapidă și liberă a informației prin intemediul Internetului accelerează dezvoltarea economică și socială, stimulează cercetarea și inovarea și facilitează accesul la educație în zonele mai puțin dezvoltate. Dar, totodată, s-au deschis mai multe porți pentru infracțiuni, printre care și problema foarte gravă a abuzului sexual al minorilor și a pornografiei infantile pe Internet. În ultimii ani s-au făcut pași importanți pentru combaterea acestor abuzuri, inclusiv din partea Comisiei Europene. Salut, pe acestă cale, Alianța Globală împotriva abuzului sexual al copiilor în mediul online. În acest context avem nevoie de măsuri de prevenție și sancționare care să țină pasul. De aceea, fac apel la o alocare mai substanțială de fonduri din partea Uniunii Europene pentru combaterea acestei infracțiuni. Se impune o alocare în concordanță cu gravitatea acestui tip de infracțiune, pe două dimensiuni: (1) implementarea și susținerea noilor măsuri; (2) informarea publică cu privire la acestea. Organizațiile care facilitează raportarea în mod anonim a acestor infracțiuni trebuie să fie mai puternic sprijinite, prin participarea activă a tuturor statelor și a instituțiilor UE, iar noi mecanisme de prevenție și sancționare pot fi introduse. Utilizatorii de Internet trebuie să fie clar informați că, prin implicarea lor, pot stopa fenomenul și că ignorarea abuzurilor vine în sprijinul infractorilor. 3.   Rozpravy o případech porušování lidských práv, demokracie a právního státu (rozprava) 3.1.   Burundi: případ Boba Ruguriky Der Präsident. - Als nächster Punkt folgt die Aussprache über sieben Entschließungsanträge zu Burundi: der Fall Bob Rugurika (2015/2561(RSP)). Judith Sargentini,
Auteur
. - Bob Rugurika is een journalist uit Burundi, directeur van Radio Afrique, die op 20 september is opgesloten in de gevangenis, omdat hij informatie zou hebben over de moord op drie Italiaanse nonnen, informatie die hij aan de bevolking heeft doorgegeven, hetgeen zijn plicht is als journalist. De beschuldiging is dat hij die informatie aan de overheid had moeten geven. Nu zit hij vast omdat – laten we eerlijk zijn – het eigenlijk wel goed uitkomt om een journalist vast te zetten die het de overheid 'ongemakkelijk maakt'. Het Europees Parlement vraagt in zijn resolutie om de snelle vrijlating van Bob Rugurika, omdat wij dit zien als gevangenzetting om zijn stem niet te laten horen, om zijn stem te smoren. En dit moeten we ook zien in het licht van de komende verkiezingen in Burundi. Hiermee wordt de sfeer gezet. Ryszard Czarnecki,
autor
. - Panie Przewodniczący! Sam byłem przez lata dziennikarzem, a więc w ramach solidarności zawodowej, ale także takiego elementarnego poczucia sprawiedliwości występuję dzisiaj, ponieważ rzeczywiście naszym obowiązkiem jest bronienie ludzi w sytuacjach, które są jak biało-czarny film, bo rzeczywiście sytuacja, w której władza prześladuje kogoś, kto spełnia swoją misję, misję dziennikarską, misję zawodową, jest sytuacją skandaliczną, a doszło do zamordowania trzech sióstr. Ten dziennikarz spełnił swoją powinność, odmówił podania źródła swoich informacji, a więc zachował się trochę jak ksiądz przy spowiedzi, który też odmawia w razie czego komukolwiek informacji o tym, co kto do niego mówił w czasie spowiedzi. Myślę, że dobrze jest, że Parlament Europejski zabiera w tej sprawie zdecydowanie głos. Javier Nart,
Autor
. - Señor Presidente, vamos a hablar de lo concreto. La Unión Europea ha dado 432 millones de euros a Burundi para que mejore su gobernanza y su sociedad civil. Segundo: Burundi está en el puesto 142 —de 180— en libertad de prensa, según Reporteros Sin Fronteras. Tercero: no hay elecciones libres sin prensa libre. En consecuencia, lo que ocurre con el señor Rugurika es absolutamente intolerable y contradictorio con la ayuda que la Unión Europea —¡432 millones!— está dando a la República de Burundi. Por lo tanto, más allá de las respuestas metafísicas, filosóficas, vacías e inútiles, lo que se plantea en el punto 12 es fundamental: o se adecúa Burundi a las normas básicas de comportamiento en elecciones libres —entre ellas, la libertad del periodista, el señor Rugurika— o se harán consultas respecto al artículo 96 del Acuerdo de Cotonú para suspender a Burundi. Ignazio Corrao,
Autore
. - Signor Presidente, onorevoli colleghi, Bob Rugurika, presidente della radio pubblica africana, non ha mai creduto alla versione ufficiale delle autorità burundesi sull'uccisione di queste tre suore italiane, che sono state probabilmente anche violentate, mentre il governo del Burundi dice che ha agito da solo un uomo con disturbi mentali. Qui, come diceva bene anche il collega Nart, sono in gioco la libertà di stampa e gli aiuti che l'Unione europea dà al Burundi, dove peraltro si va ad elezioni a breve. Quindi cerchiamo di essere coerenti nel nostro approccio nei confronti di paesi dove avvengono delle cose del genere, dove viene detenuto chi è ritenuto scomodo al governo per l'attività che fa. Mettiamo in discussione quelli che sono i nostri aiuti e quelle che sono le nostre relazioni con questi paesi. Con questa risoluzione facciamo attenzione anche a questo, oltre a chiedere la liberazione immediata di Bob Rugurika. Lidia Senra Rodríguez,
Autora
. - Señor Presidente, hoy queremos llamar aquí la atención sobre la violación de los derechos humanos en Burundi. Reclamamos la libertad de asociación y de expresión y, en este marco, exigimos la libertad de Bob Rugurika y de todas las personas detenidas por expresarse libremente. Pero también queremos llamar la atención sobre el hecho de que Burundi es uno de los diez países más pobres del mundo, y no podemos olvidarnos de que los intereses de las potencias occidentales tienen mucho que ver con las situaciones de pobreza extrema en África. Pero, ahora, también hay que decir que Burundi tiene café, tiene algodón, tiene cobalto, tiene cobre, tiene coltan y tiene agua, ya que limita también con el lago Tanganica. Queremos pedir también a la Comisión Europea y a los Estados que conceden fondos un apoyo especial para combatir la desnutrición crónica, apostando fuertemente por el desarrollo de la agricultura familiar y local, que, al tiempo que proporciona alimentos básicos para la población, genera riqueza y trabajo en el país. Josef Weidenholzer,
Verfasser
. - Herr Präsident, geschätzte Kolleginnen und Kollegen! In den letzten Jahrzehnten hat Burundi tragische Entwicklungen durchgemacht. Es ist überaus positiv zu vermerken, dass in diesem schwer geprüften Land eine immer größere Zahl von Menschen darauf setzt, dass eine positive Zukunft nur durch eine Stärkung von Demokratie und Rechtsstaatlichkeit und eine Sicherung der Menschenrechte möglich ist. Die für das heurige Jahr vorgesehenen Wahlen könnten eine wichtige Weichenstellung in diese Richtung bedeuten. Dafür braucht es aber die uneingeschränkte Möglichkeit der freien Meinungsäußerung. Je näher die Wahlen rücken, desto geringer werden die Spielräume, und Bob Rugurika ist eine wichtige Stimme für Demokratie und Menschenrechte. Wir fordern die Regierung auf, ihn unverzüglich und ohne Bedingungen freizulassen. Ich meine, dass wir auch unsererseits den Druck auf die Regierung erhöhen sollten. Maurice Ponga,
auteur
. - Monsieur le Président, chers collègues, c'est la deuxième fois depuis le début de cette nouvelle législature que notre Parlement appelle le gouvernement du Burundi à respecter ses obligations en matière de droits de l'homme. Aujourd'hui, c'est la situation de M. Rugurika qui nous préoccupe vivement. Il est détenu en prison depuis le 20 janvier, suite à la diffusion d'un reportage qui remettait en cause la version officielle du triple meurtre des religieuses italiennes. En effet, dans ce reportage, un homme prétendait avoir participé au meurtre de trois religieuses pour le compte des services de renseignement burundais. Après plusieurs demandes du procureur de révéler l'identité de la personne interviewée et le refus de M. Rugurika, ce dernier encourt 20 ans d'emprisonnement pour complicité d'assassinat, violation du secret de l'instruction, recel de malfaiteur et manquement à la solidarité publique. Nous appelons donc à sa libération immédiate et inconditionnelle. Le Burundi doit respecter ses engagements internationaux en matière de droits de l'homme et de liberté de la presse, et ce d'autant plus que les élections présidentielles et législatives se tiendront en mai et juin prochains. Il en va de la crédibilité et du bon déroulement de ces élections. Președinte: IOAN MIRCEA PAȘCU Vicepreședinte Jiří Pospíšil,
za skupinu PPE
. – Pane předsedající, já chci poděkovat autorům tohoto návrhu, že ho dnes projednáváme na plénu. Případ Boba Ruguriky je mimořádně důležitý. Je to další příklad novináře, který za svoji investigativní činnost byl nezákonně obviněn. Je třeba to zde jasně takto pojmenovat a říci, ta situace je o to horší, že on byl dokonce obviněn z trestného činu, který se pokoušel zveřejnit a odhalit. Tedy je zde jasné, že v Burundi dochází ke zneužití justiční moci a my na to musíme takto upozornit. Ta situace je o to horší, že Burundi je partnerem Evropské unie. Evropská unie výrazně tento stát podporuje a my bychom neměli pouze žádat o propuštění pana Boba Ruguriky a o vyšetření ohavných vražd tří občanek EU, ale také bychom jasně měli říci, že pokud Burundi to neučiní, je třeba, aby ze strany EU přišly sankce a Burundi byla za to postihnuta. Nicola Caputo,
a nome del gruppo S&D
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, a poche settimane dalle elezioni in Burundi sono evidenti le tensioni per il risultato elettorale e i conseguenti risvolti politici. Il Burundi è uno dei paesi più poveri al mondo, afflitto da un forte tasso di corruzione, al 157o posto secondo i dati di Transparency International. In questo contesto d'instabilità politica e sociale desta allarme e preoccupazione l'arresto ingiustificato, il 20 gennaio scorso, di Bob Rugurika, giornalista e direttore della radio pubblica africana. Rugurika è stato fermato dalle autorità del Burundi, come si teme, per avere indagato sui mandanti e i moventi dell'omicidio delle tre missionarie italiane Olga, Lucia e Bernadetta. Secondo le denunce di alcune associazioni per i diritti umani, corre il rischio di subire torture fisiche e psicologiche. Diverse organizzazioni internazionali si sono già mobilitate chiedendo che il giornalista sia rimesso in libertà. Il tribunale, intanto, ha già rifiutato la scarcerazione confermando le accuse. È necessario che l'Europa intervenga con fermezza e decisione presso le autorità del Burundi chiedendo il rilascio immediato del giornalista e il ristabilimento di condizioni di agibilità democratica nel paese. Fabio Massimo Castaldo,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, quanto costa a un uomo in Burundi la ricerca della verità? Quanto si può pagare per aver visto troppo? Le tre suore italiane, Bernadetta, Olga e Lucia, hanno pagato con la vita. Il nostro attivista, il signor Rugurika, rischia di pagare con vent'anni di carcere il suo desiderio di seminare dubbi e non comode verità, come quelle finora propugnate dal governo del Burundi. L'ultimo trasferimento che ha subito, a Muramvya, una prigione nota per essere un luogo molto comodo per occultare persone assai scomode, è solamente l'atto finale di questa vergognosa azione posta in essere dalle autorità del Burundi. Chiediamo immediatamente la sua scarcerazione e soprattutto che gli sia permesso di fare quel lavoro che deve essere portato avanti da ogni giornalista e ogni attivista veramente impegnato sul tema dei dritti umani. Non è possibile che un paese si appresti alle elezioni soffocando ogni voce diversa da quella del mainstream. Come Unione europea non possiamo permetterlo. Francesc Gambús (PPE). - Señor Presidente, seré breve porque es cierto que sobre Burundi ya hemos hablado en varias ocasiones. La detención el día 20 de enero del señor Bob Rugurika, director de Radio Publique Africaine, tras emitir unos reportajes —como se ha dicho— de investigación sobre el asesinato en septiembre de 2014 de tres monjas italianas que ofrecían asistencia sanitaria y apoyo a la comunidad local, es, sin lugar a duda, inquietante. Es inquietante por la motivación de la misma y muy preocupante por las acusaciones vertidas sobre el señor Rugurika, que está detenido y se enfrentará, con toda probabilidad, a diversas acusaciones que pueden conllevar penas de hasta veinte años de cárcel. Desde esta institución tenemos el deber de reclamar a las autoridades de Burundi la inmediata puesta en libertad del señor Rugurika, ya que su detención constituye una restricción desproporcionada del derecho a la libertad de expresión, y de aprovechar los acuerdos firmados con Burundi por nuestras instituciones para forzar a Burundi a escoger: o desarrollo y derechos humanos, o la autarquía y nuestra condena. Claudia Tapardel (S&D). - Domnule Președinte, indiferent de stat și de continentul pe care se află, libertatea presei și cea de expresie reprezintă unul din stâlpii de bază ai democrației. Ceea ce e întâmplă în Burundi în contextul apropierii alegerilor din luna mai reprezintă un pericol nu doar pe plan local, dar și pe plan regional, zona Marilor Lacuri fiind una extrem de volatilă. Uniunea Europeană trebuie să acționeze pentru protejarea populației din Burundi, respectarea drepturilor omului, a libertății de expresie și păstrarea unui climat stabil în regiune. De asemenea, Burundi trebuie să-și continue drumul spre democrație, iar Europa trebuie să se asigure că în această perioadă tensionată nu sunt făcuți pași înapoi de pe acest drum. În acest sens, grupul S&D solicită ferm guvernului din Burundi să respecte angajamentele asumate până în acest moment, să garanteze organizarea unor alegeri corecte și respectarea drepturilor omului, iar Comisiei Europene să ia toate măsurile permise de acordurile și tratatele aflate în vigoare și, nu în ultimul rând, solicit eliberarea imediată a jurnalistului Bob Rugurika. Intervenții la cerere Bogdan Brunon Wenta (PPE). - Panie Przewodniczący! Bob Rugurika, dyrektor radia publicznego w Burundi, został aresztowany, kiedy upublicznił serię raportów śledczych w sprawie zamordowania trzech włoskich zakonnic. Władze Burundi po raz kolejny dopuściły się nękania i prześladowania dziennikarzy oraz działaczy społecznych, chcąc powstrzymać media przed sprawozdawczością i publikacją poufnych informacji w sprawie nadużyć rządowych. Na tej samej sali omawialiśmy już przypadek doktora Pierre'a Clavera Mbonimpy. Rząd Burundi zobowiązał się do przestrzegania porozumienia z Cotonu odnośnie praw człowieka, w tym wolności słowa, oraz Międzynarodowego Paktu Praw Obywatelskich i Politycznych, który wyraźnie stwierdza, że tymczasowe aresztowanie powinno być oparte na wiarygodnych zarzutach, prawnie uzasadnionych. Dlatego zdecydowanie potępiam bezprawne przetrzymywanie Boba Ruguriki i wzywam do jego natychmiastowego bezwarunkowego zwolnienia. Poszanowanie praw w Burundi jest zasadniczym warunkiem przeprowadzenia przejrzystych i uczciwych wyborów w 2015 r. w tym kraju. Kashetu Kyenge (S&D). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, ancora un arresto, ancora una violazione della libertà d'espressione, che colpisce non solo giornalisti ma anche attivisti e membri di partiti politici. Ci troviamo qui di nuovo, dopo il caso di Mbonimpa che abbiamo denunciato, e la situazione purtroppo è destinata a peggiorare in vista delle prossime elezioni presidenziali. Bob Rugurika è colpevole di voler far luce sulla morte delle tre suore missionarie, Bernadetta, Olga e Lucia. Il Burundi ha l'obbligo di rispettare i diritti umani universali, compresa la libertà d'espressione. È il vincolo della clausola dei diritti umani prevista dall'accordo di Cotonou, dal Patto internazionale relativo ai diritti civili e politici e dalla Carta africana dei diritti dell'uomo e dei popoli. All'Unione europea incombe la responsabilità di vigilare sul rispetto di tale clausola e di sanzionare ogni tipo di violazione dei diritti umani. Dobbiamo monitorare la situazione pre-elettorale, al fine di evitare che le ripetute violazioni della libertà fondamentale si ripercuotano non solo sul processo di democratizzazione ma anche sulla pace e sulla sicurezza nel Burundi e in tutta la Regione dei Laghi. Νότης Μαριάς (ECR). - Κύριε Πρόεδρε, η παραβίαση των ανθρωπίνων δικαιωμάτων εντείνεται το τελευταίο διάστημα στο Μπουρούντι. Καθώς πλησιάζουν οι προεδρικές και γενικές εκλογές εντός του 2015, το καθεστώς εντείνει τη λήψη μέτρων για τον έλεγχο της ελευθερίας του Τύπου. Ταυτόχρονα περιορίζει τους όρους άσκησης της προεκλογικής δραστηριότητας των κομμάτων της αντιπολίτευσης. Πρόσφατα, κατάδηλη παραβίαση των ανθρωπίνων δικαιωμάτων στο Μπουρούντι αποτελεί η παράνομη σύλληψη και προφυλάκιση του γνωστού ακτιβιστή και διευθυντή ραδιοφωνικού σταθμού, Bob Rugurika, διότι τόλμησε, με τεκμηριωμένο ρεπορτάζ, να ασχοληθεί και να αποκαλύψει τα της δολοφονίας τριών ιταλίδων καλογραιών τον Σεπτέμβριο του 2014. Στηρίζουμε λοιπόν το ψήφισμα που καταδικάζει την παραβίαση των ανθρωπίνων δικαιωμάτων στο Μπουρούντι και ζητούμε την άμεση αποφυλάκιση του ακτιβιστή Bob Rugurika. Beatriz Becerra Basterrechea (ALDE). - Señor Presidente, ¿qué tienen en común Bob Rugurika, Raif Badawi, Nadiya Savchenko o Leopoldo López? No solamente que se trata de personas detenidas ilegalmente, encarceladas injustamente sin ningún tipo de razón, sino que estamos ante una violación de los derechos humanos. Me complace estar aquí, hoy, en este Pleno en el que abordamos casos de rupturas, de brechas de derechos humanos en todo el mundo, porque no tenemos doble moral, porque no tenemos problema en abordar cualquier caso que se produzca en cualquier parte del mundo, aunque se trate de una sola persona. Hoy, 12 de febrero, quiero recordar especialmente que se cumple un año de las manifestaciones que fueron violentamente reprimidas en Venezuela, que acarrearon decenas de muertos y que todavía siguen encarceladas centenares de personas, entre las que se encuentra Leopoldo López, cuya liberación hemos pedido en varias ocasiones desde aquí. Quiero recordar que nuestra función principal desde Europa es defender los derechos humanos y defender la democracia. Carlos Iturgaiz (PPE). - Señor Presidente, desgraciadamente en Burundi, como hemos escuchado, no hay respeto de los derechos humanos, no hay respeto de la libertad de expresión, ni hay respeto tampoco de la libertad de prensa, como está ocurriendo en otros países del mundo a los que hemos denunciado también aquí, desde esta Cámara, y como bien recordaba mi colega, es lo que está ocurriendo también, por ejemplo, cercanamente, en Venezuela. Las detenciones de periodistas en aquel país africano están empeorando día a día, como también han recordado algunos colegas, en víspera de las elecciones en ese país. Por eso nosotros pedimos la excarcelación de los periodistas que están retenidos ilegalmente allí en Burundi, que se juegue conforme a las reglas democráticas en aquel país africano, y aprovecho también para recordar a esas personas que están detenidas en otros puntos del planeta injustamente, para que sean puestas en libertad inmediatamente, como es el caso de Leopoldo López en Venezuela. Ivan Jakovčić (ALDE). - Gospodine predsjedniče, ovaj put ponovno raspravljamo na klasičan način. Imamo stravično ubojstvo, prije svega. Imamo interese koji su vezani uz velika jezera u Africi i imamo partnera s Europskom unijom. Na kraju, imamo novinara. Mi uvijek u ovom Parlamentu raspravljamo na neki način u sličnim situacijama. Ili imamo partnera Europske unije koji radi probleme ili imamo stravična ubojstva ili kad smo raspravljali o Kongo, imali smo ponovno onu temu koja postoji kao ekonomski interes oko velikih jezera u Africi. U ovom slučaju kad govorim o novinarima, ovdje o novinaru, govorim o temeljnim slobodama. Ja mislim da zaista moramo odrediti zajedničku politiku i svim partnerima Europske unije poslati jasnu poruku da minimumi poštivanja ljudskih prava ne mogu biti ugroženi s partnerima Europske unije. Mislim da to mora biti naš konačni stav. José Inácio Faria (ALDE). - Senhor Presidente, defensor da liberdade de expressão e da separação entre Estado e Igreja, Raïf Badawi foi condenado pelas autoridades de Riade à pena desumana e degradante de 10 anos de prisão e mil vergastadas. O falecido Rei Abdullah enviou um pedido de revisão desta condenação ao Supremo Tribunal, que, por sua vez, remeteu o caso de volta para o tribunal criminal. A decisão sobre o seu caso foi adiada para o dia 4 de março, ao mesmo tempo que lhe foi negado o pedido de saída da Arábia Saudita para o Barém. A observância dos direitos humanos é um dos objetivos chave da política externa e de segurança comum da União Europeia, e por isso reitero hoje aqui a pergunta que fiz a 4 de fevereiro, conjuntamente com alguns colegas eurodeputados, à Vice-Presidente e Alta Representante da União Europeia para a Política Externa e de Segurança, Federica Mogherini. E a pergunta foi esta... (Não obtive resposta ainda.) Que medidas tenciona tomar para pressionar a Arábia Saudita a humanizar o seu código penal? (Încheierea intervențiilor la cerere) Christos Stylianides,
Member of the Commission
. - Mr President, I am very grateful to the honourable Members for having highlighted this subject. I would remind you that the European Parliament resolution on Burundi in September significantly helped in securing the release on bail of human rights activist Pierre Claver Mbonimpa. It also encouraged a more intensive and focused political dialogue with Bujumbura. Despite this, significant issues remain to be addressed with a greater sense of urgency as parliamentary, presidential and local elections come into view. Let me stress my concern, and that of High Representative Mogherini, at the arrest of Bob Rugurika. This took place after his radio station broadcast reports on the murder of three Italian nuns, reports which incidentally deserve to be followed up by appropriate independent inquiries. His arrest raises great concern, in particular given the current pre-electoral climate. The charges against him seem disproportionate, and we see no legal basis for his detention. The issue could have been addressed within the framework of the country's media law or though the National Communication Council. Colleagues, including our Head of Delegation in Bujumbura, regularly visit Mr Rugurika in detention to check that his conditions are satisfactory. We will do all we can to follow his case and to argue for full respect for the principle of freedom of the media. Shortly after Mr Rugurika's arrest his case was raised under the intensified political dialogue that EU Heads of Mission are currently having with Burundi. The Heads of Mission insisted on strict respect for legality, the law on the press and the principles of freedom of expression and freedom of opinion, and they called for Mr Rugurika's immediate release. These messages were made public in a communiqué issued following the dialogue. The Heads of Mission also expressed concern at the possible political impact of this affair, given its timing – and this includes the risk of a negative effect on the political climate, the credibility of the authorities and the ongoing electoral process. With this in mind, I reaffirm how important it is that the upcoming elections are inclusive transparent, peaceful and credible. Keeping Bob Rugurika in detention sends a worrying message to journalists in Burundi. We will continue to call for his immediate release. I welcome the fact that we communicate regularly with Burundian counterparts in our now intensive political dialogue, leading to mutual contractual engagements. We must sustain the intensity of the dialogue and use it to underline that our support for the elections is linked to the fulfilment by Burundi of all the relevant commitments it has made, including those in the electoral law and the roadmap. And of course we will take advantage of every opportunity to pursue the case of Mr Rugurika. Președinte. - Dezbaterea a fost închisă. Votul va avea loc după dezbaterile de astăzi. 3.2.   Saúdská Arábie: případ Raifa Badawiho Președinte. - Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea a șapte propuneri de rezoluție privind Arabia Saudită: cazul lui Raif Badawi (2015/2550(RSP)) Barbara Lochbihler,
Verfasserin
. - Herr Präsident! Dass die öffentliche Folter von Raif Badawi aus gesundheitlichen Gründen mehrfach verschoben wurde, zeigt vor allem eines: welch grausame Folgen die ersten 50 Stockschläge nach sich zogen. Kaum vorstellbar, was die 950 weiteren Hiebe anrichten würden. Die weltweite Solidarität mit Raif Badawi darf nicht nachlassen. Auch deshalb ist unsere heutige Entschließung wichtig, die fordert, Badawi freizulassen, und zwar ohne Konditionen. Er ist kein Einzelfall. Etliche Blogger und Menschenrechtsaktivisten sind in Saudi-Arabien inhaftiert, das Recht auf freie Meinungsäußerung wird systematisch beschnitten. Im vergangenen Jahr habe ich den Anwalt von Badawi, Waleed Abu al-Khair in Saudi-Arabien getroffen. Auch er wurde zu fünfzehn Jahren Haft verurteilt. Ich würde empfehlen, dass die EU eine Liste aller gewaltlosen politischen Gefangenen erstellt, die sie bei ihren Gesprächen mit der saudischen Regierung systematisch anspricht. Mark Demesmaeker,
Auteur
. - Saudi-Arabië, collega's, is een land dat zich op diplomatiek vlak probeert te bewijzen. Het zetelt nog tot 2016 in de VN-Mensenrechtenraad en gaat er prat op een belangrijke bijdrage te leveren in de globale strijd tegen het terrorisme. Saudi-Arabië kan erbij winnen door zich expliciet af te keren van de praktijken van Islamitische Staat. Vele moslims vinden zich allerminst terug in de extremistische elementen die almaar meer aandacht krijgen in de media. Een eerste stap tot vernieuwing in het 'land van de twee heilige moskeeën' kan het islamdebat een nieuwe dynamiek geven. Want vandaag gaat onder de oppervlakte van oliedollars nog altijd een wreed systeem schuil. Dat varieert van lijfstraffen voor het minste vergrijp, zoals het openstaan voor discussie met andere godsdiensten, tot het openbaar onthoofden van mensen. In dit spel is Raïf Badawi het onschuldige slachtoffer van een land dat zich op internationaal vlak als modern uit, maar zich intern in een donkere, middeleeuwse overgangsperiode bevindt. Ik hoop dat Europa eensgezind kan zijn en Saudi-Arabië duidelijk kan maken dat het onmogelijk deel kan uitmaken van de VN-Mensenrechtenraad zonder zich ook op binnenlands vlak te engageren. Raïf Badawi hoort niet thuis in de gevangenis, maar in een discussiepanel! Marietje Schaake,
author
. - Mr President, Saudi Arabian liberal blogger Raïf Badawi was deemed medically incapable of enduring the remaining punishment of 1 000 lashes after receiving 50, and we needed no doctors' reports or doctors' assessments to confirm the barbaric nature of such corporal punishment which goes against UN Conventions that the Saudi Arabian authorities have themselves signed up to. In light of the broader human rights violations in Saudi Arabia that impact all citizens, but especially women and critics of the political system, its membership of the UN Human Rights Council frankly, and we can say it right here, is a farce. Sadly, also in this House it is difficult to speak out jointly on the violations of human rights in Saudi Arabia and I urge all Members of the European People's Party Group to support the joint motion for a resolution that the other political groups have put forward. These blatant violations of Raïf Badawi's rights must be jointly condemned and I think it is high time to rethink the sense of our relationship to Saudi Arabia. It is not a credible actor and ally in fighting Islamic State when it has not only exported for decades the fundamentalist Islamist views that this ideology is also based on, but also applies the same brutal violence, as an ordinary everyday punishment, that we condemn so strongly when the so-called Islamic State terrorist group applies the same. Ignazio Corrao,
Autore
. - Signor Presidente, onorevoli colleghi, Raïf Badawi, blogger e fondatore di Free Saudi Liberals, non può sopportare altre frustate. Su questo siamo d'accordo tutti e quindi il senso di questa risoluzione, in primis, è richiedere alle autorità saudite di bloccare questa condanna e di liberare Raïf Badawi. Ma da questo deve scaturire una riflessione un po' più ampia di quello che è il nostro amore nei confronti dei petrodollari e di quelli che sono i nostri rapporti con l'Arabia Saudita. Siamo in presenza di continue e perpetrate violazioni del diritto internazionale e dei diritti umani, che fanno sì che anche nei confronti di un paese che è un alleato dell'Occidente si crei una situazione ipocrita quando si parla di lotta al terrorismo. Come si può lottare contro le pratiche dell'ISIS quando consideriamo amico un paese che impone pene corporali a chi fa libertà d'informazione o a chi si oppone o a chi critica la religione? Questa è la riflessione. Javier Couso Permuy,
Autor
. - Señor Presidente, quiero expresar nuestra condena más absoluta al tratamiento dado a Raif Badawi: diez años de prisión y recibir mil latigazos solo por señalar al clero a través de la sátira; además, condenamos la pena de muerte que mantiene Arabia Saudí y la opresión a la mujer. Por eso, no puedo evitar sentirme consternado por la posición de los líderes occidentales ante la reciente muerte del sátrapa. Según la Canciller Angela Merkel, cuyos estándares morales salen a pasear cada vez que hay que hablar de la deuda griega, el Rey Abdulá „se dio a sí mismo y a su país respeto y reconocimiento“ con „sabiduría, altura de miras y gran dedicación“; David Cameron mostró su emoción y su profunda tristeza por „la muerte del guardián de las mezquitas sagradas“; Barack Obama, líder del mundo libre, expresó sus condolencias personales y su simpatía. Tengo que condenar la doble moral de esta Unión Europea, tan fuerte con los débiles y sumisa e hipócrita con los poderosos. Como esta satrapía que, además de impulsar el peor rigorismo del islam, apoya a los grupos terroristas integristas. Josef Weidenholzer,
Verfasser
. - Herr Präsident! Die Richter, die im Mai vorigen Jahres in Dschidda den Blogger Raif Badawi zu zehn Jahren Gefängnis, einer Geldstrafe und zu tausend Peitschenhieben verurteilten, ahnten wohl nicht, was sie damit auslösen würden. Es war eines von vielen Urteilen gegen kritische saudische Bürger, die nichts anderes tun, als ihre Meinung frei zu äußern. Dieser Fall aber fand eine weltweite Öffentlichkeit, und seither weiß die ganze Welt, dass in Saudi-Arabien grausame Körperstrafen wie Enthauptungen als Abschreckungsmittel eingesetzt werden und Auspeitschungen an der Tagesordnung sind. Alles Dinge, die, wenn sie von einer terroristischen Organisation durchgeführt werden, mit Recht als verabscheuungswürdiges Verbrechen verurteilt werden. Wir dürfen nicht mit zweierlei Maß messen. Auch ein Staat, mit dem wir intensiv in wirtschaftlichen Fragen kooperieren und mit dem wir auch gewisse Sicherheitsinteressen verbinden, darf in keiner Weise Methoden anwenden, die im krassen Gegensatz zu den Menschenrechten stehen. Die Stabilität in der Region wird nicht durch Wegschauen gesichert. Wirkliche Stabilität erreichen wir nur durch demokratische Verhältnisse und ein menschenrechtskonformes Justizsystem. (Der Redner ist damit einverstanden, eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“ gemäß Artikel 162 Absatz 8 der Geschäftsordnung zu beantworten.) Ivo Vajgl (ALDE),
vprašanje, postavljeno z dvigom modrega kartončka
. – Spoštovani kolega, v svojem izvajanju ste omenili težave, ki jih imamo v Evropskem parlamentu in v celem pristopu Evropske unije k vprašanju spoštovanja človekovih pravic in našega odnosa do držav, kjer se kršijo človekove pravice. To se ne dogaja samo v Savdski Arabiji, dogaja se tudi v Izraelu, dogaja se v Maroku, dogaja se v še nekaterih državah, ki jih imamo za prijateljske države in imamo celo z njimi različne sporazume. A se vam ne zdi, da je čas, da tudi v tem parlamentu resno spregovorimo o tem, koliko nam je do človekovih pravic in kako nameravamo to pokazati v našem odnosu do teh držav, ki jih kršijo? Josef Weidenholzer,
Antwort auf eine Frage nach dem Verfahren der „blauen Karte“
. - Herr Kollege, da darf ich Ihnen nur Recht geben. Ich glaube, dass die Menschenrechte an sich einen eigenen Topos darstellen und dass Sie sie nicht mit anderen Dingen verknüpfen dürfen. Es kann nicht sein, dass politische Rücksichtnahmen in einem Fall die Problematik besonders deutlich machen und im anderen Fall nicht. Menschenrechte stehen über politischen Interessen und müssen auch so diskutiert werden. Cristian Dan Preda,
Autor
. - Domnule Președinte, PPE solicită autorităților Arabiei Saudite să anuleze biciuirea lui Raïf Badawi și aplicarea celorlalte sancțiuni. Libertatea de expresie nu poate fi pedepsită. Grupul nostru nu a semnat rezoluția convenită de ceilalți colegi, motivul esențial este acela că rezoluția comună pune pe picior de egalitate, într-un paragraf, Arabia Saudită și Statul Islamic. Este o eroare. Cu atât mai mult cu cât o delegație a Parlamentului European pleacă mâine la Riad. Mă întreb, colegii noștri pleacă în Statul Islamic? Închei prin a spune că regretăm faptul că două dintre propunerile făcute de grupul PPE pentru a discuta aici la urgențe și anume, cazul Nadiei Savcenko și, respectiv, cazul tătarilor din Crimeea care sunt condamnați în acest moment de Moscova, nu au fost luate în seamă și au fost considerate irelevante. Tunne Kelam,
on behalf of the PPE Group
. – Mr President, the case of Raïf Badawi deserves serious attention. Everybody must be alarmed by the heavy prison sentence he was given for his activities while monitoring human rights in his country. However, the decision to administer 1 000 lashes to him is barbaric and equals a death sentence. Saudi Arabia has ratified the UN Convention against Torture, under which corporal punishments are prohibited. I very much hope that this debate will convey a convincing message to the Saudi authorities that they should cancel the lashing verdict, review the accusations against Mr Badawi and provide conditions of humane treatment for him. We welcome, at the same time, the judicial reforms that have started already in Saudi Arabia, and I encourage the new King to do his utmost to guarantee the protection of individual citizens' rights and safety. Richard Howitt,
on behalf of the S&D Group
. – Mr President, flogging is torture. Torture is human rights abuse. Blogging is free expression. Freedom of expression curtailed is human rights abuse. Each of the one thousand lashes against Raif Badawi is human rights abuse: abuse in which we must all feel the pain, and we must all act. Raif's wife, Ensaf Haider, told us personally that his suffering is so great that he cannot speak about it and the only words that he can utter are distress at the impact on his children. She asked us to ask for a pardon but at the same time, Commissioner, for him to leave the country and to join their family. Today we do so. When the European Union announced, on Monday, cooperation with Saudi Arabia on countering terrorism, we have to remember that the Saudis have called Raif a terrorist. If Europe's cooperation with Saudi Arabia is to mean anything, we have to use it to free Raif. Free Raif. Free Raif. Hans-Olaf Henkel,
im Namen der ECR-Fraktion
. – Herr Präsident, meine Damen und Herren! Es wurde ja darauf hingewiesen, dass der Fall Badawi typisch ist für Saudi-Arabien. Ich möchte als langjähriges Mitglied von Amnesty International aber auch darauf hinweisen, dass dieser Fall typisch ist für den Islam. Der Islam wird immer wieder unterschieden vom Islamismus. Das ist so, als wenn man die Sozialisten vom Sozialismus unterscheiden würde oder das Kapital vom Kapitalismus. Ich kann Ihnen heute sagen, dass von den 57 islamischen Ländern in mindestens 55 Ländern die Menschenrechte mit Füßen getreten werden; zum Beispiel werden dort die Frauen und die Mädchen wesentlich schlechter behandelt als die Jungen und die Männer. Die meisten Opfer sind Muslime. Deshalb ist es richtig, dass wir uns mit den Menschenrechtsverletzungen in allen islamischen Ländern auch hier im Parlament beschäftigen müssen. Denn Herr Weidenholzer hat ja völlig Recht: Wir sollten hier nicht mit zweierlei Maß messen. Gérard Deprez,
au nom du groupe ALDE
. – Monsieur le Président, chers collègues, ce qu'il y a de tragique et d'insupportable dans le traitement de cruel infligé à M. Badaoui, c'est qu'il ne s'agit pas d'un cas isolé ou d'une bavure qui serait imputable à des services répressifs trop zélés. Ce qui est tragique et insupportable, c'est qu'il s'agit d'un système. Et il y a pire encore, ce système est un système légal, élaboré, construit et mis en œuvre par les institutions d'un pays que nous considérons comme un pays allié. Ce qu'il y a de tragique et d'insupportable dans le châtiment qui est infligé à M. Badaoui, ce n'est pas seulement la brutalité des coups qu'on lui inflige, c'est que ces coups lui sont donnés pour apostasie, c'est-à-dire pour insulte à l'islam, alors même qu'il faisait simplement usage de l'internet pour alimenter un débat démocratique. Ce qu'il y a de tragique et d'insupportable dans la brutalité du châtiment infligé à M. Badaoui, c'est qu'il n'y a, au fond, pas de différence de nature entre certaines pratiques sauvages du groupe „État islamique“, que nous bombardons, et certaines pratiques sauvages mais légales de l'Arabie saoudite, que nous ménageons. C'est pourquoi je soutiens cette résolution et je demande à tous les collègues de la soutenir. Alyn Smith,
on behalf of the Verts/ALE Group
. – Mr President, I think it is useful to remember in this House that our duty is to the people of a region, a country, a state, and not necessarily the present regime in charge of it. We have seen how quickly that can change. I count myself as a friend of Saudi Arabia – I grew up in Riyadh, I have many happy memories of my time within the country. And it is precisely that friendship and our values that oblige us to be true to our values and to be vocal about the systematic deliberate and widespread human rights abuses going on within that country. Raïf Badawi – and I thank Amnesty Scotland for their work on his behalf – is emblematic, and that is precisely the point. He is important because the Saudi authorities chose to make him important: they chose to make an example of him. It is right that we should react to his plight. But there are thousands of others, and this resolution is for all of them. I would end with a plea to our Member States. As Mr Howitt rightly said, if our cooperation is to mean anything, we must be true to our values. My plea to the Member States – not least my own, the United Kingdom – is that if we think a little bit less about arms sales and a little bit more about our values, we might be taken more seriously. Fabio Massimo Castaldo,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, dieci anni di reclusione e mille frustate per un dibattito politico, sociale e religioso, quindici anni a un avvocato per avere svolto il suo ruolo di difensore dei diritti umani. Che sistema penale è quello in cui cinquanta frustate vengono inflitte e si viene curati per averne altre novecentocinquanta? Questa è una condanna di morte a rate, lenta e dolorosa. Non c'è alcuna giustificazione né calcolo politico che possa consentirci di ignorare questa barbarie. L'Arabia Saudita, se è un partner, deve rispettare e ascoltarci e deve assolutamente liberare tutti coloro che sono ingiustamente detenuti per le loro opinioni, per la democrazia e per il dialogo, deve riformare il suo sistema penale trasformandolo in rieducativo. Cari colleghi, la coscienza di questo Parlamento non può essere camaleontica con l'Arabia e con tanti altri paesi, come hanno detto tanti di voi anche prima, perché i diritti umani sono per noi un imperativo categorico. Non possiamo vendere i nostri principi tanto al barile di petrolio, perché ogni frustata inflitta a Badawi è una frustata inflitta alla nostra coscienza come parlamentari e come rappresentanti dell'intera Europa. Lo dobbiamo a Raïf e a tutti gli altri Raïf detenuti in Arabia Saudita. Dobbiamo usare ogni strumento in nostro potere e tutti i gruppi devono essere compatti da questo punto di vista. (L'oratore accetta di rispondere a una domanda „cartellino blu“ (articolo 162, paragrafo 8, del regolamento)) Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
blue-card question
. – In fact, Mr Castaldo, you know, after what happened in Paris – I mean the terrorist attacks in Paris against Charlie Hebdo – the Saudi Ambassador in France attended the rally, with all the personalities, in support of Charlie Hebdo and to send a strong anti-terrorism message. At the same time, if all those things were to happen in Saudi Arabia, with a newspaper like Charlie Hebdo in Saudi Arabia, there would of course be a punishment for apostasy, maybe the death penalty, a thousand lashes and so on and so forth. Not far away, a new movement has been started: „Je suis Raif“. Do you not think that we should promote „Je suis Raif“ within this Parliament, like „Je suis Charlie“? Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
risposta a una domanda „cartellino blu“
. – Caro collega, sono assolutamente d'accordo con lei: non dobbiamo accettare endorsement ipocriti. Se si vuole combattere il terrorismo bisogna dimostrarlo anche applicando i principi e distaccandosi completamente dalla barbarie di queste pratiche. Come i nostri alleati e partner non devono avere due pesi e due misure neanche noi li dobbiamo avere e, sì, dal mio punto di vista „Je suis absolument Raïf tous les jours“. Seán Kelly (PPE). - A Uachtaráin, gan dabht ar bith is cás truamhéalach é seo mar ar láimh amháin tá gaol maith againn le Ríocht na hAraibe Sádaí. Tá a lán dul chun cinn déanta ag an ríocht sin agus, mar shampla, tá níos mó daoine a úsáideann Twitter san Araib Shádach ná in aon áit eile sa Mheánoirthear. Ach ar an láimh eile, tarlaíonn a leithéid seo: buillí uafásacha ar dhroim duine sa lá atá inniu ann mar thaispeántas poiblí. Ní féidir cur suas leis seo. I ndáiríre, tá sé ag déanamh saghas spóirt de, spórt reiligiúin mar tá sé ag tarlú os comhair mosc agus dá bhrí sin ba chóir dúinn gach iarracht a dhéanamh chun brú a chur ar údarás Ríocht na hAraibe Sádaí deireadh a chur leis an nós aineolach, barbarach, meánaoiseach seo agus Raif Badawi a ligean saor. Elena Valenciano (S&D). - Señor Presidente, Arabia Saudí, país socio; Raif Badawi, bloguero: diez años de prisión, mil latigazos, tortura y muerte. Organizaciones internacionales movilizadas pidiendo su libertad. Y este Parlamento va a ser incapaz de lanzar un mensaje común porque el Partido Popular no ha querido votar con nosotros, firmar con nosotros esta Resolución. Eso es sal para las heridas de Badawi. Esperamos que recapaciten, como esperamos que los jefes de Estado y de Gobierno, los ministros, los embajadores, los diplomáticos y los empresarios que viajan a Arabia Saudí tengan un rato para hablar del caso de Badawi. Esperamos que en esas carteras tan grandes, llenas de intereses geoestratégicos y económicos, tengan un pequeño espacio para hablar de los derechos humanos, para pedir la libertad de Badawi, para la clemencia, señor Presidente. Si no tenemos eso, la Unión Europea habrá quedado muda. Intervenții la cerere Marc Tarabella (S&D). - Monsieur le Président, Monsieur le Commissaire, chers collègues, ce débat sur l'Arabie saoudite est une bonne occasion de poser de vraies questions. Tout d'abord, trouvons-nous normal que ce pays ne soit quasiment jamais cité parmi nos dossiers urgents, alors qu'il aurait mérité de l'être à de nombreuses occasions? D'abord, il y a le journaliste bloggeur Raïf Badaoui, qui mobilise notre attention aujourd'hui, condamné à 10 ans de prison et 1000 coups de fouet pour avoir fait, simplement, son travail de journaliste. Ensuite, je me permets de souligner les propos de la présidente du FMI, Mme Lagarde, qui pleure la mort du roi en évoquant, je cite: „le décès d'un homme qui a beaucoup fait pour les femmes“. Ce n'est pas de l'humour. On peut être sûr que les femmes saoudiennes, en général, apprécieront, tout comme cette Birmane décapitée en pleine rue sous les yeux d'officiers restés presque passifs, ou encore ces deux femmes en prison depuis plusieurs années pour avoir osé conduire une voiture. Vous entendez bien, conduire une voiture! Pour Raïf Badaoui, mais aussi pour tous ces hommes et ces femmes qui n'ont d'autre tort que de réclamer leurs droits, nous nous devons de dénoncer ces injustices. On ne peut pas être Charlie le temps d'une interview ou d'un moment médiatique, et ensuite opter pour „je suis pétrodollar“, au mépris de la liberté d'expression ou des droits humains, dans un cynisme absolu. Ulrike Lunacek (Verts/ALE). - Herr Präsident, Herr Kommissar! Ich bin sehr froh, dass wir hier eine breite Mehrheit von sechs Fraktionen gefunden haben, die die bedingungslose und sofortige Freilassung von Raif Badawi fordert. Denn Auspeitschung ist Hinrichtung auf Raten! Auch zehn Jahre Gefängnis für freie Meinungsäußerung ist eine barbarische Strafe, die wir nicht einfach hinnehmen können. Ich wundere mich schon sehr, warum die Europäische Volkspartei bei diesem breiten Konsens, bei dieser Solidarität mit Raif Badawi, nicht mitmacht. Warum wohl? Sind Ihnen wirklich Wirtschaftsbeziehungen und Öl wichtiger als der Kampf gegen barbarische Menschenrechtsverletzungen? Das muss wohl so sein. Diesen massiven Mangel an Solidarität kritisiere ich hier und bin wirklich froh, dass wir es gemeinsam geschafft haben – halt ohne die Europäische Volkspartei, die sich hier nicht an unsere Seite stellt –, diese Auspeitschungen zu verurteilen und auch klar die sofortige Freilassung zu fordern. Lassen Sie mich einen Satz mit österreichischem Konnex sagen: Wir warten immer noch darauf, dass das Abdullah-Zentrum in Wien endlich die bedingungslose Freilassung fordert und diese barbarische Strafe ebenfalls klar und deutlich verurteilt. Free Raif Badawi! Now! (Încheierea intervențiilor la cerere) Christos Stylianides,
Member of the Commission
. - Mr President, I would like to thank you for the attention devoted by this House to supporting the universality of human rights throughout the world. Saudi Arabia is an important partner for the European Union and an influential political, economic, cultural and religious actor in the Middle East and in the Islamic world. Like many in Europe, we have been concerned by the punishment imposed on Mr Badawi by a Saudi court of appeal in September last year, and by the public flogging to which he was subjected on 9 January this year. We have been closely following developments related to his case as well as the overall human rights situation in the Kingdom of Saudi Arabia. There is no doubt that the basis and conditions of Mr Badawi's sentence, as well as the nature of the punishment handed down to him, are matters of strong concern for the European Union. In addition, the sentence appears overtly disproportionate. The statement issued by the spokesperson for the Vice-President of the Commission and January, recalling our principled position on this case, is one of many initiatives that we are taking at EU level. The European External Action Service has been constantly monitoring this case, including via the EU delegation in Riyadh. In close coordination with EU Member States, several formal and informal outreach initiatives towards the Saudi authorities have been undertaken, both in capitals and locally. Since the first set of 50 lashes on 9 January, further lashing has been suspended on health grounds. This is certainly a positive development and it is to be hoped that further execution of the sentence will be definitely suspended. Obviously we will continue to call on our Saudi partners to suspend this sentence and to review the court ruling, as we understand the case may soon be referred again to an appeal court. More broadly, we look forward to strengthening an open and frank dialogue on human rights with our Saudi partners, seizing, in particular, the opportunity offered by the ongoing judicial reform process. The abolition of corporal and degrading punishment and the broader issue of freedom of expression will continue to constitute essential elements in our dialogue. Let me once again assure you that we will continue to follow closely the case of Mr Badawi and to voice the European Union's concerns through appropriate channels. Președinte. - Dezbaterea a fost închisă. Votul va avea loc după dezbateri. Declarații scrise (articolul 162) Jonathan Arnott (EFDD),
in writing.
– I strongly support the principle of this resolution. No-one should be punished for exercising their freedom of speech. Furthermore, a sentence of 10 years' imprisonment and 1000 lashes is particularly cruel and disproportionate. I note that Raif Badawi has various health conditions which lead to specific concerns. I have seen the text of the joint motion for a resolution. The choice of words is not ideal in some places, but the sentiment is absolutely correct. I believe that pressure must be brought to bear upon the Saudi authorities. Miriam Dalli (S&D),
in writing.
– Freedom of speech is a pillar of democracy, and the extent to which a citizen is free to express his or her opinion helps us identify to what extent our governments respect their citizens. Societies which advocate better freedom of speech have proven to be more engaged, vibrant and exuberant about being active citizens. In 1927 Justice Louis Brandeis put it perfectly when he said that the „freedom to think as you will and to speak as you think are means indispensable to the discovery and spread of political truth“. To censor our citizens from their democratic and fundamental right to speak their minds is nothing more than an injustice to democracy. But the case of Raif Badawi goes beyond this. The flogging of Raif Badawi is intolerable and any form of corporal punishment must be gravely condemned by the international community. Today the Parliament stands with Mr Badawi. We shall not remain passive in the face of your fight for freedom. Theresa Griffin (S&D),
in writing
. – I and my fellow MEPs have strongly condemned the flogging of blogger Raif Badawi by the Saudi Arabian authorities. This is a shocking act and an assault by the Saudi authorities against the freedom of expression. I am calling on the Saudi Government to release Mr Badawi immediately and to quash his conviction and sentence. Philippe Loiseau (NI),
par écrit.
– En Arabie saoudite, Raïf Badaoui, blogueur saoudien, a été condamné à dix ans de prison en novembre 2014, à une amende de 1 000 riyals (22 5000 euros) et à 1 000 coups de fouet pour avoir, d'après les autorités saoudiennes, „insulté l'islam“. Il se serait rendu coupable d'apostasie en affirmant que „musulmans, chrétiens, juifs et athées sont tous égaux“. Il a échappé à une tentative d'assassinat et sa femme et ses enfants ont été obligés de s'exiler au Canada en tant que réfugiés politiques. Son jugement a été unanimement contesté, considéré par certaines organisations, notamment Amnesty International, comme étant d'une „inhumanité scandaleuse“, et beaucoup ont demandé son annulation, comme les États-Unis et l'Union européenne. La flagellation est interdite par la législation internationale et peut être considérée comme une pratique d'un autre âge. Bien qu'attaché au principe de non-ingérence, je ne peux rester insensible à cet événement. Le principe de non-ingérence ne doit pas faire oublier que l'Arabie saoudite a des relations privilégiées avec de nombreux pays de l'Union européenne, dont la France, et qu'elle est soupçonnée d'avoir des relations troubles avec des organisations terroristes. Petr Mach (EFDD),
písemně
. – Jsem zásadně proti věznění a mučení lidí za vyjadřování jejich názorů. Zdržel jsem se hlasování, jelikož se nejedná o čisté prohlášení o propuštění vězněného blogera Badawiho, ale prakticky o výzvu ke zhoršení vztahů se státem Saudské Arábie. Rezoluce přirovnává Saudskou Arábii k Islámskému státu, což považuji za zbytečnou provokaci. Dále také vyzývá státy EU, aby přehodnotily své vztahy se Saudskou Arábii, ale byly přitom opatrné, jelikož jsou na ní energeticky závislé. To mi přijde jako úplně protichůdné myšlenky. Светослав Христов Малинов (PPE),
в писмена форма.
– Случаят с Раиф Бадауи в Саудитска Арабия е красноречив пример за неспазването на основни човешки права. Няма как по друг начин да коментирам присъдата му. Европейският съюз и държавите членки се основават на универсални ценности и неотчуждими права на човешката личност. В отношенията си с останалата част от света ние утвърждаваме и насърчаваме тези ценности, като се стремим да постигнем защита на правата на човека и стриктно спазване на международното право. Съгласен съм, че Европейският парламент трябва да упражни целия политически натиск, на който е способен, за преразглеждане на присъдата в този, както и при други подобни случаи. Въпреки това не мога да се съглася с препратките към т.нар. „Ислямска държава“ и „Ал Кайда“ в общата декларация, приета днес в пленарна зала. Поставянето на знак за равенство между Саудитска Арабия и т.нар. „Ислямска държава“ е груба грешка, в която аз няма да участвам. Подкрепям колегите си от групата на ЕНП, които гласуваха „против“. Саудитска Арабия е важен партньор на ЕС в Близкия Изток и влиятелен политически, икономически и културен лидер в ислямския свят. Диалогът между ЕС и Саудитска Арабия трябва да се води по конструктивен начин. Само така бихме постигнали добри резултати за спазване на човешките права и за реформи в Кралството. Jiří Maštálka (GUE/NGL),
písemně. – Dovolte mi několik písemných poznámek k závěrečným pasážím projednávaného návrhu usnesení. Především bych chtěl zdůraznit, že Saudská Arábie se svým oficiálním stáním náboženstvím hlásí k radikální, dalo by se říci fundamentalistické náboženské skupině. Přitom fundamentalisté jakéhokoliv vyznání – ať již křesťané, muslimové, židé nebo hinduisté – představují netolerantní složku ve společnosti, která má vždy a všude velké problémy s demokratickými pravidly. Fundamentalismus pocházející ze Saudské Arábie, známý jako wahhábismus či správně jako salafíja, je sunnitská sekta, která bojuje proti všem nevěřícím – mezi něž zařazuje i jiné větve islámu, a to nejen šíity. Připomínám, že od wahhábistů vede celá řada spojení na Al-Kaídu a že k této sektě se hlásí i Abu Bakr al-Baghdadi, hlava samozvaného Islámského státu. Takto se stává wahhábismus jedním z největších problémů současnosti. A to jak v muslimském světě, tak v liberálních demokraciích. Diskutovat o dodržování lidských práv v zemi, kde je oficiálním náboženstvím fundamentalistické sektářství, je téměř ztráta času. Je třeba stavět jasné požadavky jak vůči našim saudskoarabským partnerům, tak vůči vedení Evropského parlamentu a Evropské komise. Nelze rozšiřovat spolupráci v žádné rovině, dokud nebude v této zemi větší pochopení pro jiné názory, pro rovnoprávnost žen, pro odpor vůči výchově a výcviku fundamentalistických bojovníků. 3.3.   Masové hroby pohřešovaných osob z vesnice Assia v obci Ornithi v okupované části Kypru Președinte. - Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea a șapte propuneri de rezoluție privind Gropi comune ale persoanelor din Ashia date dispărute, situate în localitatea Ornithi din partea ocupată a Ciprului (2015/2551(RSP)). Întrucât suntem în întârziere am să vă cer permisiunea să nu permitem cartonașe albastre și, de asemenea, să sărim peste procedura catch the eye, pentru a putea să ne înscriem în vot ținând seama de cerințele speciale ale zilei de astăzi. Ska Keller,
Verfasserin
. - Herr Präsident! Die Frage von 2001 vermissten Personen sowohl griechisch-zypriotischer als auch türkisch-zypriotischer Herkunft ist eine offene Wunde für die Familien, die endlich Gewissheit haben wollen, aber auch für den Friedensprozess auf Zypern. Das Komitee für die vermissten Personen leistet hier einen unschätzbaren Beitrag, indem sie Zeugen befragen, Massengräber finden und Toten ihre Identität zurückgeben. Es braucht dringend Zugang zu allen Gebieten auf Zypern, um seine Arbeit fortsetzen zu können. Das Komitee braucht auch die ständige Unterstützung der Europäischen Union – sowohl finanziell als auch politisch. In diesem Zusammenhang ist mir nicht begreiflich, warum erst neun Mitgliedstaaten die UN-Konvention zum Schutz vor erzwungenem Verschwinden unterzeichnet haben. Die Mitgliedstaaten sollten hier endlich ein starkes Zeichen gegen diese schwere Menschenrechtsverletzung setzen. Νότης Μαριάς,
Συντάκτης
. - Κύριε Πρόεδρε, το δράμα των οικογενειών των αγνοουμένων της Κύπρου μάς έχει όλους κυριολεκτικά συγκλονίσει από τα νεανικά μας χρόνια. Χιλιάδες Ελληνοκύπριοι εδώ και 41 χρόνια αγνοούνται, όταν τον Ιούλιο του 1974 τα τουρκικά στρατεύματα εισέβαλαν παράνομα στην Κύπρο και κατέλαβαν το 37% του νησιού. Όλοι αυτοί οι αγνοούμενοι δολοφονήθηκαν από τα τουρκικά στρατεύματα κατοχής και θάφτηκαν σε ομαδικούς τάφους σε περιοχές που χαρακτηρίστηκαν „στρατιωτικές“, για να εξαφανιστούν τα ίχνη τους. Αλλά και όταν εντοπίζονται ομαδικοί τάφοι από τις προσπάθειες της Επιτροπής Αγνοουμένων, όπως είναι και η περίπτωση του ομαδικού τάφου των αγνοουμένων της Άσσιας, που ανακαλύφθηκε στο χωριό Ορνίθι, και τότε τα τουρκικά στρατεύματα προσπαθούν ξανά να εξαφανίσουν τα ίχνη. Τα ψηφίσματα του ΟΗΕ για τους κύπριους αγνοούμενους είναι δεκάδες. Κόλαφος για την Τουρκία είναι επίσης οι καταδικαστικές αποφάσεις του Ευρωπαϊκού Δικαστηρίου Ανθρωπίνων Δικαιωμάτων. Ζητούμε λοιπόν να γίνει δεκτό το ψήφισμα για τους αγνοουμένους της Κύπρου και της Άσσιας, με το οποίο καλείται ο τουρκικός στρατός και η Τουρκία .. (Ο Πρόεδρος διακόπτει τον ομιλητή) Cecilia Wikström,
författare. — Herr talman! I den grekiska tragedin Antigone,som skrevs av Sophocles redan 442 f. Kr, beskrivs hur en flicka gör allt för att begrava sin bror. Temat är evigt, lika gammalt som människans liv på jorden. Dem vi älskar vill vi göra allt för, inklusive att föra dem till den sista vilan. Dagens tragedi utspelar sig idag på Cypern där mödrar och fäder, bröder och systrar precis som Antigone gör allt för att få begrava sina kära vars öde är okänt sedan 1974. Det är dags nu att turkiska myndigheter tillåter att massgravar på militärt område öppnas så att de kan undersökas, så att identifiering kan ske och människor äntligen kan få sörja sina kära, föra dom till den sista vilan och slutligen komma till ro. Ignazio Corrao,
Autore
. - Signor Presidente, onorevoli colleghi, le famiglie delle circa 2.000 persone scomparse a Cipro dal 1964 al 1974 hanno tutto il diritto di conoscere cosa è successo ai loro cari, specialmente perché molte di queste sono persone anziane e rischiano di morire senza sapere neanche cosa è successo. Mettere un punto e chiudere questa storia è necessario per proseguire, per mettere una pietra sopra questa questione e poter proseguire nel processo di riconciliazione dell'isola di Cipro. Il Comitato delle persone scomparse a Cipro sta facendo un ottimo lavoro ma ha bisogno della piena collaborazione da parte delle autorità. Sicuramente l'Unione europea sta collaborando, finanziando il Comitato, ma manca la parte che deve fare la Turchia, che è finanziata dall'Unione europea con gli accordi di preadesione. Quindi ritorniamo a un discorso più ampio. Cerchiamo di mettere pressione sul governo turco affinché dia una mano a fare chiarezza su questa storia. Τάκης Χατζηγεωργίου,
Συντάκτης
. - Κύριε Πρόεδρε, εδώ και μερικά χρόνια, δεκάδες ελληνοκύπριοι και τουρκοκύπριοι επιστήμονες, αλλά και απλοί πολίτες, εργάζονται στην προσπάθεια να βρουν τα οστά των νεκρών της κυπριακής τραγωδίας και αυτό νομίζω ότι αποτελεί μια πράξη που αναδεικνύει την ανθρώπινη φυλή: το να εργάζεσαι, δηλαδή, στο να βρεις τους τύπους της Ιστορίας και να ανιχνεύσεις τα βήματά της και τον πόνο των ανθρώπων και των συγγενών τους. Ούτως εχόντων των πραγμάτων, την ίδια ώρα είναι πράξη ντροπής η μετακίνηση και η εξαφάνιση οστών από μαζικούς τάφους, μια πράξη ισοδύναμη, σκέφτομαι κάποτε, με την ίδια την πράξη της δολοφονίας. Θεωρώ λοιπόν σωστό να καλέσουμε την Τουρκία να παύσει αυτή την ντροπιαστική ενέργεια, να μας δείξει πού είναι οι τόποι ταφής των αγνοουμένων, των δολοφονηθέντων, και να ανοίξει τα αρχεία της, για να γνωρίσει η διερευνητική επιτροπή πού πρέπει να ψάξει. Τέλος, καλούμε το Συμβούλιο να αυξήσει οικονομικά την ενίσχυσή του προς τη διερευνητική επιτροπή, προκειμένου να διεξέρχεται κανείς αυτό το έργο όσο το δυνατόν πιο εύκολα. Ο αγώνας είναι αγώνας για την ανεύρεση των οστών όλων των νεκρών της κυπριακής τραγωδίας – Ελληνοκυπρίων και Τουρκοκυπρίων. Γι' αυτό είναι που εξέφρασα την τιμή και την εκτίμησή μου προς τους ανθρώπους, Ελληνοκύπριους και Τουρκοκύπριους, που εργάζονται σ' αυτή την κατεύθυνση. Josef Weidenholzer,
Verfasser
. - Herr Präsident! Es ist ein unausgesprochenes Menschenrecht, dass das, was nach dem Tod von einem Menschen übrig bleibt, von den Nachkommen mit Respekt behandelt wird. Antigone – die große Heldin der alten Griechen – hat uns dieses Vermächtnis hinterlassen. Es ist ebenso ein Menschenrecht, dass die Nachkommen wissen, wo ihre Angehörigen die letzte Ruhe gefunden haben, und freien Zugang zu diesem Ort erhalten. Sie haben das Recht zu erfahren, welchen Tod sie gefunden haben. Darum geht es bei dieser Entschließung. Es besteht der dringende Verdacht, dass in Ornithi diese Grundrechte verletzt werden. Das ist nicht hinnehmbar. Deshalb ist diese Entschließung notwendig. Nur so ist Erinnerungsarbeit – ohne die es keine Zukunft gibt – möglich. Für die Erinnerungsarbeit im Übrigen sollte ein Satz aus dem Vermächtnis Antigones gelten: Nicht zu hassen, zu lieben sind wir geworden! Ελένη Θεοχάρους,
Συντάκτρια
. - Κύριε Πρόεδρε, κύριε Επίτροπε, ένα έγκλημα πολέμου που διεπράχθη το 1974 από τον τουρκικό στρατό εισβολής στην Κύπρο, με μαζικές εκτελέσεις αδήλωτων αιχμαλώτων και αμάχων, οι οποίοι ετάφησαν σε άγνωστους για χρόνια μαζικούς τάφους στα κατεχόμενα εδάφη, έρχεται ξανά στην επιφάνεια με αφορμή την τραγική περίπτωση των μαζικών τάφων που ανευρέθησαν στο χωριό Ορνίθι αλλά και σε άλλες περιοχές. Στις περιπτώσεις αυτές ο τουρκικός στρατός μετακίνησε τα οστά αμάχων δολοφονηθέντων από το χωριό Άσσια σε άγνωστο μέρος. Και δεν ανευρέθησαν παρά μόνο ελάχιστα υπολείμματα. Οι μετακινήσεις των οστών γίνονται για να μην εξακριβωθούν τα αίτια του θανάτου των θυμάτων. Γι' αυτό ζητάμε από το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο να καλέσει την Τουρκία να σταματήσει να συμπεριφέρεται ασεβώς προς τους νεκρούς· να σταματήσει την ύβρη προς την ανθρωπότητα· να σταματήσει τις μετακινήσεις των νεκρών από τους μαζικούς τάφους και να ανοίξει τα στρατιωτικά της αρχεία και τις λεγόμενες „στρατιωτικές ζώνες“ προς διερεύνηση και απόδοση των νεκρών στις οικογένειές τους. Λευτέρης Χριστοφόρου,
εξ ονόματος της ομάδας PPE
. – Κύριε Πρόεδρε, εδώ και σαράντα χρόνια η Τουρκία, παραβιάζοντας κάθε αρχή ευρωπαϊκού και διεθνούς δικαίου, κατέχει μέρος της πατρίδας μας, με αποτέλεσμα να υπάρχουν τραγικές συνέπειες τόσο για τον λαό μας όσο και για την Κύπρο αλλά και την ίδια την Ευρωπαϊκή Ένωση. Η πιο τραγική όμως πτυχή αυτού του κυπριακού δράματος είναι η πτυχή των αγνοουμένων. Το ότι εδώ και 40 χρόνια υπάρχουν κύπριοι αγνοούμενοι συμβαίνει γιατί η Τουρκία, και γι' αυτό το κατ' εξοχήν ανθρωπιστικό θέμα, επιδεικνύει ένα απάνθρωπο και σκληρό πρόσωπο. Αρνείται να ανοίξει τα αρχεία του τουρκικού στρατού για να διερευνηθεί η τύχη τους. Εκεί και όπου εντοπίζονται μαζικοί τάφοι αγνοουμένων τους χαρακτηρίζει „κλειστή στρατιωτική περιοχή“. Και το σημαντικότερο, και το κυριότερο, και το πιο αισχρό είναι ότι μετακινεί οστά αγνοουμένων, όπως έγινε στην Άσσια, για να εξαφανίσει τα ίχνη. Δυστυχώς αυτή είναι η Τουρκία. Αυτή η είναι η Τουρκία που δεν σέβεται τους νεκρούς. Αυτή είναι η Τουρκία, η οποία ουσιαστικά θέλει να γίνει κράτος μέλος της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Αυτή είναι η Τουρκία, η οποία λαμβάνει προενταξιακή βοήθεια. Εμείς καλούμε να επιβληθούν κυρώσεις εναντίον της Τουρκίας γι' αυτό το ζήτημα. Δημήτρης Παπαδάκης,
εξ ονόματος της ομάδας S&D
. – Κύριε Πρόεδρε, το ανθρώπινο δράμα δεν ξεχωρίζει φυλές και εθνοτικές καταγωγές. Αυτό που γίνεται τώρα στο κατεχόμενο τμήμα της Κύπρου είναι ένα δεύτερο έγκλημα απέναντι σε όλη την ανθρωπότητα, αφού, 40 χρόνια μετά, το κατοχικό καθεστώς της Τουρκίας μετακινεί τα οστά των αγνοουμένων προσπαθώντας να εξαφανίσει στοιχεία που θα οδηγούσαν στον εντοπισμό τους. Σκεφτείτε τους συγγενείς των αγνοουμένων να αναρωτιούνται τι απέγιναν οι δικοί τους άνθρωποι. Σκεφτείτε να θάβουν ένα κομμάτι από το δάχτυλο ή ένα κομμάτι από το πόδι τους. Η Ευρώπη δεν μπορεί να κλείνει τα μάτια και οφείλουμε να καλέσουμε αμέσως την Τουρκία να συνεργαστεί για την πλήρη διερεύνηση της τύχης των αγνοουμένων, Ελληνοκυπρίων και Τουρκοκυπρίων. Εδώ δεν χωρούν πολιτικά παιχνίδια. Η τιμή των νεκρών είναι ό,τι πιο ιερό στην Ευρώπη. Δεν μπορεί να υποκρίνεται η Ευρώπη για να εξυπηρετηθούν πολιτικές σκοπιμότητες. Charles Tannock,
on behalf of the ECR Group
. – Mr President, in 2011 I co-authored a successful written declaration concerning the work of the EU-funded Committee on Missing Persons (CMP) in Cyprus. Today our resolution seeks to make a further specific plea related to the issue of the four mass graves in Ashia / Ornithi village, where it is believed that the graves of 106 individuals brutally murdered in 1974 during the invasion by Turkey have been tampered with and some of the human remains exhumed and destroyed or relocated in a probable criminal attempt to conceal evidence. Turkey, under numerous judgments of the ECHR, as the occupying power in the north of Cyprus, is obliged to assist the CMP to identify all the remaining skeletal parts in order to establish clearly the cause of death. This would allow the families, after 41 years, to have closure regarding the painful loss of their loved ones. Turkey must also open access to the military-controlled areas in the north of the island to locate all the burial sites, and once identity is ... (The President cut off the speaker) Martina Anderson,
on behalf of the GUE/NGL Group
. – Mr President, there are many similarities between Cyprus and Ireland: both are island nations that suffer from the legacy of partition, foreign occupation and conflict. Therefore, truth and reconciliation is as important to Cyprus as it is in Ireland. The European Court of Human Rights, in its judgment with regard to missing persons in Cyprus, held that the Turkish authorities failed to conduct an effective investigation, in violation of Article 2 of the European Convention on Human Rights. Similarly, the British Government also continues to violate Article 2 in relation to state killings in the north of Ireland, for example with regard to its involvement in the murder of the brilliant 39-year-old lawyer Pat Finucane, the 26th anniversary of whose death occurs today. For reconciliation to take place in Cyprus, Turkey must reveal the truth about the missing people and in relation to the further crime of the relocation of victims' remains by the Turkish authorities. An effective investigation into this by .. (The President cut off the speaker) Fabio Massimo Castaldo,
a nome del gruppo EFDD
. – Signor Presidente, onorevoli colleghi, si possono seppellire molti corpi in una fossa comune, ma quanto profonda deve essere una fossa per seppellire la storia delle vittime e le responsabilità di un conflitto terrificante che ancora oggi non è concluso? Troppo profonda! Per ognuna delle vittime di Ashia, per ognuno dei più di 2.000 scomparsi della guerra a Cipro, ci sono ancora famiglie disperate da una pena che è diventata parte integrante della loro vita. Una pena che forse potrà essere parzialmente lenita da una risposta, per quanto tardiva, e dalle spoglie dei parenti finalmente restituite. Perciò la Turchia deve immediatamente applicare le sentenze della Corte europea dei diritti dell'uomo e tutte le parti in causa devono contribuire al lavoro del Comitato aprendo i loro archivi e raccontando le loro testimonianze. Da uno Stato candidato si deve pretendere la massima cooperazione e il massimo impegno, e non un prolungato e vergognoso silenzio. Non è mai troppo tardi per rimediare a un errore. Edouard Ferrand (NI). - Monsieur le Président, l'affaire dramatique des fosses communes d'Ornithi est l'arbre qui cache la forêt, c'est le visage macabre d'une opération plus importante: l'occupation de Chypre depuis 41 ans par la Turquie. L'État turc est coupable, mais il a aussi des complices – ceux qui ont choisi d'engager des négociations d'adhésion depuis près de dix ans maintenant. Je pense à M. Stanislav Polčák (PPE). - Pane předsedající, já, i v tomhle ruchu, bych chtěl poukázat na to, že podle výroku Evropského soudu pro lidská práva Turecko poškodilo práva příbuzných a nezvěstných. A nevyplatilo dosud ani žádnou kompenzaci, kterou Turecku přikázal Evropský soud pro lidská práva uhradit. Já považuji tento postup Turecka skutečně za skandální. Není možné dobrovolně podepsat Evropskou úmluvu o lidských právech a podřídit se rozsudku ve Štrasburku a zároveň s odmítáním uznání existence Kypru nevyplatit kompenzaci, která byla přiznána obětem této nespravedlnosti. A myslím si, že Evropská unie vyplácí Turecku dost podpor na to, aby mohla případné kompenzace vyplatit sama přímo těmto obětem, jestliže Turecko takto nerespektuje Evropský soud pro lidská práva. Já jsem skutečně rozhořčen. Dawid Bohdan Jackiewicz (ECR). - Panie Przewodniczący! W wyniku walk wewnętrznych w latach 60. oraz inwazji tureckiej na Cypr uznano za zaginione około dwóch tysięcy osób pochodzenia greckiego i tureckiego. Ich losy wciąż próbuje ustalić Komitet ds. Osób Zaginionych na Cyprze. Wojsko tureckie zamordowało w 1974 roku blisko stu cywilów z okolic miejscowości Ashia. Europejski Trybunał Praw Człowieka orzekł odpowiedzialność Turcji za te mordy. Greccy Cypryjczycy głośno domagają się pociągnięcia Turcji do odpowiedzialności. Turcja odmawia współpracy i uniemożliwia dostęp do miejsc, w których mogą być ukryte szczątki zaginionych. Panie i Panowie Posłowie! Musimy otwarcie zaapelować o wzmożenie działań do tych, którzy mogą pomóc Cypryjczykom w rozwiązaniu tego dramatu, tego tragicznego sporu. Wciąż żyją krewni zaginionych i pomordowanych, którzy czekają na to, aby pochować szczątki swych bliskich. Zostawmy rozstrzygnięcie o winie sądom i trybunałom wojennym. Domagajmy się przyznania obu stronom tego konfliktu prawa do odnalezienia (...). (Przewodniczący odebrał posłowi głos) Κώστας Χρυσόγονος (GUE/NGL). - Η τουρκική εισβολή στην Κύπρο το 1974 και η συνεχιζόμενη έκτοτε κατοχή του 40% του νησιού συνιστούν καθεαυτές μείζονος σημασίας παραβιάσεις του διεθνούς δικαίου, για τις οποίες η Τουρκία έχει καταδικασθεί κατ' επανάληψη από το Ευρωπαϊκό Δικαστήριο Δικαιωμάτων του Ανθρώπου. Αυτή η μείζων παραβίαση συνοδεύθηκε από ειδεχθή εγκλήματα πολέμου, όπως η μαζική εκτέλεση 1.600 περίπου ελλήνων και ελληνοκυπρίων αιχμαλώτων, που λογίζονται ως αγνοούμενοι επί 40 χρόνια. Τα εγκλήματα εκείνα όχι μόνο δεν έχουν αναγνωρισθεί και τιμωρηθεί, αλλά η τουρκική πλευρά επιδίδεται σε διαρκή προσπάθεια συγκάλυψής τους. Ένα επιμέρους επεισόδιο είναι η πρόσφατη μεταφορά οστών από την περιοχή της Άσσιας σε άλλη άγνωστη περιοχή στα κατεχόμενα. Είναι ντροπή για τον ευρωπαϊκό πολιτικό και νομικό πολιτισμό ότι γίνονται ανεκτές τέτοιες συμπεριφορές από ένα κράτος .. (Ο Πρόεδρος διακόπτει τον ομιλητή) James Carver (EFDD). - Mr President, there can be few greater personal traumas than not knowing the fate of a loved one. The Committee on Missing Persons established 34 years ago has to date identified 568 victims from both communities. In an attempt to bring some degree of closure to relatives, friends and the communities of the 1 433 missing Cypriots from both sides of the island, might I respectfully suggest that the time has come for a fresh approach to this tragic issue. I believe that Cyprus needs to follow the brave South African example at the end of the apartheid regime by setting up a truly independent truth and reconciliation commission. As time goes by, the important question surrounding the fates and final resting places of so many victims must be addressed. Might this be an option worth investigating through the usual diplomatic channels whilst those witnesses are still able to give answers .. (The President cut off the speaker) Λάμπρος Φουντούλης (NI). - Κύριε Πρόεδρε, αυτά για κάποιους ίσως είναι ελληνικά γράμματα τυπωμένα απλά σε χαρτί. Στην πραγματικότητα όμως αυτά τα ονόματα αντιστοιχούν σε άνδρες που ήταν πατέρες, παππούδες, γιοι και εγγονοί. Οι περισσότεροι κατάγονται από την Άσσια. Η Άσσια και οι κάτοικοί της βρέθηκαν στο μάτι του κυκλώνα και της βαρβαρότητας των τουρκικών στρατευμάτων. Αθώοι πολίτες εκτελούνται εν ψυχρώ τις πρώτες ώρες. Μετά την ολοκλήρωση της ανταλλαγής αιχμαλώτων τους επόμενους μήνες, 84 άνθρωποι δεν γύρισαν ποτέ. Όλα τα εγκλήματα πολέμου που έχουν διαπράξει τα τουρκικά στρατεύματα κατοχής και οι τουρκοκύπριοι συνεργάτες τους –και ιδίως αυτό που διαπράχθηκε στην κατεχόμενη Άσσια– παραμένουν ατιμώρητα μέχρι σήμερα. Οι Τούρκοι, για να καλύψουν τα εγκλήματά τους, δεν σεβάστηκαν ούτε τους νεκρούς Ασσιώτες. Μετακίνησαν τα οστά από τους ομαδικούς τάφους και τα έριξαν σε πηγάδια και σκουπιδότοπους, για να μη βρεθούν ποτέ. Όπως είναι ήδη γνωστό, οι εκταφές που έγιναν το 2009 από τη ΔΕΑ στο Ορνίθι επιβεβαίωσαν τις πληροφορίες. Τα προβλήματα που προκύπτουν .. (Ο Πρόεδρος διακόπτει τον ομιλητή) Christos Stylianides,
Member of the Commission
. - Mr President, Vice-President/High Representative Federica Mogherini has asked me to deliver the following message on her behalf. The Commission is conscious of the human dimension of the consequences of the tragic events of 1963-1964 and 1974 for the population throughout the island of Cyprus. Unanswered questions, especially those about missing persons, prevent many Cypriots from both communities from leaving their painful past behind. For the families concerned it is thus crucial to determine the fate of their loved ones. For this reason, the Commission is fully committed to supporting the work of the UN-facilitated bi-communal Committee on Missing Persons (CMP). The Committee on Missing Persons' humanitarian mandate contributes to providing relief to the families of missing persons. It has proved to be a successful confidence-building measure between both Cypriot communities, and thus also strongly contributes to reconciliation in Cyprus. The European Union is currently its main source of funding, with an overall contribution since 2006 of EUR 14.7 million, managed under the authority of my colleague, Corina Crețu. The European Union is committed to continuing to support the work of the CMP and will provide an additional EUR 2.5 million in 2015. We also wanted to thank this Parliament, which in the past years provided extra funding for the CMP. In this respect I would like to pay my personal homage to former Members Panayiotis Demetriou, Ioannis Kasoulides, Klamt and Busuttil, as well as to current Members Böge, Theocharous and Hadjigeorgiou. The Commission agrees that more can and should be done by all relevant stakeholders to clarify the fate of all missing persons. At the same time, the fieldwork becomes more difficult, as new information sources are now scarce, and remaining potential graves are less accessible. This is why it is important that the CMP is granted full access to all relevant archives and, of course, military areas. The EU regularly calls on Turkey to comply with this. Missing persons is a humanitarian issue. This, like many other issues, shows the need for a fair, comprehensive and viable settlement between the Greek Cypriot and Turkish Cypriot communities. The EU has given its strong support to the resumption of Cyprus talks under the auspices of the United Nations. We have made clear our readiness to help. We support the efforts of the UN envoy Espen Barth Eide. It is time to find an adequate answer and to give support to both communities. Președinte. - Dezbaterea a fost închisă. Votul va avea loc imediat după dezbateri, astăzi. Eleonora Forenza (GUE/NGL). - Signor Presidente, onorevoli colleghi, come è stato ricordato anche in Aula e nel dibattito di ieri, ieri sono morte 300 persone al largo di Lampedusa. È l'ennesima strage nel Mediterraneo. Io chiedo che questo Parlamento non solo faccia un minuto di silenzio, ma che questo Parlamento si assuma finalmente la responsabilità di cambiare politiche sul tema dell'immigrazione, come Triton e Frontex, definite assolutamente inadeguate persino dall'Alto Commissario per i diritti dell'uomo. Chiedo che, per ricordare queste persone che cercavano una vita migliore, si osservi un minuto di silenzio. Președinte. - În lumina declarației de ieri, vă propun să ținem un moment de reculegere. (Adunarea s–a ridicat și a păstrat un moment de reculegere) Declarații scrise (articolul 162) Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit.
– L'armée turque occupe depuis 1974 la partie nord de Chypre. De nombreuses exactions ont été commises. Nous devons défendre la mémoire de ces personnes massacrées et l'honneur bafoué d'un peuple membre de l'Union européenne. Vous n'avez qu'une maigre résolution face à ces mitrailleuses au check-point séparant l'île? Comment envisager une discussion constructive avec la Turquie, alors que, d'une part, elle ne reconnaît pas l'un des membres de l'Union européenne, Chypre, et, d'autre part, elle occupe militairement une partie du territoire de ce dernier? Encore une fois, l'Union européenne se vautre dans des incohérences juridiques et politiques, et méprise honteusement une partie des citoyens qui en font partie. Je me suis donc abstenue sur ce texte. Monica Macovei (PPE),
in writing.
– I voted on this motion for a resolution with concern for the families of missing people in Cyprus. I commend the work of the Committee of Missing Persons of Cyprus. Following their effort, 568 remains have been identified and returned to their families. This effort continues today: 1078 Greek Cypriots and 355 Turkish Cypriots are still missing. In Ashia, evidence of a mass grave previously exhumed by the Turkish Government raises concern. I fear that these acts will prevent thorough examinations of remains. Identifying the missing people of Cyprus must be a priority. We, the European Parliament, call on Turkey's government to stop the removal of remains and focus all efforts aiding the CMP. We must stand for the humanitarian cause in Cyprus. The work of the CMP will require the cooperation of all parties to bring closure to families of lost people. Rolandas Paksas (EFDD)
, raštu.– Balsavau už šią rezoliuciją. Visų pirma, būtina imtis veiksmų, kad būtų atliktas nepriklausomas tyrimas dėl visų Kipre dingusiųjų be žinios asmenų likimo ir užtikrinama derama pagarba ne tik dingusių asmenų, bet ir jų šeimos narių atžvilgiu. Kiekviena šalis be jokių išlygų privalo laikytis žmogaus teisių standartų ir užkirsti kelią bet kokiems žmogaus teisių pažeidimams. Tarptautinės teisės normos ir EŽTT sprendimai privalo būti nedelsiant įgyvendinti. Atsižvelgiant į Be žinios dingusių asmenų paieškos komiteto vaidmenį, reikia ir toliau skatinti jo veiklą, sudarant geresnes sąlygas nustatytų tikslų įgyvendinimui. Be to, labai svarbu, kad sprendžiant šią problemą Turkija glaudžiau bendradarbiautų su suinteresuotomis šalimis ir sudarytų geresnes sąlygas neatrastų laidojimo vietų paieškai taip pat tinkamai įgyvendintų savo tarptautinius įsipareigojimus, kad be žinios dingusių asmenų šeimoms būtų išmokėtos kompensacijos. Θεόδωρος Ζαγοράκης (PPE),
γραπτώς.
– Τέσσερις δεκαετίες μετά την εισβολή και την παράνομη κατοχή του 30% της Κύπρου, η Τουρκία συνεχίζει να προκαλεί αγνοώντας κάθε έννοια διεθνούς δικαίου. Χιλιάδες Κύπριοι συμπολίτες μας δεν γνωρίζουν πού, πότε και πώς ενταφιάστηκαν μέλη των οικογενειών τους. Κύπριοι αγωνιστές, που θυσιάστηκαν για την υπεράσπιση της Πατρίδας τους, παραμένουν αγνοούμενοι για τέσσερις δεκαετίες. Σήμερα στην Άσσια, οι οικογένειες των θυμάτων βιώνουν τον απόλυτο εξευτελισμό, καθώς η Τουρκία μετακινεί τα λείψανα των συγγενών τους από ομαδικούς τάφους σε μυστικές περιοχές που χαρακτηρίζει στρατιωτικές, ώστε να αποφύγει τις έρευνες. Ως πότε κ. Πρόεδρε θα παραμείνουμε αμέτοχοι στην προκλητική στάση της Τουρκίας, η οποία εξευτελίζει τη μνήμη των θυμάτων αλλά και την αξιοπρέπεια και τον πόνο των οικογενειών τους; Τη στιγμή που η Ευρώπη καλείται σήμερα να προωθήσει τα δημοκρατικά ιδεώδη σε ολόκληρο τον κόσμο, δεν μπορεί να ανέχεται να καταπατώνται τα ανθρωπινά δικαιώματα και το διεθνές δίκαιο, απροκάλυπτα, στο έδαφός της. Την στιγμή που η Τουρκία, στα πλαίσια της προενταξιακής της πορείας, λαμβάνει τόσα οικονομικά οφέλη από την Ευρωπαϊκή Ένωση, το ελάχιστο που οφείλει να πράξει είναι να δώσει ένα τέλος σε αυτήν την απαράδεκτη πρακτική. Tadeusz Zwiefka (PPE),
na piśmie.
– Pomimo upływu 5 lat od makabrycznego odkrycia dokonanego przez Komitet ds. Osób Zaginionych na Cyprze w pobliżu wioski Ashai, w której przed trzydziestoma laty w niejasnych okolicznościach zaginęło 70 osób, zbyt wiele pytań nadal pozostaje bez odpowiedzi. Znalezione ślady, świadczące o ekshumowaniu i przeniesieniu części ciał, stanowią jasny dowód na to, że Turcja nie tylko nie wypełnia swojego zobowiązania do przeprowadzenia rzetelnego śledztwa w niniejszej sprawie, ale również stara się uniknąć odpowiedzialności za mordy dokonane na ludności w 1974 r. Wartości, które wyznajemy, nakazują nam podjąć stanowcze działania, mające przymusić stronę turecką do rozliczenia się z przeszłością. Naszym obowiązkiem jest dołożenie wszelkich starań, by ta pusta karta w historii konfliktu cypryjsko-tureckiego w końcu została zapisana. Nie może być przyzwolenia na działania zmierzające do zatajenia prawdy. W tych trudnych czasach, w obliczu wielu konfliktów zbrojnych, niech ta rezolucja będzie sygnałem nie tylko dla Turcji, ale dla całego świata, że Unia Europejska, sprzeciwia się wszelkim praktykom mającym na celu tuszowanie zbrodni dokonanych na ludności cywilnej. Dajmy wyraźny sygnał, że nie wyrażamy zgody, aby odpowiedzialni za śmierć niewinnych unikali odpowiedzialności. Pokażmy, że najwyższą wartością są dla nas życie, godność i prawda. 4.   Hlasování Președinte. - Următorul punct pe ordinea de zi este votarea. (Pentru rezultate și alte detalii ale voturilor: a se vedea procesul-verbal) 4.1.   Burundi: případ Boba Ruguriky (B8-0160/2015, B8-0163/2015, RC-B8-0144/2015, B8-0144/2015, B8-0146/2015, B8-0148/2015, B8-0152/2015, B8-0154/2015) -Înainte de votare Cristian Dan Preda (PPE). - Monsieur le Président, j'aurais voulu expliquer, avant le vote sur l'Arabie saoudite, la raison pour laquelle le groupe PPE n'a pas signé la résolution commune. Nous ne l'avons pas fait tout simplement parce que, dans un paragraphe, les auteurs de cette résolution commune font le rapprochement entre l'Arabie saoudite et le groupe „État islamique“. Sinon, comme c'était précisé dans le débat, nous avons bien sûr affirmé, dans notre résolution, notre claire opposition aux sanctions à l'adresse de Raïf Badaoui. La seule raison de notre vote négatif à l'égard de cette résolution est donc que nos collègues ont fait le rapprochement entre l'Arabie saoudite et le groupe „État islamique“. 4.2.   Saúdská Arábie: případ Raifa Badawiho (RC-B8-0143/2015, B8-0143/2015, B8-0145/2015, B8-0147/2015, B8-0149/2015, B8-0151/2015, B8-0158/2015, B8-0162/2015) 4.3.   Masové hroby pohřešovaných osob z vesnice Assia v obci Ornithi v okupované části Kypru (RC-B8-0150/2015, B8-0150/2015, B8-0153/2015, B8-0155/2015, B8-0156/2015, B8-0157/2015, B8-0159/2015, B8-0161/2015) 4.4.   Zřízení zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem (B8-0169/2015) -Înainte de votare Philippe Lamberts (Verts/ALE). - Monsieur le Président, au nom des 191 signataires de la proposition relative à une commission d'enquête sur la question des tax rulings, je voudrais attirer l'attention de l'assemblée sur un point d'ordre. Le président de cette assemblée a décidé – de sa propre autorité – de ne pas mettre aux voix la proposition faite par 191 signataires de cette assemblée, alors que selon nous, le règlement oblige la Conférence des présidents à soumettre aux voix de cette assemblée, avec une recommandation positive ou négative – le choix lui appartient – , la proposition initiale. Je constate que cela n'a pas été fait et nous estimons que c'est une infraction au droit européen, que nous nous réservons le droit de poursuivre devant la Cour européenne de justice. 4.5.   Jmenování členů zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem 4.6.   Humanitární krize v Iráku a v Sýrii, zejména v souvislosti s Islámským státem (RC-B8-0136/2015, B8-0136/2015, B8-0137/2015, B8-0138/2015, B8-0139/2015, B8-0140/2015, B8-0141/2015, B8-0142/2015) -După votare: Jonathan Arnott (EFDD). - Mr President, I attempted to put in an oral explanation of vote with regard to the case of Raïf Badawi. This is a very important matter to us, and normally in this delegation we would not be voting in favour of such motions. But on this occasion we did vote in favour, because the humanitarian issue was so pressing. The difficulty is that, if we are being told we are not allowed to put in an oral explanation of vote, then we are denied the right to tell the people back in the UK why we have done what we have done. Președinte. - Votarea a luat sfârșit. 5.   Schválení zápisu z předchozího zasedání: viz zápis 6.   Vysvětlení hlasování 6.1.   Zřízení zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem (B8-0169/2015) Explicații scrise privind votul Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de una comisión especial para asegurar que se investigue el dumping fiscal de las multinacionales. Sin embargo, denuncio la decisión del Presidente del Parlamento Europeo, Martin Schulz, de no permitir que se votara la constitución de una comisión de investigación, cuando el mandato que lo habría permitido es la base de la comisión especial. Sólo una comisión de investigación habría permitido acceder a documentación clasificada de los Estados miembros, lo que habría permitido averiguar el rol de algunas figuras políticas europeas, como el presidente de la Comisión, Juncker, en relación con la evasión y la elusión fiscal que cuestan a los ciudadanos europeos un billón de euros anuales. La formación de una comisión de investigación estaba justificada legalmente porque la Comisión Europea no había respetado sus propias directivas, que exigen a los Estados miembros transparencia en sus resoluciones fiscales (tax rulings). La investigación de los tax rulings tampoco puede limitarse a las ayudas de Estado, puesto que son compatibles con la política de competencia si no discriminan entre compañías. Por todo ello, me comprometo a estudiar cómo exigir legalmente la constitución de una comisión de investigación. Martina Anderson (GUE/NGL),
in writing
. - I voted in favour of the establishment of a special committee to investigate extensive allegations of tax fraud and tax evasion by a number of multinational corporations across the European Union and the alleged role of key EU political figures in relation to same. The investigation of such serious practices is unequivocally one of the most critical inquiries of our time. In this regard, I am dissatisfied that the European Parliament did not see fit to proceed with the proposed inquiry committee. An inquiry committee would have possessed the necessary legal powers to ensure that an objective, equitable and unprejudiced decision was reached. It is yet to be explored in full detail as to whether the Special Committee will have the requisite powers to investigate the legal loopholes which it has been maintained were deployed on a mass scale by multinationals across the European Union and aided by senior EU political figures. It was with these reservations in mind, that I provided support to the creation of the Special Committee and both my party and my group will be monitoring this matter very closely. Gerolf Annemans (NI),
schriftelijk. — Gezien de actualiteit (LuxLeaks, SuisseLeaks en het nieuws over Belgische rulings) lijkt het billijk om de strijd met belastingontduiking en oneerlijke taksvoordelen voor multinationals aan te gaan. Uitwisseling van gegevens kan nuttig zijn. Als de bijzondere commissie zich wil beperken tot eventuele uitwisseling van gegevens en het doen van aanbevelingen, dan kan dit een meerwaarde hebben. Zeker ook voor harmonisering van de interne markt. Ik kijk uit naar de conclusies van de bijzondere commissie die een duidelijk mandaat heeft voor zes maanden. De kans bestaat echter, zoals kenmerkend voor de immer uitbreidende bevoegdheden van de Europese Unie, dat men veel meer armslag wil krijgen, dat men een verdere harmonisering van de Europese belastingstelsels op tafel zal gooien en iedere vorm van verschillen tussen de lidstaten in belastingtarieven of eigen nationaal beleid om bedrijven aan te trekken gelijk wil trekken. Dat heeft dan nog weinig of niks te maken met het vlot laten functioneren van een interne markt, maar alles met een nieuwe EU-bevoegdheid, een weg is die ik niet wil bewandelen. Ik stem dus voor de instelling van de bijzondere commissie met de hiervoor geformuleerde bedenking. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Anlässlich einer Reihe von Ermittlungen zu angeblichen Steuerabsprachen zugunsten multinationaler Konzerne in Luxemburg, Irland, Belgien und den Niederlanden, die von der Europäischen Kommission veranlasst wurden, hat sich das Parlament mit breiter Mehrheit für die Einrichtung eines Sonderausschusses ausgesprochen. Der Ausschuss wird Praktiken im Bereich verbindlicher Steuerauskünfte untersuchen und Vorschriften prüfen, die bestimmen, wie transparent die Praxis der Steuerentscheidungen in den EU-Ländern sein darf. Ich begrüße die Einrichtung dieses Sonderausschusses, weil Steuergerechtigkeit und Steuertransparenz von essentieller Bedeutung sind. Der Ausschuss wird den Blick auf die Steuerregelungen in allen Mitgliedstaaten richten und Druck machen, um ungerechte Steuerpraktiken zu beenden und gegen Steuervermeidung vorzugehen. Es handelt sich hierbei um eine grundlegende Frage der Gerechtigkeit. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — Cette procédure de rescrits fiscaux permet à des acteurs privés de se prévaloir d'une position de l'administration fiscale sur les normes existantes, suite à une question soulevée par ceux-là. Or, il apparaît que les rescrits fiscaux ont été largement utilisés dans certains pays par des entreprises extra-européennes afin de réduire leur contribution fiscale. Cette commission spéciale semble davantage s'attacher à contrôler la conformité des actions des États au droit de l'Union européenne qu'à évaluer les abus et les dérives de ce système. Il s'agit donc d'un texte incomplet et peu satisfaisant au regard des enjeux, mais qui est un premier pas dans la bonne direction, raison pour laquelle j'ai voté en sa faveur. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — I oppose this measure; it is not possible in six months to undertake a detailed study in all 28 Member States. This spends taxpayers' money and will serve to distract from the issues surrounding Mr Juncker. I suspect this also to be a precursor to an attempt to harmonise corporation tax. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — J'ai bien sûr voté en faveur de la constitution de cette commission spéciale pour faire toute la lumière sur les rescrits fiscaux, au lendemain de l'affaire dite „Luxleaks“ que Jean-Claude Juncker croit – à tort – avoir étouffée. Au sein de cette commission, je pourrai compter sur plusieurs collègues dont la probité et la compétence nous laissent espérer de vrais résultats. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — Suite aux révélations de l'affaire Luxleaks et ensuite Swissleaks, il était primordial que le Parlement européen réagisse. En effet, les Européens attendent, à juste titre, une fiscalité plus juste. Cette commission spéciale sur les rescrits fiscaux permettra d'établir toute la transparence dans ce domaine. Ayant été désigné par mon groupe comme membre effectif, je m'engagerai totalement afin de faire la plus grande clarté sur les pratiques en cours. J'espère que, grâce à cette commission et aux travaux entrepris par le Parlement européen, nous pourrons arriver au niveau européen à une harmonisation fiscale pour l'impôt des sociétés avec, par exemple, la définition d'une base imposable commune et d'un taux minimal à définir, en veillant à ce qu'il ne soit pas un taux plancher. Par ailleurs, les évènements récents montrent qu'il est plus que temps de combattre le blanchiment d'argent qui, au niveau mondial, est une des sources de financement du terrorisme. Mes priorités dans ce domaine sont la lutte contre la fraude et l'évasion fiscales et l'instauration d'une taxe sur le capital. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – J'ai voté en faveur de la constitution d'une commission spéciale sur les rescrits fiscaux et autres mesures puisque, même s'il ne s'agit pas d'une commission d'enquête, la constitution d'une telle commission est déjà une avancée pour la transparence fiscale dans l'Union. À la suite du scandale „LuxLeaks“ impliquant le président de la Commission Jean-Claude Juncker et des arrangements offerts par le Luxembourg permettant à 340 multinationales d'échapper à une grande partie de leurs impôts, notamment en France et en Europe, je déplore aussi que cette décision ne fasse pas mention explicite du Luxembourg. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Ho inteso sostenere col mio voto questo testo che reputo equilibrato e ben strutturato. Ritengo di primaria importanza la costituzione di una commissione speciale fra i cui compiti vi sia quello di far luce sullo scandalo delle preferenze fiscali accordate dal Granducato del Lussemburgo ad alcune multinazionali e grandi aziende. Malin Björk (GUE/NGL),
skriftlig. — Jag har röstat för att sätta upp ett särskilt utskott. Detta trots att förslaget är långt ifrån vad jag hade velat se. Istället för en särskild parlamentarisk utredning kring LuxLeaks med ett långtgående mandat, får vi nu något betydligt tandlösare; ett särskilt utskott, som inte har samma befogenheter, och inte heller ett mandat som är tillräckligt genomgripande. Detta är ett resultat av en uppgörelse mellan de stora grupperna S&D och EPP. De vill uppenbarligen undvika att det blir några som helst politiska följder efter avslöjandena av den omfattande skatteundanflyktspolitik för storföretag som Juncker i egenskap av Luxemburgs premiärminister var ansvarig för, och fortfarande försvarar. José Blanco López (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la Comisión Especial sobre Resoluciones Fiscales y Otras Medidas de Naturaleza o Efectos Similares, creada a raíz del caso LuxLeaks y que, en un plazo máximo de un año, deberá presentar sus propuestas para construir una verdadera unión fiscal y acabar con los paraísos fiscales, la evasión de impuestos, los privilegios y la competencia fiscal fraudulenta en la UE. El compromiso de los socialistas españoles es acabar con el secreto bancario, conseguir que las empresas paguen los impuestos donde generan sus beneficios y crear un impuesto de sociedades común para la UE. Simona Bonafè (S&D),
per iscritto. — Ho votato a favore della risoluzione con cui il Parlamento costituisce una commissione speciale che lavori per i prossimi sei mesi ad esaminare le modalità con cui sono state applicate dal 1991 ad oggi le norme dell'Unione in materia di aiuti di Stato e riguardo le decisioni degli Stati membri in materia fiscale. Il cosiddetto „Luxleaks“ ha acceso i riflettori su politiche fiscali aggressivamente agevolate messe in campo da diversi Stati membri, tra cui appunto Lussemburgo, Olanda, Irlanda e Belgio. Si rende necessario analizzare scrupolosamente quanto è accaduto e soprattutto formulare proposte affinché tali episodi non si ripetano. È evidente che le politiche fiscali sono un terreno su cui, applicando una pianificazione fortemente agevolata e considerevolmente lontana dai parametri del resto dell'Unione europea, non solo si esercita una concorrenza sleale verso gli altri Stati membri, ma si producono effetti fortemente distorsivi sulle finanze pubbliche dell'Unione, e aggiungerei sul senso di coesione dell'Unione stessa. La commissione che viene istituita oggi permetterà al Parlamento di portare il suo contributo al lavoro che negli scorsi mesi la Commissione europea ha messo in campo. La trasparenza sulle politiche fiscali è condizione imprescindibile per un'Unione più forte e autorevole. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Podržavam osnivanje posebnog odbora za porezna pravila i druge mjere slične naravi ili učinka. Poštivanje porezne prakse je važan preduvjet zdrave ekonomije. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – Il y a quelques semaines, M. Juncker se posait devant notre Assemblée en héraut de la lutte contre la fraude fiscale. Celui qui a transformé l'économie d'un pays axée sur des industries déclinantes en plaque tournante de l'optimisation/fraude fiscale se pose désormais en champion de la lutte contre la fraude fiscale. Les forcenés de l'harmonisation moins-disante s'abstiennent soigneusement de toucher à la fiscalité, rare domaine non harmonisé. Hier le „Luxleaks“, aujourd'hui l'ex-administration socialiste belge aurait accordé des avantages surréalistes aux multinationales, en oppressant fiscalement les petits. Leurs successeurs libéraux continuaient récemment encore, à Davos, à vanter les charmes du plat pays aux puissants de la planète. Nous sommes loin de la „saine“ concurrence voulue par la Commission. D'ailleurs, une concurrence fiscale entre des pays utilisant la même monnaie est-elle opportune? Il est grand temps de se pencher sur ces pratiques. Mais le peuple gronde et vous n'avez comme „brioche“ qu'une ridicule commission. Elle ne vous sauvera pas. Je me suis donc abstenue sur ce texte. Lynn Boylan (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the establishment of a Special Committee to investigate extensive allegations of tax fraud and tax evasion by a number of multinational corporations across the European Union and the alleged role of key EU political figures in relation to same. The investigation of such serious practices is unequivocally one of the most critical inquiries of our time. In this regard, I am dissatisfied that the European Parliament did not see fit to proceed with the proposed inquiry committee. An inquiry committee would have possessed the necessary legal powers to ensure that an objective, equitable and unprejudiced decision was reached. It is yet to be explored in full detail as to whether the Special Committee will have the requisite powers to investigate the legal loopholes which it has been maintained were deployed on a mass scale by multinationals across the European Union and aided by senior EU political figures. It was with these reservations in mind, that I provided support to the creation of the Special Committee and both my party and my group will be monitoring this matter very closely. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted yes because I consider that this committee could be very important for the decisions on fiscal policies. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho espresso voto favorevole. Bisogna far luce sulle preferenze fiscali accordate dal Lussemburgo ai grandi gruppi industriali e bancari e sul ruolo che ha rivestito in questa operazione l'attuale presidente della Commissione europea Juncker. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — Le Parlement européen a voté en faveur d'une commission spéciale sur les rescrits fiscaux et autres mesures similaires par leur nature ou par leur effet. J'ai d'ailleurs été désigné membre de cette commission. J'estime que les différences qui existent entre les États de l'Union européenne en matière de fiscalité entretiennent une concurrence déloyale interne à l'Union qui est néfaste pour l'économie européenne. Une monnaie unique et un marché unique ne peuvent pas cohabiter avec 28 politiques fiscales nationales qui vont dans des sens différents. Cette commission sera présidée par mon collègue Alain Lamassoure. Je proposerai une feuille de route pour mettre fin au dumping fiscal en Europe. Dans le contexte de la mondialisation, les pays européens doivent comprendre que leur intérêt n'est pas dans toujours plus de concurrence entre eux, mais dans davantage de cohésion. C'est un enjeu politique majeur pour l'Union européenne. J'ai voté en faveur de la mise en place de cette commission spéciale. Matt Carthy (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of the establishment of a Special Committee to investigate extensive allegations of tax fraud and tax evasion by a number of multinational corporations across the European Union and the alleged role of key EU political figures in relation to same. The investigation of such serious practices is unequivocally one of the most critical inquiries of our time. In this regard, I am dissatisfied that the European Parliament did not see fit to proceed with the proposed inquiry committee. An inquiry committee would have possessed the necessary legal powers to ensure that an objective, equitable and unprejudiced decision was reached. It is yet to be explored in full detail as to whether the Special Committee will have the requisite powers to investigate the legal loopholes which it has been maintained were deployed on a mass scale by multinationals across the European Union and aided by senior EU political figures. It was with these reservations in mind, that I provided support to the creation of the Special Committee and both my party and my group will be monitoring this matter very closely. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Siamo favorevoli all'istituzione di una commissione speciale sugli accordi fiscali nel territorio dell'Unione. L'estensione dell'ambito d'inchiesta su un arco temporale di ventiquattro anni precedenti alla creazione della commissione sarà fondamentale per stabilire buone prassi fiscali tra gli Stati membri, con l'auspicio che si possa affrontare il problema dell'evasione fiscale. Non si devono ripetere scandali come quello che ha coinvolto la banca HSBC ultimamente, rivelando un totale di 100 miliardi di dollari sottratti alle agenzie fiscali. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — Une bonne initiative, permettant de garantir la sécurité juridique du contribuable. Les députés patriotes, membres de la commission ECON, font d'ailleurs, partie de cette commission et tâcheront de défendre les intérêts du contribuable français. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della costituzione di questa commissione speciale perché ritengo che si debba fare chiarezza su quei comportamenti che potenzialmente hanno arrecato danni alle finanze pubbliche degli Stati europei e quindi hanno dato meno valore alle imposte che tutti paghiamo. Ovviamente sono garantista e ritengo che, fino a prova contraria, nessuno abbia sbagliato. Penso che la concorrenza fiscale sia, come qualunque competizione, sana nella misura in cui le condizioni di partenza siano paragonabili. Attendo la relazione di questa commissione con curiosità per farmi un'idea più precisa di cosa è accaduto e poter valutare sulla base di informazioni quanto più possibile oggettive. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — We want to shed light on all Member States' tax rulings and put pressure on them to end unfair tax practices, as well as combat tax evasion. This has to be done on a pan-European basis and must not simply isolate and concentrate on smaller states. For us this is a crucial question of fairness. This is why we decided to start work in a special committee with a broad mandate immediately. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente la costituzione della presente commissione speciale poiché ritengo che svolgerà un'attività utile di controllo e monitoraggio sulla gestione e utilizzo dei finanziamenti europei e degli aiuti di Stato, non solo da parte della Commissione europea ma anche da parte di tutti gli Stati membri. È importante che tutti gli accordi fiscali siano trasparenti e che qualsiasi pianificazione fiscale non gravi sulle finanze pubbliche e, di conseguenza, sulla vita di tutti noi cittadini. Auguro quindi ai miei colleghi e alla nuova commissione speciale un buon lavoro. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — The issue related to the misuse of tax rulings by Member States ought to be considered and exposed. Yet one must not confuse the misuse of tax rulings with the Member States' discretion in establishing the tax system which is best adapted to their economy. We must realise that each of our Member States' economies has its own different challenges, advantages, resources and potential. Turning the outcry against the misuse of tax rulings towards a call for harmonised taxation is not a way of bringing social justice within our Member States. Richard Corbett (S&D),
in writing
. - I am delighted with the establishment of this special committee. It has a remit going well beyond that which a committee of inquiry would have had as the latter is limited to looking at a violation of existing law whereas what is needed is to look at the insufficiencies of current law. A study by the S&D Group concluded that the total amount lost to national exchequers from tax avoiders and tax evasion across Europe is greater than the sum of all government deficits added together. If this committee can contribute in any way to addressing this problem it will have done European citizens a great service. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — I support the setting up of a „special committee“ to examine the Lux Leaks case. No one can agree with tax fraud and tax avoidance. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Cette décision propose la création d'une commission ad hoc dont la mission, pour six mois, sera de mettre au jour les pratiques fiscales des États membres de l'Union européenne ainsi que de faire des propositions concrètes pour mettre fin aux abus dans ce domaine et de proposer une homogénéisation de la fiscalité des entreprises en Europe. Compte tenu du fait que l'absence d'harmonisation fiscale au niveau européen peut créer une situation où les décisions fiscales d'un État membre entraînent des manques à gagner fiscaux ou une diminution de taxe ou d'impôt dans un autre État membre, il est nécessaire que le Parlement européen se saisisse de cette question. Pour ces raisons, j'ai voté en faveur de la création de cette commission spéciale qui sera présidée par mon collègue Alain Lamassoure, président de la délégation française au sein du Parti populaire européen. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Par cette résolution, nous avons avalisé la mise en place d'une commission spéciale sur les rescrits fiscaux et autres mesures similaires par leur nature ou par leur effet. J'ai soutenu cette volonté de faire la lumière sur des pratiques fiscales déloyales qui seraient à l'œuvre dans plusieurs États membres de l'Union européenne. Fabio De Masi (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of a special committee to ensure investigation of tax dumping of multinational corporations. However, I denounce the decision by the President of the European Parliament, Martin Schulz, to not put a revised mandate for an inquiry committee to the vote, even though that mandate is now the basis for the special committee. Only an inquiry committee would have granted the right to examine classified documents by EU Member States and hence reflect also on the role of some key EU political figures such as the President of the EU Commission, Jean-Claude Juncker, in aiding tax evasion and tax avoidance, which deprives EU citizens yearly of nearly 1 trillion euros. Such a mandate would have met all the requirements for an inquiry committee, as the EU Commission did not act in accordance with EU directives, which request EU Member States to inform each other about tax rulings. However, the scope of any investigation must go beyond state aid rules, since tax rulings are perfectly compatible with competition law if they do not discriminate against single companies. I will evaluate all means to challenge the decision of Mr Schulz legally. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — À la suite des récents scandales d'évasion et de fraude fiscale en Europe, le Parlement européen a décidé de constituer une commission spéciale sur les rescrits fiscaux et autres mesures similaires par leur nature ou par leur effet. Cet état des lieux exhaustif est nécessaire et sera de nature à éclairer le Conseil des chefs d'État sur les orientations futures en matière de fiscalité. Cette question ne concerne pas seulement le Luxembourg, mais bien d'autres pays européens qui ont accordé, à la carte, des avantages fiscaux hors du commun à telle ou telle entité, voire à des États, conduisant à des distorsions de concurrence fiscale malvenues. Il y a une seule réponse possible et elle est urgente: l'harmonisation fiscale au sein de la zone euro. Mireille D'Ornano (NI),
par écrit. — Les rescrits fiscaux sont un sujet important et qui méritait que l'Union européenne s'y penchât. En effet, cette procédure permet à des acteurs privés de se prévaloir d'une position de l'administration fiscale sur les normes existantes, suite à une question soulevée par ceux-là. Or, il apparaît que les rescrits fiscaux ont été largement utilisés dans certains pays de l'Union par des entreprises extra-européennes afin de réduire leur contribution fiscale. Il n'est proposé qu'un simple projet d'enquête qui, par ailleurs, semble davantage s'attacher à contrôler la conformité des actions des États au droit de l'Union européenne qu'à évaluer les abus et les dérives de ce système. Il s'agit donc d'un texte incomplet et peu satisfaisant au regard des enjeux, raison pour laquelle je me suis abstenue lors de ce vote. Ангел Джамбазки (ECR),
в писмена форма. — Уважаеми колеги, напълно подкрепям създаването на специалната комисия относно данъчните режими. Целта на новата парламентарна комисия е да разследва скандала, който разтърси репутацията на Юнкер и на Европейския съюз като цяло. Другата съществена задача пред новата комисия е да проучи данъчните режими на всички страни членки, за да се открият и предотвратят злоупотребите с данъчните облаги. Скандалът с Юнкер утихна, но спекулациите нито бяха разобличени, нито потвърдени. Не бива да забравяме същността на този скандал, а именно, че данъчните облаги и злоупотребата с тях застрашават цялостното функциониране на единния вътрешен пазар, тъй като той е един от фундаментите на Европейския съюз. Регистрирането на фирми в данъчен рай с цел избягване на данъчно облагане в друга страна членка трябва да бъде възпряно, забранено и санкционирано. Това не е европейска солидарност, това не е свободен пазар, това е източване на средства и приходи от държавата и ограбване на народа. Именно затова смятам, че като институция, директно избрана от европейските граждани, наш дълг е да налагаме парламентарен контрол и да разследваме подобни случаи до тяхното крайно разясняване. Тук не става въпрос за репутацията на един човек или на едно правителство, тук става въпрос за репутацията на самия Европейски съюз. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Παρά το γεγονός ότι χρειάζεται μία τέτοια ενέργεια, εφόσον θα εξεταστούν περιπτώσεις κατά τις οποίες χώρες της ΕΕ χρησιμοποιούν κενά στη νομοθεσία και τους κανονισμούς της ΕΕ για να επωφεληθούν, καταχρηστικά, από τα οικονομικά μεγέθη, εντούτοις η συγκεκριμένη πρόταση απόφασης δίνει τη δυνατότητα στην ειδική επιτροπή που θα συγκροτηθεί για έξι μήνες να ερευνήσει και άλλα μέτρα παρόμοιου χαρακτήρα ή αποτελέσματος, επεμβαίνοντας έτσι άμεσα στους φορολογικούς μηχανισμούς των κρατών μελών χωρίς περιορισμό. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A criação desta Comissão Especial sobre as Decisões Fiscais Antecipadas e Outras Medidas de Natureza ou Efeitos Similares, que será composta por 45 membros, pretende, para além de examinar a aplicação, por um Estado-Membro ou pela Comissão, do direito sobre os auxílios estatais e do direito fiscal da União relativamente às decisões fiscais antecipadas, propor medidas adequadas para um saudável funcionamento do mercado interno e verificar se os auxílios concedidos por um Estado ou provenientes de recursos estatais são compatíveis com o mercado interno e não são aplicados de forma abusiva. Esta comissão vai ainda analisar e avaliar as repercussões do planeamento fiscal agressivo empreendido por sociedades estabelecidas ou constituídas nos Estados-Membros, bem como o intercâmbio de informações nesta matéria. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — O escândalo do Luxleaks escandalizou a opinião pública e minou ainda mais a credibilidade das instituições da UE, pondo em causa a legitimidade do presidente da Comissão Europeia e a sua capacidade política para promover mais justiça fiscal. À medida que mais informação foi sendo divulgada, cedo se compreendeu que esta questão abrange a grande maioria dos países da UE, comprometendo as duas grandes famílias políticas deste Parlamento, populares e socialistas, com os respetivos governos nacionais, que participaram ativamente neste relacionamento promíscuo entre o poder político e as grandes empresas multinacionais. Daí o facto de terem inviabilizado a criação de uma comissão de inquérito – que desde a primeira hora defendemos, – substituindo-a por uma comissão especial com muito menos poderes. A criação desta Comissão Especial, com este mandato, apesar de ficar aquém do que seria necessário e de não apontar de forma explícita o papel central das empresas multinacionais e do seu relacionamento com os governos nacionais, apesar do peso atribuído às ajudas de Estado, facto de que discordamos, representa um instrumento que pode contribuir para o esclarecimento deste Parlamento e da opinião pública sobre as práticas fiscais que, de forma sistemática, sobrecarregam os trabalhadores e as suas famílias e aliviam as grandes empresas. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Voto a favore dell'istituzione della commissione speciale che ha, tra i suoi compiti, anche quello di far luce sul caso cosiddetto „Luxleak“. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Παρά το γεγονός ότι μία τέτοια ενέργεια πρέπει να υλοποιηθεί, καθόσον θα εξεταστούν περιπτώσεις κατά τις οποίες χώρες της ΕΕ χρησιμοποιούν κενά στη νομοθεσία και τους κανονισμούς της ΕΕ, για να επωφελούνται, καταχρηστικά, οικονομικοί παράγοντες, η συγκεκριμένη πρόταση απόφασης δίνει τη δυνατότητα στην ειδική επιτροπή που θα συγκροτηθεί για 6 μήνες να ερευνήσει και άλλα μέτρα παρόμοιου χαρακτήρα ή αποτελέσματος, επεμβαίνοντας έτσι άμεσα στους φορολογικούς μηχανισμούς των κρατών μελών χωρίς περιορισμό. Για τον παραπάνω λόγο η ψήφος μου είναι κατά, όσον αφορά το σύνολο της συγκρότησης ειδικής επιτροπής σχετικά με τις φορολογικές ρυθμίσεις και άλλα μέτρα παρόμοιου χαρακτήρα ή αντικτύπου. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — La creación de una comisión en el seno del Parlamento Europeo para analizar y examinar la práctica en la aplicación del artículo 107, apartado 1, del TFUE en lo referente a las resoluciones fiscales y otras medidas de naturaleza o efectos similares adoptadas por los Estados miembros desde el 1 de enero de 1991, es un paso positivo encaminado a conseguir el buen funcionamiento de mercado interior así como a garantizar el principio de lealtad entre los Estados miembros de la UE. El problema no subyace a las prácticas fiscales de un solo Estado, por lo que, en mi opinión, esta comisión parlamentaria puede aportar luz sobre las prácticas que son contrarias a la legislación comunitaria y sobre qué mecanismos debemos adoptar para proseguir el proceso de convergencia europea en áreas tan importantes como la política fiscal. Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - Esprimo il mio voto favorevole alla risoluzione che stabilisce l'istituzione di una commissione speciale sugli accordi fiscali (tax ruling). È fondamentale fare chiarezza sull'applicazione delle norme europee in materia di aiuti di Stato e accompagnare così il lavoro della Commissione europea. Faccio i miei auguri ai 45 colleghi che ne faranno parte. Il loro lavoro sarà prezioso per contribuire a maggiore equità e certezza del diritto negli Stati membri. Jens Gieseke (PPE),
schriftlich. — Ich unterstütze die Einrichtung des Sonderausschusses. Im Gegensatz zu einem Untersuchungsausschuss bietet diese Form eine echte Chance, tatsächlich lösungsorientiert an mehr Transparenz und mehr Steuergerechtigkeit zu arbeiten. Dass internationale Konzerne Steuervermeidung auf Kosten der Bürger und der Mittelständler betreiben, muss ein Ende finden. Ein Untersuchungsausschuss wäre dazu aber ein denkbar schlechtes Mittel gewesen. Ein solcher Ausschuss führt nur zu Polemik und nicht zu Lösungen. Und er richtet sich im Zweifel gegen einzelne Personen. Es geht hier aber nicht um Einzelfälle, sondern um ein strukturelles Problem. Es muss ein einfaches Prinzip gelten: Dort, wo der Gewinn erwirtschaftet wird, müssen auch die Steuern gezahlt werden. Der neue Ausschuss soll deshalb nicht nur für Transparenz sorgen. Mir geht es darum, dass wir konkrete Vorschläge für mehr Steuergerechtigkeit erarbeiten. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — Suite à l'affaire „Luxleaks“, énième scandale relatif à l'évasion fiscale, j'ai voté pour la création d'une commission spéciale chargée d'examiner les rescrits fiscaux et les autres mesures de nature ou d'effet similaire. Cette commission sera composée de 45 membres titulaires, dont notre estimé collègue Bernard Monot, stratégiste économique du Front national. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de la propuesta que tiene como objetivo constituir una comisión dedicada a investigar, desde un punto de vista general, los diferentes tipos de problemas relacionados con la fiscalidad europea. Entendemos, aun así, que la propuesta de creación de esta comisión se produce después de que se haya hecho imposible la existencia de una investigación que cuestione los regímenes fiscales con los que miembros que ahora son personalidades de las instituciones europeas hayan podido facilitar maniobras de ingeniería fiscal a diferentes empresas o entidades privadas de diversa índole. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — I voted in favour of a special committee to look into tax evasion and aggressive tax avoidance. Particularly following scandals such as LuxLeaks it is important that we understand exactly what has been happening across Europe when it comes to companies, their advisers and even whole countries seemingly working hand in hand to reduce corporate tax rates to little more than 0%. Enrique Guerrero Salom (S&D),
por escrito. — A propuesta de la Conferencia de Presidentes, el jueves tuvo lugar en la sesión plenaria el voto para constituir una comisión de investigación especial. El objetivo es hacer un estudio en profundidad de los sistemas fiscales en el conjunto de la UE, y hacer propuestas para que casos como el Luxleaks no vuelvan a suceder. El Grupo SD y la Delegación Socialista apoyaron con su voto la constitución, durante 6 meses (prorrogables a otros seis), de la comisión especial que, precisamente, contará con la participación de Ramón Jáuregui para la lucha contra la evasión, el fraude y la competencia fiscal. La comisión también contará con un miembro de la Delegación suplente. La comisión tiene 45 miembros titulares, 12 de ellos socialistas, pertenecientes a las comisiones de Asuntos Económicos, Asuntos Jurídicos, Libertades Civiles, Justicia y Asuntos de Interior y Presupuestos. Se espera que los trabajos de la comisión especial que se iniciarán en las próximas semanas permita elaborar propuestas para acabar con la elusión de impuestos, los privilegios, los paraísos fiscales y construir una verdadera Unión fiscal. Marian Harkin (ALDE),
in writing. — I was very happy to support the proposal to set up a Special Committee on Tax Rulings and Other Measures. This Special Committee will allow investigation and discussion of issues such as the third-country dimension of aggressive tax planning, administrative cooperation in the field of taxation, the application of EU state-aid and taxation law in relation to tax rulings. EU citizens are genuinely concerned about the prospect of large multinationals using systems to evade paying the required levels of corporation tax and hopefully this Committee will work towards an equitable system while respecting the principle of subsidiarity. György Hölvényi (PPE),
írásban. – Az EP újonnan felállított különbizottságának feladata lesz, hogy feltárja és javaslatot tegyen speciális adókerülési gyakorlatok megakadályozására. Ezekkel a módszerekkel főleg a multinacionális cégek játsszák ki a tagállamok adójogi szabályait. Tavaly ősszel a „Luxleaks“ ügyként elhíresült eset hívta fel a figyelmet arra, hogy számos nagyvállalat különböző adózási trükkök révén kibújt adófizetési kötelezettsége alól, vagy irreálisan alacsony adót fizetett. A Fidesz–KDNP képviselőcsoport célja, hogy a multinacionális vállalatok – a kis- és középvállalkozásokhoz, illetve a magánszemélyekhez hasonlóan – igazságosan és arányosan vegyék ki részüket a közteherviselésből. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de la propuesta que tiene como objetivo constituir una comisión dedicada a investigar, desde un punto de vista general, los diferentes tipos de problemas relacionados con la fiscalidad europea. Entendemos, aun así, que la propuesta de creación de esta comisión se produce después de que se haya hecho imposible la existencia de una investigación que cuestione los regímenes fiscales con los que miembros que ahora son personalidades de las instituciones europeas hayan podido facilitar maniobras de ingeniería fiscal a diferentes empresas o entidades privadas de diversa índole. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam ZA osnivanje posebnog Odbora za porezna pravila i druge mjere slične naravi ili učinka. Razlog mog glasovanja ZA je taj što smatram potrebnim da se osnuje poseban Odbor za porezna pravila i druge mjere slične naravi ili učinka jer će se time uspostaviti bolja koordinacija i nadgledavanje poreznih pravila i drugih mjera slične naravi ili učinka. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — Les rescrits fiscaux sont un sujet important et qui méritait que l'Union européenne s'y penchât. En effet, cette procédure permet à des acteurs privés de se prévaloir d'une position de l'administration fiscale sur les normes existantes, suite à une question soulevée par ceux-là. Or, il apparaît que les rescrits fiscaux ont été largement utilisés dans certains pays par des entreprises extra-européennes afin de réduire leur contribution fiscale. Il n'est proposé qu'un simple projet d'enquête qui, par ailleurs, semble davantage s'attacher à contrôler la conformité des actions des États au droit de l'Union européenne qu'à évaluer les abus et les dérives de ce système. Il s'agit donc d'un texte incomplet et peu satisfaisant au regard des enjeux, raison pour laquelle je me suis abstenu lors de ce vote. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — Les députés européens ont voté en faveur de la création d'une commission parlementaire spéciale afin d'examiner les rescrits fiscaux et les autres mesures de nature ou d'effet similaire des États membres de l'Union. Cette commission aura pour mission de mettre au jour les pratiques fiscales de tous les États membres et de présenter des propositions concrètes à la faveur d'une plus grande équité fiscale européenne. Je me félicite de ce vote. Eva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Setting-up of a special committee on tax rulings and other measures similar in nature or effect“ because we agree in principle. Merja Kyllönen (GUE/NGL),
in writing
. - I voted in favour of a special committee to ensure investigation of tax dumping of multinational corporations. However, I denounce the decision by the President of the European Parliament, Martin Schulz, to not put a revised mandate for an inquiry committee to the vote, even though that mandate is now the basis for the special committee. Only an inquiry committee would have granted the right to examine classified documents by EU Member States and hence reflect also on the role of some key EU political figures such as the President of the EU Commission, Jean-Claude Juncker, in aiding tax evasion and tax avoidance, which deprives EU citizens yearly of nearly 1 trillion euros. Such a mandate would have met all the requirements for an inquiry committee as the EU Commission did not act in accordance with EU directives which request EU Member States to inform each other about tax rulings. However, the scope of any investigation must go beyond state aid rules since tax rulings are perfectly compatible with competition law if they do not discriminate against single companies. I will evaluate all means to challenge the decision of Mr Schulz legally. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Ho votato a favore di questa proposta di risoluzione relativa alla costituzione di una commissione speciale sugli accordi fiscali e altre misure di natura o effetto analogo, perché ritengo corretta l'istituzione di un organo speciale incaricato di esaminare le decisioni fiscali implementate da parte di tutti gli Stati membri dell'UE. Nello specifico, la commissione esaminerà gli accordi fiscali conclusi a partire dal 1o gennaio 1991 e si adopererà ad accertare l'impatto negativo causato dalla pianificazione fiscale aggressiva sulle finanze pubbliche. Patrick Le Hyaric (GUE/NGL),
par écrit. — J'ai soutenu la création d'une commission spéciale sur l'évasion fiscale encouragée par les États, car il est vital de mettre fin aux pratiques de concurrence fiscale entre États. Ces procédés soustraient des milliards d'euros aux budgets nationaux au moment où ceux-ci en ont le plus besoin pour pallier les effets dévastateurs de la crise sur les populations, et réduisent d'autant les possibilités d'actions de la puissance publique. Je note toutefois que les principaux groupes du Parlement, la droite et les socialistes, n'ont pas repris notre demande d'une commission d'enquête qui aurait permis des investigations beaucoup plus poussées qu'une commission spéciale. Je regrette également que cette manœuvre ait été cachée derrière une décision sur mesure concernant la légalité d'une commission d'enquête. Toutefois, le mandat restant le même que celui que nous avions proposé avec les Verts, je me félicite de la création de cette commission. De par son existence et son travail de suivi sur la coopération fiscale entre États et la diligence, ou non, de la Commission pour lutter contre les pratiques de fraude fiscale, cette commission spéciale permettra d'intensifier la pression contre l'évasion fiscale, qui coûte chaque année près de 1 000 milliards d'euros aux États européens. Jo Leinen (S&D),
schriftlich. — Durch Steuerbetrug und Steuervermeidung entsteht in der EU jedes Jahr ein finanzieller Schaden von einer Billion Euro. Letztlich ist dies Diebstahl an der Gesellschaft und den ehrlichen Steuerzahlern, die nicht von speziellen Steuerabsprachen und grenzüberschreitenden Steuervermeidungsmodellen profitieren können. Eine faire Verteilung der Steuerlast ist eine Frage der sozialen Gerechtigkeit und unerlässlich für den gesellschaftlichen Zusammenhalt. Ich habe der Einberufung eines Sonderausschusses zu Steuerabsprachen in der EU zugestimmt, damit das Europäische Parlament als Vertretung der europäischen Bürgerinnen und Bürger unfaire Steuerpraktiken in allen Mitgliedstaaten der EU aufdecken und beenden kann. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de una comisión especial para asegurar que se investigue el dumping fiscal de las multinacionales. Sin embargo, denuncio la decisión del Presidente del Parlamento Europeo, Martin Schulz, de no permitir que se votara la constitución de una comisión de investigación, cuando el mandato que lo habría permitido es la base de la comisión especial. Sólo una comisión de investigación habría permitido acceder a documentación clasificada de los Estados miembros, lo que habría permitido averiguar el rol de algunas figuras políticas europeas, como el presidente de la Comisión, Juncker, en relación con la evasión y la elusión fiscal que cuestan a los ciudadanos europeos un billón de euros anuales. La formación de una comisión de investigación estaba justificada legalmente porque la Comisión Europea no había respetado sus propias directivas, que exigen a los Estados miembros transparencia en sus resoluciones fiscales (tax rulings). La investigación de los tax rulings tampoco puede limitarse a las ayudas de Estado, puesto que son compatibles con la política de competencia si no discriminan entre compañías. Por todo ello, me comprometo a estudiar cómo exigir legalmente la constitución de una comisión de investigación. Petr Mach (EFDD),
písemně. — Jako ekonom jsem pro co největší daňovou konkurenci a možnost jednotlivých států určovat si výšku daní. Jedině tak je možno férově soutěžit o firmy, které do země přicházejí podnikat. Bohužel snaha Evropské unie jde opačným směrem a namísto daňové konkurence posiluje systém selektivních investičních pobídek a nařizování minimální výšky daní. Jsem proti jakýmkoli snahám centralizovat rozhodování o daních na úrovni EU. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Podržala sam osnivanje posebnog Odbora za porezna pravila i ostale mjere slične prirode ili učinka čiji su zadaci: istražiti i analizirati porezna pravila i slične mjere svih država članica od siječnja 1991., istražiti i analizirati sustav državnih potpora u državama članicama, poticati suradnju država članica u razmjeni podataka i sprečavanju agresivnog poreznog planiranja te izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Cilj Odbora je sprječavanje agresivnog poreznog planiranja i nepoštenih poreznih mjera koje narušavaju konkurentnost i jedinstveno tržište te su tako prepreka gospodarskom rastu i razvoju. Andrejs Mamikins (S&D),
rakstiski. — Es biju to deputātu vidū, kas savā laikā parakstīja vēstuli par izmeklēšanas uzsākšanu LUXLEAKS lietā. Jo svarīgi zināt taisnību un nepieļaut šādu situāciju atkārtošanos nākotnē. Nodokļi ir jāmaksā visiem bez izņēmumiem. Pretējā gadījumā — kā mēs varam, piemēram, prasīt latviešu zemniekiem samaksāt visu līdz pēdējam centam un tajā pašā laikā ļaut nemaksāt nodokļus lielām korporācijām, kur nodokļu nemaksāšana ietaupa miljonus. Es arī nobalsoju šodien par komitejas izveidi, kaut gan kolēģi deputāti no GREENS grupas sola iet uz Luksemburgas tiesu, jo viņi, iniciējot izmeklēšanu, prasīja citu mandātu šai komisijai, nevis to, kas faktiski tika nozīmēts Prezidentu konferencē. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της πρότασης απόφασης για τη σύσταση, τον καθορισμό των αρμοδιοτήτων, την αριθμητική σύνθεση και τη διάρκεια της θητείας της ειδικής επιτροπής σχετικά με τις φορολογικές συμφωνίες τύπου „tax ruling“ και άλλα μέτρα παρόμοιου χαρακτήρα και αποτελέσματος, διότι η εν λόγω επιτροπή θα εξετάσει σε βάθος τη γνωστή υπόθεση των „Lux Leaks“ και άλλες παρόμοιες υποθέσεις οι οποίες αφορούν φορολογικούς παραδείσους εντός των κρατών της ΕΕ και αποτελούν συνεπώς πρόκληση για τα εκατομμύρια των φτωχοποιημένων πολιτών της ΕΕ, οι οποίοι πληρώνουν τους φόρους τους κανονικά, τη στιγμή που πολλές επιχειρήσεις και πλούσιοι ιδιώτες φοροδιαφεύγουν αξιοποιώντας τους παραπάνω φορολογικούς παραδείσους. Fulvio Martusciello (PPE),
per iscritto. — Ho espresso voto favorevole per la costituzione di una commissione speciale del Parlamento europeo sui regimi fiscali, che avrà il compito di esaminare tutti i casi di elusione ed evasione fiscale, poiché ritengo sia uno strumento necessario per monitorare tutte le decisioni fiscali e altre misure simili degli Stati membri nell'Unione europea. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore della costituzione di una commissione speciale sugli accordi fiscali e altre misure di natura o effetto analogo, poiché ritenevo auspicabile l'istituzione di un organo speciale incaricato di esaminare le decisioni fiscali implementate da parte degli Stati membri dell'Unione europea. La commissione esaminerà gli accordi fiscali conclusi a partire dal 1o gennaio 1991 e si adopererà inoltre per accertare l'impatto negativo causato dalla pianificazione fiscale aggressiva sulle finanze pubbliche. Marisa Matias (GUE/NGL),
por escrito. — Votei a favor da Comissão de Inquérito para garantir que o dumping fiscal das grandes multinacionais seja investigado. Contudo, há que denunciar a decisão do Presidente do Parlamento Europeu, Martin Schulz, ao não ter submetido o mandato revisto a votação, enquanto esse mesmo mandato seja a base para a Comissão Especial. Só uma Comissão de Inquérito teria o direito e o acesso a documentos classificados dos Estados-Membros. O acesso a estes documentos não está contemplado na Comissão Especial, documentos estes que poderiam provar que figuras políticas como o Presidente da Comissão Europeia, Jean Claude Juncker, estariam a facilitar a evasão fiscal das grandes multinacionais, que prejudicam os cidadãos europeus em quase 1 trilião de euros. Continuaremos a contestar a decisão do Presidente do Parlamento, Martin Schulz. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Suite aux révélations concernant la fraude fiscale organisée au Luxembourg, mon groupe avait tenté de déposer une motion de censure contre Jean-Claude Juncker, premier ministre du Luxembourg au moment des faits. Faute de soutien, nous n'avons pu la soumettre au vote. J'ai donc soutenu la création d'une commission d'enquête sur cette affaire, et voici qu'elle aussi nous est refusée par Martin Schulz. On nous propose pour nous consoler la création d'une commission „spéciale“, aux pouvoirs limités. On aurait voulu enterrer cette affaire qu'on ne s'y serait pas pris différemment. Néanmoins, par souci de cohérence dans la lutte contre la fraude fiscale, je vote pour cette commission, sans illusion quant à ses effets. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — Votei favoravelmente a constituição desta comissão, por estar de acordo com os objetivos a que se propõe. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — I support this proposal to establish a special committee on tax rulings as it is important that we protect competition within the internal market. I believe that this directive will help Member States curb financial crime through greater transparency. The aim is to seek to improve administrative cooperation between Member States. I reiterate that national sovereignty over taxation issues must be preserved. Martina Michels (GUE/NGL),
in writing. — I voted in favour of a special committee to ensure investigation of tax dumping by multinational corporations. I now protest against the decision by the President of the European Parliament, Martin Schulz, to refuse to put a revised mandate for an inquiry committee to the vote, even though that mandate is now the basis for the special committee. Only an inquiry committee would have granted the right to examine classified documents by EU Member States and hence reflect also on the possible role of some key EU political figures – such as the President of the EU Commission, Jean Claude Juncker – in aiding tax evasion and tax avoidance, which annually deprives EU citizens of an estimated EUR 1 trillion. Such a mandate would have met all the requirements for an inquiry committee as the EU Commission did not act in accordance with EU directives which request EU Member States to inform each other about tax rulings. However, the scope of any investigation must go beyond state aid rules since tax rulings are perfectly compatible with competition law if they do not discriminate against single companies. I will evaluate all means to challenge in law the decision of Mr Schulz. Miroslav Mikolášik (PPE),
písomne — V nadväznosti na množstvo vyšetrovaní iniciovaných Európskou komisiou, ktoré odhalili dohody o neštandardnom daňovom režime pre nadnárodné spoločnosti v Luxembursku, Írsku, Belgicku a Holandsku, vznikla potreba zaviesť viac transparentnosti do daňových rozhodnutí, ktoré môžu mať vplyv na ostatné členské štáty či celú Úniu. Hlasoval som preto za zriadenie osobitného výboru Európskeho parlamentu, ktorý bude sledovať daňové rozhodnutia a ďalšie opatrenia podobného charakteru prijaté členskými štátmi a celkovú transparentnosť pri prijímaní daňových rozhodnutí. Na základe preskúmaných skutočností výbor vypracuje vhodné odporúčania do budúcnosti. Csaba Molnár (S&D),
írásban. – Luxemburg adóügyi gyakorlata miatt súlyos árnyék vetül az újonnan felállt Európai Bizottságra. A hitelesség és a polgárok bizalmának visszaállítása érdekében ezért alapvető érdekünk, hogy az Európai Parlament gyors és hatékony vizsgálatot folytasson le az ügyben. Ennek garanciája most felálló különleges bizottság. A vizsgálat végén olyan európai adóalkotmányra van szükségünk, amely ellehetetleníti az adóelkerülést és az egyre húsba vágóbb kormányzati korrupciót. Az európai adóelkerülést ellehetetlenítő szabályozás olyan tagállamok esetében lenne különösen fontos, mint Magyarország, ahol szemmel láthatóan az adóhatóság a kormányzati korrupció melegágya. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — O Parlamento Europeu decidiu criar uma Comissão Especial sobre as Decisões Fiscais Antecipadas e Outras Medidas de Natureza ou Efeitos Similares a fim de examinar a aplicação, por um Estado-Membro ou pela Comissão, do direito sobre os auxílios estatais e do direito fiscal da União relativamente às decisões fiscais antecipadas e a outras medidas de natureza ou efeitos similares tomadas pelos Estados-Membros. Sou favorável à criação desta Comissão Especial mas gostaria de sublinhar que a importância desta análise não se deve realizar apenas e só quando surgem casos mediáticos, como os que recentemente têm surgido, mas deve antes ser alargado a um conjunto de países da União Europeia para que sejam investigadas práticas ilegais de evasão e fraude fiscal, bem como de apoios estatais que coloquem em causa ou prejudiquem a livre concorrência europeia. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Je me suis abstenue sur la constitution d'une commission spéciale sur les rescrits fiscaux et autres mesures, puisque il ne s'agit évidemment pas là de la création d'une commission d'enquête et que, de facto, elle ne bénéficiera donc pas des moyens d'investigation nécessaires. La constitution d'une telle commission peut apparaître aux yeux de certains comme une première avancée pour la transparence fiscale dans l'Union européenne, mais c'est en réalité un trompe-l'œil et une coquille vide. À la suite du scandale „LuxLeaks“ et des mesures permettant des arrangements offerts par le Luxembourg à 340 multinationales pour échapper à une grande partie de leurs impôts, notamment en France et en Europe, je déplore que nulle part ici il ne soit fait mention explicitement du Luxembourg. Ceci en dit, à mon sens, déjà long sur l'efficacité de cette commission qui n'a vraiment rien de spécial! Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la constitution d'une commission spéciale sur les rescrits fiscaux et autres mesures similaires par leur nature ou par leur effet. Cette commission, qui interviendra à la suite d'une série d'enquêtes lancées par la Commission européenne sur les rescrits fiscaux d'entreprises multinationales basées au Luxembourg, en Irlande, en Belgique et aux Pays-Bas, aura un mandat initial de 6 mois et sera composée de 45 membres. Son rôle sera d'examiner l'application, par un État membre ou la Commission, du droit sur les aides d'État et du droit fiscal de l'Union pour ce qui concerne les rescrits fiscaux. Elle fera des propositions en vue de lutter contre l'évasion fiscale et l'optimisation fiscale déloyale. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat pentru crearea unei comisii speciale pentru decizii fiscale și alte măsuri similare sau cu efecte similare care ar urma să verifice respectarea regimului fiscal la nivel european de către toate statele membre și să se asigure de restabilirea unui echilibru fiscal la nivel european. Liadh Ní Riada (GUE/NGL),
scríofa. — Chaith mise vóta i bhfabhar bunú sainchoiste chun fiosrúchán cruinn a dhéanamh ar líomhaintí d'imghabháil cánach agus de chalaois chánach atá déanta ag roinnt corparáidí ilnáisiúnta trasna an Aontais Eorpaigh, agus an bhaint a líomhnaítear a bhí ag roinnt ionadaithe polaitíochta leis. Is é mo thuairim go bhfuil géarghá ann go dtarlóidh fiosrúchán mar seo. Nílim sásta leis an dóigh nár cheap an Pharlaimint go raibh sé tábhachtach go leor brú ar aghaidh leis an gcoiste fiosrúcháin a bhí molta. Dá mba rud é go mbeadh coiste fiosrúcháin bunaithe bheadh na cumhachtaí dlíthiúla acu a chinntiú go mbeadh cinneadh a tháinig mar thoradh den fhiosrúchán oibiachtúil, cothrom agus gan chlaonadh. Tá sé fós le bheith cinntithe go sonrach an mbeidh na cumhachtaí cearta ann chun fiosrú a dhéanamh ar na bealaí éalaithe dlíthiúla a bhí i bhfeidhm ag corparáidí ilnáisiúnta ar fud an Aontais Eorpaigh le cabhair ó ionadaithe polaitíochta sinsearacha. I gconclúid, mar gheall ar na hagúis go léir atá mínithe agam, chaith mé vóta i bhfabhar bhunú an tsainchoiste seo agus beidh mo pháirtí agus mo ghrúpa ag déanamh monatóireachta ar an scéal seo. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — Der „Sonderausschuss zu Steuerabsprachen und Maßnahmen ähnlicher Art oder mit vergleichbaren Folgen“ beschäftigt sich in den nächsten sechs Monaten im Bereich verbindlicher Steuerauskünfte und verbotener staatlicher Beihilfen und wird abschließend einen Bericht vorlegen. Ich habe für die Errichtung dieses Sonderausschusses gestimmt, um Untersuchungen von Steuerdumping der multinationalen Konzerne zu gewährleisten. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Toetasin ettepanekut erikomisjoni loomiseks, sest leian, et kõik liikmesriigid peavad järgima ausat maksukäitumist, välistama ebaausa maksutulu ja tagama võrdsed konkurentsitingimused. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Malgré ma déception devant le fait qu'il ne s'agit que d'une commission spéciale et non d'une commission d'enquête, la simple création d'une commission est une bonne chose. Bien sûr, le Luxembourg n'est même pas nommé, alors que tout le monde sait pertinemment que cette mesure fait suite au scandale créé par les révélations des pratiques fiscales de ce pays. On ne peut guère éprouver d'optimisme face au grand vague de la mission définie et au manque de moyens d'une commission spéciale par rapport à une commission d'enquête. Il faut espérer qu'il ne s'agira que d'une première étape. Je vote donc pour. Pina Picierno (S&D),
per iscritto. — Ho votato naturalmente a favore della costituzione della commissione speciale sugli accordi fiscali, perché ritengo che da un'equa politica fiscale europea dipenda molto del successo dell'Unione stessa, oltre al rilancio dell'economia reale e dell'occupazione. Evadere e utilizzare paradisi fiscali sono probabilmente i crimini che fanno più male a una società che vuole definirsi giusta ed egualitaria, mettendo in pericolo le fondamenta sulle quali la società stessa si basa. Il nostro gruppo l'ha ribadito più volte, in particolare dopo lo scandalo Luxleaks: la lotta all'evasione fiscale e ai paradisi fiscali sarà una priorità in questa legislatura. La creazione di questa commissione ne è la prova. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Potpuno podržavam osnivanje posebnog odbora za porezna pravila i druge mjere slične naravi ili učinka. Nedavni primjeri „Luxleaksa“ ili HSBC banke pokazuju kako nekolicina u postojećem sustavu uspješno pronalazi načine za razne porezne, financijske i monetarne malverzacije kojima profitiraju isključivo oni a posljedice snose svi građani. Još alarmantnija činjenica je da se razne malverzacije događaju uz odobrenje izvršne vlasti. Europski parlament kao jedino europsko tijelo izabrano od građana ima posebnu zadaću da pravovremeno reagira na ovakve slučajeve, potakne usvajanje adekvatnijeg regulatornog okvira i zaštiti građane koje predstavlja. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Podržavam Prijedlog odluke uzimajući u obzir odluku Komisije da istraži praksu poreznih presuda u skladu s propisima EU-a o državnim potporama u svim državama članicama. U tu svrhu, Posebnom odboru bi trebale biti dodijeljene ovlasti analize i ispitivanja prakse o poreznim presudama donesenim u državama članicama od 1. siječnja 1991., ovlasti analize i procjene prakse Komisije da provodi stalan nadzor svih sustava potpora koji postoje u državama članicama te da predlaže odgovarajuće mjere potrebne za postupni razvoj ili funkcioniranje unutarnjeg tržišta, ovlast da analizira i ispita pridržavaju li se države članice obveza o utvrđivanju detaljnih pravila primjene o obvezi surađivanja i dostavljanja svih potrebnih dokumenata. Nadalje, treba imati ovlast da analizira i ispita usklađenost s obvezama iz Direktive Vijeća o međusobnoj pomoći nadležnih tijela država članica na području izravnog oporezivanja. Isto je tako bitna analiza i procjena postupanja država članica u skladu s načelom lojalne suradnje. Ovlasti Posebnog odbora trebale bi se odnositi i na analizu i procjenu aspekta trećih zemalja u agresivnom poreznom planiranju koje provode poduzeća osnovana u državama članicama ili koja u njima imaju poslovni nastan, kao i razmjenu informacija s trećim zemljama u tom pogledu. Jiří Pospíšil (PPE),
písemně. — Podporuji usnesení o vytvoření zvláštního výboru pro rozhodnutí o daňovém režimu a jiná opatření podobná svojí povahou nebo účinkem. Musím ovšem vyjádřit svůj názor, že je třeba, aby při své činnosti vycházel zejména ze zásady, že daňová konkurence mezi státy je prospěšná. Daňová harmonizace by naopak evropským ekonomikám podle mého názoru nepomohla. Na druhou stranu samozřejmě podporuji snahu odhalovat daňové úniky a nespravedlnosti. Franck Proust (PPE),
par écrit. — Certains États membres usent abondamment des rescrits fiscaux afin d'offrir des avantages fiscaux à des entreprises étrangères. Cette pratique disloque l'Union européenne et instigue en son sein une concurrence déloyale. Je suis donc favorable à la constitution d'une commission spéciale, placée sous la présidence de mon collègue Alain Lamassoure, afin de faire toute la lumière sur une pratique perverse des sociétés démocratiques. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A Comissão decidiu investigar, em todos os Estados-Membros, a compatibilidade da prática das decisões fiscais antecipadas com as regras da União sobre auxílios estatais. A legislação fiscal da União obriga todos os Estados-Membros a comunicarem aos outros Estados-Membros, por troca espontânea, todas as informações sobre as decisões fiscais antecipadas, designadamente se estas puderem dar origem a uma perda de receitas fiscais noutro Estado-Membro ou se as transferências fictícias de lucros dentro de grupos empresariais puderem dar origem a uma redução de taxas ou impostos. A presente resolução propõe a criação de uma Comissão Especial sobre as Decisões Fiscais Antecipadas e Outras Medidas de Natureza ou Efeitos Similares, a fim de examinar a aplicação, por um Estado-Membro ou pela Comissão, do direito sobre os auxílios estatais e do direito fiscal da União relativamente às decisões fiscais antecipadas e a outras medidas de natureza ou efeitos similares tomadas pelos Estados-Membros. A referida Comissão Especial deverá avaliar, designadamente, se os auxílios estatais são compatíveis com o mercado interno e se não são aplicados de forma abusiva, e mais globalmente, se as obrigações decorrentes da legislação fiscal da União são cumpridas, emitindo a final as recomendações que entender necessárias sobre esta matéria. Votei favoravelmente. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — He votado a favor de la Comisión Especial sobre Resoluciones Fiscales y Otras Medidas de Naturaleza o Efectos Similares, creada a raíz del caso LuxLeaks y que, en un plazo máximo de un año, deberá presentar sus propuestas para construir una verdadera unión fiscal y acabar con los paraísos fiscales, la evasión de impuestos, los privilegios y la competencia fiscal fraudulenta en la UE. El compromiso de los socialistas españoles es acabar con el secreto bancario, conseguir que las empresas paguen los impuestos donde generan sus beneficios y crear un impuesto de sociedades común para la UE. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de la propuesta que tiene como objetivo constituir una comisión dedicada a investigar, desde un punto de vista general, los diferentes tipos de problemas relacionados con la fiscalidad europea. Entendemos, aun así, que la creación de esta comisión se produce después de que se haya hecho imposible la existencia de una investigación que cuestione los regímenes fiscales con los que miembros que ahora son personalidades de las instituciones europeas hayan podido facilitar maniobras de ingeniería fiscal a diferentes empresas o entidades privadas de diversa índole. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — Suite à l'affaire Luxleaks, le Parlement européen s'est prononcé ce jour en faveur de la création d'une commission parlementaire spéciale afin d'examiner les rescrits fiscaux et les autres mesures de nature ou d'effets similaires des États membres de l'Union et de proposer des recommandations pour l'avenir. Cette commission spéciale sera composée de 45 membres et instaurée pour une période initiale de six mois. J'ai toujours considéré que le Parlement avait le devoir de s'emparer de cette question et que la commission se devait d'y apporter les meilleures réponses, mais il est aussi impératif que cette volonté politique soit partagée par les États, car toute avancée sur la fiscalité est conditionnée à leur approbation à l'unanimité. Il reste encore de nombreuses étapes pour parvenir à une fiscalité juste et équitable au sein de l'Union. Enquêter sur les possibles violations fait partie du processus et c'est pour cette raison que j'ai tenu à y apporter mon soutien, mais ce qui importe plus encore, c'est d'obtenir une vision globale de ces aménagements fiscaux, afin d'être en mesure d'élaborer les lois qui les empêchent et, ainsi, de préserver les finances publiques de l'ensemble de l'Union européenne. Il s'agit là d'un enjeu essentiel. Il en va de la crédibilité et de la responsabilité de l'Europe. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Dei o meu voto favorável à criação desta Comissão Especial, por considerar que se deverão averiguar de uma forma exaustiva todas as práticas dos Estados-Membros que digam respeito à aplicação da legislação tributária e da legislação em matéria de auxílios estatais da UE relativamente a decisões fiscais e outras medidas da mesma natureza ou efeito, caso essas práticas configurem um ato do próprio Estado-Membro ou da Comissão Europeia. Espero que esta Comissão possa produzir um trabalho abrangente, célere e pertinente. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu la création de la commission parlementaire spéciale sur les rescrits fiscaux et autres mesures similaires par leur nature ou leur effet. Cette commission spéciale est créée pour une durée de six mois et examinera les révélations concernant les rescrits fiscaux des États membres; elle fera alors des propositions concrètes afin de mettre fin aux abus. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - Ho votato in maniera favorevole all'istituzione della commissione speciale perché ha, tra i suoi compiti, anche quello di far luce sul caso „Luxleaks“ sulle preferenze fiscali accordate dal Granducato del Lussemburgo ad alcune multinazionali e grandi aziende. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Hemos votado a favor de la propuesta que tiene como objetivo constituir una comisión dedicada a investigar, desde un punto de vista general, los diferentes tipos de problemas relacionados con la fiscalidad europea. Entendemos, aun así, que la propuesta de creación de esta comisión se produce después de que se haya hecho imposible la existencia de una investigación que cuestione los regímenes fiscales con los que miembros que ahora son personalidades de las instituciones europeas hayan podido facilitar maniobras de ingeniería fiscal a diferentes empresas o entidades privadas de diversa índole. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la création d'une commission parlementaire spéciale dont la mission sera d'examiner les rescrits fiscaux et les autres mesures de nature ou d'effet similaire des États membres de l'Union. Les rescrits fiscaux (ou tax rulings) sont des arrangements fiscaux préalables entre un État et une entreprise passés afin que cette dernière paye moins d'impôts. Cette commission spéciale est instaurée suite à une série d'enquêtes lancées par la Commission européenne contre certains pays comme le Luxembourg, mais aussi l'Irlande, la Belgique ou encore les Pays-Bas. La question est très sérieuse et a des conséquences sur nos démocraties. Google, par exemple, n'a payé que 7 millions d'euros d'impôts en France, pour un chiffre d'affaires de 1,6 milliards d'euros en 2013. Comment expliquer cela ? Comment justifier que les salaires et les revenus des classes moyennes soient surtaxés et que les grandes entreprises étrangères ne payent que très peu d'impôts? Des propositions sont nécessaires pour limiter au maximum cette injustice et ce dumping fiscal européen. Jordi Sebastià (Verts/ALE),
por escrito
. - El Parlamento Europeo ha aprobado la creación de una comisión especial sobre el caso LuxLeaks. Nos hemos abstenido en esta votación porque consideramos que no es una medida suficiente. Nuestro grupo pide una comisión de investigación sobre el caso, que ha sido frenada de nuevo por la gran coalición (populares, socialistas y liberales). Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de una comisión especial para asegurar que se investigue el dumping fiscal de las multinacionales. Sin embargo, denuncio la decisión del Presidente del Parlamento Europeo, Martin Schulz, de no permitir que se votara la constitución de una comisión de investigación, cuando el mandato que lo habría permitido es la base de la comisión especial. Sólo una comisión de investigación habría permitido acceder a documentación clasificada de los Estados miembros, lo que habría permitido averiguar el rol de algunas figuras políticas europeas, como el presidente de la Comisión, Juncker, en relación con la evasión y la elusión fiscal que cuestan a los ciudadanos europeos un billón de euros anuales. La formación de una comisión de investigación estaba justificada legalmente porque la Comisión Europea no había respetado sus propias directivas, que exigen a los Estados miembros transparencia en sus resoluciones fiscales (tax rulings). La investigación de los tax rulings tampoco puede limitarse a las ayudas de Estado, puesto que son compatibles con la política de competencia si no discriminan entre compañías. Por todo ello, me comprometo a estudiar cómo exigir legalmente la constitución de una comisión de investigación. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I voted in favour of setting up a special committee to evaluate the impact of unfair tax practices across Europe. Recent scandals such as LuxLeaks have given serious need for this committee. Through this new committee's activities, the representatives of European citizens will be able to look into all cases of tax avoidance and tax evasion in Europe. Davor Škrlec (Verts/ALE),
napisan. — Podržao sam osnivanje Posebnog odbora za porezna pravila, iako je klub zastupnika Zelenih/ESS predložio osnivanje Istražnog odbora Europskog parlamenta koji bi ispitao sve moguće slučajeve kršenja europskih poreznih zakona i praksi. Dobili smo snažnu podršku, veću od potrebnih 25 posto zastupnica i zastupnika Europskog parlamenta, odnosno izvanrednih 192 potpisa. Istraživački odbor predstavlja najjači instrument u rukama Europskog parlamenta te bi nadzornom funkcijom zastupnica i zastupnika Europskog parlamenta predstavljao moć građanki i građana Europske unije. Jedino bi njime bio moguć sveobuhvatni pristup službenoj dokumentaciji država članica, Komisije i Vijeća Europske unije. Ovim činom „Velika koalicija“ je obezvrijedila snagu i kredibilitet Europskog parlamenta kao jedine direktno demokratski izabrane institucije. Afera „Luxleaks“ najbolji je dokaz koje neslućene razmjere je poprimio neuspjeh država članica i Komisije u pridržavanju i provedbi odredbi iz temeljnih ugovora Europske unije. Komisija je već 2012. godine prepoznala prijetnje agresivnog poreznog planiranja kojeg provode određene multinacionalne kompanije kako bi skrenule svoje porezne obveze prema državama članicama s blažim poreznim režimima sa svrhom izbjegavanja plaćanja poreza, a time jačanja vlastitog privatnog profita. Države članice dužne su izmjenjivati informacije o mogućim poreznim gubicima u drugim državama članicama, kao i o sumnjama na agresivno porezno planiranje od strane privatnih kompanija. Igor Šoltes (Verts/ALE),
pisno. — Z izglasovanjem o ustanovitvi posebnega odbora Evropskega parlamenta, ki se bo ukvarjal z izvajanjem državne pomoči EU in davčno zakonodajo glede davčnih odločitev in drugih ukrepov s podobno naravo ali učinkom, je Parlament omogočil delni vpogled v problematiko izogibanja davkov. Sam sem podprl ustanovitev omenjenega odbora, vendar imam vseeno nekaj pomislekov. Omenjena odločitev je dober korak naprej, ki je bil potreben, vendar še zdaleč ni dovolj. Zdi se mi, da je ustanovitev tega odbora slab kompromis med iskreno željo, da se ozadje davčnih afer razišče na kvaliteten in transparenten način, ter poskusom, da do preiskav sploh ne pride. Obstaja možnost, da se bo odbor razvil zgolj v neko formo, ki bo brez pristojnosti in zgolj površinska. Odločitev predsedstva Parlamenta, da na tokratno glasovanje ne uvrsti točke o ustanovitvi preiskovalne komisije, ki smo jo predlagali Zeleni, je v nasprotju z demokratičnimi standardi. Afera LuxLeaks je izbruhnila silovito in državljani so pričakovali, da bodo dobili konkretne odgovore in pojasnila. Ravno zato smo v stranki Zelenih zbrali dovolj podpisov za ustanovitev preiskovalne komisije, ki bi imela pristojnosti in je najmočnejše orodje Parlamenta v primerih, ko se želi sporna ravnanja primerno raziskati. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Svrha osnivanja posebnog odbora za porezna pravila je borba za poreznu pravednost i poreznu transparentnost u Europi. Utaje pri prijavi poreza još uvijek su problem u nekim državama članicama te se djelovanjem ovog odbora želi postići transparentnost poreznih mišljenja, osmisliti dalekovidne prijedloge za jačanje poštenja u području oporezivanja te snažniju borbu protiv izbjegavanja poreza u Europskoj uniji. To su moji razlozi za podržavanje ove odluke. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam ovaj prijedlog za osnivanje posebnog odbora za porezna pravila i druge mjere slične naravi ili učinka jer smatram da je njegovo postojanje nužno za postizanje jednakosti u postupanju. Transparentno postupanje prilikom oporezivanja multinacionalnih kompanija je od iznimne važnosti i mišljenja sam da nikako ne smije dolaziti do situacija u kojima se davaju određene vrste povlastica i pogodovanja. Jednako postupanje prema svima, kako domaćim tako i stranim kompanijama, jedan je od temelja na kojima počiva cijeli europski sustav čije kršenje ne smije proći neprimijećeno. Smatram da porezna politika ne smije ostavljati prostora državnoj samovolji nego se na europskoj razini mora poboljšati i nadograditi, a pozitivna je vijest što će Alain Lamassoure, kao dugogodišnji predsjednik odbora za proračun Europskog parlamenta i ugledni član EPP kluba najbolje zastupati interese i EPP-a i ostalih klubova jer je političar s karizmom te stručnjak. Richard Sulík (ECR),
písomne — Súhlasím so zriadením tohto výboru, keďže môže priniesť viac informácií o tzv. kauze „Lux Leaks“ predsedu Európskej komisie Jean-Claude Junckera. Podobne tento výbor môže prispieť k tomu, aby sa podobné praktiky odhalili v budúcnosti oveľa skôr. Krajiny EÚ by nemali určovať špeciálne daňové sadzby pre vybrané podniky, ale všetky podniky by mali mať rovnaké, transparentné podmienky, ktoré platia pre všetkých. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Η συγκρότηση επιτροπής για την εξέταση περιπτώσεων κατά τις οποίες χώρες της ΕΕ χρησιμοποιούν κενά στη νομοθεσία και τους κανονισμούς τους για να επωφελούνται, καταχρηστικά, από οικονομικά μεγέθη (tax ruling), είναι απαραίτητη αλλά θα πρέπει να περιορίζεται στην έρευνα των συγκεκριμένων υποθέσεων χωρίς επέκταση της αρμοδιότητάς της στους υπόλοιπους φορολογικούς μηχανισμούς των κρατών μελών. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — Hugues Bayet a été nommé rapporteur fictif concernant le premier rapport. Il y portera deux priorités essentielles pour le PS: la lutte contre la fraude et l'évasion fiscales et l'instauration d'une taxe sur le capital. Les socialistes n'ont pas attendu qu'éclate Luxleaks pour réclamer une fiscalité plus juste. Il est grand temps de mettre en place des outils de lutte contre la fraude fiscale, sans quoi Luxleaks deviendra bien vite Belgoleaks, Frenchleaks et finalement EUleaks. Pavel Telička (ALDE),
in writing
. - I voted in favour of the creation of a special committee on tax rulings. After the revelation of Luxembourg tax practices, this vote is an important step to study further the tax practices of all the Member States, (not just Luxembourg) , and to make concrete proposals to put an end to abuses. Ernest Urtasun (Verts/ALE),
por escrito. — He votado a favor de esta comisión, de la que voy ser miembro. A pesar de que es una nefasta decisión establecer esta comisión especial en lugar de una comisión de investigación, llegados a este punto, creemos necesario utilizar las herramientas disponibles. Utilizaremos esta comisión para arrojar luz sobre la estafa fiscal masiva, organizada por Gobiernos como el de Juncker en Luxemburgo. Marco Valli (EFDD),
per iscritto
. - Il 12 febbraio il Parlamento europeo ha votato l'istituzione di una commissione parlamentare speciale, la commissione TAXE. Questa commissione, realizzata grazie al M5S in Europa, contro i paradisi fiscali e l'elusione fiscale delle multinazionali valuterà il sistema di accordi fiscali tra gli Stati membri dell'UE e le grandi multinazionali. La commissione speciale è composta da parlamentari di tutti i gruppi politici. Per il M5S io, insieme al collega Marco Zanni, avremo l'onore di tutelare gli interessi dei cittadini dal potere della lobby delle multinazionali. Tuttavia, la scelta di questo strumento è ben lontano da quello che il M5S aveva chiesto inizialmente, dato che questa commissione non avrà veri e propri poteri investigativi. A seguito dello scandalo fiscale in Lussemburgo, infatti, avevamo predisposto un'apposita mozione di censura, purtroppo bocciata dall'Aula di Strasburgo lo scorso novembre. Abbiamo quindi richiesto, insieme ad altri 191 parlamentari europei, che venisse istituita una commissione d'inchiesta parlamentare per indagare e valutare eventuali violazioni operate dal Lussemburgo o da altri Stati membri in materia di accordi fiscali. Purtroppo, il Servizio giuridico del Parlamento europeo e i grandi gruppi politici (PPE e S&D) hanno stabilito che la nostra richiesta non fosse fondata, senza entrare nel merito specifico della questione. La scelta della commissione speciale è quindi la soluzione minima. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — He votado a favor de una comisión especial para asegurar que se investigue el dumping fiscal de las multinacionales. Sin embargo, denuncio la decisión del Presidente del Parlamento Europeo, Martin Schulz, de no permitir que se votara la constitución de una comisión de investigación, cuando el mandato que lo habría permitido es la base de la comisión especial. Sólo una comisión de investigación habría permitido acceder a documentación clasificada de los Estados miembros, lo que habría permitido averiguar el rol de algunas figuras políticas europeas, como el presidente de la Comisión, Juncker, en relación con la evasión y la elusión fiscal que cuestan a los ciudadanos europeos un billón de euros anuales. La formación de una comisión de investigación estaba justificada legalmente porque la Comisión Europea no había respetado sus propias directivas, que exigen a los Estados miembros transparencia en sus resoluciones fiscales (tax rulings). La investigación de los tax rulings tampoco puede limitarse a las ayudas de Estado, puesto que son compatibles con la política de competencia si no discriminan entre compañías. Por todo ello, me comprometo a estudiar cómo exigir legalmente la constitución de una comisión de investigación. Derek Vaughan (S&D),
in writing. — I voted in favour of setting up a special committee on tax rulings because this will allow the creation of a special committee on tax rulings and other measures similar in nature or effect to examine practice in the application of EU state aid and taxation law in relation to tax rulings and other measures similar in nature or effect issued by Member States. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — O escândalo do Luxleaks abalou a União Europeia e escandalizou a opinião pública, pondo em causa a legitimidade da Comissão Europeia e a sua capacidade política para promover mais justiça fiscal. À medida que mais informação foi sendo divulgada, cedo se compreendeu que esta questão abrange a grande maioria dos países da União Europeia, comprometendo as duas grandes famílias políticas deste Parlamento, populares e socialistas, com os respetivos governos nacionais onde participaram ativamente neste relacionamento promíscuo entre o poder político e as grandes empresas multinacionais. Daí o recuo dos populares e dos socialistas, que tudo fizeram para impedir a criação desta comissão de inquérito. Daí o facto de terem inviabilizado a criação de uma comissão de inquérito, substituindo-a por uma comissão especial com muito menos poderes. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Ich unterstütze die Entscheidung des Parlaments über die Einsetzung eines Sonderausschusses zur Untersuchung der Verwicklungen von Herrn Juncker in die LuxLeaks-Affäre. Bedauerlicherweise ist der Auftrag des Ausschusses verwässert. Statt eines Untersuchungsausschusses bekommen wir einen Sonderausschuss. Und statt des Systems Juncker wird geprüft, wie es um Steuergerechtigkeit und Steuertransparenz in der EU steht. Gewinner sind die Grünen, die wieder die Besteuerung auf EU-Ebene thematisieren dürfen und ihren Traum von der Erweiterung der EU-Kompetenzen weiterträumen. Gehilfen dabei sind die schwarzen und roten Sozialdemokraten. Sie machen sich nur zu gern zu Handlangern der Grünen, weil sie nur so verhindern können, dass der eben noch von ihnen gewählte Juncker kurz nach Amtsantritt beschädigt wird. Die Wahrheit bleibt als Verlierer auf der Strecke, denn ein echtes Aufklärungsinteresse daran, wie Herr Juncker in die Affäre verwickelt ist, gibt es nicht. Deshalb ist in Erinnerung zu rufen, worum es geht: Eine Person, die qua Amt Steuerhinterziehung ermöglicht hat, kann nicht Präsident der Kommission sein. Im Hinblick auf die Veränderung des Untersuchungsgegenstands muss ich auch daran erinnern, dass Steuerwettbewerb eine wichtige Funktion erfüllt. Er führt zu niedrigeren Steuern und hilft dem Staat, nicht zu fett zu werden. Der EU fehlt für das Steuerrecht zurecht die Kompetenz. Marco Zanni (EFDD),
per iscritto. — Ho votato a favore dell'istituzione di questa commissione speciale per valutare gli accordi fiscali degli Stati membri, per mettere luce in qualche modo su realtà presenti in molti paesi dell'UE che rischiano di essere dannose per gli stessi partner europei. Non possiamo però nasconderci, non ammettendo che in realtà la scelta di questo strumento è ben lontana dalla nostre richieste, emerse in maniera preponderante a seguito dello scandalo fiscale del Lussemburgo (LuxLeaks), che ha coinvolto direttamente il Presidente della Commissione Juncker, e per il quale avevamo predisposto un'apposita censura, purtroppo bocciata dall'Aula di Strasburgo a novembre. Abbiamo quindi chiesto, assieme a un totale di 191 deputati, che venisse istituita una commissione d'inchiesta parlamentare per valutare effettivamente eventuali violazioni operate dal Lussemburgo o da altri paesi europei. Il servizio giuridico del Parlamento europeo, con il supporto dei grandi gruppi (Popolari e Socialisti), ha stabilito che la nostra richiesta non fosse fondata, senza tuttavia entrare nel merito specifico della questione. La scelta di oggi è quindi la soluzione minima, che può accontentare (o scontentare) tutti. In ogni caso, dobbiamo usare tutti gli strumenti a disposizione e quindi ho deciso di prendere parte a questa commissione, cercando di dare attivamente il mio contributo. Marco Zullo (EFDD),
per iscritto
. - Ho votato a favore della costituzione di una commissione parlamentare speciale per valutare il sistema di accordi fiscali tra Stati membri dell'Unione europea e grandi multinazionali. Quando si parla di frodi, evasione e paradisi fiscali, non bisogna transigere. Quale componente del Movimento 5 Stelle avevo già sottoscritto una richiesta per istituire una commissione d'inchiesta in seguito allo scandalo LuxLeaks sui presunti favori fiscali concessi dal Lussemburgo a 340 banche e multinazionali nel corso degli ultimi venti anni, che aveva coinvolto personalmente il Presidente della Commissione europea Juncker, contro il quale avevamo predisposto anche una apposita mozione di censura. In seguito al rifiuto da parte dei grandi gruppi politici di questo Parlamento di aderire alla nostra prima proposta, la scelta di istituire questa commissione appare perciò come una soluzione al ribasso. Tuttavia, ritengo sia indispensabile utilizzare tutti gli strumenti possibili a nostra disposizione, sebbene insufficienti, per contrastare queste politiche deprecabili. 6.2.   Humanitární krize v Iráku a v Sýrii, zejména v souvislosti s Islámským státem (RC-B8-0136/2015, B8-0136/2015, B8-0137/2015, B8-0138/2015, B8-0139/2015, B8-0140/2015, B8-0141/2015, B8-0142/2015) Explicații orale privind votul Jiří Pospíšil (PPE). - Pane předsedající, já chci vysvětlit své hlasování o usnesení týkajícím se Islámského státu. To hlasování nebylo elektronické, a proto chci, aby občané EU a moji voliči v České republice věděli, že jsem podpořil usnesení proti Islámskému státu. Islámský stát považuji za mimořádně nebezpečný útvar, nelze říci ani řekněme organizace, ani stát, který v tuto chvíli provádí činy proti lidskosti. Je to útvar, proti kterému je nutné podporovat spojence, kteří proti němu bojují, a je nutné, aby tito spojenci do budoucna spolu více spolupracovali a abychom se zamysleli, zda ofenziva proti Islámskému státu by neměla mít ještě další podoby. Jsem přesvědčen, že pokud bychom v této věci nebyli aktivní, může nebezpečí Islámského státu narůstat a rozrůstat se do dalších islámských zemích, jak to vidíme např. v severní Africe. Stanislav Polčák (PPE). - Pane předsedající, já jsem chtěl rovněž vyjádřit to, že jsem hlasoval proti Islámskému státu a domnívám se, že v tomto parlamentu snad nebyl nikdo z poslanců, kdo by tento návrh usnesení, o kterém se zde hlasovalo, nepodpořil. V rámci svého ústního vysvětlení bych chtěl apelovat zejména na státy EU a spojence Evropy, aby se odhodlali ke společné sjednocené vojenské akci proti Islámskému státu nejlépe s mandátem Rady bezpečnosti. A jsem rád, že jsem měl možnost tady zopakovat tuto výzvu vůči členským státům, protože můžeme se zde jaksi vzájemně ujišťovat o vzájemných nepodporách Islámského státu, o odsouzení jeho praktik, ale dokud nenajdou evropské státy a jejich spojenci po celém světě dostatek odhodlání zasáhnout vojensky, tak jsem přesvědčen, že Islámský stát se nepodaří jen tak porazit. Peter Jahr (PPE). - Herr Präsident! Auch ich habe für den Entschließungsantrag gestimmt. Ich muss sagen, alle Punkte sind richtig. Aber ich habe mich besonders über Ziffer 9 des Entschließungsantrages gefreut, weil sie ein klein wenig auch die Ursachen betrachtet. Dort geht es noch einmal darum, dass wir die irakische Regierung auffordern, wirklich repräsentativ zu sein, denn alle politischen Gruppen, alle ethnischen Gruppen der Gesellschaft müssen sich im irakischen Staat in der Verwaltung und in der Regierung widerspiegeln. Ich habe mich auch deshalb gefreut, weil es nämlich aus meiner Sicht die beginnende Quelle war, die dann manche Menschen auch zum Radikalismus geführt hat. Deshalb ist der Entschließungsantrag ausgewogen, und jetzt geht es – wenn man so will – darum, diese Punkte auch umzusetzen. Seán Kelly (PPE). - Mr President, it is a pity that we did not have a roll-call vote for the final vote here, so that it could be on the record that the vast majority of Members in this House condemn without reservation the activities of Islamic State. This is one of the most brutal movements, if we can call it that, that the world has ever seen. Certainly in the modern era, when so many countries have moved forward in trying to respect human rights, to see some of the activities of this Islamic State, in terms of beheadings, the treatment of women and their use as gifts for soldiers, forced marriages etc., it is so out of date that we have to condemn it without reservation – and, indeed, use all the methods we can to ensure that this type of activity is written out of history. Explicații scrise privind votul Clara Eugenia Aguilera García (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. Marina Albiol Guzmán (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución aprobada contiene elementos de los que es difícil estar en contra, como la condena clara de las violaciones de los derechos humanos cometidas por los terroristas del EIIL/Daesh y sus grupos afines en Siria e Irak. En esa línea, se muestra preocupación por el progresivo deterioro de la situación humanitaria, especialmente la de los refugiados internos. No obstante, las raíces del problema no figuran en la resolución. No hay referencia alguna a la invasión de Irak en 2003, que fue clave no sólo por la crisis humanitaria que desencadenó, sino porque inició una tendencia de aniquilación de los Estados seculares en Oriente Medio que favoreció a las facciones religiosas. Sin abordar las raíces del problema es posible que se repitan situaciones similares en otros puntos del globo en el futuro, motivo por el cual decidí abstenerme en la votación. Pascal Arimont (PPE),
schriftlich. — Die Krise im Irak und in Syrien, verschärft durch die Aktivitäten des IS, führt zu einer dramatischen Verschlechterung der humanitären Situation und der Menschenrechtslage in diesen Gebieten. Vor diesem Hintergrund begrüße ich die vorliegende Entschließung des Parlaments, die einen weltweiten Einsatz gegen den ISIL/Da'isch und andere extremistische Terroristen im Nahen Osten und Nordafrika unterstützt. Allerdings sollte hierbei der Schutz von Zivilisten einen zentralen Stellenwert einnehmen. Marie-Christine Arnautu (NI),
par écrit. — L'assistance humanitaire en Iraq et en Syrie ne peut se faire correctement qu'en bonne collaboration avec les autorités locales. C'est ce qui est pratiqué en Iraq, que ce soit avec le gouvernement de Bagdad ou avec le gouvernement régional du Kurdistan autonome. Je regrette qu'il n'en soit pas de même avec le gouvernement syrien. Je déplore que cette résolution renvoie dos à dos le groupe terroriste „État islamique“ et le gouvernement syrien, qui est pourtant le premier à le combattre sur le terrain. Par ailleurs, je regrette qu'il ne soit fait mention que du groupe „État islamique“, alors que des dizaines de groupes terroristes islamistes ont les mêmes agissements sur le territoire syrien. Pour ces raisons, je me suis abstenue sur ce texte. Jonathan Arnott (EFDD),
in writing. — As so often, this resolution contains plenty of text that I agree with. I utterly condemn the abuses of human rights which are going on at present in Iraq and Syria. The level of discrimination against various communities, including the Christian minority, is completely unacceptable. This resolution, however, is about more than simple condemnation of what is happening in those countries. It suggests an international foreign policy role which I simply do not believe that the EU should have. Consequently, I am abstaining on this motion. Petras Auštrevičius (ALDE),
in writing. — I voted in favour of this resolution because its rhetoric proposes some cornerstone guidelines for international action in the face of the ongoing crisis in Iraq and Syria. To begin with, the IS group, among others in this conflict, has caused incalculable human suffering through its criminal activities, thus we must act without any delay in order to provide relief and assistance to the victims affected by its actions. It is important to unequivocally condemn the actions of IS and other terrorist groups and appeal to the international community, Member States and other EU institutions to respond politically and support the humanitarian relief efforts for the peoples affected by the despicable acts of IS and other groups. Hence, I think it is crucial that this resolution also supports the global campaign against IS and welcomes the commitment of coalition partners in uniting to form a strategy to defeat IS and stop the crisis from further escalation. When diplomatic efforts are failing we need to start considering alternative strategies. In addition to this, I congratulate the resolution's call to the international community to ensure that conditions necessary for achieving war justice are met by increasing efforts to document the atrocities of IS. Inés Ayala Sender (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. Nicolas Bay (NI),
par écrit. — S'il faut absolument éradiquer la menace que constitue le groupe „État islamique“, il convient de faire un juste diagnostic des responsabilités des uns et des autres, afin de ne pas commettre les mêmes erreurs. Renvoyer dos-à-dos le groupe „État islamique“ et le régime syrien est proprement irresponsable et indigne des drames abominables qui se jouent aujourd'hui. Dans ces conditions, je ne pouvais que m'abstenir. Hugues Bayet (S&D),
par écrit. — La situation chaotique en Syrie et en Irak requiert une réponse collective et rapide de la part de la communauté internationale. La protection des civils en général et des enfants, des femmes et des minorités en particulier, les millions de réfugiés vivant dans des conditions insoutenables à travers la région, le respect du droit international humanitaire et des droits de l'homme, l'arrêt des massacres en général et l'installation, dès que possible, d'un climat favorable à la paix sont autant de défis colossaux que l'Union européenne, l'ONU et la communauté internationale doivent relever ensemble. Ne pas répondre à cette situation ou mal gérer notre réponse aurait des conséquences dramatiques sur place. L'Union et les États membres doivent être à la hauteur de leurs valeurs et apporter une réponse forte, unanime et efficace. Dominique Bilde (NI),
par écrit. – Je me suis abstenue sur cette proposition de résolution concernant la crise humanitaire en Iraq et Syrie notamment au regard du groupe „État islamique“. Il est indéniable que les crimes de guerre du groupe „État islamique“, notamment vis-à-vis des minorités religieuses, y compris chrétiennes, doivent être condamnés et qu'une réponse forte doit être apportée afin de secourir les populations et endiguer la progression de ce groupe terroriste accusé de crimes de guerre, de nettoyage ethnique et de crimes contre l'humanité. Néanmoins, je trouve politiquement irresponsable de voter cette déclaration qui renvoie dos à dos le groupe „État islamique“ et le gouvernement syrien. Mara Bizzotto (NI),
per iscritto. — Condivido le posizioni sostenute in questa risoluzione, l'ho quindi sostenuta col mio voto. José Blanco López (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales... Simona Bonafè (S&D),
per iscritto. — Il conflitto in Siria presenta sul fronte umanitario numeri drammatici. Oltre 200.000 persone uccise, più di dieci milioni di sfollati, con circa quattro milioni di siriani fuggiti all'estero. Secondo la Commissione, circa 276.000 profughi hanno cercato di entrare nell'UE. Più di 200.000 siriani si sono rifugiati in Iraq. Questa situazione incrocia drammaticamente gli sviluppi proprio in Iraq e nelle zone confinanti dell'offensiva dell'organizzazione terroristica Isil/Daesh. Tra gli iracheni si contano già più di due milioni di sfollati. La condizione dei profughi nei paesi limitrofi si presenta al limite della vivibilità. La situazione, complicata dalla rigidità dell'inverno, rischia di peggiorare ulteriormente con l'arrivo del caldo, viste le condizioni sanitarie e lo scarso accesso all'acqua potabile. Ho votato a favore di questa risoluzione che, nel condannare le raccapriccianti violazioni dei diritti umani del regime di Assad, dell'Isil/Daesh e delle altre formazioni jihadiste, invita l'Unione ad adottare una strategia regionale globale per sconfiggere l'Isil/Daesh e a contribuire agli sforzi comuni volti a mitigare la crisi umanitaria ed il conflitto in Siria e in Iraq. Siamo inoltre consapevoli che le formazioni integraliste che guadagnano terreno in Medio Oriente e Nord Africa sono intimamente connesse con la minaccia terrorista che dobbiamo fronteggiare all'interno dell'Unione. Biljana Borzan (S&D),
napisan. — Gotovo da nema oblika ljudske patnje i stradanja koje zadnjih godina nisu zadesile stanovništvo Iraka i Sirije. Rat, etničko čišćenje, bolest, vjerski progoni, glad i niz drugih nesreća sručio se na nevine ljude i nažalost nema naznaka da će stradanja uskoro prestati. Osim na vijestima, Europa se s tim nesrećama, ili točnije s njihovim posljedicama, susreće i licem u lice. Tisuće nesretnika koji bježe iz Iraka i Sirije očaj je natjerao da brodovima krenu prema našim granicama. Europa ima moralnu obvezu pružiti im direktnu pomoć u obliku hrane, lijekova i drugih životnih potrepšitna. Ali ako im želimo zaista pomoći trebamo više resursa uložiti na zaustavljanje ratova koji bjesne u njihovim zemljama. Marie-Christine Boutonnet (NI),
par écrit. – Si je condamne fermement l'idéologie mortifère et les pratiques moyenâgeuses le groupe „État islamique“ en Iraq et au Levant, je ne peux que regretter le manque de précisions sur les instruments préconisés contre cette menace. De plus, il convient d'examiner soigneusement les conséquences de cette nouvelle ingérence. Le texte évoque même des questions d'orientation sexuelle, ce qui semble fort éloigné du sujet. Je ne comprends pas très bien en quoi la population LGBT souffrirait plus du conflit que les minorités religieuses, les femmes ou les enfants. On peut également douter de la pertinence de mettre sur le même pied d'égalité le régime syrien et le groupe „État islamique“. Je condamne les exactions du groupe „État islamique“, mais considère qu'il est irresponsable de le mettre sur le même plan qu'un gouvernement reconnu internationalement. Je me suis donc abstenue. Mercedes Bresso (S&D),
in writing. — I voted in favour since the situation in Iraq and Syria has now become critical and hundreds of civilians are suffering because of it. Daniel Buda (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea Propunerii comune de rezoluție referitoare la criza umanitară din Irak și Siria, în special în contextul Statului Islamic (SI), deoarece Statul Islamic reprezintă o amenințare la adresa populațiilor acestor țări și periclitează securitatea statelor europene. Criza SI a provocat o situație fără precedent, care a lăsat în urmă milioane de refugiați și persoane care au nevoie de asistență de urgență. Prin interpretarea legii Șariei, se săvârșesc zilnic acte de barbarism împotriva adepților altor religii decât cea musulmană. În situația în care mii de adepți ai mișcării fundamentaliste din statele membre s-au alăturat benevol forțelor SI, acest lucru duce la un fenomen care ne îngrijorează din ce în ce mai mult. Tragedia de la Paris a scos la iveală faptul că radicalizarea islamiștilor europeni ar fi putut lua naștere în închisorile din Europa, unde aceștia își îndeplineau pedeapsa pentru fapte minore. Condamn categoric atrocitățile comise de Statul Islamic și sunt de părere că ar trebui să acționăm cu hotărâre împotriva celor care comit masacre împotriva cetățenilor nevinovați. Consider că o măsura precum revocarea cetățeniei ar fi o ripostă fermă împotriva celor care doresc să zdruncine valorile civilizației contemporane cu atacuri teroriste fără precedent. Gianluca Buonanno (NI),
per iscritto. — Ho votato a favore. L'ISIS è composta da bestie e deve essere annientata. Soledad Cabezón Ruiz (S&D),
por escrito
. - Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. Alain Cadec (PPE),
par écrit. — La crise humanitaire qui sévit en Iraq et en Syrie est sans précédent. L'implication du groupe „État islamique“ est bien évidemment indéniable. Les droits de l'homme sont quotidiennement bafoués avec une violence terrible. Les femmes et les enfants sont traités comme des esclaves. Les jeunes filles sont mariées de force à des combattants du groupe „État islamique“. Tous ceux qui ne respectent pas les commandements du groupe „État islamique“ sont tués ou battus. Nous ne pouvons en aucun laisser faire de telles atrocités. Nous devons continuer à apporter une aide à la fois militaire et humanitaire à la région. Nous devons apporter une réponse européenne coordonnée à ce problème. J'ai voté en faveur de cette résolution. Nicola Caputo (S&D),
per iscritto. — Oggi ho votato a favore della risoluzione del Parlamento europeo sulla crisi umanitaria in Iraq e in Siria, in particolare nel contesto dell'IS. La risoluzione ha anche evidenziato come le atrocità e le violenze perpetrate dal cosiddetto Stato islamico, che ha lanciato una campagna di sistematica pulizia etnica nel nord della Siria e dell'Iraq, abbiano gettato nel terrore le popolazioni del nord della Siria e dell'Iraq, costringendo migliaia di persone alla fuga. Vista la complessità del problema diventa quindi sempre più importante che la strategia dell'Unione europea preveda un approccio integrato capace di combinare aspetti militari, politici, umanitari e di sviluppo. L'Unione europea è quindi tenuta ad assicurare assistenza umanitaria e a dare il suo contributo nella lotta all'estremismo presente nella regione. Allo stesso tempo, è fondamentale che l'UE supporti i paesi confinanti, in particolare la Giordania e il Libano, affinché possano far fronte all'afflusso di rifugiati e alla minaccia dello Stato islamico. Fabio Massimo Castaldo (EFDD),
per iscritto. — Si calcola che nella sola Siria ci siano oltre tre milioni di sfollati e che per rispondere adeguatamente alla crisi umanitaria sarebbero necessari circa tre miliardi di dollari. La risposta alla minaccia dell'ISIS deve essere affrontata conferendo prioritariamente importanza primaria alla risoluzione della crisi umanitaria e alle misure che si vogliono implementare per limitarne gli effetti negativi a lungo termine. Aymeric Chauprade (NI),
par écrit. — La crise humanitaire qui sévit en Iraq et en Syrie est un véritable drame pour les populations concernées: chrétiens persécutés, déplacements massifs de populations qui sont désormais contraintes de vivre loin de chez eux dans des conditions d'insalubrité épouvantables. Nous ne pouvons rester de marbre face à cette tragédie. Cette résolution avait par ailleurs le mérite de souligner la responsabilité des pays comme le Qatar et l'Arabie Saoudite dans le financement du groupe „État islamique“. J'ai pourtant dû m'abstenir sur cette résolution qui renvoie dos à dos les crimes du groupe „État islamique“ avec le régime – certes imparfait – de Bachar al-Assad. On ne peut comparer la persécution guidée par le fanatisme du groupe „État islamique“ avec les agissements du gouvernement syrien. C'est, d'un point de vue géopolitique, prendre le risque de perdre un allié précieux dans la lutte contre le terrorisme. Alberto Cirio (PPE),
per iscritto. — Ho votato a favore di questa risoluzione perché entrambe le situazioni in esame hanno provocato una catastrofe umanitaria di enormi proporzioni. Ho considerato anche la problematica aggiuntiva che molti profughi e sfollati interni non sono registrati, il che impedisce loro di accedere agli indispensabili aiuti umanitari e alle misure basilari di protezione. Condanno con forza le raccapriccianti, sistematiche e diffuse violazioni dei diritti umani e gli abusi commessi da ogni parte, e in particolare tutte le forme di violenza contro le persone sulla base della loro appartenenza religiosa ed etnica e le violenze nei confronti delle donne. Deirdre Clune (PPE),
in writing. — The EU must act in unison and resolutely against terror and develop a stronger capacity on internal security. We must reach out to the people of Iraq and Syria and provide whatever help and assistance we are able to. Lara Comi (PPE),
per iscritto. — Non posso che esprimere la mia preoccupazione per questa ondata di violenza dilagante che ha provocato in questi ultimi anni una catastrofe umanitaria senza precedenti, dove la violazione dei diritti umani è all'ordine del giorno, soprattutto a danno di donne e bambini. Bambini che, secondo un rapporto del Comitato dell'ONU del 4 febbraio scorso, vengono rapiti come schiavi sessuali, arruolati come soldati, uccisi, crocifissi e persino seppelliti vivi. Sono atrocità arrivate al culmine. È necessaria una risposta della comunità internazionale alle azioni militari. È indispensabile mantenere separate le azioni militari da quelle umanitarie che servono ad alleviare le sofferenze dei civili accerchiati dal conflitto, persone che devono essere protette e a cui bisogna fornire assistenza medica e psicologica. Altresì, spero che vengano intraprese quanto prima azioni legali appropriate nei confronti di tutti cittadini degli Stati membri che decidono di arruolarsi in questi gruppi terroristici, poiché l'avanzata del terrorismo riguarda anche l'Unione europea. Therese Comodini Cachia (PPE),
in writing. — I voted in favour of this resolution which condemns the human rights abuses and violations committed by IS in Iraq and Syria against civilians and hostages because of their ethnic or political background, religion, belief or gender. The resolution also stresses that IS not only poses a threat to the people of Iraq and Syria but also to the security of European countries, and calls on the international community to provide more humanitarian aid and assistance to the people affected by the crisis. Ignazio Corrao (EFDD),
per iscritto. — Ho votato favorevolmente perché occorre condannare con forza le condotte violente sui civili e, in particolare, sui minori che vengono sepolti vivi, crocifissi e venduti come schiavi sul mercato del sesso. Esprimo una crescente preoccupazione per il deteriorarsi della situazione umanitaria e dei diritti umani in Siria e in Iraq e le violazioni del diritto umanitario internazionale perpetrate dall'IS. Oltre alle condanne e all'auspicio che l'IS interrompa tali pratiche, una maniera concreta e reale per intervenire sarebbe quella di accogliere nei nostri paesi questi minori. Non bisogna aspettare che arrivino nella stiva di una nave o sotto un camion, ma organizzare un modo per accoglierli. Siamo davanti a un bivio in cui possiamo continuare ad armare e sostenere con aiuti umanitari le popolazioni oppure tentare di trovare una soluzione in loco. Si potrebbe ad esempio tentare di stabilire una zona „cuscinetto-neutrale“ per i rifugiati. Il tutto con l'auspicio che anche in quel territorio possa un giorno splendere la pace. Javier Couso Permuy (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución aprobada contiene elementos de los que es difícil estar en contra, como la condena clara de las violaciones de los derechos humanos cometidas por los terroristas del EIIL/Daesh y sus grupos afines en Siria e Irak. En esa línea, se muestra preocupación por el progresivo deterioro de la situación humanitaria, especialmente la de los refugiados internos. No obstante, las raíces del problema no figuran en la resolución. No hay referencia alguna a la invasión de Irak en 2003, que fue clave no sólo por la crisis humanitaria que desencadenó, sino porque inició una tendencia de aniquilación de los Estados seculares en Oriente Medio que favoreció a las facciones religiosas. Sin abordar las raíces del problema es posible que se repitan situaciones similares en otros puntos del globo en el futuro, motivo por el cual decidí abstenerme en la votación. Andi Cristea (S&D),
în scris. — Violențele aflate în desfășurare în Siria au condus la o catastrofă umanitară fără precedent în ultimii ani, cu peste 200 000 persoane ucise, dintre care cei mai mulți civili. Au nevoie urgentă de asistență umanitară peste 12,2 milioane de sirieni și peste 5,2 milioane de persoane în Irak. În zonele controlate de Statul Islamic sunt 3,6 milioane de persoane care trăiesc și au nevoie de ajutor. Statul Islamic reprezintă o amenințare pentru poporul irakian și sirian și este nevoie de o abordare integrată a dimensiunii militare, politice, umanitare și de dezvoltare pentru a face față acestei amenințări. UE este primul donator pentru victimele crizei din Siria, cu peste 3,2 miliarde de euro alocate deja. UE va debloca suplimentar un miliard de euro în următorii doi ani pentru a face față crizelor din Siria și Irak, cât și pentru contracararea amenințării pe care o reprezintă Statul Islamic. Aceste fonduri trebuie să permită finanțarea unei strategii globale formate din măsuri politice, sociale și umanitare vizând Siria, Irakul, Libanul, Iordania și Turcia. Totodată, fondurile alocate trebuie să contribuie la lupta împotriva terorismului, întărind în special acțiunile statelor membre și ale UE în vederea îngrădirii afluxului de combatanți străini și ajutorării țărilor din regiune în lupta împotriva extremismului violent. Miriam Dalli (S&D),
in writing. — Today, we are facing the biggest humanitarian crisis of our era with the long-lasting conflict in Syria. Since the beginning of the conflict in Syria, almost half of the Syrians have been forced to leave their homes and flee for their lives in search of safety. And the situation is deteriorating every day. They are forced to live in extremely poor conditions. Hundreds of thousands of Iraqis share the same fate. For many, it is not the first time. I strongly support this parliamentary report addressing the humanitarian crisis in Iraq and Syria with priority and urgency, and find it highly important to achieve the de-escalation of violence as a basis for a broader political process. Viorica Dăncilă (S&D),
în scris. — Este regretabil faptul că există atâtea situații de încălcări ale drepturilor omului și că viața femeilor educate, active profesional și, în special, femeile care au candidat la alegeri pentru funcții publice, este în pericol doar pentru că ele doresc să se implice din punct de vedere profesional, și că majoritatea copiilor refugiați și strămutați nu au acces la educație. Mă alătur colegilor care condamnă cu fermitate actele de tortură și îmi exprim profunda compasiune față de victimele atrocităților comise în regiunile respective. Michel Dantin (PPE),
par écrit. — Le Parlement européen condamne fermement par cette résolution les violences et les violations systématiques, brutales et généralisées des droits de l'homme commises tant par le régime de Bachar al-Assad en Syrie que par les terroristes de Daech et d'autres groupes djihadistes en Iraq et en Syrie. Devant la détérioration de la situation humanitaire et des droits de l'homme dans cette région, il est crucial que l'Union européenne adopte et applique une stratégie régionale globale cohérente pour stopper Daech, coordonner les efforts pour atténuer la crise humanitaire et mettre fin au conflit en Syrie et en Iraq. Puisqu'il existe une interdépendance entre conflit, souffrance humanitaire et radicalisation, l'élimination de la menace terroriste doit être une priorité et pour ces raisons, j'ai voté en faveur de cette résolution. Rachida Dati (PPE),
par écrit. – Face à l'horreur des violences perpétrées par le groupe „État islamique“ en Iraq et en Syrie, le Parlement avait le devoir de condamner dans les termes les plus forts cette barbarie. Il était notamment essentiel de rappeler le soutien ferme de l'Union européenne face à une situation humanitaire catastrophique. Je me félicite du vote à une très large majorité de cette résolution. La multiplication des départs des citoyens européens radicalisés qui vont rejoindre les rangs du groupe „État islamique“ fait peser sur l'Europe un lourd danger. Je suis ainsi tout à fait favorable à l'élaboration d'une stratégie commune en Europe pour la surveillance et le contrôle des djihadistes et des citoyens radicalisés. Marielle de Sarnez (ALDE),
par écrit. — Les conflits armés qui frappent la Syrie et l'Iraq sont un défi considérable pour l'Europe et pour le monde, en ce qu'ils touchent au plus profond de notre conception de l'homme et de sa valeur suprême. Il est indispensable de lutter militairement contre le groupe „État islamique“ afin de faire reculer la terreur. Tous les États de l'Union doivent désormais être parties prenantes de cette initiative, et afficher leur volonté de construire une vraie politique commune de défense. Mais nous devons faire davantage, également sur le plan humanitaire. Il faut mettre en place des corridors humanitaires pour que les vivres arrivent, aider les pays voisins de la Syrie, en particulier le Liban, déstabilisé par une augmentation de 25 % de sa population. Il faut aussi agir sur le plan économique. On doit absolument couper les moyens financiers du groupe „État islamique“, mettre en place un embargo sur le pétrole qu'il exploite. Il faut agir, bien sûr, sur le plan politique. Hiérarchiser nos ennemis, en particulier en Syrie. Et réunir autour de la table l'ensemble des pays de la région, de l'Arabie saoudite à l'Iran, en passant par la Turquie. Karima Delli (Verts/ALE),
par écrit. — La crise humaine et humanitaire qui sévit en Iraq et en Syrie doit obliger l'ensemble des États européens et du monde à réagir. Trop de vies humaines ont été sacrifiées pour rien; il est de notre devoir d'élus d'inciter l'Europe à réagir. Son action est encore trop lente et trop minime pour que nous puissions nous en contenter. Gérard Deprez (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution qui condamne les violences perpétrées par le groupe „État islamique“ en Iraq et en Syrie et appelle à plus de soutien de la Commission et de la communauté internationale pour aider les victimes. Cette crise humanitaire est l'une des plus graves de l'histoire contemporaine. Ce sont près de 20 millions de personnes dans la région qui ont besoin d'une aide urgente. J'ai également eu l'occasion de contribuer à la rédaction de ce texte et d'y ajouter quelques considérations relatives aux atrocités commises envers les enfants, dont faisait état un récent rapport du Comité des droits des enfants de l'ONU. Ces enfants sont enrôlés et contraints de devenir des enfants soldats. Ils sont également utilisés comme informateurs, boucliers humains et même comme kamikazes chargés de commettre des attentats-suicides. C'est le cas en particulier des enfants déficients mentaux. Les enfants appartenant aux minorités chrétiennes et yazidie sont quant à eux, assassinés de façon systématique ou deviennent des esclaves sexuels vendus sur les marchés avec des étiquettes indiquant leur prix. Les 18 experts du Comité des droits de l'enfant rapportent aussi des cas d'exécution de masse de garçons, mais aussi d'enfants décapités, crucifiés ou encore enterrés vivants. Γεώργιος Επιτήδειος (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζουμε διότι δεν υπάρχει καμία παγκόσμια εκστρατεία· υπάρχουν απλά κάποιες χώρες που αυτή τη στιγμή πολεμούν εναντίον του Ισλαμικού Χαλιφάτου, αν και οι περισσότερες από αυτές τις χώρες είναι οι ίδιες που έμμεσα ή και άμεσα σε ορισμένες περιπτώσεις εξέθρεψαν και εξόπλισαν το Χαλιφάτο. Σε κάθε περίπτωση λοιπόν θεωρούμε τη στάση τους υποκριτική και πως απλά αποσκοπούν στο να εξυπηρετήσουν πάλι τα δικά τους συμφέροντα. José Inácio Faria (ALDE),
por escrito. — Apoiei a presente resolução que condena as violações chocantes dos direitos humanos no Iraque e na Síria. A atual crise na Síria, em consequência da violência exercida pelo regime de Assad e pelos grupos terroristas, tem desencadeado uma catástrofe humanitária que atingiu uma escala sem precedentes. A situação humanitária no Iraque, causada pelo atual conflito e pela violência e repressão exercidas pela organização terrorista ISIL/Daesh, traduz-se em cerca de 5,2 milhões de pessoas que necessitam urgentemente de ajuda humanitária e mais de 2,1 milhões de iraquianos que estão deslocados internamente. A deterioração da situação humanitária é preocupante. Atendendo à tremenda complexidade e dimensão deste problema, é necessário que a UE adote uma estratégia abrangente para combater o ISIL/Daesh e que contribua para unir esforços globais para aliviar a crise humanitária e pôr termo ao conflito na Síria e no Iraque e às suas ramificações internacionais. José Manuel Fernandes (PPE),
por escrito. — A atual crise de violência na Síria já fez mais de 200 mil mortos, a maioria civis, provocou mais de 7,6 milhões de pessoas deslocadas e 12,2 milhões de refugiados. Segundo as organizações humanitárias no terreno, mais de 5,2 milhões de pessoas precisam de ajuda e há muitos refugiados e deslocados que não constam dos registos. A organização terrorista por detrás destes atentados, ISIL/Daesh, tem executado sumariamente cidadãos e lançado campanhas sistemáticas de limpeza étnica no norte do Iraque e na Síria com especial incidência nas mulheres e raparigas. Condeno, por isso, os abusos e as violações chocantes, sistemáticas e generalizados dos direitos humanos nos dois países, manifestando a minha preocupação com a deterioração da situação humanitária e dos direitos humanos nestes dois países. Jonás Fernández (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. João Ferreira (GUE/NGL),
por escrito. — Acompanhamos com preocupação a grave situação política e social que atualmente se vive na Síria e no Iraque. Pela nossa parte, também condenamos todos os atropelos às liberdades e aos direitos fundamentais destes povos e as práticas criminosas de tortura e assassinato indiscriminado e de perseguição de minorias levadas a cabo por grupos de ideologia fascista e de extrema-direita como o EI ou a Al-Qaeda, assim como os crimes resultantes da agressão que, invocando o seu combate, os EUA e os seus aliados da UE e das ditaduras da região levam a cabo. Esta situação é inseparável de novos e velhos processos de agressão e invasão do Iraque e de ingerência e desestabilização da Síria, bem como da ocupação e agressão de Israel, processos que contam com a cumplicidade e apoio da maioria do Parlamento, afrontando o Direito internacional e a Carta da ONU. Esta resolução enquadra-se na campanha de mentira e hipocrisia de quem apoiou a promoção, financiamento e armamento de grupos que continuam a provocar a barbárie e a destruição, alargando-a vários países na região. No cerne deste problema está o aprofundamento da crise do capitalismo e a corrida pelo domínio geoestratégico e dos recursos energéticos em que esta região é rica. Monika Flašíková Beňová (S&D),
písomne — V Sýrii a Iraku sa v posledných mesiacoch výrazne zhoršila situácia v oblasti ľudských práv a prichádza k porušovaniu medzinárodného humanitárneho práva. Obyvatelia Iraku a Sýrie sú každodenne prebiehajúcemu vojnovému konfliktu, ako aj hrozbe zo strany ISIL. Je preto nevyhnutné, aby urýchlene prišlo k prijatiu komplexnej regionálnej stratégie pre Blízky východ. Okolité krajiny musia zastaviť obchod s ropou, ktoré prináša ISILu značné finančné príjmy. Veľký počet občanov členských štátov sa pridal k bojovníkom ISIL a predstavujú značné nebezpečenstvo pre Európsku úniu. Je preto potrebné, aby boli džihádisti vystavení väčšej kontrole ich pohybu zo strany európskych bezpečnostných služieb a agentúr. Medzinárodné spoločenstvo musí vyvynúť zvýšenú snahu a zmierniť utrpenie miliónov Sýrčanov a Iračanov, ktorým chýbajú základné potraviny a lieky a sú pošliapávané ich ľudské práva. Lorenzo Fontana (NI),
per iscritto. — Sostengo la risoluzione che condanna i crimini compiuti dall'IS in Iraq e Siria. Λάμπρος Φουντούλης (NI),
γραπτώς. — Καταψηφίζω το ψήφισμα σχετικά με την ανθρωπιστική κρίση στο Ιράκ και τη Συρία λόγω των βιαιοπραγιών του Ισλαμικού Κράτους, διότι δεν υπάρχει καμία παγκόσμια εκστρατεία, υπάρχουν απλά κάποιες χώρες που αυτή τη στιγμή πολεμούν εναντίον του Ισλαμικού Χαλιφάτου, αν και οι περισσότερες από αυτές τις χώρες είναι οι ίδιες που έμμεσα ή και άμεσα σε ορισμένες περιπτώσεις εξέθρεψαν και εξόπλισαν το Χαλιφάτο. Σε κάθε περίπτωση λοιπόν θεωρώ τη στάση τους υποκριτική και πως απλά αποσκοπούν στο να εξυπηρετήσουν πάλι τα δικά τους συμφέροντα. Υπάρχουν σοβαρότερα προβλήματα στην περιοχή που πρέπει να μας ανησυχούν. Doru-Claudian Frunzulică (S&D),
in writing. — I voted in favour of this resolution because the humanitarian situation in Iraq, Syria and neighbouring countries is devastating. The spread of the Daesh (IS) group has led to one of the gravest humanitarian crises in contemporary history which must be confronted with every possible means. I support the creation of a broader coalition against the Daesh terrorist group, to include any nation that is willing to defend the rights of peoples to be free from fear and to live in dignity. I agree with the position that only a genuine and inclusive process of national reconciliation between different ethnic and religious groups in Syria and Iraq can be a solution to defeat the threat of Daesh. I believe that, in order to reach this objective, the coalition must include the Sunni population and gain their support. We must not underestimate the vital threat Daesh poses to the populations of Iraq and Syria. The international community, altogether with the Iraqi security forces, the Iraqi Kurdish fighters (the Peshmergas) and the Syrian democratic forces must fight and defeat Daesh, in order to put an end to the humanitarian crisis, avoids any further loss of lives and reinstate the peace in the region. Francesc Gambús (PPE),
por escrito. — La violencia en Siria, como consecuencia del régimen de Asad y la violencia terrorista de ISIS, ha dado lugar a una catástrofe humanitaria de una escala sin precedentes, con más de 200 000 muertos, la mayoría de ellos civiles, más de 7,6 millones de personas desplazadas internamente, así como más de 3,8 millones de sirios que han huido de su país. Del mismo modo, la situación humanitaria y de seguridad sigue deteriorándose en Irak como consecuencia de las acciones del grupo terrorista ISIS, que ha emprendido en los territorios bajo su control campañas sistemáticas de limpieza étnica, crímenes de guerra y graves violaciones del Derecho internacional humanitario. Europa es consciente de la grave amenaza para toda la región que representa ISIS, por lo que debemos adoptar una estrategia regional global para derrotarlo, acabando con las fuentes de financiación del terrorismo, el suministro de armas y el flujo transnacional de combatientes extranjeros. Es fundamental proteger a la población civil de esta barbarie sin sentido que tanto sufrimiento está ocasionando. Europa no puede permitirse mirar hacia otro lado, debemos poner todos los medios a nuestro alcance para conseguir la derrota final del terrorismo. Eider Gardiazabal Rubial (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales... Enrico Gasbarra (S&D),
per iscritto
. - La guerra che infiamma la Siria e l'Iraq rischia di avere un impatto devastante sulla situazione dei diritti umani nei due paesi, non solo in questa fase di conflitto ma anche nel lungo periodo in queste terre ormai martoriate. Con questa risoluzione comune, per la quale dichiaro il mio voto favorevole, il Parlamento manda un messaggio forte e urgente agli Stati membri per fare ogni sforzo, per quanto possibile in una difficile fase di conflitto, per sostenere i paesi vicini impegnati ora a sostenere l'emergenza umanitaria. L'Unione europea, in accordo con le Nazioni Unite e con le altre forze della regione, deve proporre ora una strategia ambiziosa per facilitare per quanto possibile le azioni di supporto umanitario e le basi per la ricostruzione futura. Neena Gill (S&D),
in writing. — Atrocities committed by Islamic State are unspeakable and we need to do all that is in our power to stop them. Tackling IS will require military action and draining their financial resources, but also supporting state building and inclusive policies in the region. Last but not least we need to develop an understanding of how IS has been able to come into existence to make sure we can stop similar events from happening ever again. Here it is important to note that the Assad regime has played a crucial role in fostering the development of IS. The fact that he is now painting a picture of his regime as the only alternative to terrorism is belied by the fact that in 2014, just 6% of regime air strikes targeted IS. Meanwhile his regime has been indiscriminately bombing civilians, as shown by recent events in the city of Douma, where a barrel bomb campaign by the Syrian army killed at least 18 people and caused indescribable suffering among civilians. If we want to bring an end to the humanitarian crisis in the region, we need to adopt a foreign policy that looks at the full picture. Unfortunately, we are not there yet today. Sylvie Goddyn (NI),
par écrit. — La crise humanitaire s'amplifie en Iraq et en Syrie du fait des exactions commises par le groupe „État islamique“. On ne pourra mettre fin à ces exactions qu'à condition de coopérer avec les autorités locales. C'est ce qui est pratiqué en Iraq, avec le gouvernement central comme avec le gouvernement régional kurde. Il est plus que temps d'agir de même avec la Syrie pour aider Damas à faire face au désastre humanitaire provoqué par les groupes terroristes. L'Union européenne et les États membres doivent renouer des contacts diplomatiques avec la Syrie et rouvrir leurs ambassades à Damas, comme vient de le faire le nouveau gouvernement syrien. La normalisation des relations diplomatiques avec la Syrie est une condition indispensable pour assurer une coopération humanitaire, mais aussi en matière de sécurité, avec les services syriens, ce qui nous permettra de combattre les filières djihadistes. Tania González Peñas (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. La resolución conjunta que se quiere aprobar no alude a las verdaderas causas que son el origen de la actual situación en Irak y Siria. La resolución conjunta condena los actos de violencia, así como la violación de los derechos humanos y de las minorías étnicas; no obstante, acusa al régimen sirio de los crímenes perpetrados en Siria, incluidos el uso de armas químicas contra civiles y las detenciones arbitrarias, entre otras atrocidades. Hace un llamamiento para que desde las instituciones europeas se tomen medidas que vayan en la línea de aumentar el nivel de control y de seguridad dentro de las fronteras europeas para combatir el terrorismo islamista y reforzar el intercambio de información entre los Estados miembros. No tiene, por tanto, en cuenta que una de las causas del conflicto tiene que ver con las injerencias de potencias occidentales, especialmente la intervención de EE. UU. en Irak. Por todo ello hemos decidido abstenernos. Nathalie Griesbeck (ALDE),
par écrit. — J'ai résolument voté pour cette résolution sur la crise humanitaire en Iraq et en Syrie, en particulier au regard du groupe „État islamique“. Cette résolution condamne fermement les violations des droits de l'homme et les violations commises par le régime de Bachar el-Assad et par les terroristes du groupe „État islamique“ en Iraq et en Syrie. Elle propose ensuite plusieurs pistes et émet plusieurs requêtes urgentes: que l'Union européenne se dote d'une vraie stratégie régionale globale, que la Commission européenne apporte une plus grande contribution financière pour répondre à cette crise sans précédent, que la communauté internationale s'engage davantage. Elle insiste également, et c'est un point qui me tient particulièrement à cœur, sur la situation des enfants et des filles qui sont victimes chaque jour de violences sexuelles. Plus de 200 000 personnes tuées en Syrie, plus de 7,6 millions de personnes déplacées sur le territoire syrien, 5,2 millions de personnes en Iraq qui ont besoin de toute urgence d'une aide humanitaire, etc. Il faut une réponse rapide face à cette crise humanitaire, ces violences et ces horreurs, cette barbarie auxquelles sont confrontées les populations sur place. Theresa Griffin (S&D),
in writing. — The appalling human rights abuses and violations of international humanitarian law that have been committed by IS and associated terrorist groups are resulting in a growing humanitarian crisis in Syria and Iraq; these abuses and violations are war crimes and crimes against humanity. I condemn these acts in the strongest possible terms. Françoise Grossetête (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution. Il est urgent que la communauté internationale respecte ses engagements en renforçant l'aide humanitaire et l'assistance aux millions de personnes frappées par la crise en Iraq et en Syrie, en particulier vu le rude hiver que connaît la région. L'Union européenne doit se doter d'une stratégie régionale globale pour faire barrage au groupe „État islamique“, pour contribuer à atténuer la crise humanitaire et pour mettre fin au conflit, tant en Syrie qu'en Iraq. Cette stratégie doit notamment soutenir les pays qui accueillent des réfugiés, nouer la concertation avec les partenaires régionaux pour lutter contre le financement du terrorisme, les livraisons d'armes et l'afflux de combattants étrangers, et combattre les violences extrémistes. Enfin, j'estime que les responsabilités pour les graves crimes commis par toutes les parties durant le conflit, notamment les crimes pour des motifs religieux ou ethniques, doivent être établies pour qu'advienne une paix durable. Enrique Guerrero Salom (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. Sergio Gutiérrez Prieto (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. Anja Hazekamp (GUE/NGL),
schriftelijk. — In een wereld die in brand staat, waarin conflicten grensoverschrijdend zijn zonder duidelijke scheiding tussen goede en kwade krachten, moeten we zoeken naar oplossingen. Tot nu toe heeft militair ingrijpen in verre landen met andere culturen dan de onze, conflicten vooral verergerd en landen in chaos achtergelaten. Wie zijn de coalitiepartners? Wie zijn onze bondgenoten en vijanden precies en welke landen staan er dubbel in? Hoe zijn terreurdaden het best te bestrijden? Is dat met straaljagers of zijn er andere middelen? We zullen met de internationale rechtsgemeenschap de situatie in Syrië nauwlettend moeten volgen, maar als wij echt mededogen willen betonen met de slachtoffers van de burgeroorlog, moeten wij vooral hulp verlenen aan Syrische vluchtelingen. Het gevoel van boosheid en de onmacht die wij allemaal voelen is begrijpelijk maar rechtvaardigt niet ondoordacht militair handelen. Angst is een slechte raadgever, maar gevoelens van woede en vergelding zijn dat evenzeer. Eduard-Raul Hellvig (PPE),
în scris. — Organizațiile internaționale estimează că peste 17,5 milioane de sirieni și irakieni au nevoie urgentă de asistență umanitară, dintre care 10 milioane sunt strămutați intern din cauza confruntărilor armate și a pericolului de a fi captivi în zonele controlate cu brutalitate de mișcarea teroristă Statul Islamic. Așa-numitele „tribunale șaria“, instituite să aplice pedepse cu amputarea, lapidarea și crucificarea, precum și crimele de război și campaniile de purificare etnică întregesc spectrul unei barbarii dezlănțuite în nordul Irakului și Siria. De aceea, susțin solicitarea ca UE să adopte și să implementeze o strategie regională pentru anihilarea grupării Statul Islamic și să acționeze mai eficient pentru atenuarea crizei umanitare, care e agravată de o iarnă dificilă și de riscul izbucnirii unor epidemii, pe fondul condițiilor sanitare precare. Consider revoltător faptul că Programul alimentar mondial a fost nevoit să suspende temporar un program de ajutor alimentar pentru 1,7 milioane de refugiați sirieni din cauza unei crize a finanțării internaționale. Fără un efort internațional masiv și de urgență, ne vom confrunta, în Orientul Mijlociu, cu o dublă catastrofă, umanitară și de securitate, care va afecta direct UE, prin creșterea instabilității în imediata vecinătate, amplificarea migrației ilegale și acutizarea amenințării teroriste pe teritoriul statelor membre. György Hölvényi (PPE),
írásban. – Az Iszlám Állam okozta helyzet igen súlyos. Világos, hogy nekünk, európaiaknak és a nemzetközi közösségnek mindent meg kell tennünk azért, hogy a menekültek minél hamarabb visszatérhessenek szülőföldjükre. Ehhez óriási közös erőfeszítésre van szükség. A válság súlyosságát ismerve azt is látnunk kell sajnos, hogy katonai megoldás nélkül nem lehet békét teremteni Észak-Irakban. Ha Európa és a nemzetközi szervezetek nem tudnak sikeresek lenni a segítségnyújtásban, akkor nagyon komoly, akár visszafordíthatatlan humanitárius katasztrófával kell szembesülni a térségben. Bízom benne, hogy lesz ehhez elég erőnk, közösen a helyi közösségekkel: muszlimokkal, keresztényekkel vagy jazidokkal. Meg kell őriznünk a Közel-Keleten egy kétezer éves keresztény kultúrát, amelyet most a teljes felszámolás veszélye fenyeget. Pablo Iglesias (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. La resolución conjunta que se quiere aprobar no alude a las verdaderas causas que son el origen de la actual situación en Irak y Siria. La resolución conjunta condena los actos de violencia, así como la violación de los derechos humanos y de las minorías étnicas; no obstante, acusa al régimen sirio de los crímenes perpetrados en Siria, incluidos el uso de armas químicas contra civiles y las detenciones arbitrarias, entre otras atrocidades. Hace un llamamiento para que desde las instituciones europeas se tomen medidas que vayan en la línea de aumentar el nivel de control y de seguridad dentro de las fronteras europeas para combatir el terrorismo islamista y reforzar el intercambio de información entre los Estados miembros. No tiene, por tanto, en cuenta que una de las causas del conflicto tiene que ver con las injerencias de potencias occidentales, especialmente la intervención de EE. UU. en Irak. Por todo ello hemos decidido abstenernos. Cătălin Sorin Ivan (S&D),
in writing. — I am in favour of the resolution and I think all Members of the Parliament should condemn the actions of the Islamic State. Any campaign to liberate the territories under ISIL control should adhere strictly to international humanitarian law and international human rights law, in order to avoid more loss of life and feeding the extremist agenda. I would like to point out that, taking into account the unprecedented scale of the crisis, millions of Syrians and Iraqis are in need of basic goods and services, and this must be a priority for the EU and the international community at large. Ivan Jakovčić (ALDE),
napisan. — Glasao sam ZA Rezoluciju Europskog parlamenta o humanitarnoj krizi u Iraku i Siriji, osobito u kontekstu IS-a. Uz političku i sigurnosnu katastrofu koju imamo na tom području, iznimno je tragična humanitarna situacija. Stotine tisuća ljudi koji su napustili svoje domove pred strahotama rata imaju pravo na humanitarnu pomoć i brigu Europske unije dok god se ne stvore realni politički i sigurnosni uvjeti za povratak izbjeglica u svoje domove. Pozvao sam Komisiju, zemlje članice i druge države koje su bitne za rješenje ovoga sukoba i to prvenstveno SAD, Rusiju i Tursku da se do kraja uključe u rješavanje ove neodržive situacije. Jean-François Jalkh (NI),
par écrit. — L'assistance humanitaire en Iraq et en Syrie ne peut se faire correctement qu'en bonne collaboration avec les autorités locales. C'est ce qui est pratiqué en Iraq, que ce soit avec le gouvernement de Bagdad ou avec le gouvernement régional du Kurdistan autonome. Je regrette qu'il n'en soit pas de même avec le gouvernement syrien. Je déplore que cette résolution renvoie dos à dos le groupe terroriste „État islamique“ et le gouvernement syrien, qui est pourtant le premier à le combattre sur le terrain. Par ailleurs, je regrette qu'il ne soit fait mention que du groupe „État islamique“, alors que des dizaines de groupes terroristes islamistes ont les mêmes agissements sur le territoire syrien. Pour ces raisons, je me suis abstenu sur ce texte. Ramón Jáuregui Atondo (S&D),
por escrito. — Las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas están provocando una dramática crisis humanitaria. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014 se desplazaron en Irak más de 2,1 millones de personas y la UNCHR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. Por todo ello, he votado a favor de esta Resolución que reclama que la UE avance en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. Asimismo, por coherencia con sus propios valores, la UE debe elaborar un plan de acogida especial para estos refugiados que incluya la distribución de sus beneficiarios entre los 28 países de la Unión. Petr Ježek (ALDE),
in writing. — I am deeply concerned about the humanitarian crisis in Iraq and Syria. Given the increasing power of ISIS in the region we are seeing ever more refugees fleeing the region in fear of their lives. We need to offer support to these people and to address the crisis with any available means we have at our disposal. Philippe Juvin (PPE),
par écrit. — J'ai soutenu la résolution sur les crises humanitaires en Iraq et en Syrie provoquées par les atrocités perpétrées par le groupe „État islamique“, ainsi que par l'ensemble des groupes djihadistes actifs dans ces pays. Cette résolution appelle au renforcement de l'aide humanitaire aux populations civiles, à l'organisation d'une conférence internationale des donateurs et à la définition d'une stratégie européenne globale pour la région, notamment pour faire barrage à ces groupes terroristes. Εva Kaili (S&D),
in writing. — We voted in favour of the agenda item under the title „Humanitarian crisis in Iraq and Syria, in particular in the IS context“ because we agree in principle. Afzal Khan (S&D),
in writing. — Since the beginning of the conflict in Syria, almost half of the Syrians have been forced to leave their homes and flee for their lives in search of safety. They are the victims of President Bashar al-Assad and now they are forced to live in extremely poor conditions. Hundreds of thousands of Iraqis share the same fate. Addressing the humanitarian crisis must be a priority and urgency, as the situation is deteriorating every day, and should be part of our strategic fight against ISIS. It is important to achieve a de-escalation of violence as a basis for a broader political process. It is, however, even more crucial that we sever the problem from the roots, increasing pressure on the Assad regime and assist Iraq in advancing the political process of inclusivity that is so critical to resolve the crisis. Kateřina Konečná (GUE/NGL),
písemně. — Konflikt, který se v současnosti odehrává na území Iráku a Sýrie, které jsou okupovány tzv. Islámským státem (IS), je jeden z nejkomplexnějších v současném světě a je plný špatných zpráv. Na území IS dochází k velmi tvrdému výkladu práva šaría, násilí na civilním obyvatelstvu, zabíjení rukojmích, mučení a dalším zločinům proti lidským právům. Frakce GUE/NGL navrhla pozměňovací návrhy k usnesení, které měly pomoci Evropskému parlamentu vnímat problém v jeho celé šíři. Například jsme do usnesení chtěli zahrnout slova Kofiho Annana, který označil americkou invazi do Iráku za chybu a jako jeden z důvodů současné krize. Připomenout jsme také chtěli, že se NATO pokouší převzít kompetence, které přísluší pouze Valnému shromáždění OSN, resp. Radě bezpečnosti OSN. Považuji za důležité, aby EU chápala komplexnost celé problematiky tak, aby mohla celou situaci efektivněji řešit a pokud možno mírovou cestou, bez dalších vojenských zásahů v oblasti již tak dosti válkou poznamenané a nestabilní. Společný návrh usnesení však tyto parametry neobsahoval, a proto jsem se rozhodla zdržet. Oceňuji humanitární pomoc, kterou EU poskytuje syrským uprchlíkům, avšak jsem zarmoucena, že se nám nedaří zabránit tomu, aby 2 % procenta uprchlíků dostávajících se do zemí EU přes Středozemní moře nalezla v těchto vodách smrt. Kashetu Kyenge (S&D),
per iscritto. — Ciò che sta accadendo in Siria e in Iraq sconvolge il mondo intero. Condanniamo con forza le sistematiche e diffuse violazioni dei diritti umani commesse sia dal regime di Assad che dal terrorismo dell'Isis, costringendo milioni di persone a lasciare le proprie case. Una crisi umanitaria senza precedenti, che ha bisogno di maggiori e immediati aiuti. Per questo chiediamo la convocazione di una nuova conferenza dei donatori, perché si ottemperi al più presto agli impegni assunti. Con questo voto ribadiamo la necessità per l'Unione europea di dotarsi di una strategia regionale globale per sconfiggere l'Isis, contribuire ad attenuare gli effetti di questa crisi umanitaria e porre fine al conflitto che sta sconvolgendo Iraq e Siria. Una strategia che deve tenere conto anche dell'aiuto necessario nei confronti di quei paesi che accolgono i rifugiati provenienti dal conflitto, senza dimenticare, tuttavia, che solo giungendo ad una transizione politica in Siria e a un governo realmente inclusivo in Iraq, la regione potrà intraprendere il cammino della pace. Giovanni La Via (PPE),
per iscritto
. - Voto positivamente la presente relazione in quanto trasmette un messaggio di condanna nei confronti delle efferate forme di violenza perpetrate da parte dell'IS sia nei territori iraniani che siriani. Oltre 7,6 milioni di siriani sono rimasti sfollati all'interno del paese e altri 3,8 milioni sono fuggiti nelle aree limitrofe. Credo che l'UE debba, con tutte le sue forze, contrastare il fenomeno terroristico attraverso un impegno condiviso che coinvolga tutti i principali attori della comunità internazionale, a difesa della democrazia e dei diritti dell'uomo. Gabrielius Landsbergis (PPE),
raštu. — Milijonų žmonių gyvenimus palietusi ir vis dar nenumalšinta precedento neturinti humanitarinė krizė Sirijoje ir Irake reikalauja vieningo ir aiškaus tarptautinės bendruomenės atsako. Teroristinės grupuotės Artimųjų Rytų regione niekina pamatines ES ir visos tarptautinės bendruomenės vertybes, o teroristų vykdomi ar jau padaryti šiurkštūs nusikaltimai žmonijai kelia didžiulį iššūkį visai tarptautinės teisės sistemai. Labai svarbu pabrėžti, jog šiuo metu vykdomi įvairūs humanitarinės teisės pažeidimai – tiek Europos Sąjungos artimoje kaimynystėje, tiek Artimųjų Rytų regione ar už jo ribų – privalo būti kuo skubiau sustabdyti, o atsakingi asmenys patraukti atsakomybėn. Negalime leisti, jog kertiniai tarptautinės teisės principai galėtų būti laužomi be jokių konkrečių pasekmių. Tad remiu šią Europos Parlamento rezoliuciją, kartu smerkdamas B. al Assado režimo ir vadinamosios Islamo valstybės teroristų vykdomus žiaurius žmogaus teisių pažeidimus bei ragindamas tarptautinę bendruomenę dėti visas pastangas siekiant deeskaluoti padėtį Sirijoje ir Irake. Patrick Le Hyaric (GUE/NGL),
par écrit. — J'ai soutenu la résolution commune sur la crise humanitaire en Iraq et en Syrie car elle dresse un bilan sans concession des exactions du groupe „État islamique“ contre les populations sous son contrôle et appelle à une action déterminée contre cette entité. Je me félicite que cette résolution appelle à une stratégie d'ensemble contre le groupe „État islamique“, notamment contre les sources de ses financements, dont ceux tirés de la contrebande de pétrole, chose que j'avais demandée dès septembre 2014. Je soutiens également la demande d'aide et de protection des populations civiles s'inscrivant dans le droit humanitaire et international, comme il est proposé dans ce texte. Malheureusement, la résolution fait l'impasse sur une des causes de la situation catastrophique actuelle: l'invasion de l'Iraq en 2003. Il n'en reste pas moins que cet appel à une action déterminée contre le groupe „État islamique“ doit être soutenu. C'est pourquoi j'ai voté en faveur de ce texte. D'autant plus qu'il aborde également la question du sort des réfugiés venant de cette région, en demandant des efforts supplémentaire pour les sauvetages en mer et pour leur accueil. Marine Le Pen (NI),
par écrit. — Les députés du Front National se sont abstenus sur la résolution sur la crise humanitaire en Iraq et en Syrie, car elle met sur le même plan les terroristes du groupe „État islamique“ et le gouvernement syrien, aussi critiquable qu'il puisse être. Apparemment, les groupes politiques établis de ce Parlement, tout comme le gouvernement américain, la Commission et le Conseil, n'ont tiré aucune leçon de leur ingérence dans plusieurs pays arabes. En voulant soutenir le soi-disant printemps arabe, ils ont en réalité soutenu, voire (au moins indirectement) armé des groupes terroristes comme le groupe „État islamique“ . La résolution mise au vote ne comporte aucune autocritique. Les conséquences des choix politiques des États-Unis et de l'Union européenne relatifs à l'Iraq et à la Syrie sont pourtant catastrophiques. La liste des crimes atroces et inhumains commis par les djihadistes est innombrable: exécutions de masse, décapitations, lapidations, crucifixions, actes d'épuration ethnique et religieuse. Javi López (S&D),
por escrito. — Los conflictos candentes en Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la UE. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. El alud de refugiados en la región, que se inició años atrás, con la Primavera Árabe, ha obtenido una respuesta insuficiente por parte de la UE, tanto por los recursos económicos aportados como por el número de refugiados acogidos en Europa. El gran número de refugiados está complicando el mantenimiento de los campos de refugiados en los países vecinos de Siria e Irak. Además, están surgiendo tensiones entre los refugiados y las comunidades locales por la falta de recursos y el colapso de las instituciones públicas de los países de acogida. Juan Fernando López Aguilar (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. Paloma López Bermejo (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución aprobada contiene elementos de los que es difícil estar en contra, como la condena clara de las violaciones de los derechos humanos cometidas por los terroristas del EIIL/Daesh y sus grupos afines en Siria e Irak. En esa línea, se muestra preocupación por el progresivo deterioro de la situación humanitaria, especialmente la de los refugiados internos. No obstante, las raíces del problema no figuran en la resolución. No hay referencia alguna a la invasión de Irak en 2003, que fue clave no sólo por la crisis humanitaria que desencadenó, sino porque inició una tendencia de aniquilación de los Estados seculares en Oriente Medio que favoreció a las facciones religiosas. Sin abordar las raíces del problema es posible que se repitan situaciones similares en otros puntos del globo en el futuro, motivo por el cual decidí abstenerme en la votación. Ivana Maletić (PPE),
napisan. — Na sigurnosnom planu, situacija se u Iraku i Siriji iz dana u dan pogoršava. Stanovnici ovih dviju država suočavaju se s masovnim ubojstvima, mučenjima i otmicama zbog svojih političkih i religijskih uvjerenja. Žrtve su većinom civili, žene i djeca. Neophodna je snažnija reakcije Europske unije i međunarodnih organizacija te sam podržala ovu rezoluciju kojom se poziva na hitno poduzimanje mjera pomoći u sprječavanju terora, zaštiti ljudskih prava, zaštiti građana od mučenja te drugih okrutnih i nečovječnih radnji. Od iznimne je važnosti da međunarodna zajednica osigura dodatnu humanitarnu pomoć i financijsku potporu zemljama zahvaćenim IS-ovim terorom i da poduzme korake u sprječavanju nastavka njegovih aktivnosti. Andrejs Mamikins (S&D),
rakstiski. — Tas, kas šobrīd notiek Irākā un Sīrijā, ir vienkārši zvērības. Griezt galvas nevainīgiem cilvēkiem un proklamēt to kā vienīgo vispareizāko dzīves veidu pasaulē nav pieļaujams. Man šķita, ka rezolūcijā ir neveiksmīgs formulējums par seksuālām minoritātēm, tomēr kopumā es atbalstīju šo rezolūciju. Bet tas, kas notiek Irākā un Sīrijā pēc faktiskas iepriekšējo režīmu gāšanas, ir pēc būtības liela Eiropas Savienības kļūda, un mēs jau tagad sastopamies ar sekām. To visu varēja paredzēt pirms 5-10 gadiem. Ramona Nicole Mănescu (PPE),
în scris. — Am votat în favoarea acestei rezoluții. Salut noua strategie a Uniunii Europene denumită „Elemente pentru o strategie regionala a UE pentru Siria, Irak și amenințarea pe care o reprezintă DAESH“. Pachetul financiar de 1 miliard EURO alocat pentru „reinstaurarea păcii și securității într-o regiune devastată de violență și acțiuni teroriste“ reprezintă un instrument important, necesar în combaterea terorismului și susținerea păcii. Susțin campania mondială împotriva ISIL/DAESH și felicit angajamentul ferm al partenerilor din această coaliție pentru acțiuni concrete în cadrul unei strategii comune și coordonate pe termen lung. Această strategie trebuie să prevadă mecanisme de asistență umanitară și pentru dezvoltare pentru țările din regiune, precum și programe pentru combaterea extremismului și destructurarea schemelor de finanțare a terorismului. Pentru combaterea eficientă a terorismului în interiorul UE, este esențial să depunem toate eforturile pentru eliminarea amenințării teroriste extremiste care ia amploare în Orientul Mijlociu și Africa de Nord și alimentează fenomenul radicalizării în UE. Salut solicitarea Consiliului ONU pentru Drepturile Omului, adresată Oficiului Înaltului Comisar al ONU pentru drepturile omului, privind trimiterea de urgentă a unei misiuni in Irak pentru investigarea abuzurilor comise de ISIL/DAESH și grupările teroriste asociate acesteia în legătură cu nerespectarea drepturilor omului prevăzute de normele de drept internațional. Ernest Maragall (Verts/ALE),
in writing
. - The humanitarian situation in Syria and Iraq is not hopeless but urgent. The EU's new strategy „Elements for an EU regional strategy for Syria and Iraq as well as the Daesh threat“ and its financial assistance package of 1 billion euros, 40% of which will be channelled in the form of life-saving humanitarian assistance within Syria and Iraq as well as neighbouring countries hosting Syrian refugees, are important steps for increasing the EU's effectiveness and contribution. This new aid package is especially timely and important considering that vaccine-preventable infectious diseases are spreading across Syria and Iraq due to the collapse of the health system and lack of basic sanitation. In addition to the dangerous outbreak of polio, other communicable diseases like hepatitis A, the parasitic infection leishmaniasis, typhoid and measles have all been rising. Spread of these diseases poses a threat to the neighbouring countries such as Turkey, Jordan and Lebanon, which provide refuge to thousands of displaced people. It is the EU's responsibility to extend its help to its partners in tackling this humanitarian emergency. Νότης Μαριάς (ECR),
γραπτώς. — Ψηφίζω υπέρ της κοινής πρότασης ψηφίσματος σχετικά με την ανθρωπιστική κρίση στη Συρία, ιδίως σε σχέση με το Ισλαμικό Κράτος, διότι το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο διαπιστώνει με σαφή και κατηγορηματικό τρόπο αφενός μεν ότι πολλοί πρόσφυγες και εσωτερικά εκτοπισμένοι δεν έχουν καταγραφεί και αφετέρου ότι οι μη καταγραμμένοι πληθυσμοί αποκλείονται από την ιδιαίτερα αναγκαία ανθρωπιστική βοήθεια. Barbara Matera (PPE),
per iscritto. — Ho espresso il mio consenso nei confronti della risoluzione comune sulla situazione in Iraq e in Siria, poiché, innanzitutto, essa trasmette un messaggio di forte condanna nei confronti delle inaccettabili azioni di violenza perpetrate dall'IS nell'area che comprende i due paesi e sotto il suo controllo. I conflitti in corso in Iraq e la violenta crisi in Siria hanno provocato una catastrofe senza precedenti nella storia. Oltre 7,6 milioni di siriani sfollati, mentre altri 3,8 milioni sono fuggiti in paesi limitrofi. Ritengo necessario che l'Unione europea, esempio di civiltà ed evoluzione sociale, non perda occasione per dichiararsi nemica di chiunque svolga attività repressive nei confronti dei più deboli. L'avanzata dell'organizzazione terroristica, seguita dalla deflagrazione di una vera e propria crisi all'interno di tali paesi, deve essere contrastata, come indicato dalla risoluzione, attraverso un impegno condiviso che coinvolga tutti i principali attori della comunità internazionale. A tale proposito, accolgo con favore la nuova strategia promossa da parte dell'UE a supporto della Siria e dell'Iraq contro la minaccia dell'IS e, in particolare, il pacchetto di 1 miliardo di euro destinato a contribuire alla pace e alla sicurezza all'interno dell'area. Jean-Luc Mélenchon (GUE/NGL),
par écrit. — Ce texte sur la situation humanitaire en Iraq et en Syrie donne un point de vue relativement informé sur la situation désastreuse dans laquelle se trouvent les populations touchées par le conflit qui déchire la zone syro-irakienne. Douze millions de syriens (sur une population de 22 millions) ont un besoin urgent d'aide humanitaire, et 4 millions ont quitté le pays. La situation est également catastrophique pour les réfugiés irakiens ayant fui l'avancée du groupe „État islamique“. Mais, comme d'habitude, ces objectifs pleins de bons sentiments vont de pair avec un soutien total à la coalition menée dans la région par les États-Unis. Le texte reste muet sur les causes de cette situation et les responsabilités, en premier lieu celles des États-Unis qui, depuis leur invasion en 2003, ont attisé les clivages ethno-confessionnels en l'Iraq, sans lesquels le groupe „État islamique“ n'aurait jamais pu rencontrer ses succès militaires. Je m'abstiens pour ne pas m'opposer aux demandes d'aide humanitaire dans la zone, sans approuver l'inconséquence politique de ce texte. Nuno Melo (PPE),
por escrito. — A crise humanitária no Iraque e na Síria é de grande preocupação para todos e a UE deve tomar medidas sérias para a solucionar o mais rapidamente possível. O Estado Islâmico não pode continuar a atuar impunemente, ceifando a vida de inocentes de forma bárbara. A UE tem que unir esforços aos seus aliados para combater esta situação que está a pôr em causa a estabilidade e a paz naquela região e a levar à existência de milhares de refugiados que se encontram numa situação de verdadeira crise humanitária. Roberta Metsola (PPE),
in writing. — This resolution expresses the Parliament's support for the global campaign against ISIL and its long-term strategy to subdue the threat posed by extremists. The resolution also draws attention to the need to expedite the processing of asylum applications of refugees fleeing the conflict zones. It is essential that Member States support the countries most affected by the mass arrival of irregular migrants and asylum seekers on their shores. Therefore, I have voted in favour of this resolution as it pledges more support for the efforts to defeat ISIL and alleviate the suffering of those affected by the extremist militants. Member States should also do their utmost to prevent further unnecessary deaths in the Mediterranean and share the responsibility of hosting the refugees fleeing the conflict. Miroslav Mikolášik (PPE),
písomne — Prebiehajúca humanitárna kríza v Sýrii dohnala k vysídleniu vyše 7,6 milióna ľudí, pričom viac ako 12,2 milióna Sýrčanov potrebuje okamžitú pomoc. V Iraku je ich viac ako 5,2 milióna ľudí, pričom 2,1 milióna Iračanov je vyhnaných zo svojich príbytkov. Medzinárodné spoločenstvo preto musí začať aktívne jednať a v súčasnom ťažkom zimnom období predovšetkým posilniť okamžitú humanitárnu pomoc a asistenciu miliónom postihnutých ľudí. Súčasne však treba podnikať potrebné kroky vedúce k porážke takzvaného Islamského štátu, ktorý sa úmyselne a systematicky dopúšťa porušovania ľudských práv vrátane vraždenia a iných druhov krutého násilia na ľuďoch na základe ich náboženskej alebo etnickej príslušnosti. Cláudia Monteiro de Aguiar (PPE),
por escrito. — A guerra civil na Síria faz este mês de março 5 anos. Uma catástrofe humanitária que já matou mais de 200 000 pessoas, na sua grande maioria civis, e criou mais de 12,2 milhões de refugiados e 7,6 milhões de pessoas deslocadas internamente. No Iraque, um dos países limítrofes com a Síria, o conflito e a violência perpetrados pelos combatentes do Estado Islâmico intensificam-se de dia para dia, apesar da atuação da coligação internacional, que se apresenta sob a forma de bombardeamentos aéreos. Dois países que, pela sua instabilidade política e socioeconómica, se tornam locais propícios aos avanços dos combatentes do Estado Islâmico. Atualmente, o Estado Islâmico tem sob o seu controle uma parte dos territórios do Estado sírio e pretende expandir o seu califado nos territórios iraquianos. Votei a favor desta proposta de resolução porque acredito que só através de uma ação comum e global podemos travar este movimento que comete crimes atrozes. Todas as partes na guerra devem ser responsabilizadas pelos crimes cometidos. Acredito que só assim será possível estabelecer-se uma paz sustentável no Iraque e na Síria. Sophie Montel (NI),
par écrit. – Je me suis abstenue sur cette proposition de résolution concernant la crise humanitaire en Iraq et Syrie, en particulier au regard du groupe „État islamique“. Il est bien évident que les crimes de guerre et actes barbares perpétrés par le groupe „État islamique“ vis-à-vis des minorités religieuses (chrétiennes notamment) doivent être fermement condamnés, et qu'une réponse forte doit être apportée afin de secourir les populations et de mettre fin à la progression de ce groupe terroriste, auteur de crimes de guerre et de nettoyages ethniques. Ceci étant, il est particulièrement irresponsable géopolitiquement de voter pour une résolution qui renvoie dos à dos le groupe „État islamique“et le régime syrien. Nadine Morano (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution qui alerte sur la situation humanitaire dramatique en Syrie comme en Iraq et condamne fermement les exactions barbares commises par le groupe „État islamique“ au nom de la charia, en particulier contre les minorités ethniques et religieuses. Le texte souligne que l'Union européenne et ses États membres ont déjà consacré près de 3,5 milliards d'euros à l'aide humanitaire en Syrie et en Iraq, mais que nous devons aller bien plus loin, en concentrant tous nos efforts pour venir à bout du groupe „État islamique“ et renforcer le soutien que nous apportons aux peuples syrien et iraquien. Alessia Maria Mosca (S&D),
per iscritto. — La situazione umanitaria in Iraq e Siria continua a deteriorarsi giorno per giorno, con centinaia di migliaia di profughi e di sfollati bisognosi di assistenza di ogni tipo. Con questa risoluzione, condanniamo con forza le atrocità, gli abusi sistematici e le violazioni dei diritti umani commessi nella zona, l'uccisione degli ostaggi e i soprusi perpetrati nei confronti di donne e bambini. Pur apprezzando il rapido impiego del Meccanismo europeo di Protezione civile, riteniamo che sia uno strumento ancora insufficiente per far fronte alle necessità delle popolazioni civili coinvolte. Chiediamo pertanto un maggiore coinvolgimento dell'Europa, con una sua partecipazione economica più importante ai programmi umanitari delle Nazioni Unite, e un migliore coinvolgimento e cooperazione con il lavoro svolto dalle altre organizzazioni internazionali impegnate sul campo. Forse l'apertura di un ufficio dell'Unione Europea a Erbil potrebbe contribuire a migliorare la visibilità e l'efficacia dell'azione europea e favorire così anche un più efficace coordinamento dell'assistenza umanitaria. Victor Negrescu (S&D),
în scris. — Am votat și semnat această rezoluție care condamnă în mod ferm atrocitățile produse pe teritoriul Siriei și Irakului. Prin intermediul acestei rezoluții, Parlamentul European se declară foarte îngrijorat de situația existentă și invită toate părțile implicate în criza din regiune să respecte dreptul internațional umanitar, să protejeze civilii, asigurându-se că aceștia beneficiază de servicii medicale și asistență umanitară, dar și că pot părăsi teritoriile afectate de violență în maximă siguranță. De asemenea, PE salută strategia UE intitulată „Elemente pentru o strategie regională a UE pentru Siria și Irak, precum și pentru amenințarea pe care o reprezintă Daesh“ creată să asigure „reinstaurarea păcii și securității într-o regiune care a fost devastată de terorism și violență de prea mult timp“. Franz Obermayr (NI),
schriftlich. — In diesem Bericht wird die verheerende humanitäre Krise in Syrien und im Irak beschrieben, die durch die Gewalt der IS-Terrorgruppe immer weiter verschlimmert wird. Trotz der guten Ansätze betreffend den Kampf gegen Terrorismus, beinhaltet der Bericht zu viele unklare Phrasen, um dafür zu stimmen. Worte alleine helfen den Betroffenen nichts, hier sind klare Maßnahmen und eine internationale Zusammenarbeit gefordert. Urmas Paet (ALDE),
kirjalikult. — Juba Süüria kodusõda tekitas 21. sajandi suurima humanitaarkatastroofi. Nüüd on sellele lisandunud ka ISILi õudused Iraagis ja Süürias. On oluline, et Euroopa riigid lõpetaksid oma kodanike ISILi ridadesse võitlema suunamise. Aitame sama teha oma partnerriikidel. Näiteks Kesk-Aasia riigid on sellega väga hädas. Tuleb teha senisest tugevamat koostööd Araabia riikide ja Türgiga, keda tuleb ELi kandidaatriigina rohkem kaasata ELi ühtsesse välispoliitikasse nii võitluses ISILiga kui ka põgenike abistamisel. Põgenikud – nende abistamine peab olema ka ELi humanitaarabi esmane prioriteet. Vajadusel tuleb arenguabi vahendeid suunata ümber humanitaarabisse, et leevendada inimeste kannatusi. Nii relvadega varustamisele kui ka ISILini jõudvatele rahaülekannetele tuleb kehtestada tugevamaid rahvusvahelisi piiranguid. Pier Antonio Panzeri (S&D),
per iscritto
. - La violenza perpetrata dall'organizzazione terroristica ISIL/Daesh ha provocato una situazione insostenibile per la popolazione che si trova nelle zone sotto controllo terrorista. La catastrofe umanitaria generata è di proporzioni senza precedenti nella storia. In assenza di una risposta coesa della comunità internazionale, l'ISIS è riuscita a conquistare spazi sempre più ampi di territorio iracheno e siriano. La minaccia è arrivata in Occidente mediante le azioni dei cosiddetti „foreign fighters“. La crisi umanitaria legata alla difficoltà di creare corridoi umanitari per fare arrivare aiuti alle popolazioni in difficoltà, unita al rigido inverno richiede una risposta immediata su più fronti. L'ISIS sta radicando il potere e ha istituito, nel territorio sotto il suo controllo, tribunali „della sharia“ che, con il supporto di un apposito codice penale, comminano punizioni quali l'amputazione, la lapidazione e la crocifissione contro persone accusate di aver violato le interpretazioni estremiste della legge islamica della sharia. Ho votato positivamente sulla risoluzione del Parlamento europeo in materia perché ritengo che solo mediante un intervento umanitario coordinato a livello globale e un attento scambio di informazioni tra gli Stati si possa limitare la diffusione di questa minaccia che riguarda l'intera comunità internazionale. Vincent Peillon (S&D),
par écrit. – La résolution votée aujourd'hui par le Parlement européen invite l'Union et ses États membres à présenter une solution globale à la crise humanitaire en Iraq et en Syrie. Prenant en compte le fait que la réaction inadéquate de la communauté internationale face à la crise syrienne a favorisé l'émergence du groupe „État islamique“, elle nous appelle ainsi à assumer nos responsabilités. Dans la suite de la nouvelle stratégie régionale de l'Union européenne pour la Syrie et l'Iraq, ainsi que pour la menace que représente le groupe „État islamique“, le Parlement rappelle les différents éléments que doit comporter notre réponse, notamment: la protection des civils, l'aide aux États accueillant des réfugiés, le combat contre le financement du terrorisme, l'intégration politique en Iraq et le traitement des demandes d'asile. Nous voulons insister sur le besoin de cohérence et de stratégie de l'Union européenne dans la région et ce, à long terme. Ce sera l'objet de mon rapport sur les perspectives de stabilité et les défis sécuritaires dans la région, qui rappellera que la crise sécuritaire, politique, économique et sociale qu'elle traverse ne pourra trouver de réponse que dans la coordination des actions sécuritaire, politique, économique et sociale. Alojz Peterle (PPE),
in writing. — I support the resolution and I support the global campaign against IS. It is of utmost importance to forge the necessary commitment among a coalition of partners to work together under a common, multilateral and long-term strategy to defeat IS terror and on the other hand to enable more than 12 million people to return to normal life. The crisis needs fast resolution, as the situation risks turning into a major regional and international conflict. All Islamic states should be united on the matter, finding the right solutions to contain the extermination and the economic appetite of a marginal group that misuses religious and ideological purposes to work for its own interest. Marijana Petir (PPE),
napisan. — Zbog nedostatka čvrstih proaktivnih postupaka, najprije u ratovima u Iraku i Siriji, a potom popraćeno i apsolutnim neuspjehom međunarodnih institucija u stabiliziranju tih zemalja kako bi se uspješno obranile od nasilja provedenih od strane Islamske Države, Irak i Sirija su dovedeni do alarmantnih razina humanitarne krize koja je prijetnja zdravlju, sigurnosti i dobrobiti pripadnika oba naroda. Do 2014.godine u Siriji je ubijeno više od 140 000 ljudi, dok je 6 500 000 raseljeno unutar države, a 2 500 000 u susjednim državama. Stanje u Iraku nije nimalo bolje te je sukladno s tim UN proglasio najviši stupanj hitnosti za krizu u toj državi. Gotovo 40% ukupne populacije izbjeglica čine kršćani koje se nemilice u Iraku i Siriji zlostavlja, progoni i ubija. Život svih izbjeglica je doveden na sam rub egzistencije – bez adekvatnih stambenih, odjevnih i prehrambenih uvjeta, oni se nadaju i iščekuju našu pomoć. Nije dovoljno slati samo humanitarnu pomoć već je potrebno postići najviši stupanj suradnje kako bi se u Iraku i Siriji uspostavila stabilnost te omogućila sva potrebna pomoć i asistencija ljudima koji su pogođeni ovom strašnom humanitarnom krizom. Florian Philippot (NI),
par écrit. — Il ne sert à rien de s'indigner contre les exactions commises par le prétendu État islamique si l'on continue à ostraciser le régime syrien. Il ne s'agit pas de dire que Bachar el-Assad est sans reproche, évidemment, mais vaincre cette organisation terroriste particulièrement violente devrait être une priorité absolue. Plutôt que mettre sur le même plan le prétendu État islamique et l'État syrien, mieux vaudrait s'en prendre aux véritables alliés du fondamentalisme islamique, à commencer par le Qatar et l'Arabie saoudite. Je préfère donc m'abstenir sur cette résolution. Pina Picierno (S&D),
per iscritto. — Ormai non riusciamo più neanche ad accorgerci dell'immensità della tragedia che sta vivendo la Siria (e nuovamente l'Iraq), assuefatti da immagini di guerra costanti che arrivano da troppi paesi di ogni parte del mondo. La crisi umanitaria che s'è scatenata a causa della guerra e dell'espansione dell'IS in Siria ed Iraq deve trovare una forte risposta da parte della comunità internazionale, innanzitutto con una strategia a lungo termine. Risolvere questa crisi dovrebbe far parte della nostra strategia per sconfiggere l'IS: i due aspetti vanno di pari passo. L'immenso numero di persone che si sono rifugiate negli Stati limitrofi sta mettendo a dura prova questi paesi, già carichi di tensioni interne, e se il numero non decrescerà nel breve termine questa situazione potrebbe ulteriormente aggravare la crisi della regione mediorientale. L'aiuto che l'UE sta fornendo e che può continuare a fornire anche grazie all'apertura di un suo ufficio in Kurdistan come annunciato dall'Alto rappresentante Federica Mogherini, resta fondamentale. Non si può però prescindere, dall'altro lato, da un intervento delle Nazioni Unite per poter deferire alla Corte penale internazionale le persone che hanno commesso crimini atroci contro l'umanità in questi territori. Anche questo sarà indispensabile per garantire una pace duratura nella regione. Tonino Picula (S&D),
napisan. — Scene brutalnog nasilja kojima svakodnevno svjedočimo trebaju biti znak za hitno djelovanje Europske unije kako bi pomogli žrtvama ovog nezapamćenog terora. To nasilje je posebno uzelo maha u Iraku i Siriji, gdje tisuće ljudi svakodnevno bivaju dovedeni na rub opstanka i egzistencije. Europska unija mora pokazati punu solidarnost s unesrećenim ljudima i hitnim kriznim mjerama pokušati im pomoći. Tim i više što tisuće mladih boraca ISIL-a dolaze iz EU-a. Osim hitnih mjera financijske i pomoći u vidu hrane i lijekova, potrebna je sveobuhvatna razvojna strategija za Bliski istok i sjevernu Afriku. Sama vojna pobjeda nad diktatorima i teroristima nije dovoljna, jer je lakše ukloniti vrh režima nego političke, ekonomske i socijalne okolnosti u kojima su se održavali. Andrej Plenković (PPE),
napisan. — Europska komisija je prošli tjedan objavila da će izdvojiti dodatnu milijardu eura za rješavanje krize u Siriji i Iraku te za suzbijanje prijetnje koju predstavlja tzv. Islamska država (IS). Pozdravljam pristup Komisije o financiranju „globalne strategije“ s ciljem uspostave mira i sigurnosti u regiji, a koja se sastoji od paketa političkih i različitih konkretnih mjera za Siriju i Irak koje uključuju i pomoć Turskoj, Libanonu i Jordanu, državama koje su primile najveći broj izbjeglica (Turska 1 650 000, Libanon 1 200 000, Jordan 600 000). Predstavljena strategija Europske komisije temelji se na diplomatskom djelovanju Europske unije, razvoju programa za borbu protiv radikalizacije, sprječavanju kanala financiranja terorizma, suzbijanju fenomena stranih boraca, te učinkovitoj kontroli granica. EU je prvi donator s više od 3,2 milijarde eura, a 40 % nove financijske pomoći namijenjeno je za humanitarnu skrb o prognanicima. Zbog alarmantne najave Svjetskog programa hrane UN-a iz prosinca 2014. godine o obustavi dostave pomoći sirijskim izbjeglicama zbog nedostatka sredstava, EU ovim putem sprječava humanitarnu katastrofu i sigurnosno-politički problem. Salvatore Domenico Pogliese (PPE),
per iscritto. — Saluto favorevolmente la risoluzione sulla crisi umanitaria in Iraq e in Siria ed esprimo la mia crescente preoccupazione per l'aggravarsi della situazione nei due paesi che ha portato alla ripetuta violazione dei diritto internazionale umanitario, come abbiamo visto nel contesto dell'insurrezione dell'ISIL/Daesh. Credo che ormai siamo coscienti della minaccia posta dall'ISIL/Daesh e del pericolo che provoca in tutta la regione. L'Unione europea deve mettere in atto una strategia chiara ed efficace per sconfiggere la minaccia dell'ISIL/Daesh, risolvere la crisi umanitaria e contribuire alla fine del conflitto in Iraq e Siria. Allo stesso tempo; l'Unione europea deve trovare una soluzione valida, e duratura, per affrontare l'emergenza delle sempre più numerose traversate nel Mediterraneo di migranti provenienti dalle zone in guerra. È necessario e prioritario approntare una strategia europea di solidarietà e di sostegno agli Stati membri maggiormente colpiti dagli sbarchi dei migranti. Franck Proust (PPE),
par écrit. — La situation au Moyen-Orient n'a cessé de s'aggraver et la communauté internationale se trouve facilement désarmée face à de telles exactions. Par cette résolution, le Parlement européen attire l'attention sur le sort des réfugiés provenant d'Iraq et de Syrie. Leurs conditions de vie requièrent une attention spécifique, et c'est la raison pour laquelle je suis favorable à cette résolution. L'action de l'Union européenne et des pays riverains de la zone de conflit ne sera que plus efficace grâce à l'établissement de priorités d'action. Paulo Rangel (PPE),
por escrito. — A atual crise de violência na Síria desencadeou uma catástrofe humanitária que atingiu uma escala sem precedentes na História, com mais de 200 000 mortos, na maior parte civis, mais de 7,6 milhões de pessoas deslocadas internamente e mais de 12,2 milhões de refugiados. Por outro lado, a situação humanitária no Iraque continua a agravar-se, com mais de 5,2 milhões de pessoas que necessitam urgentemente de ajuda humanitária e mais de 2,1 milhões de pessoas deslocadas internamente. Globalmente, a situação humanitária degradou-se consideravelmente, sendo sistemáticos os abusos e as violações dos direitos fundamentais mais básicos e verificando-se que as partes do conflito têm usado o sofrimento humano como arma de guerra e têm desviado os produtos da ajuda de forma ilícita, violando assim as Convenções de Genebra. Infelizmente, a comunidade internacional não está a conseguir suprir as necessidades dos sírios e dos iraquianos. Ora, a presente resolução reitera que a prioridade da UE e da comunidade internacional tem de ser o alívio do sofrimento de milhões de sírios e iraquianos que carecem de bens e serviços básicos. Apela igualmente a uma maior coordenação a nível internacional por forma a ajudar as populações carenciadas o mais eficazmente possível. Votei favoravelmente. Robert Rochefort (ALDE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de la résolution sur la crise humanitaire qui sévit en Iraq et en Syrie après les agissements intolérables du régime de Bachar el-Assad et du groupe terroriste „État islamique“. Je condamne fermement toute atteinte aux droits de l'homme ainsi que toute violation du droit international humanitaire, a fortiori lorsqu'elles sont d'une telle violence. Les chiffres donnés sont alarmants: en Syrie, plus de 200 000 civils ont été tués et plus de 7,6 millions de personnes ont été déplacées. Quant à l'Iraq, plus de 5,2 millions de personnes ont besoin d'aide humanitaire et de protection. Nous devons agir davantage et de toute urgence face à la crise humanitaire, mais également mettre en place une stratégie régionale globale avec l'ensemble des acteurs régionaux contre le groupe „État islamique“. Comme nous le savons, la situation politique de cette zone géographique est stratégique pour la lutte mondiale contre le terrorisme et pour la protection de toutes les populations, qu'elles soient au Proche-Orient ou en Europe. Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández (S&D),
por escrito. — Condeno contundentemente las violaciones sistemáticas de derechos humanos y los abusos cometidos contra la población de la región que se producen por parte del régimen sirio, ISIS y otros grupos yihadistas. La UE tiene que avanzar en una estrategia de seguridad contra el terrorismo yihadista que luche contra su financiación, el suministro de armas y el flujo de combatientes extranjeros transnacionales. He votado a favor de esta resolución porque los conflictos latentes de Irak y Siria, junto con la violencia que está suponiendo en la región la amenaza de ISIS, están agravando una crisis humanitaria que requiere un mayor compromiso por parte de la Unión Europea. En cifras, más de 7,6 millones de sirios se han desplazado dentro del país y otros 3,8 millones han cruzado las fronteras hacia países vecinos, especialmente a Turquía. En 2014, en Irak se desplazaron más de 2,1 millones de personas y el ACNUR estima que cerca de 330 000 refugiados pasan el invierno en refugios inadecuados. La UE debe incrementar sus contribuciones a programas humanitarios en el marco de las Naciones Unidas y mejorar su cooperación con las organizaciones internacionales. Teresa Rodriguez-Rubio (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. La resolución conjunta que se quiere aprobar no alude a las verdaderas causas que son el origen de la actual situación en Irak y Siria. La resolución conjunta condena los actos de violencia, así como la violación de los derechos humanos y de las minorías étnicas; no obstante, acusa al régimen sirio de los crímenes perpetrados en Siria, incluidos el uso de armas químicas contra civiles y las detenciones arbitrarias, entre otras atrocidades. Hace un llamamiento para que desde las instituciones europeas se tomen medidas que vayan en la línea de aumentar el nivel de control y de seguridad dentro de las fronteras europeas para combatir el terrorismo islamista y reforzar el intercambio de información entre los Estados miembros. No tiene, por tanto, en cuenta que una de las causas del conflicto tiene que ver con las injerencias de potencias occidentales, especialmente la intervención de EE. UU. en Irak. Por todo ello hemos decidido abstenernos. Claude Rolin (PPE),
par écrit. — En raison de la violence en Syrie, c'est aujourd'hui plus de 12,2 millions de Syriens qui sont désespérément en quête d'une aide. En Iraq, plus de 5,2 millions de citoyens ont besoin d'une aide humanitaire urgente et plus de 2,1 millions de personnes ont été déplacées à l'intérieur du pays. J'ai voté en faveur de cette résolution qui appelle la communauté internationale à respecter ses engagements en renforçant l'aide humanitaire et l'assistance aux millions de personnes frappées par la crise en Iraq et en Syrie. Le texte voté vient aussi condamner fermement les violations systématiques, brutales et généralisées des droits de l'homme ainsi que les exactions commises par le régime de Bachar al-Assad, les terroristes du groupe „État islamique“ et d'autres groupes djihadistes en Iraq et en Syrie, notamment le massacre d'otages. L'Union européenne doit se doter d'une stratégie régionale globale pour faire barrage au groupe „État islamique“, pour contribuer à atténuer la crise humanitaire, et pour mettre fin au conflit tant en Syrie qu'en Iraq. Cette stratégie doit notamment soutenir les pays qui accueillent des réfugiés, nouer la concertation avec les partenaires régionaux pour lutter contre le financement du terrorisme, les livraisons d'armes et l'afflux de combattants étrangers et lutter contre les violences extrémistes. Fernando Ruas (PPE),
por escrito. — Atribuí o meu voto favorável a esta proposta de resolução comum sobre a crise humanitária no Iraque e na Síria, da qual sou um dos proponentes, por estarmos perante uma verdadeira catástrofe sem precedentes, que já vitimou mais de 200 000 mil pessoas, na grande maioria civis, deslocou mais de 7 milhões e gerou mais de 12 milhões de refugiados, cidadãos absolutamente carentes de assistência em território sírio. Esta onda de violência tem tido repercussão noutros países, recetores de milhares de refugiados, como é o caso do Líbano, Turquia, Jordânia e Egito. Idêntica situação ocorre no Iraque, com mais de 5 milhões de pessoas a necessitar de ajuda humanitária urgente, a que acresce os milhares de refugiados sírios. O relatório salienta a necessidade de a UE adotar uma estratégia regional de combate às organizações terroristas presentes nestes territórios, unindo esforços para atenuar a crise humanitária, prestando assistência em matéria civil, financeira e de segurança, tentando pôr termo ao conflito nos dois países. Estamos perante uma situação insustentável, que tem destruído milhares de vidas humanas e deve ser combatida veementemente não só pela União Europeia, como também por parte de toda a comunidade internacional, sempre no respeito pelos direitos humanos e pela proteção e dignidade da pessoa humana. Tokia Saïfi (PPE),
par écrit. — La situation humanitaire en Syrie et en Iraq dans les zones contrôlées par le groupe „État islamique“ est alarmante et je demeure vivement préoccupée par cette situation. Les actes commis par le régime de Bachar el-Assad et les groupes terroristes ont provoqué une véritable catastrophe humanitaire. En Syrie, plus de 200 000 personnes ont été tuées, plus de 7,6 millions de personnes ont été déplacées sur le territoire et l'Iraq accueille plus de 233 000 réfugiés syriens. J'ai voté en faveur de cette résolution pour que l'Union européenne (UE), les États membres, les partenaires régionaux et la communauté internationale poursuivent leur action. L'UE vient d'ailleurs de débloquer un milliard d'euros supplémentaires pour 2015 et 2016 afin d'apporter une aide à la région et de participer à la construction d'une paix durable. Il est également important que l'UE mette en œuvre au plus vite la stratégie globale qu'elle vient de publier pour lutter contre les crises en Syrie et en Iraq et la menace posée par le groupe „État islamique“. Matteo Salvini (NI),
per iscritto
. - (§ 5/1) Ho deciso di votare in maniera favorevole sulla risoluzione, in quanto sostiene la campagna globale contro l'ISIL/Daesh e accoglie con favore l'impegno dei partner della coalizione a cooperare nell'ambito di una strategia comune, articolata e a lungo termine per sconfiggere l'ISIL/Daesh; Sul paragrafo 17 ho deciso di votare in maniera contraria, in quanto si esorta l'Unione e i suoi Stati membri ad avvalersi appieno degli orientamenti dell'UE sulla promozione e la tutela dell'esercizio di tutti i diritti umani da parte di lesbiche, gay, bisessuali, transgender e intersessuali (LGBTI) in relazione all'Iraq e alla Siria. Lola Sánchez Caldentey (GUE/NGL),
por escrito
. - Nos hemos abstenido en la votación de esta resolución. La resolución conjunta que se quiere aprobar no alude a las verdaderas causas que son el origen de la actual situación en Irak y Siria. La resolución conjunta condena los actos de violencia, así como la violación de los derechos humanos y de las minorías étnicas; no obstante, acusa al régimen sirio de los crímenes perpetrados en Siria, incluidos el uso de armas químicas contra civiles y las detenciones arbitrarias, entre otras atrocidades. Hace un llamamiento para que desde las instituciones europeas se tomen medidas que vayan en la línea de aumentar el nivel de control y de seguridad dentro de las fronteras europeas para combatir el terrorismo islamista y reforzar el intercambio de información entre los Estados miembros. No tiene, por tanto, en cuenta que una de las causas del conflicto tiene que ver con las injerencias de potencias occidentales, especialmente la intervención de EE. UU. en Irak. Por todo ello hemos decidido abstenernos. Anne Sander (PPE),
par écrit. — J'ai voté en faveur de cette résolution qui condamne fermement les violations systématiques, brutales et généralisées des droits de l'homme ainsi que les exactions commises par le régime de Bachar el-Assad, par les terroristes de l'EIIL et du groupe „État islamique“ et par d'autres groupes djihadistes en Iraq et en Syrie. La situation est catastrophique: en Syrie, 7,6 millions de personnes sont déplacées et 12,2 millions ont besoin d'aide humanitaire. En Iraq, 2,1 millions de personnes sont déplacées à l'intérieur du pays et 5,2 millions ont également besoin d'une aide urgente. L'Union européenne doit accroître son aide et son assistance aux populations touchées par ces drames et se doter enfin d'une stratégie régionale globale pour influer sur la fin des conflits, en luttant contre le financement du terrorisme, les livraisons d'armes et l'afflux de combattants étrangers, et en utilisant tous les moyens de pression politiques, économiques et diplomatiques à sa disposition. Lidia Senra Rodríguez (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución aprobada contiene elementos de los que es difícil estar en contra, como la condena clara de las violaciones de los derechos humanos cometidas por los terroristas del EIIL/Daesh y sus grupos afines en Siria e Irak. En esa línea, se muestra preocupación por el progresivo deterioro de la situación humanitaria, especialmente la de los refugiados internos. No obstante, las raíces del problema no figuran en la resolución. No hay referencia alguna a la invasión de Irak en 2003, que fue clave no sólo por la crisis humanitaria que desencadenó, sino porque inició una tendencia de aniquilación de los Estados seculares en Oriente Medio que favoreció a las facciones religiosas. Sin abordar las raíces del problema es posible que se repitan situaciones similares en otros puntos del globo en el futuro, motivo por el cual decidí abstenerme en la votación. Siôn Simon (S&D),
in writing. — I condemn in the strongest possible terms the systematic human rights violations, abuses and violations of international humanitarian law resulting from the acts committed by IS and associated terrorist groups which amount to war crimes and crimes against humanity. Branislav Škripek (ECR),
in writing. — The atrocities of IS are well known and need to be stopped. As there are many, many refugees who are in great need, I welcomed this resolution which calls for an end to the violence, restoration of peace and help for the victims. Davor Škrlec (Verts/ALE),
napisan. — Zabrinut sam zbog humanitarne katastrofe u Siriji i Iraku koja je nastala uslijed djelovanja Asadova režima i terorista te smatram pomoć međunarodne zajednice i država članica Europske unije prijeko potrebnom. Sustavno provođenje nasilja na temelju vjere i etniciteta u sjevernom Iraku i Siriji ukazuje na raširenost povrede ljudskih prava te nepoštivanja dostojanstva ljudskog života. Trenutačno, preko 12 milijuna Sirijaca hitno treba pomoć, dok je više od 7,6 milijuna ljudi raseljeno. Ništa bolja situacija nije u Iraku, u područjima pod nadzorom IS-a/Daeša živi 6 milijuna osoba, od kojih se do 2,2 milijuna ljudi teško može doći. Stoga, podržavam međunarodne humanitarne agencije koje djeluju u Iraku i Siriji u pružanju što više medicinskih usluga i usluga savjetovanja, psihološko liječenje te adekvatnu pomoć. S obzirom da je 276 000 izbjeglica do sada pokušalo nezakonito ući u EU, i to većinom opasnim po život putovanjem Sredozemnim morem, potrebne su učinkovitije akcije spašavanja i zaprimanja azilanata. Europska unija mora pomoći državama članicama koje su pod najvećim pritiskom dolaska azilanata. U svrhu postizanja trajnog mira, podržao sam ovu rezoluciju koja stremi k ublažavanju krize i primjeni adekvatnog međunarodnog zakonodavstva kako bi se sva djela i zločini priveli pravdi. Davor Ivo Stier (PPE),
napisan. — Podržavam ovu rezoluciju budući da su postupci ISIL-a prekršili sve ljudske i moralne zakone. U tijeku je humanitarna kriza strasnih razmjera, a svijet ne uspijeva udovoljiti potrebama izbjeglica i zemalja koje su im pružile utočište. Sada je potrebno sve snage usmjeriti na pomaganje, podupiranje i pružanje humanitarne pomoći. Iako postoje neke naznake da je ISIL oslabljen zbog napada jordanskih aviona u znak odmazde zbog spaljivanja pilota, ipak je pred svijetom još dug put da bi se ekspanzija i financiranje ISIL-a zaustavilo, kao i širenje kalifata. Također, u tom smislu svaka zemlja mora krenuti od sebe same, potrebno je poboljšati kontrole na granicama i u unutrašnjosti svake države da bi se spriječilo odlaženje boraca u Irak i Siriju jer činjenica je da i sami stanovnici EU-a odlaze u borbe na strani ISIL-a. Ovaj ekstremizam velika je opasnost našega doba i zato EU mora poduzeti sve što je u njezinoj moći da pridonese konačnom padu ISIL-a i zaštiti tamošnjih ugroženih skupina. Dubravka Šuica (PPE),
napisan
. - Podržavam ovaj prijedlog rezolucije jer smatram da je od iznimne važnosti da međunarodna zajednica osigura dodatnu humanitarnu pomoć i financijsku potporu zemljama zahvaćenim IS-ovim terorom i da se poduzme sve što je moguće da se njihovi naumi što prije spriječe. Tamošnja situacija se iz dana u dan pogoršava, više od 200 000 ljudi je ubijeno, a većinom se radi o civilima, ženama i djeci. Masovno ih se ubija, muči i otima zbog njihovih političkih uvjerenja i religijske pripadnosti, žene su zarobljene i prodavane, a djecu tjeraju na samoubojstva bombaškim napadima. Radi se o kršenju svih osnovnih ljudskih prava za koja se borimo te trenutačnu situaciju treba pokušati što prije spriječiti kako ne bi došlo do širenja IS-a na područje sjeverne Afrike i Libije, gdje IS pokušava iskoristiti situaciju političkog vakuuma. Ελευθέριος Συναδινός (NI),
γραπτώς. — Δεν υπάρχει παγκόσμια εκστρατεία εναντίον του Ισλαμικού Κράτους. Υπάρχουν συγκεκριμένες χώρες που αυτή τη στιγμή πολεμούν εναντίον του Ισλαμικού Χαλιφάτου, οι περισσότερες εκ των οποίων είναι οι ίδιες που έμμεσα ή και άμεσα, σε ορισμένες περιπτώσεις, το εξέθρεψαν και το εξόπλισαν για την εξυπηρέτηση ιδίων συμφερόντων. Charles Tannock (ECR),
in writing. — The security threats posed by ISIS in the Middle East and beyond, including Europe, have been the topic of much discussion but the ongoing humanitarian crisis should not be lost within that debate. The daily atrocities committed by ISIS are now so widespread that the ability to document and catalogue each one is almost impossible. ISIS holds its territory under a reign of terror in which women are raped, children are used as soldiers, people from the LGBTI community are killed, adulterers are stoned and hostages are beheaded. This same ideology is being exported across the region and only recently we have seen the barbaric murder of Coptic Christians in Libya. Hundreds of thousands of refugees have left Syria and Iraq, heading largely for the immediate border areas including Jordan, Lebanon and Turkey. In the Kurdistan Regional of Iraq there are an estimated 1.5 million refugees and internally displaced persons. Recent reports suggest that it will need to find around USD 1.4 billion to finance this in 2015 alone. EU Member States must do more to target development aid to help fund these costs, particularly to those governments, such as Jordan and the Kurdistan Regional Government, that are actively participating in the military fight against ISIS. Marc Tarabella (S&D),
par écrit. — Nous avons débattu de la crise humanitaire en Syrie et en Irak, aggravée par la violence du groupe „État islamique“, avec le commissaire Stylianides. J'ai voté en faveur de la résolution sur la crise humanitaire en Syrie et en Irak. Plus de 7,6 millions de Syriens ont été déplacés à l'intérieur du pays et 3,8 millions ont fui vers les pays voisins. En Irak, plus de 2,1 millions de personnes ont été déplacées en 2014 et, selon le Haut-commissariat aux réfugiés de l'ONU, quelque 330 000 réfugiés devront passer l'hiver dans des abris de qualité médiocre. La région du Kurdistan en Irak accueille plus de 900 000 personnes déplacées. Pavel Telička (ALDE),
in writing. — I voted in favour of this resolution which strongly condemned the human rights abuses and violations committed by the terrorists of Islamic State in Iraq and Syria and the Assad regime. There is an urgent need to come up with a strategy to defeat IS and to put an end to the humanitarian crisis in Syria and Iraq. We must support stronger countries hosting refugees, but also work to cut terrorism financing, the supply of weapons and the flow of foreign fighters. Josep-Maria Terricabras (Verts/ALE),
in writing
. - The terrible attacks by ISIL/Daesh are one of the most critical threats that we, as humanity, have to face in our days. The disastrous intervention in Iraq created the conditions for instability and radicalisation. The consequences of such a disastrous and illegal intervention together with the violence and repression inflicted by ISIL/Daesh are gruesome: more than 5.2 million people are in need of urgent humanitarian assistance and more than 2.1 million Iraqis are internally displaced. The situation in Syria, a humanitarian catastrophe with more than 200 000 people killed, was ignited by the plethora of dreadful abuses by the Assad regime, which themselves feed and fuel the conditions in which extremists can thrive and they have created a flood of refugees which it is almost impossible to cope with. I have voted in favour of this resolution because it calls for closer cooperation and engagement in the EU and at international level to help restore peace and stability in a most devastated region and to provide more humanitarian aid and assistance to the people affected by the crisis in Iraq and Syria. Ramon Tremosa i Balcells (ALDE),
in writing. — With this vote I strongly condemn the systematic and widespread human rights abuses and violations committed by the Assad regime and by the terrorists of IS in Iraq and Syria, including the killing of hostages as well as all violence against persons based on their religious and ethnic affiliation, and violence against women, children and LGBTIs, and deplore the establishment of unlawful, so-called „sharia courts“ in the territory under IS control. I express my deep sympathy to the victims of the atrocities committed by IS and call for the immediate release of all hostages. The ongoing war in Syria and the recent threat posed by IS, poses a serious threat to the people of Iraq and Syria, and the broader Middle East; the EU has to present a comprehensive regional strategy to defeat IS and to end the humanitarian crisis and the conflict in Syria and Iraq Mylène Troszczynski (NI),
par écrit. — Nous votons l'abstention sur ce texte. Nous condamnons le groupe „État islamique“, mais il est inadmissible de mettre sur le même niveau de responsabilité l'État syrien et son président Bachar al-Assad et une organisation terroriste, criminelle, aux financements et aux soutiens opaques... Le régime syrien fait face à une armée pour une bonne partie étrangère qui tente de renverser illégitimement les institutions du pays et d'installer un régime politico-religieux intolérant et intolérable. Ángela Vallina (GUE/NGL),
por escrito. — La resolución aprobada contiene elementos de los que es difícil estar en contra, como la condena clara de las violaciones de los derechos humanos cometidas por los terroristas del EIIL/Daesh y sus grupos afines en Siria e Irak. En esa línea, se muestra preocupación por el progresivo deterioro de la situación humanitaria, especialmente la de los refugiados internos. No obstante, las raíces del problema no figuran en la resolución. No hay referencia alguna a la invasión de Irak en 2003, que fue clave no sólo por la crisis humanitaria que desencadenó, sino porque inició una tendencia de aniquilación de los Estados seculares en Oriente Medio que favoreció a las facciones religiosas. Sin abordar las raíces del problema es posible que se repitan situaciones similares en otros puntos del globo en el futuro, motivo por el cual decidí abstenerme en la votación. Derek Vaughan (S&D),
in writing. — The ongoing barbaric violence that we are witnessing in the Middle East is appalling. The extreme violence undertaken by ISIS has led to a large number of civilian deaths and mass exodus of people from all walks of life. We believe that the need to continue humanitarian aid to the region is vital to ending the violence and bringing about a just ending to the terrible events unfolding in the Middle East. For this reason I voted in favour of this resolution. Hilde Vautmans (ALDE),
schriftelijk. — Ik heb vóór deze resolutie gestemd, omdat hierin de wreedheden van IS in Irak en Syrië worden veroordeeld, maar vooral omdat hierin de Europese Commissie en de Internationale Gemeenschap worden opgeroepen om de slachtoffers bij te staan. Een belangrijk liberaal aandachtspunt in deze resolutie is het lot van de kindsoldaten. Miguel Viegas (GUE/NGL),
por escrito. — O caso da Síria representa um exemplo paradigmático do tipo de intervenção externa dos países ditos ocidentais, ou seja, a UE e os Estados Unidos e o seu braço armado, a NATO. Uma intervenção que é orientada de acordo com os interesses económicos e geoestratégicos do grande capital e que despreza por completo os direitos políticos, sociais e humanitários dos povos. Desta forma, desorganizam-se amplas áreas continentais à força de bombas e do financiamento de grupos terroristas extremistas, transformados em defensores da democracia e dos valores ocidentais. Lamentavelmente, e como já aconteceu no passado, o monstro virou-se contra o seu criador e criou uma gigantesca crise humanitária que chocou muito justamente a opinião pública. Trata-se de um incêndio que deve mobilizar toda a comunidade internacional e, em particular, a UE, que tem fortes responsabilidades neste processo. Contudo, apagar este incêndio sem compreender a sua origem e sem tirar as devidas ilações será apenas mais um adiamento até que mais crimes sejam cometidos pelo Ocidente, com a mesma hipocrisia de sempre. Beatrix von Storch (ECR),
schriftlich. — Der Entschließung des Europäischen Parlamentes vom 12. Februar 2015 zur humanitären Krise in Syrien und dem Irak stimme ich zu. Speziell die Christen vor Ort sind gezwungen so schnell wie möglich die Flucht vor dem IS anzutreten, da sie sonst im besten Fall nur noch vor die Wahl zwischen Konvertierung oder Enthauptung gestellt werden. Wie jedoch für unsere EU typisch werden im Forderungsteil der Entschließung die Christen kein einziges Mal genannt, wo hingegen beispielsweise für lesbische, schwule, bisexuelle, transsuxuelle und intersexuelle Personen (LGBTI) gleich mehrmals der Schutz gefordert wird. Neben der selbstverständlichen Forderung an die Mitgliedstaaten die Ausreise zukünftiger IS Kämpfer zu unterbinden, muss natürlich auch die Rückkehr der Täter rechtzeitig bemerkt und gestoppt werden. Anderenfalls droht die Bildung von terroristischen Zellen innerhalb Europas, welche sich wiederrum durch Propaganda und Unterricht vergrößern und ausbreiten werden. Die Menschen in den betroffenen Gebieten brauchen weiterhin Hilfe. In Form von Lebensmitteln und Unterkünften, aber auch zur Verteidigung vor dem IS. Und zwar so schnell wie möglich! Tomáš Zdechovský (PPE),
písemně. — Podpořil jsem toto společné usnesení, protože situace v Iráku a Sýrii vyústila v jednu z nejhorších humanitárních krizí, jejímž důsledkem je mimo jiné i masivní příliv migrantů do Evropy. My jako EU musíme v první řadě dohlédnout na to, aby bylo dodržováno mezinárodní humanitární právo, a nesmíme dopustit, aby ani v takovéto situaci byla porušována lidská práva. Domnívám se, že pouze ukončení konfliktu v těchto zemích může situaci vyřešit, což se zdá bohužel v současné době během na dlouhou trať. Jana Žitňanská (ECR),
písomne — Správa OSN z minulého týždňa odhalila nevídanú krutosť islamských radikálov z ISIS, ktorí neváhajú vo svojom boji zneužívať deti s mentálnym postihnutím ako samovražedných atentátnikov alebo ľudské štíty. Vo veľkom narastá aj počet unesených detí najmä z kresťanských skupín, ale aj spomedzi šiitov a sunnitov, ktoré sú mučené, predávané do otroctva, sexuálne zneužívané alebo rovno zavraždené. Som rada, že vďaka môjmu podnetu obsahuje dnes schválené uznesenie jednoznačné odsúdenie týchto barbarských praktík. Je dôležité, aby sa všetky vyspelé štáty viac zasadili o čo najrýchlejšie ukončenie vyčíňania týchto barbarských radikálov a zastavila sa tak aj obrovská humanitárna kríza v oblasti. Inês Cristina Zuber (GUE/NGL),
por escrito. — Acompanhamos com preocupação a grave situação política e social que atualmente se vive nos territórios sírio e iraquiano. Pela nossa parte, também condenamos todos os atropelos às liberdades e aos direitos fundamentais destes povos e as práticas criminosas de tortura e assassinato indiscriminado e de perseguição de minorias levadas a cabo por grupos de ideologia fascista e de extrema-direita como o EI ou a Al-Qaeda, assim como os crimes resultantes da agressão que invocando o seu combate os EUA e os seus aliados da UE e das ditaduras da região levam a cabo. Esta situação é inseparável de novos e velhos processos de agressão e invasão do Iraque e de ingerência e desestabilização da Síria, bem como da ocupação e agressão de Israel, processos que contam com a cumplicidade e apoio da maioria do PE contra o Direito internacional e a Carta da ONU. Esta resolução enquadra-se na campanha de mentira e hipocrisia de quem, como a maioria do PE, apoiou a promoção, financiamento e armamento de grupos que continuam a provocar a barbárie e a destruição, alargando-a vários países na região. No cerne deste problema está o aprofundamento da crise do capitalismo e a corrida pelo domínio geoestratégico e dos recursos energéticos em que esta região é rica. 7.   Opravy hlasování a sdělení o úmyslu hlasovat: viz zápis 8.   Rozhodnutí o určitých dokumentech: viz zápis 9.   Předložení dokumentů: viz zápis 10.   Předání textů přijatých během zasedání: viz zápis 11.   Termíny příštích zasedání: viz zápis 12.   Přerušení zasedání Președintele. — Declar întreruperea sesiunii Parlamentului European. (Ședința a fost închisă la ora 11.40)