# Úřední věstník L 43/2016

| | ISSN 1977-0626 |
| --- | --- |
| Úřední věstník
  Evropské unie | L 43 |
| | |
| České vydání | Právní předpisy | Ročník 5918. února 2016 |

ISSN 1977-0626

Úřední věstník

Evropské unie

L 43

České vydání

Právní předpisy

Ročník 5918. února 2016

---

| Obsah | | II   Nelegislativní akty | Strana |
| --- | --- | --- | --- |
| | | ROZHODNUTÍ |
| | * | Rozhodnutí Komise (EU) 2016/195 ze dne 14. srpna 2015 o opatření SA.33083 (12/C) (ex 12/NN), které prováděla Itálie a které se týká snížení daní a příspěvků souvisejícího s přírodními pohromami (všechna odvětví kromě zemědělství), a o opatření SA.35083 (12/C) (ex 12/NN), které prováděla Itálie a které se týká snížení daní a příspěvků souvisejícího se zemětřesením v regionu Abruzzo v roce 2009 (všechna odvětví kromě zemědělství)
  (oznámeno pod číslem C(2015) 5549)

   (
  1
  ) | 1 |

Obsah

II   Nelegislativní akty

Strana

ROZHODNUTÍ

*

Rozhodnutí Komise (EU) 2016/195 ze dne 14. srpna 2015 o opatření SA.33083 (12/C) (ex 12/NN), které prováděla Itálie a které se týká snížení daní a příspěvků souvisejícího s přírodními pohromami (všechna odvětví kromě zemědělství), a o opatření SA.35083 (12/C) (ex 12/NN), které prováděla Itálie a které se týká snížení daní a příspěvků souvisejícího se zemětřesením v regionu Abruzzo v roce 2009 (všechna odvětví kromě zemědělství)
  (oznámeno pod číslem C(2015) 5549)

   (
  1
  )

(oznámeno pod číslem C(2015) 5549)

1

1

| | | III   Jiné akty |
| --- | --- | --- |
| | | EVROPSKÝ HOSPODÁŘSKÝ PROSTOR |
| | * | Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 38/15/COL ze dne 4. února 2015 o přijetí oznámení: Pokyny pro použití článku 53 Dohody o EHP na dohody o převodu technologií [2016/196] | 30 |

III   Jiné akty

EVROPSKÝ HOSPODÁŘSKÝ PROSTOR

*

Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 38/15/COL ze dne 4. února 2015 o přijetí oznámení: Pokyny pro použití článku 53 Dohody o EHP na dohody o převodu technologií [2016/196]

30

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text s významem pro EHP |

---

(1)   Text s významem pro EHP

1

| CS | Akty, jejichž název není vytištěn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu.
  Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička. |
| --- | --- |

CS

Akty, jejichž název není vytištěn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu.

Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička.

---

II Nelegislativní akty

ROZHODNUTÍ

| 18.2.2016 | CS | Úřední věstník Evropské unie | L 43/1 |
| --- | --- | --- | --- |

18.2.2016

CS

Úřední věstník Evropské unie

L 43/1

---

ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2016/195

ze dne 14. srpna 2015

o opatření SA.33083 (12/C) (ex 12/NN), které prováděla Itálie a které se týká snížení daní a příspěvků souvisejícího s přírodními pohromami (všechna odvětví kromě zemědělství), a o opatření SA.35083 (12/C) (ex 12/NN), které prováděla Itálie a které se týká snížení daní a příspěvků souvisejícího se zemětřesením v regionu Abruzzo v roce 2009 (všechna odvětví kromě zemědělství)

(oznámeno pod číslem C(2015) 5549)

(Pouze italské znění je závazné)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 druhý pododstavec,

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,

po vyzvání zainteresovaných stran, aby předložily své připomínky v souladu s uvedenými články (1) a s ohledem na předložené připomínky,

vzhledem k těmto důvodům:

1.   POSTUP

POSTUP

Státní podpora SA.33083 (12/NN) – Snížení daní a příspěvků související s přírodními pohromami, jež zasáhly Sicílii, severní Itálii a další oblasti

Státní podpora SA.33083 (12/NN) – Snížení daní a příspěvků související s přírodními pohromami, jež zasáhly Sicílii, severní Itálii a další oblasti

| (1) | Dne 21. února 2011 Komise obdržela žádost o poskytnutí informací (2) od soudu pro pracovněprávní spory v Cuneu ve smyslu oznámení Komise o prosazování právní úpravy státní podpory vnitrostátními soudy (3). Soud v žádosti upozorňoval Komisi na řadu zákonů přijatých v letech 2002–2003 a v roce 2007, kterými se pravděpodobně zavádí státní podpory (v podobě 90 % snížení daní a povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění) spojené se zemětřesením, jež zasáhlo východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990, a se záplavami v listopadu 1994 v severní Itálii. Soud se dotázal Komise (nikoli v tomto pořadí), i) zda Itálie oznámila tato opatření podle čl. 108 odst. 3 SFEU, ii) zda Komise přezkoumala tato opatření nebo iii) zda byla předmětem formálního šetření a iv) zda byla předmětem přijatého rozhodnutí, nebo v) pokud rozhodnutí nebylo přijato, kdy bude v této věci přijato rozhodnutí. Dne 21. března 2011 útvary Komise italskému soudu odpověděly, že italské orgány pravděpodobně dotyčná opatření neoznámily a že Komise ještě nezahájila řízení nebo formální šetření. |
| --- | --- |

(1)

Dne 21. února 2011 Komise obdržela žádost o poskytnutí informací (2) od soudu pro pracovněprávní spory v Cuneu ve smyslu oznámení Komise o prosazování právní úpravy státní podpory vnitrostátními soudy (3). Soud v žádosti upozorňoval Komisi na řadu zákonů přijatých v letech 2002–2003 a v roce 2007, kterými se pravděpodobně zavádí státní podpory (v podobě 90 % snížení daní a povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění) spojené se zemětřesením, jež zasáhlo východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990, a se záplavami v listopadu 1994 v severní Itálii. Soud se dotázal Komise (nikoli v tomto pořadí), i) zda Itálie oznámila tato opatření podle čl. 108 odst. 3 SFEU, ii) zda Komise přezkoumala tato opatření nebo iii) zda byla předmětem formálního šetření a iv) zda byla předmětem přijatého rozhodnutí, nebo v) pokud rozhodnutí nebylo přijato, kdy bude v této věci přijato rozhodnutí. Dne 21. března 2011 útvary Komise italskému soudu odpověděly, že italské orgány pravděpodobně dotyčná opatření neoznámily a že Komise ještě nezahájila řízení nebo formální šetření.

2

3

| (2) | Dne 27. května 2011 Komise zapsala případ pod číslem SA.33083 (11/CP). |
| --- | --- |

(2)

Dne 27. května 2011 Komise zapsala případ pod číslem SA.33083 (11/CP).

| (3) | Dne 25. července 2011 Komise zaslala italským orgánům žádost o poskytnutí informací. Po upomínce zaslané dne 8. září 2011 italské orgány odpověděly dne 6. října 2011. Komise požádala o doplňkové informace dopisem ze dne 14. října 2011, na který italské orgány odpověděly dne 7. prosince 2011. |
| --- | --- |

(3)

Dne 25. července 2011 Komise zaslala italským orgánům žádost o poskytnutí informací. Po upomínce zaslané dne 8. září 2011 italské orgány odpověděly dne 6. října 2011. Komise požádala o doplňkové informace dopisem ze dne 14. října 2011, na který italské orgány odpověděly dne 7. prosince 2011.

| (4) | Dopisem ze dne 19. června 2012 Komise požádala o dodatečné informace ve věci opatření spojených s přírodními pohromami, k nimž došlo ve východní části Sicílie a v severní Itálii (a dalších obdobných opatření souvisejících s přírodními pohromami v Itálii z roku 1990) (4), a vyzvala rovněž italské orgány, aby podaly připomínky, zejména co se týče protiprávnosti těchto opatření v rámci podpory, jejich účinnosti a jejich případného odůvodnění v souvislosti s předpisy v oblasti státní podpory. Útvary Komise kromě toho informovaly italské orgány, že Komise zvažuje možnost vydat příkaz k pozastavení veškeré případné protiprávně poskytované pomoci v rámci výše uvedených opatření. Itálie odpověděla dopisem ze dne 25. července 2012. |
| --- | --- |

(4)

Dopisem ze dne 19. června 2012 Komise požádala o dodatečné informace ve věci opatření spojených s přírodními pohromami, k nimž došlo ve východní části Sicílie a v severní Itálii (a dalších obdobných opatření souvisejících s přírodními pohromami v Itálii z roku 1990) (4), a vyzvala rovněž italské orgány, aby podaly připomínky, zejména co se týče protiprávnosti těchto opatření v rámci podpory, jejich účinnosti a jejich případného odůvodnění v souvislosti s předpisy v oblasti státní podpory. Útvary Komise kromě toho informovaly italské orgány, že Komise zvažuje možnost vydat příkaz k pozastavení veškeré případné protiprávně poskytované pomoci v rámci výše uvedených opatření. Itálie odpověděla dopisem ze dne 25. července 2012.

4

| (5) | Mezitím, dne 6. července 2012, Komise obdržela v rámci dotčeného řízení (5) žádost o informace ze strany soudu ve Vercelli. Útvary Komise odpověděly dne 20. července 2012. |
| --- | --- |

(5)

Mezitím, dne 6. července 2012, Komise obdržela v rámci dotčeného řízení (5) žádost o informace ze strany soudu ve Vercelli. Útvary Komise odpověděly dne 20. července 2012.

5

| (6) | Vzhledem k tomu, že režim podpor nebyl oznámen podle čl. 108 odst. 3 SFEU a vstoupil v platnost, aniž by ho schválila Komise svým rozhodnutím, byla opatření zaznamenána v registru státních podpor Komise jako neoznámené podpory pod číslem SA.33083 (12/NN). |
| --- | --- |

(6)

Vzhledem k tomu, že režim podpor nebyl oznámen podle čl. 108 odst. 3 SFEU a vstoupil v platnost, aniž by ho schválila Komise svým rozhodnutím, byla opatření zaznamenána v registru státních podpor Komise jako neoznámené podpory pod číslem SA.33083 (12/NN).

| (7) | Na základě informací získaných ve fázi předběžného přezkumu se Komise rozhodla rozdělit spis a oddělit skutečnosti související se zemědělstvím. Toto rozhodnutí se tedy nepoužije na činnosti spojené s výrobou, zpracováním a uváděním na trh zemědělských výrobků podle přílohy I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury. |
| --- | --- |

(7)

Na základě informací získaných ve fázi předběžného přezkumu se Komise rozhodla rozdělit spis a oddělit skutečnosti související se zemědělstvím. Toto rozhodnutí se tedy nepoužije na činnosti spojené s výrobou, zpracováním a uváděním na trh zemědělských výrobků podle přílohy I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury.

Státní podpora SA.35083 (12/NN) – Snížení daní a příspěvků související se zemětřesením v Abruzzo v roce 2009

Státní podpora SA.35083 (12/NN) – Snížení daní a příspěvků související se zemětřesením v Abruzzo v roce 2009

| (8) | E-mailem ze dne 2. července 2012, který Komise zapsala téhož dne pod číslem SA.35083 (12/N), italské orgány oznámily opatření v rámci podpory, jímž se stanoví snížení daní a příspěvků související se zemětřesením v regionu Abruzzo v roce 2009. Komise v této souvislosti již požádala dopisem ze dne 19. června 2012 týkajícím se opatření SA.33083 (12/NN) o informace. |
| --- | --- |

(8)

E-mailem ze dne 2. července 2012, který Komise zapsala téhož dne pod číslem SA.35083 (12/N), italské orgány oznámily opatření v rámci podpory, jímž se stanoví snížení daní a příspěvků související se zemětřesením v regionu Abruzzo v roce 2009. Komise v této souvislosti již požádala dopisem ze dne 19. června 2012 týkajícím se opatření SA.33083 (12/NN) o informace.

| (9) | Italské orgány v oznámení tvrdí, že slučitelnost opatření musí být posuzována ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU („podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami“) nebo čl. 107 odst. 3 písm. c) („podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých [...] hospodářských oblastí“), neboť jeho cílem je nahradit makroekonomický dopad ve smyslu snížení HDP v důsledku přírodní pohromy. Italské orgány poukazují především na výrazný meziroční pokles HDP v Abruzzo v letech 2008 a 2009 (6). |
| --- | --- |

(9)

Italské orgány v oznámení tvrdí, že slučitelnost opatření musí být posuzována ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU („podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami“) nebo čl. 107 odst. 3 písm. c) („podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých [...] hospodářských oblastí“), neboť jeho cílem je nahradit makroekonomický dopad ve smyslu snížení HDP v důsledku přírodní pohromy. Italské orgány poukazují především na výrazný meziroční pokles HDP v Abruzzo v letech 2008 a 2009 (6).

6

| (10) | Dopisem ze dne 17. srpna 2012 Komise informovala italské orgány o tom, že opatření považuje za možnou neoznámenou státní podporu a že bude přezkoumáno společně s věcí číslo SA.33083 (12/NN). |
| --- | --- |

(10)

Dopisem ze dne 17. srpna 2012 Komise informovala italské orgány o tom, že opatření považuje za možnou neoznámenou státní podporu a že bude přezkoumáno společně s věcí číslo SA.33083 (12/NN).

| (11) | Vzhledem k tomu, že právní základ vstoupil v platnost dříve, než ho schválila Komise, bylo opatření zaznamenáno v registru státních podpor Komise jako neoznámená podpora pod číslem SA.35083 (12/NN). |
| --- | --- |

(11)

Vzhledem k tomu, že právní základ vstoupil v platnost dříve, než ho schválila Komise, bylo opatření zaznamenáno v registru státních podpor Komise jako neoznámená podpora pod číslem SA.35083 (12/NN).

| (12) | Na základě informací obsažených v oznámení se Komise rozhodla rozdělit spis a oddělit skutečnosti související se zemědělstvím. Toto rozhodnutí se tedy nepoužije na činnosti spojené s výrobou, zpracováním a uváděním na trh zemědělských výrobků podle přílohy I SFEU s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury |
| --- | --- |

(12)

Na základě informací obsažených v oznámení se Komise rozhodla rozdělit spis a oddělit skutečnosti související se zemědělstvím. Toto rozhodnutí se tedy nepoužije na činnosti spojené s výrobou, zpracováním a uváděním na trh zemědělských výrobků podle přílohy I SFEU s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury

Společný postup pro případy státní podpory SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) a SA.35083 (12/C) (ex 12/NN) po zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU

Společný postup pro případy státní podpory SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) a SA.35083 (12/C) (ex 12/NN) po zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU

| (13) | Dopisem ze dne 17. října 2012 (7) oznámila Komise Itálii své rozhodnutí zahájit řízení týkající se výše uvedené podpory podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie. Případy byly zaznamenány pod čísly SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) a SA.35083 (12/C) (ex 12/NN). |
| --- | --- |

(13)

Dopisem ze dne 17. října 2012 (7) oznámila Komise Itálii své rozhodnutí zahájit řízení týkající se výše uvedené podpory podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie. Případy byly zaznamenány pod čísly SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) a SA.35083 (12/C) (ex 12/NN).

7

| (14) | Rozhodnutí o zahájení řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8), zúčastněné subjekty byly tedy vyzvány, aby podaly připomínky ve věci dotčené podpory. |
| --- | --- |

(14)

Rozhodnutí o zahájení řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8), zúčastněné subjekty byly tedy vyzvány, aby podaly připomínky ve věci dotčené podpory.

Úředním věstníku Evropské unie

8

| (15) | Dopisem ze dne 13. listopadu 2012 italské orgány požádaly o prodloužení lhůty pro podání připomínek. Komise dopisem ze dne 15. listopadu 2012 tuto žádost schválila. |
| --- | --- |

(15)

Dopisem ze dne 13. listopadu 2012 italské orgány požádaly o prodloužení lhůty pro podání připomínek. Komise dopisem ze dne 15. listopadu 2012 tuto žádost schválila.

| (16) | Itálie podala své připomínky dne 11. ledna 2013. Komise obdržela čtyři připomínky od zúčastněných třetích stran: dne 9. ledna 2013 byly doručeny připomínky advokátní kanceláře advokáta prof. Maria P. Chitiho („advokátní kancelář Chiti“), dne 10. ledna 2013 připomínky advokátní kanceláře advokáta Roberta Preveho – Katii Gavioli (dále jen „advokátní kancelář Preve-Gavioli“) a dne 11. ledna 2013 připomínky společnosti Confindustria. Dne 31. ledna 2013, po uplynutí lhůty jednoho měsíce od zveřejnění rozhodnutí o zahájení v Úředním věstníku, Komise obdržela připomínky CGIL v L'Aquile (dále jen „CGIL“). |
| --- | --- |

(16)

Itálie podala své připomínky dne 11. ledna 2013. Komise obdržela čtyři připomínky od zúčastněných třetích stran: dne 9. ledna 2013 byly doručeny připomínky advokátní kanceláře advokáta prof. Maria P. Chitiho („advokátní kancelář Chiti“), dne 10. ledna 2013 připomínky advokátní kanceláře advokáta Roberta Preveho – Katii Gavioli (dále jen „advokátní kancelář Preve-Gavioli“) a dne 11. ledna 2013 připomínky společnosti Confindustria. Dne 31. ledna 2013, po uplynutí lhůty jednoho měsíce od zveřejnění rozhodnutí o zahájení v Úředním věstníku, Komise obdržela připomínky CGIL v L'Aquile (dále jen „CGIL“).

| (17) | Dne 17. ledna 2013 Komise s cílem využít práva na podání připomínek předala italským orgánům veškeré připomínky zúčastněných stran, které byly doručeny ve lhůtě jednoho měsíce po zveřejnění rozhodnutí o zahájení v Úředním věstníku. Itálie odpověděla dne 11. března 2013 a uvedla, že nemá k připomínkám třetích osob žádné komentáře. |
| --- | --- |

(17)

Dne 17. ledna 2013 Komise s cílem využít práva na podání připomínek předala italským orgánům veškeré připomínky zúčastněných stran, které byly doručeny ve lhůtě jednoho měsíce po zveřejnění rozhodnutí o zahájení v Úředním věstníku. Itálie odpověděla dne 11. března 2013 a uvedla, že nemá k připomínkám třetích osob žádné komentáře.

| (18) | Dne 23. března 2013 Komise požádala o objasnění informací, které předložila Itálie. Itálie odpověděla dne 24. a 30. dubna 2013. Dne 12. června 2014 Komise požádala o další informace, dne 17. října 2014 následovala upomínka. Itálie reagovala na žádost i na upomínku a dne 20. a 24. června, 11. července, 4. srpna a 29. října 2014 zaslala informace. |
| --- | --- |

(18)

Dne 23. března 2013 Komise požádala o objasnění informací, které předložila Itálie. Itálie odpověděla dne 24. a 30. dubna 2013. Dne 12. června 2014 Komise požádala o další informace, dne 17. října 2014 následovala upomínka. Itálie reagovala na žádost i na upomínku a dne 20. a 24. června, 11. července, 4. srpna a 29. října 2014 zaslala informace.

2.   POPIS OPATŘENÍ

POPIS OPATŘENÍ

Opatření a právní základ

Opatření a právní základ

| (19) | Opatření a režimy, které jsou zde dále uvedeny, byly vytvořeny s cílem snížit daňovou zátěž a povinné příspěvky na sociální zabezpečení (placené organizaci INPS), jakož i zaměstnanecké pojištění (placené organizaci INAIL) (dále společně zvané jen „příspěvky“) podniků, které mají sídlo nebo se jakkoli jinak nacházejí v oblastech postižených různými přírodními pohromami, k nimž došlo v Itálii od roku 1990. |
| --- | --- |

(19)

Opatření a režimy, které jsou zde dále uvedeny, byly vytvořeny s cílem snížit daňovou zátěž a povinné příspěvky na sociální zabezpečení (placené organizaci INPS), jakož i zaměstnanecké pojištění (placené organizaci INAIL) (dále společně zvané jen „příspěvky“) podniků, které mají sídlo nebo se jakkoli jinak nacházejí v oblastech postižených různými přírodními pohromami, k nimž došlo v Itálii od roku 1990.

Podpory související se zemětřesením v oblasti východní Sicílie v roce 1990

Podpory související se zemětřesením v oblasti východní Sicílie v roce 1990

| (20) | Po zemětřesení, jež zasáhlo východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990, italské orgány přijaly v letech 1990 až 2002 řadu rozhodnutí a zákonů, které umožnily všem podnikům (9) nacházejícím se na území postiženém zemětřesením (10) pozastavit a odložit platbu daní, jakož i povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, nebo jim umožnily jejich platbu ve splátkách. |
| --- | --- |

(20)

Po zemětřesení, jež zasáhlo východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990, italské orgány přijaly v letech 1990 až 2002 řadu rozhodnutí a zákonů, které umožnily všem podnikům (9) nacházejícím se na území postiženém zemětřesením (10) pozastavit a odložit platbu daní, jakož i povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, nebo jim umožnily jejich platbu ve splátkách.

9

10

| (21) | Zákon z roku 2001 (11) stanovil, že subjekty, které ještě neuhradily dlužné částky z titulu daní a příspěvků, mohou vyrovnat své závazky (tedy splnit příslušné platební povinnosti) tak, že do 28. prosince 2001 uhradí dlužnou částku navýšenou o 15 %. |
| --- | --- |

(21)

Zákon z roku 2001 (11) stanovil, že subjekty, které ještě neuhradily dlužné částky z titulu daní a příspěvků, mohou vyrovnat své závazky (tedy splnit příslušné platební povinnosti) tak, že do 28. prosince 2001 uhradí dlužnou částku navýšenou o 15 %.

11

| (22) | V roce 2002 však Itálie zavedla zákonnou možnost (12) pro ty, kdo stále nezaplatili daně za roky 1990, 1991 a 1992, aby do 16. března 2003 (13) automaticky vyrovnali své závazky tím, že zaplatí pouze 10 % částky dlužné v té době. Jinak řečeno, zákonem č. 289 ze dne 27. prosince 2002 Itálie zavedla možnost snížit částky dlužné státu jako daně o 90 %. |
| --- | --- |

(22)

V roce 2002 však Itálie zavedla zákonnou možnost (12) pro ty, kdo stále nezaplatili daně za roky 1990, 1991 a 1992, aby do 16. března 2003 (13) automaticky vyrovnali své závazky tím, že zaplatí pouze 10 % částky dlužné v té době. Jinak řečeno, zákonem č. 289 ze dne 27. prosince 2002 Itálie zavedla možnost snížit částky dlužné státu jako daně o 90 %.

12

13

| (23) | Nové zákony zavedené v roce 2003 a 2004 (14) prodloužily tuto možnost až do 16. dubna 2004. |
| --- | --- |

(23)

Nové zákony zavedené v roce 2003 a 2004 (14) prodloužily tuto možnost až do 16. dubna 2004.

14

| (24) | Zákon z roku 2005 (15) související se zákonem z roku 2002 (16) zavedl pro podniky, které stále nezaplatily příspěvky na sociální zabezpečení (INPS) a zaměstnanecké pojištění (INAIL) za roky 1990, 1991 a 1992, aby automaticky vyrovnaly své závazky tím, že zaplatí pouze 10 % dlužné částky. Předpokládaný rozpočet na toto opatření dosahoval výše 52 milionů EUR (17). |
| --- | --- |

(24)

Zákon z roku 2005 (15) související se zákonem z roku 2002 (16) zavedl pro podniky, které stále nezaplatily příspěvky na sociální zabezpečení (INPS) a zaměstnanecké pojištění (INAIL) za roky 1990, 1991 a 1992, aby automaticky vyrovnaly své závazky tím, že zaplatí pouze 10 % dlužné částky. Předpokládaný rozpočet na toto opatření dosahoval výše 52 milionů EUR (17).

15

16

17

| (25) | Dalším zákonem (18) přijatým v roce 2007 byly lhůty pro zaplacení prodlouženy do 31. prosince 2007, ale byla požadována úhrada 30 % částky dlužné za daně. Dalším zákonem (19) přijatým rovněž v roce 2007 byly lhůty pro zaplacení prodlouženy do 30. června 2008 a znovu byla zavedena úhrada 10 % částky dlužné v té době. |
| --- | --- |

(25)

Dalším zákonem (18) přijatým v roce 2007 byly lhůty pro zaplacení prodlouženy do 31. prosince 2007, ale byla požadována úhrada 30 % částky dlužné za daně. Dalším zákonem (19) přijatým rovněž v roce 2007 byly lhůty pro zaplacení prodlouženy do 30. června 2008 a znovu byla zavedena úhrada 10 % částky dlužné v té době.

18

19

Podpory související se záplavami v severní Itálii v roce 1994

Podpory související se záplavami v severní Itálii v roce 1994

| (26) | Obdobně po záplavách v listopadu 1994 v severní Itálii (které zasáhly 257 obcí v regionech Piemont, Lombardie, Emilia Romagna, Ligurie, Toscana a Veneto) přijala Itálie řadu zákonů, díky nimž mohly podniky (20), které v důsledku záplav utrpěly značné škody (21), pozastavit a odložit platbu daní a příspěvků. |
| --- | --- |

(26)

Obdobně po záplavách v listopadu 1994 v severní Itálii (které zasáhly 257 obcí v regionech Piemont, Lombardie, Emilia Romagna, Ligurie, Toscana a Veneto) přijala Itálie řadu zákonů, díky nimž mohly podniky (20), které v důsledku záplav utrpěly značné škody (21), pozastavit a odložit platbu daní a příspěvků.

20

21

| (27) | Stejně jako při zemětřesení na Sicílii v roce 2003 (22) Itálie umožnila podnikům postiženým záplavami v roce 1994, aby automaticky vyrovnaly své závazky tím, že zaplatí 10 % dlužné částky na daních a příspěvcích za roky 1995, 1996 a 1997 do července 2004. |
| --- | --- |

(27)

Stejně jako při zemětřesení na Sicílii v roce 2003 (22) Itálie umožnila podnikům postiženým záplavami v roce 1994, aby automaticky vyrovnaly své závazky tím, že zaplatí 10 % dlužné částky na daních a příspěvcích za roky 1995, 1996 a 1997 do července 2004.

22

| (28) | Dalšími zákony schválenými v roce 2007 (23) byly lhůty pro zaplacení dlužných částek na daních a příspěvcích prodlouženy do 31. března 2008. |
| --- | --- |

(28)

Dalšími zákony schválenými v roce 2007 (23) byly lhůty pro zaplacení dlužných částek na daních a příspěvcích prodlouženy do 31. března 2008.

23

Obdobná opatření související s dalšími přírodními pohromami, k nimž došlo v Itálii v letech 1997 až 2002

Obdobná opatření související s dalšími přírodními pohromami, k nimž došlo v Itálii v letech 1997 až 2002

| (29) | Podle informací, které má Komise k dispozici, zavedla Itálie v posledních letech tentýž typ opatření v podobě slevy i v jiných oblastech postižených přírodními pohromami. |
| --- | --- |

(29)

Podle informací, které má Komise k dispozici, zavedla Itálie v posledních letech tentýž typ opatření v podobě slevy i v jiných oblastech postižených přírodními pohromami.

| (30) | V roce 2006 zavedla Itálie 50 % (24) slevu na daních a poplatcích (25) ve prospěch podniků sídlících nebo činných v těch obcích provincie Catania, jež byly zasaženy zemětřesením a erupcemi sopky Etna v roce 2002 (26). |
| --- | --- |

(30)

V roce 2006 zavedla Itálie 50 % (24) slevu na daních a poplatcích (25) ve prospěch podniků sídlících nebo činných v těch obcích provincie Catania, jež byly zasaženy zemětřesením a erupcemi sopky Etna v roce 2002 (26).

24

25

26

| (31) | V roce 2008 zavedla Itálie 60 % slevu na daních a poplatcích ve prospěch podniků sídlících nebo činných v obcích, jež byly zasaženy zemětřesením v roce 1997 v regionech Umbria a Marche (27). |
| --- | --- |

(31)

V roce 2008 zavedla Itálie 60 % slevu na daních a poplatcích ve prospěch podniků sídlících nebo činných v obcích, jež byly zasaženy zemětřesením v roce 1997 v regionech Umbria a Marche (27).

27

| (32) | V roce 2008 zavedla Itálie rovněž 60 % slevu na daních a poplatcích ve prospěch podniků sídlících nebo činných v obcích, jež byly zasaženy zemětřesením v roce 2002 v regionech Molise a Puglia (28). |
| --- | --- |

(32)

V roce 2008 zavedla Itálie rovněž 60 % slevu na daních a poplatcích ve prospěch podniků sídlících nebo činných v obcích, jež byly zasaženy zemětřesením v roce 2002 v regionech Molise a Puglia (28).

28

| (33) | V roce 2011 (29) zavedla stejnou 60 % slevu na daních a příspěvcích ve prospěch podniků sídlících nebo činných v obcích regionu Abruzzo, jež byly zasaženy zemětřesením dne 6. dubna 2009 (více podrobností v této souvislosti je uvedeno v popisu v následujícím bodě). |
| --- | --- |

(33)

V roce 2011 (29) zavedla stejnou 60 % slevu na daních a příspěvcích ve prospěch podniků sídlících nebo činných v obcích regionu Abruzzo, jež byly zasaženy zemětřesením dne 6. dubna 2009 (více podrobností v této souvislosti je uvedeno v popisu v následujícím bodě).

29

Oznámená státní podpora SA.35083 (12/NN) související se zemětřesením v Abruzzo v roce 2009

Oznámená státní podpora SA.35083 (12/NN) související se zemětřesením v Abruzzo v roce 2009

| (34) | Opatření oznámené italskými orgány a registrované Komisí pod číslem SA.35083 (12/NN) (viz 8. bod odůvodnění) se týká podpory ve formě snížení daňové zátěže a příspěvků související se zemětřesením, k němuž došlo v Abruzzo v roce 2009. |
| --- | --- |

(34)

Opatření oznámené italskými orgány a registrované Komisí pod číslem SA.35083 (12/NN) (viz 8. bod odůvodnění) se týká podpory ve formě snížení daňové zátěže a příspěvků související se zemětřesením, k němuž došlo v Abruzzo v roce 2009.

| (35) | V souvislosti se zemětřesením, které dne 6. dubna 2009 postihlo Abruzzo (zejména město L'Aquila a mnoho dalších obcí), italské orgány přijaly řadu rozhodnutí a zákonů (30), které umožnily podnikům (31) nacházejícím se na území (32) postiženém zemětřesením pozastavit a odložit platbu daní a příspěvků až do 30. listopadu 2009. Tato lhůta byla prodloužena dalšími rozhodnutími do 30. června 2010 (33), do 15. prosince 2010 (34), do 31. října 2011 (35) a konečně do 16. prosince 2011 (36). |
| --- | --- |

(35)

V souvislosti se zemětřesením, které dne 6. dubna 2009 postihlo Abruzzo (zejména město L'Aquila a mnoho dalších obcí), italské orgány přijaly řadu rozhodnutí a zákonů (30), které umožnily podnikům (31) nacházejícím se na území (32) postiženém zemětřesením pozastavit a odložit platbu daní a příspěvků až do 30. listopadu 2009. Tato lhůta byla prodloužena dalšími rozhodnutími do 30. června 2010 (33), do 15. prosince 2010 (34), do 31. října 2011 (35) a konečně do 16. prosince 2011 (36).

30

31

32

33

34

35

36

| (36) | Dne 12. listopadu 2011 Itálie schválila zákon (37), kterým byl od ledna 2012 obnoven výběr daní a příspěvků, jenž byl pozastaven a odložen po zemětřesení, a to ve 120 měsíčních splátkách, přičemž částka k zaplacení byla snížena na 40 % původně dlužné částky. |
| --- | --- |

(36)

Dne 12. listopadu 2011 Itálie schválila zákon (37), kterým byl od ledna 2012 obnoven výběr daní a příspěvků, jenž byl pozastaven a odložen po zemětřesení, a to ve 120 měsíčních splátkách, přičemž částka k zaplacení byla snížena na 40 % původně dlužné částky.

37

Cíl opatření

Cíl opatření

| (37) | Obecným cílem výše uvedených režimů (kterými se zavádí až 90 % sleva na daních a povinných příspěvcích na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění) je podpora podniků sídlících nebo činných v oblastech postižených přírodními pohromami. |
| --- | --- |

(37)

Obecným cílem výše uvedených režimů (kterými se zavádí až 90 % sleva na daních a povinných příspěvcích na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění) je podpora podniků sídlících nebo činných v oblastech postižených přírodními pohromami.

Zeměpisný rozsah podpor

Zeměpisný rozsah podpor

| (38) | Veškerá uvedená opatření jsou určena pro oblasti Itálie postižené přírodními pohromami, v tomto případě, jak stanoví nařízení vydaná italskou vládou, zemětřeseními, záplavami nebo vulkanickými erupcemi. |
| --- | --- |

(38)

Veškerá uvedená opatření jsou určena pro oblasti Itálie postižené přírodními pohromami, v tomto případě, jak stanoví nařízení vydaná italskou vládou, zemětřeseními, záplavami nebo vulkanickými erupcemi.

| (39) | Oblastmi, na něž se vztahují opatření, jsou:






  — | obce (38) postižené zemětřesením na východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990; |
| --- | --- | --- |

(39)

Oblastmi, na něž se vztahují opatření, jsou:

—

obce (38) postižené zemětřesením na východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990;

38

| — | obce (39) v regionech Piemont, Lombardie, Emilia Romagna, Ligurie, Toscana a Veneto postižené záplavami v listopadu 1994; |
| --- | --- |

—

obce (39) v regionech Piemont, Lombardie, Emilia Romagna, Ligurie, Toscana a Veneto postižené záplavami v listopadu 1994;

39

| — | obce (40) v provincii Catania postižené zemětřesením a erupcí sopky Etna v roce 2002; |
| --- | --- |

—

obce (40) v provincii Catania postižené zemětřesením a erupcí sopky Etna v roce 2002;

40

| — | obce (41) v provinciích Ancona a Perugia postižené zemětřesením v roce 1997; |
| --- | --- |

—

obce (41) v provinciích Ancona a Perugia postižené zemětřesením v roce 1997;

41

| — | obce (42) v provinciích Campobasso a Foggia postižené zemětřesením v roce 2002; |
| --- | --- |

—

obce (42) v provinciích Campobasso a Foggia postižené zemětřesením v roce 2002;

42

| — | obce (43) postižené zemětřesením v Abruzzo dne 6. dubna 2009. |
| --- | --- |

—

obce (43) postižené zemětřesením v Abruzzo dne 6. dubna 2009.

43

Příjemci

Příjemci

| (40) | Režimy jsou zaměřeny na podniky, které jsou činné ve všech odvětvích, včetně zemědělství, lesnictví, rybolovu a akvakultury (44), s výjimkou opatření souvisejících se záplavami v roce 1994 v severní Itálii, která vylučují podniky z oblasti bankovnictví a pojišťovnictví. |
| --- | --- |

(40)

Režimy jsou zaměřeny na podniky, které jsou činné ve všech odvětvích, včetně zemědělství, lesnictví, rybolovu a akvakultury (44), s výjimkou opatření souvisejících se záplavami v roce 1994 v severní Itálii, která vylučují podniky z oblasti bankovnictví a pojišťovnictví.

44

| (41) | Co se týče zemětřesení (a vulkanických erupcí), která zasáhla regiony Sicílie, Umbrie, Marche, Molise, Puglia a Abruzzo, všechny podniky sídlící nebo činné v oblastech postižených přírodními pohromami mohou využívat opatření poskytující podporu (v oblastech stanovených konkrétními zákony). |
| --- | --- |

(41)

Co se týče zemětřesení (a vulkanických erupcí), která zasáhla regiony Sicílie, Umbrie, Marche, Molise, Puglia a Abruzzo, všechny podniky sídlící nebo činné v oblastech postižených přírodními pohromami mohou využívat opatření poskytující podporu (v oblastech stanovených konkrétními zákony).

| (42) | V případě záplav v severní Itálii jsou příjemci podniky sídlící nebo činné v oblastech postižených přírodní pohromou, které mohou prokázat, že utrpěly „značnou škodu“ (45). |
| --- | --- |

(42)

V případě záplav v severní Itálii jsou příjemci podniky sídlící nebo činné v oblastech postižených přírodní pohromou, které mohou prokázat, že utrpěly „značnou škodu“ (45).

45

Doba trvání opatření

Doba trvání opatření

| (43) | Datum, kdy režimy slev vstupují v platnost, lze ztotožnit s datem, kdy vstupuje v platnost právní základ. Komise uznává, že provádění opatření může být zahájeno v různé okamžiky, jak stanoví prováděcí předpisy, například nařízení, jimiž se provádí různé právní základy, viz připomínky Itálie ve věci rozhodnutí o zahájení, 87. až 94. bod odůvodnění. |
| --- | --- |

(43)

Datum, kdy režimy slev vstupují v platnost, lze ztotožnit s datem, kdy vstupuje v platnost právní základ. Komise uznává, že provádění opatření může být zahájeno v různé okamžiky, jak stanoví prováděcí předpisy, například nařízení, jimiž se provádí různé právní základy, viz připomínky Itálie ve věci rozhodnutí o zahájení, 87. až 94. bod odůvodnění.

| (44) | Komise má za to, že opatření týkající se slev vstoupila v platnost k následujícím datům:






  — | dne 1. ledna 2003
   (46), pokud jde o daně, a dne 1. ledna 2006
   (47), pokud jde o příspěvky, co se týče zemětřesení na východní Sicílii (v provinciích Siracusa, Catania a Ragusa), k němuž došlo ve dnech 13.–16. prosince 1990; |
| --- | --- | --- |

(44)

Komise má za to, že opatření týkající se slev vstoupila v platnost k následujícím datům:

—

dne 1. ledna 2003
   (46), pokud jde o daně, a dne 1. ledna 2006
   (47), pokud jde o příspěvky, co se týče zemětřesení na východní Sicílii (v provinciích Siracusa, Catania a Ragusa), k němuž došlo ve dnech 13.–16. prosince 1990;

46

47

| — | dne 1. ledna 2004
   (48), co se týče záplav v listopadu 1994 v severní Itálii; |
| --- | --- |

—

dne 1. ledna 2004
   (48), co se týče záplav v listopadu 1994 v severní Itálii;

48

| — | dne 1. ledna 2007
   (49), co se týče zemětřesení a erupcí sopky Etny v roce 2002; |
| --- | --- |

—

dne 1. ledna 2007
   (49), co se týče zemětřesení a erupcí sopky Etny v roce 2002;

49

| — | dne 1. ledna 2008
   (50), co se týče zemětřesení v regionech Umbrie a Marche v roce 1997; |
| --- | --- |

—

dne 1. ledna 2008
   (50), co se týče zemětřesení v regionech Umbrie a Marche v roce 1997;

50

| — | dne 29. listopadu 2008
   (51), co se týče zemětřesení v regionech Molise a Puglia v roce 2002; |
| --- | --- |

—

dne 29. listopadu 2008
   (51), co se týče zemětřesení v regionech Molise a Puglia v roce 2002;

51

| — | dne 1. ledna 2012
   (52), co se týče zemětřesení v regionu Abruzzo v roce 2009. |
| --- | --- |

—

dne 1. ledna 2012
   (52), co se týče zemětřesení v regionu Abruzzo v roce 2009.

52

| (45) | Pokud jde o uplatňování slev, v právních základech se odkazuje na příslušná období, v nichž je pozastavena platba daní a příspěvků. Komise bere na vědomí, že různé režimy byly v různých obdobích uplatňovány na různé druhy daní a příspěvků. Na základě informací, jež poskytla Itálie Komisi ve fázi formálního šetření (viz připomínky Itálie k rozhodnutí o zahájení v 87. až 94. bodě odůvodnění):






  a) | co se týče zemětřesení, jež postihlo východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990, období pozastavení se vztahuje na roky 1990, 1991 a 1992; daňová správa poukazuje na období od 13. prosince 1990 do 31. července 1993, zatímco pokud jde o povinné příspěvky na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, podle INPS a INAIL se jedná o období od 13. prosince 1990 do 31. prosince 1992; |
| --- | --- | --- |

(45)

Pokud jde o uplatňování slev, v právních základech se odkazuje na příslušná období, v nichž je pozastavena platba daní a příspěvků. Komise bere na vědomí, že různé režimy byly v různých obdobích uplatňovány na různé druhy daní a příspěvků. Na základě informací, jež poskytla Itálie Komisi ve fázi formálního šetření (viz připomínky Itálie k rozhodnutí o zahájení v 87. až 94. bodě odůvodnění):

a)

co se týče zemětřesení, jež postihlo východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990, období pozastavení se vztahuje na roky 1990, 1991 a 1992; daňová správa poukazuje na období od 13. prosince 1990 do 31. července 1993, zatímco pokud jde o povinné příspěvky na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, podle INPS a INAIL se jedná o období od 13. prosince 1990 do 31. prosince 1992;

| b) | co se týče záplav v listopadu 1994 v severní Itálii, právní základ uvádí jako referenční období roky 1995, 1996 a 1997, zatímco podle informací od daňové správy trvá období pozastavení od 4. listopadu 1994 do 31. října 1995 (pro INPS období končí dne 30. listopadu 1995, zatímco podle INAIL celé období trvá od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1997); |
| --- | --- |

b)

co se týče záplav v listopadu 1994 v severní Itálii, právní základ uvádí jako referenční období roky 1995, 1996 a 1997, zatímco podle informací od daňové správy trvá období pozastavení od 4. listopadu 1994 do 31. října 1995 (pro INPS období končí dne 30. listopadu 1995, zatímco podle INAIL celé období trvá od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1997);

| c) | co se týče zemětřesení v roce 1997 v regionech Umbria a Marche, příslušné období pozastavení trvá od 26. září 1996 do 30. června 1999 (pro určité příjemce do 31. března 1998); |
| --- | --- |

c)

co se týče zemětřesení v roce 1997 v regionech Umbria a Marche, příslušné období pozastavení trvá od 26. září 1996 do 30. června 1999 (pro určité příjemce do 31. března 1998);

| d) | co se týče zemětřesení v roce 2002 v regionech Molise a Puglia, daňová správa prohlašuje, že období pozastavení začíná dne 31. října 2002 a končí 30. června 2008, zatímco INPS a INAIL uvádí období od 31. října 2002 do 31. prosince 2007; |
| --- | --- |

d)

co se týče zemětřesení v roce 2002 v regionech Molise a Puglia, daňová správa prohlašuje, že období pozastavení začíná dne 31. října 2002 a končí 30. června 2008, zatímco INPS a INAIL uvádí období od 31. října 2002 do 31. prosince 2007;

| e) | co se týče zemětřesení a erupcí sopky Etna v roce 2002, příslušné období pozastavení trvá od 29. října 2002 do 31. března 2004; |
| --- | --- |

e)

co se týče zemětřesení a erupcí sopky Etna v roce 2002, příslušné období pozastavení trvá od 29. října 2002 do 31. března 2004;

| f) | co se týče zemětřesení v regionu Abruzzo v roce 2009, referenční období pozastavení závisí na povaze příjemce: pro podniky s ročním obratem vyšším než 200 000 EUR se uplatňuje od 6. dubna 2009 do 30. června 2010, pro podniky s ročním obratem nižším než 200 000 EUR a pro jednotlivé občany, kteří mají příjem z odborné činnosti nebo jsou osobami samostatně výdělečně činnými, trvá období pozastavení od 6. dubna 2009 do 15. prosince 2010. |
| --- | --- |

f)

co se týče zemětřesení v regionu Abruzzo v roce 2009, referenční období pozastavení závisí na povaze příjemce: pro podniky s ročním obratem vyšším než 200 000 EUR se uplatňuje od 6. dubna 2009 do 30. června 2010, pro podniky s ročním obratem nižším než 200 000 EUR a pro jednotlivé občany, kteří mají příjem z odborné činnosti nebo jsou osobami samostatně výdělečně činnými, trvá období pozastavení od 6. dubna 2009 do 15. prosince 2010.

| (46) | Komise podotýká, že relativně k době trvání opatření týkajících se slev uvádí každý právní základ lhůtu, po níž již není možné využívat podporu. Komise dochází k závěru, že období uplatňování slev bylo prodlouženo v důsledku rozsudků vrchního kasačního soudu, jak je uvedeno dále ve 49. až 53. bodě odůvodnění (viz rovněž připomínky Itálie k rozhodnutí o zahájení v 91. až 93. bodě odůvodnění). |
| --- | --- |

(46)

Komise podotýká, že relativně k době trvání opatření týkajících se slev uvádí každý právní základ lhůtu, po níž již není možné využívat podporu. Komise dochází k závěru, že období uplatňování slev bylo prodlouženo v důsledku rozsudků vrchního kasačního soudu, jak je uvedeno dále ve 49. až 53. bodě odůvodnění (viz rovněž připomínky Itálie k rozhodnutí o zahájení v 91. až 93. bodě odůvodnění).

Způsobilé náklady

Způsobilé náklady

| (47) | Způsobilými náklady v rámci dotčených opatření jsou daně, povinné příspěvky na sociální zabezpečení (INPS) a zaměstnanecké pojištění (INAIL), které musí podniky platit ve stanoveném termínu (určeném v právním základu pro každé opatření v návaznosti na přírodní pohromu). |
| --- | --- |

(47)

Způsobilými náklady v rámci dotčených opatření jsou daně, povinné příspěvky na sociální zabezpečení (INPS) a zaměstnanecké pojištění (INAIL), které musí podniky platit ve stanoveném termínu (určeném v právním základu pro každé opatření v návaznosti na přírodní pohromu).

Podoba a výše podpory

Podoba a výše podpory

| (48) | Podpora je poskytována formou slev na daních a na povinných příspěvcích (na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění). Sleva se rovná 90 % u opatření, jež se týkají Sicílie a severní Itálie, 60 % pro regiony Marche, Umbria, Molise, Puglia a Abruzzo a 50 % pro provincii Catania. Platba zbývající dlužné částky může být provedena v jediné splátce nebo ve více splátkách (například opatření týkající se regionu Abruzzo stanoví možnost platit ve 120 měsíčních splátkách). V závislosti na opatření mohou splátky zahrnovat úroky. |
| --- | --- |

(48)

Podpora je poskytována formou slev na daních a na povinných příspěvcích (na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění). Sleva se rovná 90 % u opatření, jež se týkají Sicílie a severní Itálie, 60 % pro regiony Marche, Umbria, Molise, Puglia a Abruzzo a 50 % pro provincii Catania. Platba zbývající dlužné částky může být provedena v jediné splátce nebo ve více splátkách (například opatření týkající se regionu Abruzzo stanoví možnost platit ve 120 měsíčních splátkách). V závislosti na opatření mohou splátky zahrnovat úroky.

Rozsudky nejvyššího kasačního soudu

Rozsudky nejvyššího kasačního soudu

| (49) | Žádost soudu v Cuneu o informace (viz 1. bod odůvodnění výše) upozornila Komisi i na rozsudky nejvyššího kasačního soudu z let 2007 a 2010 (53), podle nichž by se 10 % snížení částek dlužných na daních a příspěvcích mělo týkat všech oprávněných osob (bez ohledu na skutečnost, že mezitím již zaplatily dlužnou částku). |
| --- | --- |

(49)

Žádost soudu v Cuneu o informace (viz 1. bod odůvodnění výše) upozornila Komisi i na rozsudky nejvyššího kasačního soudu z let 2007 a 2010 (53), podle nichž by se 10 % snížení částek dlužných na daních a příspěvcích mělo týkat všech oprávněných osob (bez ohledu na skutečnost, že mezitím již zaplatily dlužnou částku).

53

| (50) | Nejvyšší kasační soud prakticky tvrdí, že všechny podniky způsobilé k využívání opatření týkajících se Sicílie a severní Itálie by měly mít nárok na stejnou slevu ve výši 90 % (na daních a příspěvcích), jinak by došlo k „neodůvodněnému nerovnému zacházení“. |
| --- | --- |

(50)

Nejvyšší kasační soud prakticky tvrdí, že všechny podniky způsobilé k využívání opatření týkajících se Sicílie a severní Itálie by měly mít nárok na stejnou slevu ve výši 90 % (na daních a příspěvcích), jinak by došlo k „neodůvodněnému nerovnému zacházení“.

| (51) | Výklad rozsudku kasačního soudu potvrdily i italské orgány ve svých sděleních ze dne 7. prosince 2011 a 25. července 2012. Ve svém posledním sdělení italské orgány citují další rozsudek nejvyššího kasačního soudu z roku 2012 (54), v němž je na základě „ustáleného směru judikatury“ prohlášena za nepřípustnou žaloba daňové správy. |
| --- | --- |

(51)

Výklad rozsudku kasačního soudu potvrdily i italské orgány ve svých sděleních ze dne 7. prosince 2011 a 25. července 2012. Ve svém posledním sdělení italské orgány citují další rozsudek nejvyššího kasačního soudu z roku 2012 (54), v němž je na základě „ustáleného směru judikatury“ prohlášena za nepřípustnou žaloba daňové správy.

54

| (52) | Komisi je znám význam takových rozsudků pro rozhodnutí v mnoha věcech probíhajících před mnoha italskými soudy (řízení zahájená případnými příjemci v rámci různých opatření). |
| --- | --- |

(52)

Komisi je znám význam takových rozsudků pro rozhodnutí v mnoha věcech probíhajících před mnoha italskými soudy (řízení zahájená případnými příjemci v rámci různých opatření).

| (53) | Ve světle těchto rozsudků nejvyššího kasačního soudu by bylo možno uplatňovat projednávaná opatření se zpětnou platností ve prospěch všech podniků, včetně těch, které řádně zaplatily daně a příspěvky (přinejmenším pokud jde o opatření určená pro východní Sicílii nebo severní Itálii, jichž se rozsudky týkají). Za předpokladu, že by podnik prokázal, že má nárok na podporu, by tak uplatňování režimů nebylo časově omezeno. |
| --- | --- |

(53)

Ve světle těchto rozsudků nejvyššího kasačního soudu by bylo možno uplatňovat projednávaná opatření se zpětnou platností ve prospěch všech podniků, včetně těch, které řádně zaplatily daně a příspěvky (přinejmenším pokud jde o opatření určená pro východní Sicílii nebo severní Itálii, jichž se rozsudky týkají). Za předpokladu, že by podnik prokázal, že má nárok na podporu, by tak uplatňování režimů nebylo časově omezeno.

3.   DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

| (54) | Komise zahájila formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci dotčených opatření (popsaných v části 2 tohoto rozhodnutí), neboť se zdálo, že opatření lze kvalifikovat jako státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise se dále rozhodla vydat příkaz k pozastavení podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (55) pro všechny platby stanovené v rámci veškerých opatření týkajících se podpory ve věcech SA.33083 (12/NN) a SA.35083 (12/NN). |
| --- | --- |

(54)

Komise zahájila formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci dotčených opatření (popsaných v části 2 tohoto rozhodnutí), neboť se zdálo, že opatření lze kvalifikovat jako státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise se dále rozhodla vydat příkaz k pozastavení podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (55) pro všechny platby stanovené v rámci veškerých opatření týkajících se podpory ve věcech SA.33083 (12/NN) a SA.35083 (12/NN).

55

| (55) | V rozhodnutí o zahájení řízení stanoveného v čl. 108 odst. 2 („rozhodnutí o zahájení“) (56) byla předmětná opatření přezkoumávána ve světle výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, který stanoví, že podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami jsou slučitelné s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(55)

V rozhodnutí o zahájení řízení stanoveného v čl. 108 odst. 2 („rozhodnutí o zahájení“) (56) byla předmětná opatření přezkoumávána ve světle výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, který stanoví, že podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami jsou slučitelné s vnitřním trhem.

56

| (56) | Komise dále zvážila možnost, že by opatření mohla spadat pod jednu z dalších výjimek podle čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 SFEU. |
| --- | --- |

(56)

Komise dále zvážila možnost, že by opatření mohla spadat pod jednu z dalších výjimek podle čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 SFEU.

Protiprávnost opatření týkajících se státní podpory

Protiprávnost opatření týkajících se státní podpory

| (57) | Komise v rozhodnutí o zahájení potvrdila, že italské orgány nesplnily oznamovací povinnost týkající se režimů podle čl. 108 odst. 3 SFEU, jak již přiznaly italské orgány ve fázi předběžného šetření. |
| --- | --- |

(57)

Komise v rozhodnutí o zahájení potvrdila, že italské orgány nesplnily oznamovací povinnost týkající se režimů podle čl. 108 odst. 3 SFEU, jak již přiznaly italské orgány ve fázi předběžného šetření.

Přezkum opatření podle čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 SFEU

Přezkum opatření podle čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 SFEU

| (58) | Komise přezkoumala režimy podpory ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, který uvádí, že s vnitřním trhem jsou slučitelné „podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi“. |
| --- | --- |

(58)

Komise přezkoumala režimy podpory ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, který uvádí, že s vnitřním trhem jsou slučitelné „podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi“.

| (59) | Při přezkumu režimů podpory, na něž se vztahuje čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, je Komise povinna ověřit, zda jsou splněny i) okolnosti týkající se přírodních pohrom, jimiž se odůvodňuje poskytnutí podpory, a ii) následující podmínky:






  — | musí být prokázáno, že škoda, za niž je poskytována náhrada, je přímým důsledkem přírodní pohromy; |
| --- | --- | --- |

(59)

Při přezkumu režimů podpory, na něž se vztahuje čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, je Komise povinna ověřit, zda jsou splněny i) okolnosti týkající se přírodních pohrom, jimiž se odůvodňuje poskytnutí podpory, a ii) následující podmínky:

—

musí být prokázáno, že škoda, za niž je poskytována náhrada, je přímým důsledkem přírodní pohromy;

| — | podpora musí vylučovat nadměrnou kompenzaci škody a může představovat pouze náhradu škody způsobené přírodní pohromou. |
| --- | --- |

—

podpora musí vylučovat nadměrnou kompenzaci škody a může představovat pouze náhradu škody způsobené přírodní pohromou.

| (60) | Různé italské právní základy stanoví oblasti postižené třemi typy přírodních pohrom: zemětřeseními, záplavami a vulkanickými erupcemi. Vzhledem k tomu, že zemětřesení, záplavy a vulkanické erupce představují podle ustáleného názoru Komise přírodní pohromy ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU (57), mohou se podniky postižené těmito událostmi stát v zásadě příjemci podpory ve výši utrpěné škody. |
| --- | --- |

(60)

Různé italské právní základy stanoví oblasti postižené třemi typy přírodních pohrom: zemětřeseními, záplavami a vulkanickými erupcemi. Vzhledem k tomu, že zemětřesení, záplavy a vulkanické erupce představují podle ustáleného názoru Komise přírodní pohromy ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU (57), mohou se podniky postižené těmito událostmi stát v zásadě příjemci podpory ve výši utrpěné škody.

57

| (61) | Přezkoumávané režimy však neobsahují žádnou definici škody (materiální nebo ekonomické) a nestanoví žádnou souvislost mezi podporou a škodou utrpěnou v důsledku uvedených přírodních pohrom (58). Kromě toho se ukazuje, že režimy se neomezují na náhradu škody, kterou příjemci skutečně utrpěli, a že způsobilé náklady nejsou stanoveny na základě škody způsobené podniku přírodní pohromou. |
| --- | --- |

(61)

Přezkoumávané režimy však neobsahují žádnou definici škody (materiální nebo ekonomické) a nestanoví žádnou souvislost mezi podporou a škodou utrpěnou v důsledku uvedených přírodních pohrom (58). Kromě toho se ukazuje, že režimy se neomezují na náhradu škody, kterou příjemci skutečně utrpěli, a že způsobilé náklady nejsou stanoveny na základě škody způsobené podniku přírodní pohromou.

58

Pochybnosti a důvody rozhodnutí o zahájení řízení

Pochybnosti a důvody rozhodnutí o zahájení řízení

| (62) | Ve světle výše uvedených skutečností a na základě dostupných informací vzhledem k tomu, že přezkoumávaná opatření byla prováděna, aniž by byla oznámena Komisi, měla Komise za to, že se jedná o protiprávní podpory ve smyslu článku 1 nařízení (ES) č. 659/1999. |
| --- | --- |

(62)

Ve světle výše uvedených skutečností a na základě dostupných informací vzhledem k tomu, že přezkoumávaná opatření byla prováděna, aniž by byla oznámena Komisi, měla Komise za to, že se jedná o protiprávní podpory ve smyslu článku 1 nařízení (ES) č. 659/1999.

| (63) | V důsledku svého předběžného hodnocení v rámci rozhodnutí o zahájení Komise kromě toho vyjádřila vážné pochybnosti o slučitelnosti opatření zaváděných Itálií od roku 2002 s vnitřním trhem. Na základě tohoto hodnocení nebylo možno určit, zda jsou opatření týkající se podpory v souladu se zásadami SFEU, zejména s čl. 107 odst. 2 písm. b), který stanoví podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami (59). Přesněji řečeno, Komise vyjádřila pochybnosti, pokud jde o skutečnost, že by informace poskytnuté italskými orgány mohly prokázat, že přezkoumávaná opatření jsou vzhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami. |
| --- | --- |

(63)

V důsledku svého předběžného hodnocení v rámci rozhodnutí o zahájení Komise kromě toho vyjádřila vážné pochybnosti o slučitelnosti opatření zaváděných Itálií od roku 2002 s vnitřním trhem. Na základě tohoto hodnocení nebylo možno určit, zda jsou opatření týkající se podpory v souladu se zásadami SFEU, zejména s čl. 107 odst. 2 písm. b), který stanoví podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami (59). Přesněji řečeno, Komise vyjádřila pochybnosti, pokud jde o skutečnost, že by informace poskytnuté italskými orgány mohly prokázat, že přezkoumávaná opatření jsou vzhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami.

59

| (64) | Komise nebyla, zejména ve světle mechanismů fungování popsaných v předmětných opatřeních, schopna dospět k následujícím závěrům:






  — | příjemci podpory jsou podniky, které skutečně utrpěly škodu (částečně s výjimkou opatření pro severní Itálii, která stanoví minimální hranici, viz 26. bod odůvodnění); |
| --- | --- | --- |

(64)

Komise nebyla, zejména ve světle mechanismů fungování popsaných v předmětných opatřeních, schopna dospět k následujícím závěrům:

—

příjemci podpory jsou podniky, které skutečně utrpěly škodu (částečně s výjimkou opatření pro severní Itálii, která stanoví minimální hranici, viz 26. bod odůvodnění);

| — | škoda byla způsobena výhradně přírodními pohromami stanovenými ve výše uvedených právních základech; |
| --- | --- |

—

škoda byla způsobena výhradně přírodními pohromami stanovenými ve výše uvedených právních základech;

| — | podpora ve prospěch podniku se omezila výhradně na náhradu škody způsobené uvedenými přírodními pohromami s vyloučením jakékoli nadměrné kompenzace utrpěných škod na úrovni jednoho příjemce. |
| --- | --- |

—

podpora ve prospěch podniku se omezila výhradně na náhradu škody způsobené uvedenými přírodními pohromami s vyloučením jakékoli nadměrné kompenzace utrpěných škod na úrovni jednoho příjemce.

| (65) | Komise dále vyjádřila pochybnosti, i pokud jde o možnost uplatnění dalších výjimek podle čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 SFEU (60). |
| --- | --- |

(65)

Komise dále vyjádřila pochybnosti, i pokud jde o možnost uplatnění dalších výjimek podle čl. 107 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 SFEU (60).

60

| (66) | Italské orgány a zúčastněné třetí strany byly proto vyzvány, aby ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení poskytly veškeré informace nezbytné k provedení úplného hodnocení a aby předložily Komisi dokumentaci související s věcí. |
| --- | --- |

(66)

Italské orgány a zúčastněné třetí strany byly proto vyzvány, aby ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení poskytly veškeré informace nezbytné k provedení úplného hodnocení a aby předložily Komisi dokumentaci související s věcí.

4.   PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN

PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN

Připomínky předložené advokátní kanceláří advokáta Maria Chitiho

Připomínky předložené advokátní kanceláří advokáta Maria Chitiho

| (67) | Advokátní kancelář Chiti sídlí ve Florencii a zastupuje 58 soukromých podniků a organizací veřejné správy, které byly různým způsobem postiženy záplavami v Piemontu v roce 1994. Cílem jejích připomínek je prokázat, že případ regionu Piemont je odlišný od jiných případů výhod poskytnutých v důsledku přírodních pohrom. |
| --- | --- |

(67)

Advokátní kancelář Chiti sídlí ve Florencii a zastupuje 58 soukromých podniků a organizací veřejné správy, které byly různým způsobem postiženy záplavami v Piemontu v roce 1994. Cílem jejích připomínek je prokázat, že případ regionu Piemont je odlišný od jiných případů výhod poskytnutých v důsledku přírodních pohrom.

| (68) | Advokátní kancelář prozkoumala faktické skutečnosti a legislativní vývoj případu a zaměřila se na podstatu věci v judikatuře nejvyššího kasačního soudu. Advokátní kancelář tvrdí, že na základě rozsudků vydaných v letech 2007, 2010 a 2012 mohly všechny podniky v Piemontu postižené záplavami vyrovnat dodatečně své závazky tím, že zaplatí 10 % částky dlužné v té době, nebo, v případě, že zaplatily celou částku, žádat vrácení 90 % částky na základě čl. 3 odst. 90 zákona č. 350/2003. Advokátní kancelář upřesňuje, že z 233 případů soudních sporů týkajících se výhod pro podniky, které utrpěly škody spojené se záplavami, bylo doposud vydáno 96 rozsudků s konečnou platností, zatímco většina ostatních případů byla pozastavena na základě uvedeného prováděcího rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2012. |
| --- | --- |

(68)

Advokátní kancelář prozkoumala faktické skutečnosti a legislativní vývoj případu a zaměřila se na podstatu věci v judikatuře nejvyššího kasačního soudu. Advokátní kancelář tvrdí, že na základě rozsudků vydaných v letech 2007, 2010 a 2012 mohly všechny podniky v Piemontu postižené záplavami vyrovnat dodatečně své závazky tím, že zaplatí 10 % částky dlužné v té době, nebo, v případě, že zaplatily celou částku, žádat vrácení 90 % částky na základě čl. 3 odst. 90 zákona č. 350/2003. Advokátní kancelář upřesňuje, že z 233 případů soudních sporů týkajících se výhod pro podniky, které utrpěly škody spojené se záplavami, bylo doposud vydáno 96 rozsudků s konečnou platností, zatímco většina ostatních případů byla pozastavena na základě uvedeného prováděcího rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2012.

| (69) | Advokátní kancelář potvrzuje, že v soudních řízeních, jejichž cílem je přiznání výhod, musely podniky konkrétně prokázat rozsah utrpěných škod a přímý příčinný vztah mezi záplavami a uvedenými škodami. Prokazování se provádělo na základě znaleckých posudků nařízených soudem, na základě schválených znaleckých posudků nebo na základě úředních dokladů INPS a INAIL. Podnikům tak byly při soudním jednání uznány pouze skutečně utrpěné škody, které byly schopny prokázat nebo které úředně uznal soud. |
| --- | --- |

(69)

Advokátní kancelář potvrzuje, že v soudních řízeních, jejichž cílem je přiznání výhod, musely podniky konkrétně prokázat rozsah utrpěných škod a přímý příčinný vztah mezi záplavami a uvedenými škodami. Prokazování se provádělo na základě znaleckých posudků nařízených soudem, na základě schválených znaleckých posudků nebo na základě úředních dokladů INPS a INAIL. Podnikům tak byly při soudním jednání uznány pouze skutečně utrpěné škody, které byly schopny prokázat nebo které úředně uznal soud.

| (70) | Advokátní kancelář dále uvádí, že režim výhod určených k nápravě následků záplav v roce 1994 v Piemontu souvisel s „přírodní pohromou“, a měl by tak být přezkoumáván ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Pro posuzování těchto opatření slučitelných s vnitřním trhem je třeba prokázat příčinnou souvislost mezi podporou a škodou a vyloučit nadměrnou kompenzaci škod. Pokud jde o vyhlídky zastupovaných klientů, advokátní kancelář tvrdí, že výhody nejsou určeny bez rozlišení pro všechny podniky v regionu, ale pouze pro ty, které splňují následující podmínky:






  a) | sídlí v obcích, které byly v příslušných správních nařízeních uvedeny jako obce postižené záplavami. Opatření jsou tedy selektivní, ale podle advokátní kanceláře nespadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Zeměpisné vymezení podpory ve skutečnosti nevychází z politicko-hospodářských hodnocení (jako je například míra nezaměstnanosti nebo nedostatečný rozvoj oblasti), ale z nepředvídatelných událostí, které se vymykají lidské kontrole. Určení příjemců se tak opírá o kritéria, která jsou naprosto mimo diskreční výběr. Selektivita přezkoumávaných výhod je dále vyloučena, neboť nedochází k narušení hospodářské soutěže vzhledem k tomu, že cílem právních předpisů je nastolit nevýhodnou situaci pro podniky postižené přírodními pohromami. Je to důsledek zásady rovného zacházení; |
| --- | --- | --- |

(70)

Advokátní kancelář dále uvádí, že režim výhod určených k nápravě následků záplav v roce 1994 v Piemontu souvisel s „přírodní pohromou“, a měl by tak být přezkoumáván ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Pro posuzování těchto opatření slučitelných s vnitřním trhem je třeba prokázat příčinnou souvislost mezi podporou a škodou a vyloučit nadměrnou kompenzaci škod. Pokud jde o vyhlídky zastupovaných klientů, advokátní kancelář tvrdí, že výhody nejsou určeny bez rozlišení pro všechny podniky v regionu, ale pouze pro ty, které splňují následující podmínky:

a)

sídlí v obcích, které byly v příslušných správních nařízeních uvedeny jako obce postižené záplavami. Opatření jsou tedy selektivní, ale podle advokátní kanceláře nespadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Zeměpisné vymezení podpory ve skutečnosti nevychází z politicko-hospodářských hodnocení (jako je například míra nezaměstnanosti nebo nedostatečný rozvoj oblasti), ale z nepředvídatelných událostí, které se vymykají lidské kontrole. Určení příjemců se tak opírá o kritéria, která jsou naprosto mimo diskreční výběr. Selektivita přezkoumávaných výhod je dále vyloučena, neboť nedochází k narušení hospodářské soutěže vzhledem k tomu, že cílem právních předpisů je nastolit nevýhodnou situaci pro podniky postižené přírodními pohromami. Je to důsledek zásady rovného zacházení;

| b) | musí prokázat „značnou“ škodu, aby získaly výhody. Tato podmínka odlišuje případ Piemontu od ostatních. Jediné škody, které tak mohou být nahrazeny, jsou materiální škody s hodnotou vyšší než 2 miliardy lir, která je stanovena zákonem a prokázána na základě schválených znaleckých posudků; |
| --- | --- |

b)

musí prokázat „značnou“ škodu, aby získaly výhody. Tato podmínka odlišuje případ Piemontu od ostatních. Jediné škody, které tak mohou být nahrazeny, jsou materiální škody s hodnotou vyšší než 2 miliardy lir, která je stanovena zákonem a prokázána na základě schválených znaleckých posudků;

| c) | musí být prokázána příčinná souvislost mezi událostí a škodami. Pro italské právo je prokázání příčinné souvislosti základní podmínkou pro možné získání výhody. Postižené podniky tak musely u soudu prokázat příčinnou souvislost každé události. To znamená, že nedošlo k žádné nadměrné kompenzaci, neboť škoda musela být prokázána prostřednictvím úředně schválené nebo odborné poradenské činnosti zúčastněných orgánů. Obecnou zásadou italského práva je dále to, že náhrada mimosmluvní škody (článek 2043 občanského zákoníku) nikdy nesmí představovat zdroj obohacení. |
| --- | --- |

c)

musí být prokázána příčinná souvislost mezi událostí a škodami. Pro italské právo je prokázání příčinné souvislosti základní podmínkou pro možné získání výhody. Postižené podniky tak musely u soudu prokázat příčinnou souvislost každé události. To znamená, že nedošlo k žádné nadměrné kompenzaci, neboť škoda musela být prokázána prostřednictvím úředně schválené nebo odborné poradenské činnosti zúčastněných orgánů. Obecnou zásadou italského práva je dále to, že náhrada mimosmluvní škody (článek 2043 občanského zákoníku) nikdy nesmí představovat zdroj obohacení.

| (71) | Advokátní kancelář Chiti proto vyzývá Komisi, aby v případě regionu Piemont opětovně zvážila obecné tvrzení, podle něhož by se zdálo, že příslušná opatření nejsou určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami. Podle advokátní kanceláře by to bylo způsobeno skutečností, že případ regionu Piemont má ve srovnání s jinými případy, jimiž se zabývá rozhodnutí o zahájení, některé zvláštní rysy. Kromě toho tvrdí, že výhody poskytované postiženým podnikům jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, neboť:






  — | výhody se týkají pouze škody v přímé souvislosti s přírodní pohromou; |
| --- | --- | --- |

(71)

Advokátní kancelář Chiti proto vyzývá Komisi, aby v případě regionu Piemont opětovně zvážila obecné tvrzení, podle něhož by se zdálo, že příslušná opatření nejsou určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami. Podle advokátní kanceláře by to bylo způsobeno skutečností, že případ regionu Piemont má ve srovnání s jinými případy, jimiž se zabývá rozhodnutí o zahájení, některé zvláštní rysy. Kromě toho tvrdí, že výhody poskytované postiženým podnikům jsou slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, neboť:

—

výhody se týkají pouze škody v přímé souvislosti s přírodní pohromou;

| — | utrpěná škoda byla stanovena ve vztahu k jejímu významu pro dotčený podnik; |
| --- | --- |

—

utrpěná škoda byla stanovena ve vztahu k jejímu významu pro dotčený podnik;

| — | nedošlo k žádné nadměrné kompenzaci, neboť k náhradě škody došlo v rozsahu přesně odpovídajícím prokázané škodě; |
| --- | --- |

—

nedošlo k žádné nadměrné kompenzaci, neboť k náhradě škody došlo v rozsahu přesně odpovídajícím prokázané škodě;

| — | nedošlo ani k souběhu s jinými výhodami. |
| --- | --- |

—

nedošlo ani k souběhu s jinými výhodami.

| (72) | V případě, že by podpora byla považována za neslučitelnou a že by v důsledku toho byl vydán příkaz k navrácení této podpory, by se podle advokátní kanceláře Chiti použil článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999. Při použití tohoto ustanovení by Komise neměla přistoupit k navrácení podpory po uplynutí deseti let ode dne skutečného poskytnutí výhod příjemci. V této souvislosti advokátní kancelář tvrdí, že výhody byly poskytnuty v době bezprostředně následující po záplavách v listopadu 1994 na základě nařízení s mocí zákona č. 646 ze dne 24. listopadu 1994. Právní úprava ve prospěch podniků postižených záplavami v Piemontu byla následně pouze zdokonalena různými zákony v období 2003–2007. Přestože rozhodnutí o zahájení odkazuje v podstatě na datum 1. ledna 2004 jako na počátek období uplatňování výhod, okamžikem, kdy byly v případu Piemont výhody skutečně poskytnuty, byl listopad 1994. |
| --- | --- |

(72)

V případě, že by podpora byla považována za neslučitelnou a že by v důsledku toho byl vydán příkaz k navrácení této podpory, by se podle advokátní kanceláře Chiti použil článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999. Při použití tohoto ustanovení by Komise neměla přistoupit k navrácení podpory po uplynutí deseti let ode dne skutečného poskytnutí výhod příjemci. V této souvislosti advokátní kancelář tvrdí, že výhody byly poskytnuty v době bezprostředně následující po záplavách v listopadu 1994 na základě nařízení s mocí zákona č. 646 ze dne 24. listopadu 1994. Právní úprava ve prospěch podniků postižených záplavami v Piemontu byla následně pouze zdokonalena různými zákony v období 2003–2007. Přestože rozhodnutí o zahájení odkazuje v podstatě na datum 1. ledna 2004 jako na počátek období uplatňování výhod, okamžikem, kdy byly v případu Piemont výhody skutečně poskytnuty, byl listopad 1994.

| (73) | Kromě toho se použije čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, v němž se stanoví, že Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Unie. Existují dvě zásady, jichž se lze dovolávat: zaprvé, zásada právní jistoty, která znamená dodržování platných rozsudků vnitrostátních soudů a znemožňuje navrácení částek, které podniky dostaly. Přestože advokátní kancelář Chiti uznává skutečnost, že zásada „res iudicata“ nemá v právu Unie absolutní platnost, má za to, že v přezkoumávaném případě neexistují zvláštní předpoklady, které vedly Soudní dvůr k minulým rozsudkům přijatým ve věci předmětné zásady (61). Zadruhé, advokátní kancelář Chiti připomíná zásadu legitimního očekávání, neboť od konce roku 1994 až do roku 2011 žádný vnitrostátní ani unijní orgán nezpochybnil legitimitu výhod. Po celé období tak postižené podniky využívaly výhody, které příslušné orgány nepovažovaly za státní podporu. Advokátní kancelář dochází k závěru, že se jedná o typickou situaci, v níž se uplatní zásada legitimního očekávání. |
| --- | --- |

(73)

Kromě toho se použije čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, v němž se stanoví, že Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Unie. Existují dvě zásady, jichž se lze dovolávat: zaprvé, zásada právní jistoty, která znamená dodržování platných rozsudků vnitrostátních soudů a znemožňuje navrácení částek, které podniky dostaly. Přestože advokátní kancelář Chiti uznává skutečnost, že zásada „res iudicata“ nemá v právu Unie absolutní platnost, má za to, že v přezkoumávaném případě neexistují zvláštní předpoklady, které vedly Soudní dvůr k minulým rozsudkům přijatým ve věci předmětné zásady (61). Zadruhé, advokátní kancelář Chiti připomíná zásadu legitimního očekávání, neboť od konce roku 1994 až do roku 2011 žádný vnitrostátní ani unijní orgán nezpochybnil legitimitu výhod. Po celé období tak postižené podniky využívaly výhody, které příslušné orgány nepovažovaly za státní podporu. Advokátní kancelář dochází k závěru, že se jedná o typickou situaci, v níž se uplatní zásada legitimního očekávání.

61

Připomínky advokátní kanceláře Preve-Gavioli

Připomínky advokátní kanceláře Preve-Gavioli

| (74) | Advokátní kancelář Preve-Gavioli sídlí v Turínu v Piemontu. Po historickém exkurzu do vývoje předmětných italských právních předpisů a okolností, které stály u zrodu řízení, jež vede Komise, dochází advokátní kancelář k závěru, že výhody poskytované podnikům postiženým záplavami v Piemontu v roce 1994 nejsou selektivní, neboť v žádném případě neupřednostňují konkrétní podniky, a v zásadě tak nedochází k tomu, že by jejich náklady měly zatěžovat vlastní zdroje. Cílem opatření je naopak výhradně odškodnit podniky, které utrpěly škodu v důsledku přírodní pohromy. Výhody přiznané zákonem navíc „neposílily“ konkurenční postavení příjemců ve srovnání s jejich konkurencí, neboť poskytnuté odškodnění jim pouze dovolilo vrátit se na trh za rovnoprávných podmínek, jaké mají podniky, které neutrpěly žádnou škodu nebo ztrátu zisku. Jinými slovy, výhody nijak nenarušují hospodářskou soutěž, ale naopak napravují finanční znevýhodnění a podporují obchodní konkurenceschopnost podniků poškozených záplavami. |
| --- | --- |

(74)

Advokátní kancelář Preve-Gavioli sídlí v Turínu v Piemontu. Po historickém exkurzu do vývoje předmětných italských právních předpisů a okolností, které stály u zrodu řízení, jež vede Komise, dochází advokátní kancelář k závěru, že výhody poskytované podnikům postiženým záplavami v Piemontu v roce 1994 nejsou selektivní, neboť v žádném případě neupřednostňují konkrétní podniky, a v zásadě tak nedochází k tomu, že by jejich náklady měly zatěžovat vlastní zdroje. Cílem opatření je naopak výhradně odškodnit podniky, které utrpěly škodu v důsledku přírodní pohromy. Výhody přiznané zákonem navíc „neposílily“ konkurenční postavení příjemců ve srovnání s jejich konkurencí, neboť poskytnuté odškodnění jim pouze dovolilo vrátit se na trh za rovnoprávných podmínek, jaké mají podniky, které neutrpěly žádnou škodu nebo ztrátu zisku. Jinými slovy, výhody nijak nenarušují hospodářskou soutěž, ale naopak napravují finanční znevýhodnění a podporují obchodní konkurenceschopnost podniků poškozených záplavami.

| (75) | Advokátní kancelář Preve-Gavioli má za to, že výhody poskytované podnikům postiženým záplavami v Piemontu v roce 1994 nelze považovat za státní podporu, neboť nejsou splněny předpoklady, jež vyžaduje čl. 107 odst. 1 SFEU. I kdyby však opatření měla být kvalifikována jako státní podpora, musela by být považována za podporu určenou k náhradě škod vzniklých v důsledku přírodní pohromy na základě čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Byla by proto podle Smlouvy slučitelná s vnitřním trhem a nevztahovala by se na ně povinnost předběžného oznámení Komisi, ani ex ante hodnocení Komise. |
| --- | --- |

(75)

Advokátní kancelář Preve-Gavioli má za to, že výhody poskytované podnikům postiženým záplavami v Piemontu v roce 1994 nelze považovat za státní podporu, neboť nejsou splněny předpoklady, jež vyžaduje čl. 107 odst. 1 SFEU. I kdyby však opatření měla být kvalifikována jako státní podpora, musela by být považována za podporu určenou k náhradě škod vzniklých v důsledku přírodní pohromy na základě čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Byla by proto podle Smlouvy slučitelná s vnitřním trhem a nevztahovala by se na ně povinnost předběžného oznámení Komisi, ani ex ante hodnocení Komise.

Připomínky předložené organizací Confindustria

Připomínky předložené organizací Confindustria

| (76) | Organizace Confindustria, založená v roce 1910, je hlavním sdružením zaměstnavatelů v Itálii. Na základě dobrovolnosti sdružuje přibližně 150 000 podniků s celkovým počtem téměř 5 500 000 zaměstnanců. Podle čl. 108 odst. 2 SFEU Confindustria předložila připomínky jako zúčastněná strana jak k věci SA.33083, tak k věci SA.35083. |
| --- | --- |

(76)

Organizace Confindustria, založená v roce 1910, je hlavním sdružením zaměstnavatelů v Itálii. Na základě dobrovolnosti sdružuje přibližně 150 000 podniků s celkovým počtem téměř 5 500 000 zaměstnanců. Podle čl. 108 odst. 2 SFEU Confindustria předložila připomínky jako zúčastněná strana jak k věci SA.33083, tak k věci SA.35083.

| (77) | Confindustria vyjadřuje své znepokojení související se skutečností, že porušení oznamovací povinnosti Unii v souvislosti s opatřeními, jehož se Itálie dopustila, by mohlo penalizovat podniky, které v dobré víře využily opatření, jejichž cílem bylo poskytnout náhradu za škody způsobené přírodními pohromami. |
| --- | --- |

(77)

Confindustria vyjadřuje své znepokojení související se skutečností, že porušení oznamovací povinnosti Unii v souvislosti s opatřeními, jehož se Itálie dopustila, by mohlo penalizovat podniky, které v dobré víře využily opatření, jejichž cílem bylo poskytnout náhradu za škody způsobené přírodními pohromami.

| (78) | Confindustria se domnívá, že Komise by měla celkově zvážit určité obecné okolnosti, které s věcí souvisejí. Tvrdí zejména, že tato opatření se týkají skutečností, k nimž došlo v některých případech před dvaceti lety (v některých případech i dříve). Stávající postupy rozhodování ve věci státních podpor by tedy nezaručovaly odpovídající ochranu zúčastněných třetích osob. Confindustria tvrdí, že i v případě pochybností o slučitelnosti určitých opatření přijatých vnitrostátním zákonodárcem je obtížné získat informace od příslušných orgánů, a za stávajících hospodářských podmínek musí řada podniků (zejména malé a střední podniky) stále čelit vážným problémům s likviditou. Požadavek, aby dnes vrátily částky spojené s úlevami čerpanými před několika desetiletími, by ohrozil přežití mnoha těchto podniků. Confindustria dále uvádí, že nerozumí důvodům, na nichž jsou založeny pochybnosti o slučitelnosti těchto opatření. |
| --- | --- |

(78)

Confindustria se domnívá, že Komise by měla celkově zvážit určité obecné okolnosti, které s věcí souvisejí. Tvrdí zejména, že tato opatření se týkají skutečností, k nimž došlo v některých případech před dvaceti lety (v některých případech i dříve). Stávající postupy rozhodování ve věci státních podpor by tedy nezaručovaly odpovídající ochranu zúčastněných třetích osob. Confindustria tvrdí, že i v případě pochybností o slučitelnosti určitých opatření přijatých vnitrostátním zákonodárcem je obtížné získat informace od příslušných orgánů, a za stávajících hospodářských podmínek musí řada podniků (zejména malé a střední podniky) stále čelit vážným problémům s likviditou. Požadavek, aby dnes vrátily částky spojené s úlevami čerpanými před několika desetiletími, by ohrozil přežití mnoha těchto podniků. Confindustria dále uvádí, že nerozumí důvodům, na nichž jsou založeny pochybnosti o slučitelnosti těchto opatření.

| (79) | Confindustria navrhuje vytvořit alternativní řešení a vyhnout se tak neodůvodněné a nebezpečné penalizaci zúčastněných podniků. |
| --- | --- |

(79)

Confindustria navrhuje vytvořit alternativní řešení a vyhnout se tak neodůvodněné a nebezpečné penalizaci zúčastněných podniků.

| (80) | Confindustria je především toho názoru, že u každého opatření a každého přezkoumávaného případu by bylo vhodné pečlivě posoudit existenci mimořádných podmínek, které umožňují vyloučit povahu podpory nebo nezbytnost navrácení. Tyto podmínky se týkají i) desetileté promlčecí lhůty, ii) zásady ochrany legitimního očekávání a iii) použitelnosti různých výjimek stanovených v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. |
| --- | --- |

(80)

Confindustria je především toho názoru, že u každého opatření a každého přezkoumávaného případu by bylo vhodné pečlivě posoudit existenci mimořádných podmínek, které umožňují vyloučit povahu podpory nebo nezbytnost navrácení. Tyto podmínky se týkají i) desetileté promlčecí lhůty, ii) zásady ochrany legitimního očekávání a iii) použitelnosti různých výjimek stanovených v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

| (81) | Dále Confindustria vyzývá Komisi, aby ve svém rozhodnutí výslovně uvedla, ve kterých případech mohou být částky poukázané podnikům jako odškodnění za škody přímo způsobené přírodními pohromami považovány za slučitelné se Smlouvou. Opatření jsou totiž zaměřena na podniky, které byly přímo postiženy těmi jevy, které podle ustálené praxe Komise patří mezi přírodní pohromy (zemětřesení, záplavy, vulkanické erupce atd.). Formulace zákonných podmínek, které jsou základem opatření souvisejících s přezkoumávanou podporou, dále jasně vyjadřuje, že tato opatření byla přijata italskými orgány s úmyslem nahradit škody způsobené těmito přírodními pohromami. Confindustria kromě toho uvádí, že příjemci jsou podniky, které utrpěly skutečné škody vyplývající z přírodních pohrom. Přestože jen v několika případech byly výhody poskytnuty podnikům, které utrpěly „značnou“ škodu, měla by být značná škoda přiznána i v ostatních případech. Skutečnost, že podnik sídlí v oblasti postižené přírodní pohromou, totiž nezbytně znamená hospodářskou škodu, bez ohledu na škodu hmotnou. Confindustria kromě toho tvrdí, že mohou existovat i případy, kdy příjemci mají dokumentaci prokazující výši skutečně utrpěných škod, pro něž však škody představují mnohem vyšší částku, než odškodnění, které obdrželi. Confindustria se proto domnívá, že všechna přezkoumávaná opatření spadají do oblasti ustanovení čl. 107 odst. 2 SFEU. |
| --- | --- |

(81)

Dále Confindustria vyzývá Komisi, aby ve svém rozhodnutí výslovně uvedla, ve kterých případech mohou být částky poukázané podnikům jako odškodnění za škody přímo způsobené přírodními pohromami považovány za slučitelné se Smlouvou. Opatření jsou totiž zaměřena na podniky, které byly přímo postiženy těmi jevy, které podle ustálené praxe Komise patří mezi přírodní pohromy (zemětřesení, záplavy, vulkanické erupce atd.). Formulace zákonných podmínek, které jsou základem opatření souvisejících s přezkoumávanou podporou, dále jasně vyjadřuje, že tato opatření byla přijata italskými orgány s úmyslem nahradit škody způsobené těmito přírodními pohromami. Confindustria kromě toho uvádí, že příjemci jsou podniky, které utrpěly skutečné škody vyplývající z přírodních pohrom. Přestože jen v několika případech byly výhody poskytnuty podnikům, které utrpěly „značnou“ škodu, měla by být značná škoda přiznána i v ostatních případech. Skutečnost, že podnik sídlí v oblasti postižené přírodní pohromou, totiž nezbytně znamená hospodářskou škodu, bez ohledu na škodu hmotnou. Confindustria kromě toho tvrdí, že mohou existovat i případy, kdy příjemci mají dokumentaci prokazující výši skutečně utrpěných škod, pro něž však škody představují mnohem vyšší částku, než odškodnění, které obdrželi. Confindustria se proto domnívá, že všechna přezkoumávaná opatření spadají do oblasti ustanovení čl. 107 odst. 2 SFEU.

| (82) | Co se týče podmínek, které si Komise vzala za základ, Confindustria připouští, že u některých přezkoumávaných opatření patrně chybí z formálního hlediska přesná definice škody. Totéž platí pro určení vzájemného vztahu mezi výší utrpěné škody a výší podpory a její přiměřeností. Confindustria však uvádí, že na základě tohoto vzájemného vztahu se může vlastně ukázat, že všechny podniky utrpí v případě přírodních pohrom škody (přinejmenším hospodářské) a že by bylo možno navrhnout zjednodušený postup, jak odhadnout rozsah škody a příslušnou pomoc. Tato metoda by mohla zohlednit například různou schopnost vytvářet zisk a počet zaměstnanců každého podniku. Confindustria se tedy domnívá, že problém spočívá spíše v případech nadměrné kompenzace, než ve slučitelnosti opatření s předpisy o státní podpoře. Confindustria je dále toho názoru, že je důležité vyhnout se takové situaci, kdy je v zájmu vyloučení několika málo případů nadměrné kompenzace penalizována velká většina podniků, které v dobré víře využily úlevy z titulu utrpěných škod a v souladu se zákonem. Confindustria proto navrhuje, že by podniky mohly využívat podpory, které by v okamžiku přijetí podléhaly oznámení Komisi, pokud by italské orgány jednaly podle Smlouvy a v souladu s oznamovací povinností. |
| --- | --- |

(82)

Co se týče podmínek, které si Komise vzala za základ, Confindustria připouští, že u některých přezkoumávaných opatření patrně chybí z formálního hlediska přesná definice škody. Totéž platí pro určení vzájemného vztahu mezi výší utrpěné škody a výší podpory a její přiměřeností. Confindustria však uvádí, že na základě tohoto vzájemného vztahu se může vlastně ukázat, že všechny podniky utrpí v případě přírodních pohrom škody (přinejmenším hospodářské) a že by bylo možno navrhnout zjednodušený postup, jak odhadnout rozsah škody a příslušnou pomoc. Tato metoda by mohla zohlednit například různou schopnost vytvářet zisk a počet zaměstnanců každého podniku. Confindustria se tedy domnívá, že problém spočívá spíše v případech nadměrné kompenzace, než ve slučitelnosti opatření s předpisy o státní podpoře. Confindustria je dále toho názoru, že je důležité vyhnout se takové situaci, kdy je v zájmu vyloučení několika málo případů nadměrné kompenzace penalizována velká většina podniků, které v dobré víře využily úlevy z titulu utrpěných škod a v souladu se zákonem. Confindustria proto navrhuje, že by podniky mohly využívat podpory, které by v okamžiku přijetí podléhaly oznámení Komisi, pokud by italské orgány jednaly podle Smlouvy a v souladu s oznamovací povinností.

| (83) | Souhrnně lze tedy uvést, že Confindustria vyzývá Komisi:






  a) | aby výslovně potvrdila, že jakýmkoli jejím rozhodnutím nebudou dotčeny jednotlivé případy podpory slučitelné podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle právní úpravy de minimis nebo podle dalších předpisů; |
| --- | --- | --- |

(83)

Souhrnně lze tedy uvést, že Confindustria vyzývá Komisi:

a)

aby výslovně potvrdila, že jakýmkoli jejím rozhodnutím nebudou dotčeny jednotlivé případy podpory slučitelné podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle právní úpravy de minimis nebo podle dalších předpisů;

de minimis

| b) | aby posílila svou formální nebo neformální spolupráci jednak s vnitrostátními orgány a jednak s podniky příjemců s cílem vypracovat metodu a mechanismus k předcházení případům nadměrné kompenzace. Tak by bylo možné vyhnout se navracení podpor poskytnutých v rozsahu, který umožňuje nařízení de minimis, a navracení částek podpory odpovídajících hmotným a hospodářským škodám, jež utrpěli příjemci; |
| --- | --- |

b)

aby posílila svou formální nebo neformální spolupráci jednak s vnitrostátními orgány a jednak s podniky příjemců s cílem vypracovat metodu a mechanismus k předcházení případům nadměrné kompenzace. Tak by bylo možné vyhnout se navracení podpor poskytnutých v rozsahu, který umožňuje nařízení de minimis, a navracení částek podpory odpovídajících hmotným a hospodářským škodám, jež utrpěli příjemci;

de minimis

| c) | aby zvážila možnost zavést zjednodušenou metodu vyčíslení škod v případě přírodních pohrom. |
| --- | --- |

c)

aby zvážila možnost zavést zjednodušenou metodu vyčíslení škod v případě přírodních pohrom.

Připomínky předložené organizací Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL)

Připomínky předložené organizací Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL)

| (84) | Confederazione Generale Italiana del Lavoro (GGIL) je hlavní italskou odborovou organizací, která má přibližně 6 milionů členů. V reakci na rozhodnutí o zahájení předložila CGIL v L'Aquile (Abruzzo) připomínky po lhůtě stanovené v délce jednoho měsíce od zveřejnění rozhodnutí. Komise není v zásadě povinna přihlédnout k připomínkám podaným třetími osobami po stanovené lhůtě, ale může tak výjimečně učinit, jako v tomto případě. |
| --- | --- |

(84)

Confederazione Generale Italiana del Lavoro (GGIL) je hlavní italskou odborovou organizací, která má přibližně 6 milionů členů. V reakci na rozhodnutí o zahájení předložila CGIL v L'Aquile (Abruzzo) připomínky po lhůtě stanovené v délce jednoho měsíce od zveřejnění rozhodnutí. Komise není v zásadě povinna přihlédnout k připomínkám podaným třetími osobami po stanovené lhůtě, ale může tak výjimečně učinit, jako v tomto případě.

| (85) | CGIL se domnívá, že pozastavení režimu úlev stanoveného Itálií, požadavek na navrácení příspěvků v plné výši a nezbytnost vypracovat znalecké posudky na škody by mohly postižené podniky vyloučit z trhu. Bylo by to ještě problematičtější v souvislosti se skutečností, že pro jiné případy odškodnění za škody způsobené přírodními pohromami byl vyhrazen jiný postup. L'Aquila, byť je tedy oblastí, která byla nejvíce postižena zemětřesením, tedy platí v situaci narušené hospodářské soutěže ve srovnání se situací, v níž působí konkurenční podniky, jež nebyly touto pohromou postiženy. Závěrem lze tedy říci, že pozastavení opatření a neexistence odstupňování a odpovídajících postupů prověřování (což jsou podle CGIL nedostatky italského státu) by mohly ještě více oslabit místní síť výrobců se všemi z toho plynoucími negativními dopady na zaměstnanost a na sociální zabezpečení. |
| --- | --- |

(85)

CGIL se domnívá, že pozastavení režimu úlev stanoveného Itálií, požadavek na navrácení příspěvků v plné výši a nezbytnost vypracovat znalecké posudky na škody by mohly postižené podniky vyloučit z trhu. Bylo by to ještě problematičtější v souvislosti se skutečností, že pro jiné případy odškodnění za škody způsobené přírodními pohromami byl vyhrazen jiný postup. L'Aquila, byť je tedy oblastí, která byla nejvíce postižena zemětřesením, tedy platí v situaci narušené hospodářské soutěže ve srovnání se situací, v níž působí konkurenční podniky, jež nebyly touto pohromou postiženy. Závěrem lze tedy říci, že pozastavení opatření a neexistence odstupňování a odpovídajících postupů prověřování (což jsou podle CGIL nedostatky italského státu) by mohly ještě více oslabit místní síť výrobců se všemi z toho plynoucími negativními dopady na zaměstnanost a na sociální zabezpečení.

5.   PŘIPOMÍNKY ITÁLIE

PŘIPOMÍNKY ITÁLIE

| (86) | V reakci na rozhodnutí o zahájení tedy italské orgány předložily dne 11. ledna 2013 své připomínky. Jednotlivé útvary Komise obdržely připomínky od následujících vnitrostátních orgánů a agentur:






  a) | ministerstvo hospodářství a financí; |
| --- | --- | --- |

(86)

V reakci na rozhodnutí o zahájení tedy italské orgány předložily dne 11. ledna 2013 své připomínky. Jednotlivé útvary Komise obdržely připomínky od následujících vnitrostátních orgánů a agentur:

a)

ministerstvo hospodářství a financí;

| b) | daňová správa; |
| --- | --- |

b)

daňová správa;

| c) | INPS; |
| --- | --- |

c)

INPS;

| d) | INAIL; |
| --- | --- |

d)

INAIL;

| e) | útvar civilní ochrany, který však tvrdí, že nemá žádné informace toho druhu, které se požadují v rozhodnutí. |
| --- | --- |

e)

útvar civilní ochrany, který však tvrdí, že nemá žádné informace toho druhu, které se požadují v rozhodnutí.

Slevy a období uplatňování u každého regionu a každého opatření

Slevy a období uplatňování u každého regionu a každého opatření

| (87) | V bodě 71 rozhodnutí o zahájení Komise požadovala po italských orgánech, aby poskytly informace ve věci „snížení daní a příspěvků pro každý region a období uplatňování“. |
| --- | --- |

(87)

V bodě 71 rozhodnutí o zahájení Komise požadovala po italských orgánech, aby poskytly informace ve věci „snížení daní a příspěvků pro každý region a období uplatňování“.

snížení daní a příspěvků pro každý region a období uplatňování

| (88) | INPS předběžně uvedla, že potíže, s nimiž se Komise setkala (viz oddíl 2.5 rozhodnutí o zahájení) při přesném stanovení období, kdy byly pozastaveny platby daní a příspěvků, vyplývají z časových rozdílů stanovených v normativních ustanoveních každého subjektu. V této souvislosti je třeba rozlišovat mezi dobou trvání pozastavení plateb na povinné příspěvky na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění (pro INPS a INAIL) a dobou trvání pozastavení plateb daní (pro daňovou správu). Kromě toho je třeba rozlišovat mezi obdobím, kdy byly pozastaveny platby daní a příspěvků, a obdobím, kdy byla uplatňována opatření související se snížením daní a příspěvků. |
| --- | --- |

(88)

INPS předběžně uvedla, že potíže, s nimiž se Komise setkala (viz oddíl 2.5 rozhodnutí o zahájení) při přesném stanovení období, kdy byly pozastaveny platby daní a příspěvků, vyplývají z časových rozdílů stanovených v normativních ustanoveních každého subjektu. V této souvislosti je třeba rozlišovat mezi dobou trvání pozastavení plateb na povinné příspěvky na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění (pro INPS a INAIL) a dobou trvání pozastavení plateb daní (pro daňovou správu). Kromě toho je třeba rozlišovat mezi obdobím, kdy byly pozastaveny platby daní a příspěvků, a obdobím, kdy byla uplatňována opatření související se snížením daní a příspěvků.

| (89) | Co se týče data zahájení režimů, INAIL tvrdí, že toto datum vždy nekoresponduje se vstupem předpisu v platnost, který toto datum stanovil, jak ostatně potvrdila Komise v bodě 34 rozhodnutí o zahájení. Datum zahájení opatření o snížení daní a příspěvků může být skutečně stanoveno následně (a v případě Piemontu až po rozsudcích, kterými bylo snížení daní a příspěvků přiznáno podnikům se zpětnou platností). Daňová správa se naopak shoduje s Komisí, když tvrdí, že příjemci výhody získané na základě zákona mají nárok na to, aby využívali daňové výhody až od okamžiku, kdy vstoupily v platnost předpisy, které stanovily jejich zavedení. |
| --- | --- |

(89)

Co se týče data zahájení režimů, INAIL tvrdí, že toto datum vždy nekoresponduje se vstupem předpisu v platnost, který toto datum stanovil, jak ostatně potvrdila Komise v bodě 34 rozhodnutí o zahájení. Datum zahájení opatření o snížení daní a příspěvků může být skutečně stanoveno následně (a v případě Piemontu až po rozsudcích, kterými bylo snížení daní a příspěvků přiznáno podnikům se zpětnou platností). Daňová správa se naopak shoduje s Komisí, když tvrdí, že příjemci výhody získané na základě zákona mají nárok na to, aby využívali daňové výhody až od okamžiku, kdy vstoupily v platnost předpisy, které stanovily jejich zavedení.

| (90) | INPS a INAIL předložily dokumenty o přesně stanovených obdobích pro každý režim snížení povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění:






  a) | pro zemětřesení na východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990 uvádějí dokumenty vypracované organizacemi INPS a INAIL jako dobu pozastavení dobu od 13. prosince 1990 do 31. prosince 1992. Období, kdy byla uplatňována sleva, trvalo od 1. ledna 2006 do 30. září 2006 pro platby nižší než 5 000 EUR (hrazené v jediné splátce) nebo od 1. října 2006 pro částky převyšující 5 000 EUR (hrazené v osmi pololetních splátkách, navýšené o úroky); |
| --- | --- | --- |

(90)

INPS a INAIL předložily dokumenty o přesně stanovených obdobích pro každý režim snížení povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění:

a)

pro zemětřesení na východní Sicílii (provincie Siracusa, Catania a Ragusa) ve dnech 13.–16. prosince 1990 uvádějí dokumenty vypracované organizacemi INPS a INAIL jako dobu pozastavení dobu od 13. prosince 1990 do 31. prosince 1992. Období, kdy byla uplatňována sleva, trvalo od 1. ledna 2006 do 30. září 2006 pro platby nižší než 5 000 EUR (hrazené v jediné splátce) nebo od 1. října 2006 pro částky převyšující 5 000 EUR (hrazené v osmi pololetních splátkách, navýšené o úroky);

východní Sicílii

| b) | co se týče záplav v listopadu 1994 v severní Itálii, INPS vymezuje pro pozastavení plateb období od 4. listopadu 1994 do 30. listopadu 1995. Pro INAIL trvá doba pozastavení naopak od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1997, pokud jde o roky 1995, 1996 a 1997. V obou případech je datum 1. ledna 2004 uvedeno jako počáteční den období, kdy se uplatňuje snížení daní a příspěvků. INPS však v této souvislosti upozorňuje, že snížení povinných příspěvků na sociální zabezpečení se použije pouze od okamžiku, kterým se stávají vykonatelnými příslušné rozsudky, nikoli automaticky, jako v případě INAIL; |
| --- | --- |

b)

co se týče záplav v listopadu 1994 v severní Itálii, INPS vymezuje pro pozastavení plateb období od 4. listopadu 1994 do 30. listopadu 1995. Pro INAIL trvá doba pozastavení naopak od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1997, pokud jde o roky 1995, 1996 a 1997. V obou případech je datum 1. ledna 2004 uvedeno jako počáteční den období, kdy se uplatňuje snížení daní a příspěvků. INPS však v této souvislosti upozorňuje, že snížení povinných příspěvků na sociální zabezpečení se použije pouze od okamžiku, kterým se stávají vykonatelnými příslušné rozsudky, nikoli automaticky, jako v případě INAIL;

severní Itálii

| c) | pokud jde o zemětřesení v regionech Umbria a Marche v roce 1997, v dokumentu INPS a INAIL se uvádí doba pozastavení od 26. září 1997 do 31. března 1998 (pro subjekty se sídlem v „zasažených“ obcích uvedených v usnesení) a od 26. září 1997 do 30. června 1999 (pro subjekty se sídlem v „poškozených“ obcích, které jsou rovněž uvedeny v konkrétním usnesení o evakuaci). INPS a INAIL uvádí, že sleva se týká období od 1. ledna 2009 do 30. června 2009. Daňová správa má za to, že dnem, kdy se začíná uplatňovat opatření, je 23. říjen 2008, tedy datum, kdy vstoupilo v platnost nařízení s mocí zákona č. 162 z roku 2008; |
| --- | --- |

c)

pokud jde o zemětřesení v regionech Umbria a Marche v roce 1997, v dokumentu INPS a INAIL se uvádí doba pozastavení od 26. září 1997 do 31. března 1998 (pro subjekty se sídlem v „zasažených“ obcích uvedených v usnesení) a od 26. září 1997 do 30. června 1999 (pro subjekty se sídlem v „poškozených“ obcích, které jsou rovněž uvedeny v konkrétním usnesení o evakuaci). INPS a INAIL uvádí, že sleva se týká období od 1. ledna 2009 do 30. června 2009. Daňová správa má za to, že dnem, kdy se začíná uplatňovat opatření, je 23. říjen 2008, tedy datum, kdy vstoupilo v platnost nařízení s mocí zákona č. 162 z roku 2008;

Umbria

Marche

| d) | pokud jde o zemětřesení v regionech Molise a Puglia v roce 2002, INPS a INAIL stanovily jako dobu pozastavení období od 31. října 2002 do 31. prosince 2007. U obou organizací mohli příjemci uplatňovat slevu od 1. ledna 2009 do 30. června 2009 na základě prodloužení platnosti opatření zavedených po zemětřesení v regionech Umbria a Marche v roce 1997, které bylo stanoveno nařízením s mocí zákona č. 162 z roku 2008. Daňová správa uvádí, že počátečním dnem uplatňování slevy na daních je 29. leden 2009, tedy datum, kdy vstoupilo v platnost nařízení s mocí zákona č. 185 z roku 2008; |
| --- | --- |

d)

pokud jde o zemětřesení v regionech Molise a Puglia v roce 2002, INPS a INAIL stanovily jako dobu pozastavení období od 31. října 2002 do 31. prosince 2007. U obou organizací mohli příjemci uplatňovat slevu od 1. ledna 2009 do 30. června 2009 na základě prodloužení platnosti opatření zavedených po zemětřesení v regionech Umbria a Marche v roce 1997, které bylo stanoveno nařízením s mocí zákona č. 162 z roku 2008. Daňová správa uvádí, že počátečním dnem uplatňování slevy na daních je 29. leden 2009, tedy datum, kdy vstoupilo v platnost nařízení s mocí zákona č. 185 z roku 2008;

Molise

Puglia

| e) | v případě zemětřesení a erupcí sopky Etna v roce 2002 INPS a INAIL uvádí, že doba pozastavení začala dne 29. října 2002 a skončila dne 31. března 2004, zatímco období slevy trvalo od 1. ledna 2007 do 30. června 2008; |
| --- | --- |

e)

v případě zemětřesení a erupcí sopky Etna v roce 2002 INPS a INAIL uvádí, že doba pozastavení začala dne 29. října 2002 a skončila dne 31. března 2004, zatímco období slevy trvalo od 1. ledna 2007 do 30. června 2008;

Etna

| f) | co se týče zemětřesení v regionu Abruzzo v roce 2009, referenční období závisí na povaze příjemce: u podniků s ročním obratem vyšším než 200 000 EUR uvádí dokument INPS, INAIL a daňové správy dobu pozastavení od 6. dubna 2009 do 30. června 2010; u podniků s ročním obratem nižším než 200 000 EUR a pro jednotlivé občany, kteří mají příjem z odborné činnosti nebo jsou osobami samostatně výdělečně činnými, trvá doba pozastavení od 6. dubna 2009 do 15. prosince 2010 (nikoli 31. prosince 2010, jak je uvedeno v bodě 36 písm. f) rozhodnutí o zahájení). Slevu bylo možno uplatňovat od ledna 2012, ale INPS a INAIL ve svých připomínkách prohlásily, že sleva se uplatňuje výhradně na podpory slučitelné s režimem de minimis do rozhodnutí Komise o podporách nad hranici de minimis. |
| --- | --- |

f)

co se týče zemětřesení v regionu Abruzzo v roce 2009, referenční období závisí na povaze příjemce: u podniků s ročním obratem vyšším než 200 000 EUR uvádí dokument INPS, INAIL a daňové správy dobu pozastavení od 6. dubna 2009 do 30. června 2010; u podniků s ročním obratem nižším než 200 000 EUR a pro jednotlivé občany, kteří mají příjem z odborné činnosti nebo jsou osobami samostatně výdělečně činnými, trvá doba pozastavení od 6. dubna 2009 do 15. prosince 2010 (nikoli 31. prosince 2010, jak je uvedeno v bodě 36 písm. f) rozhodnutí o zahájení). Slevu bylo možno uplatňovat od ledna 2012, ale INPS a INAIL ve svých připomínkách prohlásily, že sleva se uplatňuje výhradně na podpory slučitelné s režimem de minimis do rozhodnutí Komise o podporách nad hranici de minimis.

Abruzzo

de minimis

de minimis

| (91) | V bodě 71 rozhodnutí o zahájení Komise kromě jiného požadovala „potvrdit výklad Komise, podle něhož by na základě posledních rozsudků nejvyššího kasačního soudu z let 2007, 2010 a 2012 mohla být na základě dotčených opatření případně poskytnuta podpora (bez časového omezení) všem podnikům, které byly uznány za příjemce v právním základu každého opatření“. V tomto ohledu předložily italské orgány dva různé výhledy. |
| --- | --- |

(91)

V bodě 71 rozhodnutí o zahájení Komise kromě jiného požadovala „potvrdit výklad Komise, podle něhož by na základě posledních rozsudků nejvyššího kasačního soudu z let 2007, 2010 a 2012 mohla být na základě dotčených opatření případně poskytnuta podpora (bez časového omezení) všem podnikům, které byly uznány za příjemce v právním základu každého opatření“. V tomto ohledu předložily italské orgány dva různé výhledy.

| (92) | INPS a INAIL potvrdily, že výklad Komise se nezdá být správný. Oba orgány jsou toho názoru, že bez ohledu na skutečnost, že rozsudky nejvyššího kasačního soudu by mohly případně rozšířit podpory bez časového omezení na všechny příjemce, jež stanoví konkrétní právní základ, výše uvedená judikatura slouží pouze k tomu, aby jasně uvedla, že výhoda může být poskytnuta dvěma různými způsoby: těm, kdo ještě nezaplatili, formou jediné platby ve výši 10 % dlužné částky; těm, kdo již zaplatili, ve formě 90 % slevy z uhrazené částky. Oba orgány potvrzují, že tento výklad vyplývá z normativního kroku, kterým byla sleva zavedena. Taková opatření mají ve skutečnosti povahu ius superveniens tak, aby legitimizovala vrácení toho, co bylo uhrazeno navíc. INPS a INAIL navíc zdůraznily, že v prvním případě (platba 10 %) různé rozsudky popíraly nárok poplatníka na výhodu, neboť žádosti o navrácení byly podány po uplynutí zákonné lhůty 31. července 2007. V druhém případě (vrácení 90 %) je nárok na vrácení omezen existencí promlčecí lhůty, která se zpravidla rovná deseti letům od okamžiku, kdy může být nárok uplatněn (článek 2946 občanského zákoníku), tedy od vstupu v platnost zákona, jímž se opatření zavádí. Na rozdíl od toho, co se tvrdí v bodě 45 rozhodnutí o zahájení, se dále zásady formulované nejvyšším kasačním soudem týkají pouze konkrétních případů (Sicílie a Piemont) a nelze je použít na obecné úrovni pro všechny ostatní přírodní pohromy, jak uvádí Komise. |
| --- | --- |

(92)

INPS a INAIL potvrdily, že výklad Komise se nezdá být správný. Oba orgány jsou toho názoru, že bez ohledu na skutečnost, že rozsudky nejvyššího kasačního soudu by mohly případně rozšířit podpory bez časového omezení na všechny příjemce, jež stanoví konkrétní právní základ, výše uvedená judikatura slouží pouze k tomu, aby jasně uvedla, že výhoda může být poskytnuta dvěma různými způsoby: těm, kdo ještě nezaplatili, formou jediné platby ve výši 10 % dlužné částky; těm, kdo již zaplatili, ve formě 90 % slevy z uhrazené částky. Oba orgány potvrzují, že tento výklad vyplývá z normativního kroku, kterým byla sleva zavedena. Taková opatření mají ve skutečnosti povahu ius superveniens tak, aby legitimizovala vrácení toho, co bylo uhrazeno navíc. INPS a INAIL navíc zdůraznily, že v prvním případě (platba 10 %) různé rozsudky popíraly nárok poplatníka na výhodu, neboť žádosti o navrácení byly podány po uplynutí zákonné lhůty 31. července 2007. V druhém případě (vrácení 90 %) je nárok na vrácení omezen existencí promlčecí lhůty, která se zpravidla rovná deseti letům od okamžiku, kdy může být nárok uplatněn (článek 2946 občanského zákoníku), tedy od vstupu v platnost zákona, jímž se opatření zavádí. Na rozdíl od toho, co se tvrdí v bodě 45 rozhodnutí o zahájení, se dále zásady formulované nejvyšším kasačním soudem týkají pouze konkrétních případů (Sicílie a Piemont) a nelze je použít na obecné úrovni pro všechny ostatní přírodní pohromy, jak uvádí Komise.

ius superveniens

| (93) | Daňová správa prohlásila, že výklad Komise je správný. Italské orgány uvedly, že na žádost o vrácení ze strany těch, kdo již uhradili daně v plné výši, se obecně vztahuje promlčecí lhůta v délce 48 měsíců ode dne zaplacení (s odkazem na článek 38 nařízení prezidenta republiky č. 602 ze dne 20. září 1973). Nejvyšší kasační soud však v nedávných rozsudcích přiznal příjemcům nárok na vrácení přeplatků, který se řídí běžnými výše uvedenými promlčecími lhůtami. |
| --- | --- |

(93)

Daňová správa prohlásila, že výklad Komise je správný. Italské orgány uvedly, že na žádost o vrácení ze strany těch, kdo již uhradili daně v plné výši, se obecně vztahuje promlčecí lhůta v délce 48 měsíců ode dne zaplacení (s odkazem na článek 38 nařízení prezidenta republiky č. 602 ze dne 20. září 1973). Nejvyšší kasační soud však v nedávných rozsudcích přiznal příjemcům nárok na vrácení přeplatků, který se řídí běžnými výše uvedenými promlčecími lhůtami.

| (94) | Co se týče procentuální slevy, která se vztahuje na každé opatření a každou daň a příspěvek, Itálie potvrdila procenta uvedená v bodě 2.2 rozhodnutí o zahájení. |
| --- | --- |

(94)

Co se týče procentuální slevy, která se vztahuje na každé opatření a každou daň a příspěvek, Itálie potvrdila procenta uvedená v bodě 2.2 rozhodnutí o zahájení.

Kumulace režimů podpory týkajících se přírodních pohrom

Kumulace režimů podpory týkajících se přírodních pohrom

| (95) | V bodě 71 rozhodnutí o zahájení Komise požádala italské orgány, aby uvedla „existenci (či neexistenci) režimů podpory souvisejících s přírodními pohromami, které již poskytují příjemcům pomoc zaměřenou na náhradu škod způsobených příslušnou pohromou.“ |
| --- | --- |

(95)

V bodě 71 rozhodnutí o zahájení Komise požádala italské orgány, aby uvedla „existenci (či neexistenci) režimů podpory souvisejících s přírodními pohromami, které již poskytují příjemcům pomoc zaměřenou na náhradu škod způsobených příslušnou pohromou.“

| (96) | Na tuto otázku odpověděla ze všech tří subjektů, které předložily připomínky, pouze INPS. INPS zdůrazňuje, že platnost opatření na snížení příspěvků byla přísně omezena na částky skutečně dlužné INPS z titulu příspěvků za předmětná období pozastavení. Opatření tak byla omezena na procentuální snížení čistých dlužných příspěvků. INPS tedy vylučuje možnost, že by poskytnuté částky představovaly nadměrnou kompenzaci s ohledem na způsobilé náklady. Co se týče režimů podpory určených k náhradě škod způsobených přírodními pohromami určených pro regiony Molise (režim podpory č. 174a/2004) a Abruzzo (režim podpory č. 459a/2009), INPS potvrzuje, že nestanovily náhrady, které by mohly souviset se mzdovými náklady (mzdy a příspěvky na sociální zabezpečení). Oba režimy stanovily výhradně náhradu přímých a nepřímých škod nebo hospodářských škod způsobených dočasným přerušením činností způsobeným pohromou nebo přesunutím podniku, které se ukázalo jako nezbytné poté, co došlo k pohromě. Pokud jde o příspěvky na zaměstnanecké pojištění, předmětné režimy podpory se naopak týkají výhradně podniků, které pokračovaly ve výrobní činnosti i poté, co došlo k pohromě, a byly proto nuceny platit příspěvky stanovené zákonem. Režimy podpory stanovené pro regiony Molise a Abruzzo, které byly schváleny Komisí, dále stanovily ustanovení na kontrolu kumulace, která byla schopna zabránit tomu, aby nedošlo k nadměrné kompenzaci. |
| --- | --- |

(96)

Na tuto otázku odpověděla ze všech tří subjektů, které předložily připomínky, pouze INPS. INPS zdůrazňuje, že platnost opatření na snížení příspěvků byla přísně omezena na částky skutečně dlužné INPS z titulu příspěvků za předmětná období pozastavení. Opatření tak byla omezena na procentuální snížení čistých dlužných příspěvků. INPS tedy vylučuje možnost, že by poskytnuté částky představovaly nadměrnou kompenzaci s ohledem na způsobilé náklady. Co se týče režimů podpory určených k náhradě škod způsobených přírodními pohromami určených pro regiony Molise (režim podpory č. 174a/2004) a Abruzzo (režim podpory č. 459a/2009), INPS potvrzuje, že nestanovily náhrady, které by mohly souviset se mzdovými náklady (mzdy a příspěvky na sociální zabezpečení). Oba režimy stanovily výhradně náhradu přímých a nepřímých škod nebo hospodářských škod způsobených dočasným přerušením činností způsobeným pohromou nebo přesunutím podniku, které se ukázalo jako nezbytné poté, co došlo k pohromě. Pokud jde o příspěvky na zaměstnanecké pojištění, předmětné režimy podpory se naopak týkají výhradně podniků, které pokračovaly ve výrobní činnosti i poté, co došlo k pohromě, a byly proto nuceny platit příspěvky stanovené zákonem. Režimy podpory stanovené pro regiony Molise a Abruzzo, které byly schváleny Komisí, dále stanovily ustanovení na kontrolu kumulace, která byla schopna zabránit tomu, aby nedošlo k nadměrné kompenzaci.

Odhad škod, které utrpěli jednotliví příjemci

Odhad škod, které utrpěli jednotliví příjemci

| (97) | V bodě 71 rozhodnutí o zahájení se Komise mimo jiné tázala, „zda a jak byl proveden odhad škod u každého z příjemců, kteří sídlí v oblastech postižených přírodními pohromami, a zda a jak byla vůbec zohledněna nezbytnost a přiměřenost podpory“. |
| --- | --- |

(97)

V bodě 71 rozhodnutí o zahájení se Komise mimo jiné tázala, „zda a jak byl proveden odhad škod u každého z příjemců, kteří sídlí v oblastech postižených přírodními pohromami, a zda a jak byla vůbec zohledněna nezbytnost a přiměřenost podpory“.

| (98) | Obdobně jako v předchozím bodě odpověděla pouze INPS. INPS tvrdí, že všichni příjemci, na něž se vztahuje pozastavení týkající se povinných příspěvků na sociální zabezpečení, jsou podniky, které se nacházely na určitém území stanoveném v usneseních o civilní ochraně. Zákony, kterými se zavádí opatření týkající se slev, však nestanovily žádné ověřování vzájemného vztahu mezi hmotnou škodou a opatřením týkajícím se slev. |
| --- | --- |

(98)

Obdobně jako v předchozím bodě odpověděla pouze INPS. INPS tvrdí, že všichni příjemci, na něž se vztahuje pozastavení týkající se povinných příspěvků na sociální zabezpečení, jsou podniky, které se nacházely na určitém území stanoveném v usneseních o civilní ochraně. Zákony, kterými se zavádí opatření týkající se slev, však nestanovily žádné ověřování vzájemného vztahu mezi hmotnou škodou a opatřením týkajícím se slev.

Odhad příjemců každého opatření a výše podpory

Odhad příjemců každého opatření a výše podpory

| (99) | V souladu s bodem 72 rozhodnutí o zahájení „jsou dále vyzývány italské orgány, aby uvedly odhadovaný počet příjemců každého opatření a příslušných částek“. |
| --- | --- |

(99)

V souladu s bodem 72 rozhodnutí o zahájení „jsou dále vyzývány italské orgány, aby uvedly odhadovaný počet příjemců každého opatření a příslušných částek“.

| (100) | INPS, INAIL a daňová správa poskytly v roce 2013 údaje o odhadovaném množství příjemců podpor, ale pouze INPS a INAIL uvedly i poskytnuté částky. |
| --- | --- |

(100)

INPS, INAIL a daňová správa poskytly v roce 2013 údaje o odhadovaném množství příjemců podpor, ale pouze INPS a INAIL uvedly i poskytnuté částky.

Další informace a objasnění předložená Itálií

Další informace a objasnění předložená Itálií

| (101) | V návaznosti na žádosti Komise o objasnění (viz 18. bod odůvodnění) typu daní, na něž se vztahují opatření, daňová správa uvedla, že se týkají všech typů daní bez rozdílu. Daňová správa kromě toho popsala, jak je obtížné získat přesný odhad množství příjemců a celkové částky, jíž se týkají slevy z různých opatření. To vyplývá z neexistence údajů v elektronické podobě, což je způsobeno zejména skutečností, že žádosti o slevy musely být podány v papírové podobě, nikoli prostřednictvím elektronického systému daňových přiznání. Pouze u opatření týkajícího se zemětřesení v Abruzzo v roce 2009 bylo možno provést analýzu na základě ročních daňových přiznání. Ani v tomto případě by však nebylo možno získat údaje přímo, ale vyžadovalo by to kontrolu případ od případu. Situaci dále komplikuje skutečnost, že do údajů o příspěvcích na sociální zabezpečení, na něž se vztahují slevy, jsou zahrnuty částky dlužné buď zaměstnavatelem, nebo zaměstnancem. Na slevu z částky dlužné zaměstnancem by nemohlo být pohlíženo jako na státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť představuje opatření ve prospěch jednotlivců, nikoli podniků. |
| --- | --- |

(101)

V návaznosti na žádosti Komise o objasnění (viz 18. bod odůvodnění) typu daní, na něž se vztahují opatření, daňová správa uvedla, že se týkají všech typů daní bez rozdílu. Daňová správa kromě toho popsala, jak je obtížné získat přesný odhad množství příjemců a celkové částky, jíž se týkají slevy z různých opatření. To vyplývá z neexistence údajů v elektronické podobě, což je způsobeno zejména skutečností, že žádosti o slevy musely být podány v papírové podobě, nikoli prostřednictvím elektronického systému daňových přiznání. Pouze u opatření týkajícího se zemětřesení v Abruzzo v roce 2009 bylo možno provést analýzu na základě ročních daňových přiznání. Ani v tomto případě by však nebylo možno získat údaje přímo, ale vyžadovalo by to kontrolu případ od případu. Situaci dále komplikuje skutečnost, že do údajů o příspěvcích na sociální zabezpečení, na něž se vztahují slevy, jsou zahrnuty částky dlužné buď zaměstnavatelem, nebo zaměstnancem. Na slevu z částky dlužné zaměstnancem by nemohlo být pohlíženo jako na státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť představuje opatření ve prospěch jednotlivců, nikoli podniků.

| (102) | Až v roce 2014, kdy byla stanovena metodika pro každou organizaci podílející se na analýze (daňová správa, INPS, INAIL), byla Itálie konečně schopna poskytnout obecný odhad příjemců opatření a předložila řadu tabulek s různými příjemci a výší podpory. Přesněji řečeno, Itálie uvedla (v dopise ze dne 4. srpna 2014), že zjistila 80 577 příjemců. Z nich i) 33 831 využilo slevu nižší než 1 000 EUR, ii) 66 704 slevu nižší než 10 000 EUR a iii) 75 469 slevu nižší než 100 000 EUR. Jen 539 podniků využilo slevy vyšší než 200 000 EUR. |
| --- | --- |

(102)

Až v roce 2014, kdy byla stanovena metodika pro každou organizaci podílející se na analýze (daňová správa, INPS, INAIL), byla Itálie konečně schopna poskytnout obecný odhad příjemců opatření a předložila řadu tabulek s různými příjemci a výší podpory. Přesněji řečeno, Itálie uvedla (v dopise ze dne 4. srpna 2014), že zjistila 80 577 příjemců. Z nich i) 33 831 využilo slevu nižší než 1 000 EUR, ii) 66 704 slevu nižší než 10 000 EUR a iii) 75 469 slevu nižší než 100 000 EUR. Jen 539 podniků využilo slevy vyšší než 200 000 EUR.

| (103) | Co se týče sledovaných opatření z případu SA.33083 (přírodní pohromy, k nimž došlo v letech 1990 až 2002), příjemců bylo přibližně 59 500, z nichž 23 303 již není činných. Co se týče sledovaných opatření z případu SA.35083 (zemětřesení v Abruzzo v roce 2009), příjemců bylo přibližně 21 000, z nichž 4 000 již není činných. |
| --- | --- |

(103)

Co se týče sledovaných opatření z případu SA.33083 (přírodní pohromy, k nimž došlo v letech 1990 až 2002), příjemců bylo přibližně 59 500, z nichž 23 303 již není činných. Co se týče sledovaných opatření z případu SA.35083 (zemětřesení v Abruzzo v roce 2009), příjemců bylo přibližně 21 000, z nichž 4 000 již není činných.

Připomínky předložené Itálií ve věci dokumentace k výhodám poskytnutým za škody způsobené přírodními pohromami

Připomínky předložené Itálií ve věci dokumentace k výhodám poskytnutým za škody způsobené přírodními pohromami

| (104) | V tomtéž dopise ze dne 4. srpna 2014 Itálie podrobně popisuje obtíže při získávání dokumentace, která by mohla potvrdit: i) zda příjemci přezkoumávaných opatření utrpěli či neutrpěli škody v souvislosti s přírodní pohromou, ii) zda příjemci obdrželi či neobdrželi náhradu za tyto škody a iii) částku odpovídající tomuto odškodnění. |
| --- | --- |

(104)

V tomtéž dopise ze dne 4. srpna 2014 Itálie podrobně popisuje obtíže při získávání dokumentace, která by mohla potvrdit: i) zda příjemci přezkoumávaných opatření utrpěli či neutrpěli škody v souvislosti s přírodní pohromou, ii) zda příjemci obdrželi či neobdrželi náhradu za tyto škody a iii) částku odpovídající tomuto odškodnění.

| (105) | Italské orgány se domnívají, že rozhodnutí o zahájení výslovně nevyžadovalo, aby příjemci přezkoumávaných opatření prokázali utrpěné škody. Italské orgány proto neshromažďovaly dokumentaci, která by prokazovala skutečné škody vzniklé jednotlivým příjemcům. Italské orgány budou proto muset zahájit nové zvláštní řízení zaměřené buď na orgány veřejné správy (s cílem ověřit, zda byly náhrady již přiděleny a/nebo vyplaceny), nebo na příjemce přezkoumávaných opatření (s cílem ověřit, zda utrpěli škody a zda jim pojišťovny vyplatily za tyto škody náhrady). |
| --- | --- |

(105)

Italské orgány se domnívají, že rozhodnutí o zahájení výslovně nevyžadovalo, aby příjemci přezkoumávaných opatření prokázali utrpěné škody. Italské orgány proto neshromažďovaly dokumentaci, která by prokazovala skutečné škody vzniklé jednotlivým příjemcům. Italské orgány budou proto muset zahájit nové zvláštní řízení zaměřené buď na orgány veřejné správy (s cílem ověřit, zda byly náhrady již přiděleny a/nebo vyplaceny), nebo na příjemce přezkoumávaných opatření (s cílem ověřit, zda utrpěli škody a zda jim pojišťovny vyplatily za tyto škody náhrady).

| (106) | Přesněji řečeno, v předmětném sdělení Itálie uvádí, že:






  a) | ve světle zvláštní žádosti Komise o prokázání škod, jež utrpěli jednotliví příjemci, v rámci předmětného opatření souvisejícího s podporou, italské orgány zahájily vyšetřování týkající se dokumentace, která prokazuje škody způsobené přírodními pohromami a veškeré náhrady poskytnuté orgány veřejné správy nebo soukromými orgány; |
| --- | --- | --- |

(106)

Přesněji řečeno, v předmětném sdělení Itálie uvádí, že:

a)

ve světle zvláštní žádosti Komise o prokázání škod, jež utrpěli jednotliví příjemci, v rámci předmětného opatření souvisejícího s podporou, italské orgány zahájily vyšetřování týkající se dokumentace, která prokazuje škody způsobené přírodními pohromami a veškeré náhrady poskytnuté orgány veřejné správy nebo soukromými orgány;

| b) | toto vyšetřování zaměřené na prokázání škod se však týká pouze příjemců, kteří jsou stále ještě aktivní (proto byli vyloučeni ti, kteří ukončili svou činnost a kteří již tedy nemohou narušovat hospodářskou soutěž na trhu); |
| --- | --- |

b)

toto vyšetřování zaměřené na prokázání škod se však týká pouze příjemců, kteří jsou stále ještě aktivní (proto byli vyloučeni ti, kteří ukončili svou činnost a kteří již tedy nemohou narušovat hospodářskou soutěž na trhu);

| c) | mezi podmínky, jimiž se řídilo udělování přezkoumávaných domnělých protiprávních podpor, nepatřilo prohlášení o prokázání škod způsobených přírodní pohromou. Žádný z orgánů, které přidělovaly podporu (daňová správa, INPS a INAIL), tak tuto dokumentaci nemá. Pro každé přezkoumávané opatření by tedy bylo nutné zahájit nová zvláštní vyšetřování v každé z postižených oblastí; |
| --- | --- |

c)

mezi podmínky, jimiž se řídilo udělování přezkoumávaných domnělých protiprávních podpor, nepatřilo prohlášení o prokázání škod způsobených přírodní pohromou. Žádný z orgánů, které přidělovaly podporu (daňová správa, INPS a INAIL), tak tuto dokumentaci nemá. Pro každé přezkoumávané opatření by tedy bylo nutné zahájit nová zvláštní vyšetřování v každé z postižených oblastí;

| d) | tato vyšetřování se týkají buď dokumentace související s prokazováním škody, nebo dokumentace související s náhradou, která byla na jejím základě případně poskytnuta. Vzhledem k tomu, že prokázání škod v důsledku přírodní pohromy nepatřilo k předpokladům pro poskytnutí přezkoumávaných domnělých protiprávních podpor, které jsou předmětem vyšetřování, musí být případné prokázání škod požadované orgány veřejné správy nebo soukromými orgány pro účely poskytnutí případných dalších náhrad i tak vysledováno až k události, k níž se váže, tedy k okamžiku, kdy k ní došlo; |
| --- | --- |

d)

tato vyšetřování se týkají buď dokumentace související s prokazováním škody, nebo dokumentace související s náhradou, která byla na jejím základě případně poskytnuta. Vzhledem k tomu, že prokázání škod v důsledku přírodní pohromy nepatřilo k předpokladům pro poskytnutí přezkoumávaných domnělých protiprávních podpor, které jsou předmětem vyšetřování, musí být případné prokázání škod požadované orgány veřejné správy nebo soukromými orgány pro účely poskytnutí případných dalších náhrad i tak vysledováno až k události, k níž se váže, tedy k okamžiku, kdy k ní došlo;

| e) | prokázání škody bude muset být provedeno pouze v případě, že škoda vznikla v nedávné době a lze ji ještě zjistit, neboť v opačném případě by nebylo možno stanovit, zda se jedná o přímou škodu, a dopátrat se souvislosti s přírodní pohromou. Z toho vyplývá, že vyhledávání dokumentace pro jednotlivá potvrzení nebo osvědčení týkající se škod, jakož i případných s nimi spojených náhrad, je nerozlučně vázáno na datum, kdy došlo k pohromě; |
| --- | --- |

e)

prokázání škody bude muset být provedeno pouze v případě, že škoda vznikla v nedávné době a lze ji ještě zjistit, neboť v opačném případě by nebylo možno stanovit, zda se jedná o přímou škodu, a dopátrat se souvislosti s přírodní pohromou. Z toho vyplývá, že vyhledávání dokumentace pro jednotlivá potvrzení nebo osvědčení týkající se škod, jakož i případných s nimi spojených náhrad, je nerozlučně vázáno na datum, kdy došlo k pohromě;

| f) | možnost získat dokumentaci, která by osvědčovala utrpěné škody a vyplacenou a přijatou náhradu, je omezena v důsledku povinnosti uchovávat účetní dokumentaci, která platí v Itálii. Články 2220 a 2946 italského občanského zákoníku stanoví, že písemnosti se uchovávají po dobu 10 let (a v některých případech dokonce po kratší dobu). Z toho vyplývá, že správní kroky zaměřené na získání uvedené dokumentace po více než deseti letech od pohromy, by se neopíraly o vhodné právní nástroje, které by mohly zaručit, že příjemci a orgány veřejné správy poskytnou požadovanou dokumentaci; |
| --- | --- |

f)

možnost získat dokumentaci, která by osvědčovala utrpěné škody a vyplacenou a přijatou náhradu, je omezena v důsledku povinnosti uchovávat účetní dokumentaci, která platí v Itálii. Články 2220 a 2946 italského občanského zákoníku stanoví, že písemnosti se uchovávají po dobu 10 let (a v některých případech dokonce po kratší dobu). Z toho vyplývá, že správní kroky zaměřené na získání uvedené dokumentace po více než deseti letech od pohromy, by se neopíraly o vhodné právní nástroje, které by mohly zaručit, že příjemci a orgány veřejné správy poskytnou požadovanou dokumentaci;

| g) | z analýzy vnitrostátního právního rámce v oblasti uchovávání účetní dokumentace lze vyvodit, že by bylo objektivně nemožné zahájit požadovaný průzkum s cílem prokázat veškeré škody způsobené přírodními pohromami před více než deseti lety, tedy všemi pohromami, jichž se týkají přezkoumávaná opatření, kromě zemětřesení v Abruzzo v roce 2009, neboť u něj desetiletá lhůta ještě neuplynula. |
| --- | --- |

g)

z analýzy vnitrostátního právního rámce v oblasti uchovávání účetní dokumentace lze vyvodit, že by bylo objektivně nemožné zahájit požadovaný průzkum s cílem prokázat veškeré škody způsobené přírodními pohromami před více než deseti lety, tedy všemi pohromami, jichž se týkají přezkoumávaná opatření, kromě zemětřesení v Abruzzo v roce 2009, neboť u něj desetiletá lhůta ještě neuplynula.

| (107) | Co se týče opatření týkajícího se zemětřesení v Abruzzo v roce 2009, jehož se týká případ SA.35083 (12/C), italské orgány uvedly, že bude nezbytné provést přesné a podrobné vyšetřování, aby byla bez chybového rozpětí zjištěna totožnost příjemců podpory nebo výše případných přijatých protiprávních podpor. Údaje shromážděné v Itálii do konce roku 2014 zahrnují rovněž mnoho jednotlivých příjemců, kteří využili režim týkající se daní z příjmu, které (částečně nebo vůbec) nesouvisí s jejich podnikatelskou činností. Z přibližně 21 000 příjemců zjištěných v Itálii je totiž 17 500 fyzických osob, u nichž se daňové údaje týkají příjmu z podnikání ze samostatné výdělečné činnosti, nebo jiné formy příjmu. U všech příjemců, kteří spadají do této kategorie, by bylo nezbytné provést hlubší hodnocení s cílem vyčíslit, do jaké míry má být sleva, kterou využili, považována za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU vzhledem k tomu, že slevy, které nejsou určeny pro podniky, nepředstavují státní podporu. |
| --- | --- |

(107)

Co se týče opatření týkajícího se zemětřesení v Abruzzo v roce 2009, jehož se týká případ SA.35083 (12/C), italské orgány uvedly, že bude nezbytné provést přesné a podrobné vyšetřování, aby byla bez chybového rozpětí zjištěna totožnost příjemců podpory nebo výše případných přijatých protiprávních podpor. Údaje shromážděné v Itálii do konce roku 2014 zahrnují rovněž mnoho jednotlivých příjemců, kteří využili režim týkající se daní z příjmu, které (částečně nebo vůbec) nesouvisí s jejich podnikatelskou činností. Z přibližně 21 000 příjemců zjištěných v Itálii je totiž 17 500 fyzických osob, u nichž se daňové údaje týkají příjmu z podnikání ze samostatné výdělečné činnosti, nebo jiné formy příjmu. U všech příjemců, kteří spadají do této kategorie, by bylo nezbytné provést hlubší hodnocení s cílem vyčíslit, do jaké míry má být sleva, kterou využili, považována za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU vzhledem k tomu, že slevy, které nejsou určeny pro podniky, nepředstavují státní podporu.

| (108) | Itálie nakonec poskytla podrobné informace a dokumentaci týkající se systémového dopadu zemětřesení v Abruzzo v roce 2009 na hospodářské sítě v regionu. Tato dokumentace obsahuje makroekonomické údaje a seznam poškozených místních infrastruktur. |
| --- | --- |

(108)

Itálie nakonec poskytla podrobné informace a dokumentaci týkající se systémového dopadu zemětřesení v Abruzzo v roce 2009 na hospodářské sítě v regionu. Tato dokumentace obsahuje makroekonomické údaje a seznam poškozených místních infrastruktur.

6.   POSOUZENÍ OPATŘENÍ SOUVISEJÍCÍCH S PODPOROU

POSOUZENÍ OPATŘENÍ SOUVISEJÍCÍCH S PODPOROU

Opatření s povahou státní podpory

Opatření s povahou státní podpory

| (109) | V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvažovala o tom, že předmětná opatření (tedy režimy, které zavádějí až 90 % slevy na daních a povinných příspěvcích na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění dlužných podniky, jež sídlí nebo se nachází v oblastech zasažených přírodními pohromami stanovenými v následujících právních aktech: čl. 9 odst. 17 zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2012 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 4 odst. 90 zákona č. 350 ze dne 24. prosince 2003 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 1 odst. 363 zákona č. 266 ze dne 23. prosince 2005 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 1 odst. 1011 zákona č. 296 ze dne 27. prosince 2006 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 2 odst. 109 zákona č. 244 ze dne 24. prosince 2007 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 6 odst. 4a a 4b nařízení s mocí zákona č. 185 ze dne 29. listopadu 2008 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 33 odst. 28 zákona č. 183 ze dne 12. listopadu 2011 ve znění pozdějších úprav a doplňků. Zdá se, že všechny příslušné prováděcí akty stanovené ve výše uvedených zákonech, jak jsou popsány ve 20. až 36. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, představují státní podporu. Komise v této souvislosti dále přezkoumá eventualitu, že přezkoumávaná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
| --- | --- |

(109)

V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvažovala o tom, že předmětná opatření (tedy režimy, které zavádějí až 90 % slevy na daních a povinných příspěvcích na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění dlužných podniky, jež sídlí nebo se nachází v oblastech zasažených přírodními pohromami stanovenými v následujících právních aktech: čl. 9 odst. 17 zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2012 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 4 odst. 90 zákona č. 350 ze dne 24. prosince 2003 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 1 odst. 363 zákona č. 266 ze dne 23. prosince 2005 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 1 odst. 1011 zákona č. 296 ze dne 27. prosince 2006 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 2 odst. 109 zákona č. 244 ze dne 24. prosince 2007 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 6 odst. 4a a 4b nařízení s mocí zákona č. 185 ze dne 29. listopadu 2008 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 33 odst. 28 zákona č. 183 ze dne 12. listopadu 2011 ve znění pozdějších úprav a doplňků. Zdá se, že všechny příslušné prováděcí akty stanovené ve výše uvedených zákonech, jak jsou popsány ve 20. až 36. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, představují státní podporu. Komise v této souvislosti dále přezkoumá eventualitu, že přezkoumávaná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

| (110) | Aby bylo možno posoudit, zda opatření související se slevou představují podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno stanovit, zda zvýhodňují určité podniky, zda výhodu poskytuje stát ze státních prostředků a zda předmětná opatření mohou mít vliv na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy. |
| --- | --- |

(110)

Aby bylo možno posoudit, zda opatření související se slevou představují podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno stanovit, zda zvýhodňují určité podniky, zda výhodu poskytuje stát ze státních prostředků a zda předmětná opatření mohou mít vliv na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy.

| (111) | Vzhledem k tomu, že slevy jsou poskytovány výhradně podnikům se sídlem v zeměpisných oblastech (viz 39. bod odůvodnění) zasažených stanovenými druhy přírodních pohrom (zemětřesení, vulkanické erupce a záplavy), jsou opatření selektivní. Italský stát snižuje daně a povinné příspěvky na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění a osvobozuje tak příslušné podniky od provozních nákladů, které by při normálním provozu musely nést. Podniky tedy mají hospodářskou výhodu, která může narušit hospodářskou soutěž nebo přinejmenším jejím narušením hrozit. Jelikož opatření se týkají podniků působících v oblasti obchodu mezi členskými státy, mohou ovlivnit uvedené obchody. |
| --- | --- |

(111)

Vzhledem k tomu, že slevy jsou poskytovány výhradně podnikům se sídlem v zeměpisných oblastech (viz 39. bod odůvodnění) zasažených stanovenými druhy přírodních pohrom (zemětřesení, vulkanické erupce a záplavy), jsou opatření selektivní. Italský stát snižuje daně a povinné příspěvky na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění a osvobozuje tak příslušné podniky od provozních nákladů, které by při normálním provozu musely nést. Podniky tedy mají hospodářskou výhodu, která může narušit hospodářskou soutěž nebo přinejmenším jejím narušením hrozit. Jelikož opatření se týkají podniků působících v oblasti obchodu mezi členskými státy, mohou ovlivnit uvedené obchody.

| (112) | Veřejná podpora prostřednictvím státních prostředků znamená, že se italské orgány zřeknou příjmů, neboť snížení daní z příjmu znamená pro stát menší daňové příjmy. Obdobně snížení povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, které se hradí organizacím INPS a INAIL, vyžaduje větší přesun státních prostředků ve prospěch těchto organizací tak, aby se nahradily chybějící příjmy. |
| --- | --- |

(112)

Veřejná podpora prostřednictvím státních prostředků znamená, že se italské orgány zřeknou příjmů, neboť snížení daní z příjmu znamená pro stát menší daňové příjmy. Obdobně snížení povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, které se hradí organizacím INPS a INAIL, vyžaduje větší přesun státních prostředků ve prospěch těchto organizací tak, aby se nahradily chybějící příjmy.

| (113) | Jak bylo již předběžně konstatováno v rozhodnutí o zahájení, všechna opatření, jež Itálie přijala od roku 2002, která lze vztáhnout na případy státní podpory SA.33083 (12/C) a SA.35083 (12/C) a která stanoví slevy ve výši 90 %, 50 % nebo 60 % daní a povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, tak představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
| --- | --- |

(113)

Jak bylo již předběžně konstatováno v rozhodnutí o zahájení, všechna opatření, jež Itálie přijala od roku 2002, která lze vztáhnout na případy státní podpory SA.33083 (12/C) a SA.35083 (12/C) a která stanoví slevy ve výši 90 %, 50 % nebo 60 % daní a povinných příspěvků na sociální zabezpečení a zaměstnanecké pojištění, tak představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

| (114) | Přezkoumávaná opatření jsou v zásadě zakázána čl. 107 odst. 1 SFEU a mohou být považována za slučitelná s vnitřním trhem pouze v případě, že jsou přijata jako výhody v rámci jedné z výjimek stanovených samotnou Smlouvou. |
| --- | --- |

(114)

Přezkoumávaná opatření jsou v zásadě zakázána čl. 107 odst. 1 SFEU a mohou být považována za slučitelná s vnitřním trhem pouze v případě, že jsou přijata jako výhody v rámci jedné z výjimek stanovených samotnou Smlouvou.

| (115) | Komise má však za to, že (jednotlivé) podpory poskytované v rámci přezkoumávaných opatření nepředstavují státní podporu, pokud splňují všechny podmínky stanovené v platném nařízení de minimis (62). |
| --- | --- |

(115)

Komise má však za to, že (jednotlivé) podpory poskytované v rámci přezkoumávaných opatření nepředstavují státní podporu, pokud splňují všechny podmínky stanovené v platném nařízení de minimis (62).

de minimis

62

Protiprávnost opatření souvisejících s podporou

Protiprávnost opatření souvisejících s podporou

| (116) | Vzhledem k tomu, že se jedná o opatření související s podporou, která již vstoupila v platnost, Komise vyjadřuje politování, že italské orgány nesplnily ohlašovací povinnost, kterou měly ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU. |
| --- | --- |

(116)

Vzhledem k tomu, že se jedná o opatření související s podporou, která již vstoupila v platnost, Komise vyjadřuje politování, že italské orgány nesplnily ohlašovací povinnost, kterou měly ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU.

Posouzení slučitelnosti podpor s vnitřním trhem ve světle připomínek zúčastněných stran

Posouzení slučitelnosti podpor s vnitřním trhem ve světle připomínek zúčastněných stran

| (117) | Poté, co Komise dospěla k závěru, že režimy týkající se slev podle 109. bodu odůvodnění představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí určit, zda lze podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 nebo 3 SFEU. |
| --- | --- |

(117)

Poté, co Komise dospěla k závěru, že režimy týkající se slev podle 109. bodu odůvodnění představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí určit, zda lze podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 nebo 3 SFEU.

| (118) | Komise se v rozhodnutí o zahájení domnívala, že co se týče použitelnosti výjimek stanovených Smlouvou, přezkoumávané podpory nemohou využívat výjimky podle čl. 107 odst. 2 písm. a), neboť se nejedná o podpory sociální povahy ani o podpory, které spadají do působnosti čl. 107 odst. 2 písm. c). Ze zřejmých důvodů nelze použít ani výjimky podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a d). Itálie tyto závěry v rámci formálního řízení nezpochybnila. Co se týče možného použití výjimek stanovených v čl. 107 odst. 3 písm. a) a c), Komise odkazuje na pochybnosti, které vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení (viz bod 3.3.2 rozhodnutí o zahájení). Členský stát ve svých připomínkách ani netvrdil, že by se na podporu mohly vztahovat výjimky podle čl. 107 odst. 3 písm. a) nebo c) SFEU, ani nepředložil žádné informace, které by mohly umožnit Komisi, aby v průběhu řízení souvisejícího s formálním vyšetřováním posoudila slučitelnost přezkoumávaných režimů ve světle těchto výjimek. Itálie (a třetí osoby, které předložily připomínky) naopak tvrdila, že podpora byla určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami, což tedy znamená, že musí být posuzována na základě výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. To vše, aniž by byla dotčena možnost, že by jednotlivé poskytnuté podpory podle přezkoumávaných režimů mohly být prohlášeny na základě přezkumu případ od případu za slučitelné, nebo by se na ně mohlo vztahovat nařízení o výjimkách přijaté na základě článku 1 nařízení Rady (ES) č. 994/98 (63). |
| --- | --- |

(118)

Komise se v rozhodnutí o zahájení domnívala, že co se týče použitelnosti výjimek stanovených Smlouvou, přezkoumávané podpory nemohou využívat výjimky podle čl. 107 odst. 2 písm. a), neboť se nejedná o podpory sociální povahy ani o podpory, které spadají do působnosti čl. 107 odst. 2 písm. c). Ze zřejmých důvodů nelze použít ani výjimky podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a d). Itálie tyto závěry v rámci formálního řízení nezpochybnila. Co se týče možného použití výjimek stanovených v čl. 107 odst. 3 písm. a) a c), Komise odkazuje na pochybnosti, které vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení (viz bod 3.3.2 rozhodnutí o zahájení). Členský stát ve svých připomínkách ani netvrdil, že by se na podporu mohly vztahovat výjimky podle čl. 107 odst. 3 písm. a) nebo c) SFEU, ani nepředložil žádné informace, které by mohly umožnit Komisi, aby v průběhu řízení souvisejícího s formálním vyšetřováním posoudila slučitelnost přezkoumávaných režimů ve světle těchto výjimek. Itálie (a třetí osoby, které předložily připomínky) naopak tvrdila, že podpora byla určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami, což tedy znamená, že musí být posuzována na základě výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. To vše, aniž by byla dotčena možnost, že by jednotlivé poskytnuté podpory podle přezkoumávaných režimů mohly být prohlášeny na základě přezkumu případ od případu za slučitelné, nebo by se na ně mohlo vztahovat nařízení o výjimkách přijaté na základě článku 1 nařízení Rady (ES) č. 994/98 (63).

63

| (119) | Vzhledem k tomu, že všechna opatření se skutečně týkají podniků sídlících nebo činných v oblastech zasažených přírodními pohromami, Komise posoudí, zda pro opatření lze využít výjimku podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, pokud jde o podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi. |
| --- | --- |

(119)

Vzhledem k tomu, že všechna opatření se skutečně týkají podniků sídlících nebo činných v oblastech zasažených přírodními pohromami, Komise posoudí, zda pro opatření lze využít výjimku podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, pokud jde o podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi.

Analýza ustanovení, pokud jde o podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami

Analýza ustanovení, pokud jde o podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami

| (120) | Komise přezkoumala přezkoumávané režimy podpory ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, který prohlašuje, že podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními podporami nebo jinými mimořádnými událostmi jsou slučitelné s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(120)

Komise přezkoumala přezkoumávané režimy podpory ve světle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, který prohlašuje, že podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními podporami nebo jinými mimořádnými událostmi jsou slučitelné s vnitřním trhem.

| (121) | V tomto ohledu Komise posuzuje, zda se na pohromy, které Itálie uvádí, vztahuje definice „přírodních pohrom“ podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a zda jsou splněny následující podmínky:






  a) | musí být prokázáno, že škoda, za niž je poskytována náhrada, je přímým důsledkem přezkoumávané přírodní pohromy; |
| --- | --- | --- |

(121)

V tomto ohledu Komise posuzuje, zda se na pohromy, které Itálie uvádí, vztahuje definice „přírodních pohrom“ podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a zda jsou splněny následující podmínky:

a)

musí být prokázáno, že škoda, za niž je poskytována náhrada, je přímým důsledkem přezkoumávané přírodní pohromy;

| b) | podpora musí sloužit pouze k náhradě škody způsobené přírodní pohromou a nesmí s sebou nést nadměrnou kompenzaci škody utrpěné příjemci. |
| --- | --- |

b)

podpora musí sloužit pouze k náhradě škody způsobené přírodní pohromou a nesmí s sebou nést nadměrnou kompenzaci škody utrpěné příjemci.

| (122) | Italské právní základy uvádí oblasti zasažené jedním ze tří druhů přírodních pohrom: zemětřesení, záplavy nebo vulkanické erupce. Vzhledem k tomu, že podle ustáleného názoru Komise představují zemětřesení, záplavy a vulkanické erupce přírodní pohromy ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, každý jednotlivý podnik, který skutečně utrpěl škody v důsledku těchto přírodních pohrom, se může stát příjemcem podpory v nezbytné výši jako náhrady za tyto škody (64). |
| --- | --- |

(122)

Italské právní základy uvádí oblasti zasažené jedním ze tří druhů přírodních pohrom: zemětřesení, záplavy nebo vulkanické erupce. Vzhledem k tomu, že podle ustáleného názoru Komise představují zemětřesení, záplavy a vulkanické erupce přírodní pohromy ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, každý jednotlivý podnik, který skutečně utrpěl škody v důsledku těchto přírodních pohrom, se může stát příjemcem podpory v nezbytné výši jako náhrady za tyto škody (64).

64

| (123) | Přezkoumávané režimy neobsahují žádnou definici škody (hmotné ani nehmotné) a nestanoví žádnou souvislost mezi podporou a skutečně utrpěnými škodami v důsledku uvedených přírodních pohrom (65). Režimy kromě toho neomezují výši odškodnění podle toho, co je nezbytné k náhradě škod, jež příjemce podpory skutečně utrpěl. A nakonec, způsobilé náklady nejsou stanoveny na základě škody způsobené podniku příjemce jako přímý důsledek přírodní pohromy. To potvrdily i italské orgány v průběhu formálního vyšetřování (viz připomínky INPS v 98. bodě odůvodnění). |
| --- | --- |

(123)

Přezkoumávané režimy neobsahují žádnou definici škody (hmotné ani nehmotné) a nestanoví žádnou souvislost mezi podporou a skutečně utrpěnými škodami v důsledku uvedených přírodních pohrom (65). Režimy kromě toho neomezují výši odškodnění podle toho, co je nezbytné k náhradě škod, jež příjemce podpory skutečně utrpěl. A nakonec, způsobilé náklady nejsou stanoveny na základě škody způsobené podniku příjemce jako přímý důsledek přírodní pohromy. To potvrdily i italské orgány v průběhu formálního vyšetřování (viz připomínky INPS v 98. bodě odůvodnění).

65

| (124) | Komise dochází k závěru, že režimy přinesly výhodu nejen skutečně poškozeným podnikům, ale všem podnikům sídlícím nebo činným v oblastech, jež byly italskými orgány prohlášeny za „zasažené pohromou“, a to nezávisle na skutečnosti, zda skutečně utrpěly či neutrpěly škody v důsledku příslušné pohromy. |
| --- | --- |

(124)

Komise dochází k závěru, že režimy přinesly výhodu nejen skutečně poškozeným podnikům, ale všem podnikům sídlícím nebo činným v oblastech, jež byly italskými orgány prohlášeny za „zasažené pohromou“, a to nezávisle na skutečnosti, zda skutečně utrpěly či neutrpěly škody v důsledku příslušné pohromy.

| (125) | Ve světle výše uvedených skutečností nejsou přezkoumávaná opatření vzhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami. |
| --- | --- |

(125)

Ve světle výše uvedených skutečností nejsou přezkoumávaná opatření vzhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k náhradě škod způsobených přírodními pohromami.

| (126) | Je tedy třeba konstatovat, že formální vyšetřování neumožnilo rozptýlit pochybnosti Komise týkající se slučitelnosti přezkoumávaných opatření se společným trhem. |
| --- | --- |

(126)

Je tedy třeba konstatovat, že formální vyšetřování neumožnilo rozptýlit pochybnosti Komise týkající se slučitelnosti přezkoumávaných opatření se společným trhem.

| (127) | Vzhledem k tomu, že na podporu se nevztahuje žádná z výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU, Komise dochází k závěru, že přezkoumávané režimy podpory nejsou slučitelné s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(127)

Vzhledem k tomu, že na podporu se nevztahuje žádná z výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU, Komise dochází k závěru, že přezkoumávané režimy podpory nejsou slučitelné s vnitřním trhem.

| (128) | Co se týče opatření uplatňovaných na odvětví rybolovu a akvakultury, jejich slučitelnost s právními předpisy Unie musí být posuzována ve světle pokynů pro přezkum státních podpor v odvětví rybolovu a akvakultury k datu vstupu v platnost každého režimu. Od roku 2001 Komise na základě těchto pokynů poskytovala výklad k uplatňování Smlouvy, co se týče státních podpor v odvětví rybolovu a akvakultury. |
| --- | --- |

(128)

Co se týče opatření uplatňovaných na odvětví rybolovu a akvakultury, jejich slučitelnost s právními předpisy Unie musí být posuzována ve světle pokynů pro přezkum státních podpor v odvětví rybolovu a akvakultury k datu vstupu v platnost každého režimu. Od roku 2001 Komise na základě těchto pokynů poskytovala výklad k uplatňování Smlouvy, co se týče státních podpor v odvětví rybolovu a akvakultury.

| (129) | Vzhledem k tomu, že pokud jde o podpory v případě přírodních pohrom, i na tyto pokyny se vztahují stejná zásadní ustanovení, Komise dospívá k závěru, že připomínky v tomto oddíle se uplatní i na podpory poskytované na základě opatření v odvětví rybolovu a akvakultury. |
| --- | --- |

(129)

Vzhledem k tomu, že pokud jde o podpory v případě přírodních pohrom, i na tyto pokyny se vztahují stejná zásadní ustanovení, Komise dospívá k závěru, že připomínky v tomto oddíle se uplatní i na podpory poskytované na základě opatření v odvětví rybolovu a akvakultury.

Připomínky zúčastněných stran

Připomínky zúčastněných stran

| (130) | Italské orgány a další čtyři zúčastněné strany (advokátní kancelář Chiti, advokátní kancelář Preve-Gavioli, Confindustria, CGIL L'Aquila) předložily připomínky týkající se pochybností, jež vyjádřila Komise v rozhodnutí o zahájení. |
| --- | --- |

(130)

Italské orgány a další čtyři zúčastněné strany (advokátní kancelář Chiti, advokátní kancelář Preve-Gavioli, Confindustria, CGIL L'Aquila) předložily připomínky týkající se pochybností, jež vyjádřila Komise v rozhodnutí o zahájení.

| (131) | Jak uvádí všechny zúčastněné strany, čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU stanoví, že podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami jsou slučitelné s vnitřním trhem. Přezkoumávaná opatření byla zaměřena na podniky sídlící v oblastech zasažených zemětřeseními, záplavami a vulkanickými erupcemi. Jak bylo však vyhodnoceno již v předchozím bodě („Podpora určená k náhradě škod způsobených přírodními pohromami“), Komise má za to, že přezkoumávaná opatření nejsou vhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k náhradě škod způsobených výše uvedenými přírodními pohromami ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. |
| --- | --- |

(131)

Jak uvádí všechny zúčastněné strany, čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU stanoví, že podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami jsou slučitelné s vnitřním trhem. Přezkoumávaná opatření byla zaměřena na podniky sídlící v oblastech zasažených zemětřeseními, záplavami a vulkanickými erupcemi. Jak bylo však vyhodnoceno již v předchozím bodě („Podpora určená k náhradě škod způsobených přírodními pohromami“), Komise má za to, že přezkoumávaná opatření nejsou vhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k náhradě škod způsobených výše uvedenými přírodními pohromami ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU.

| (132) | Některé zúčastněné strany (advokátní kancelář Chiti, Confindustria) poukazují i na skutečnost, že podpory, jež stanoví některá opatření, jsou poskytovány pouze po ověření skutečné škody, kterou utrpěl každý podnik. Nelze totiž vyloučit, že v určitých případech by podpora poskytovaná v rámci opatření nebyla vyšší, než částka potřebná k náhradě škody, kterou skutečně utrpěl postižený příjemce v přímém důsledku pohromy, a že jednotlivá podpora v těchto případech by mohla být považována za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Přezkoumávaná opatření však nejsou vzhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k vyloučení každé formy nadměrné kompenzace škod a omezují se na náhradu škod způsobených výše uvedenými přírodními pohromami. Jak je uvedeno v předchozím bodě („Podpora určená k náhradě škod způsobených přírodními pohromami“), tato opatření mají rozhodně širší oblast působnosti, neboť nevyžadují přímou souvislost mezi podporou a škodami způsobenými příslušnou přírodní pohromou. Vzhledem k tomu, že nevyžadují souvislost, neomezují náhradu na částku nezbytnou k náhradě případné škody, kterou podniky skutečně utrpěly. Ani v případě, kdy jsou příjemci povinni prokázat příslušnou škodu, jako v případě Piemontu, neobsahují právní základy žádná ustanovení, která by omezovala výši podpory na ověřenou částku odpovídající škodám způsobeným záplavami. Co se týče připomínek předložených italskými orgány ve věci dopadu zemětřesení v Abruzzo v roce 2009 na hospodářskou síť regionu, konkrétně na oblast zasaženou zemětřesením, které mělo mimořádnou sílu a ničivý potenciál, Komise opětovně připomíná, že podle Smlouvy a v souladu s ustálenou praxí Komise (66) je nezbytné, aby existovala jasná a přímá souvislost mezi událostí, jež způsobila škodu, a státní podporou určenou k její náhradě. Tuto souvislost je třeba zjistit u každého podniku, nikoli na makroekonomické úrovni, jako v případě přezkoumávaného opatření (konkrétně pokud jde o zemětřesení v Abruzzo v roce 2009, oznámené opatření v rámci státní podpory SA.35083 (12/C)). |
| --- | --- |

(132)

Některé zúčastněné strany (advokátní kancelář Chiti, Confindustria) poukazují i na skutečnost, že podpory, jež stanoví některá opatření, jsou poskytovány pouze po ověření skutečné škody, kterou utrpěl každý podnik. Nelze totiž vyloučit, že v určitých případech by podpora poskytovaná v rámci opatření nebyla vyšší, než částka potřebná k náhradě škody, kterou skutečně utrpěl postižený příjemce v přímém důsledku pohromy, a že jednotlivá podpora v těchto případech by mohla být považována za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Přezkoumávaná opatření však nejsou vzhledem ke svému charakteru a prováděcím ustanovením určena k vyloučení každé formy nadměrné kompenzace škod a omezují se na náhradu škod způsobených výše uvedenými přírodními pohromami. Jak je uvedeno v předchozím bodě („Podpora určená k náhradě škod způsobených přírodními pohromami“), tato opatření mají rozhodně širší oblast působnosti, neboť nevyžadují přímou souvislost mezi podporou a škodami způsobenými příslušnou přírodní pohromou. Vzhledem k tomu, že nevyžadují souvislost, neomezují náhradu na částku nezbytnou k náhradě případné škody, kterou podniky skutečně utrpěly. Ani v případě, kdy jsou příjemci povinni prokázat příslušnou škodu, jako v případě Piemontu, neobsahují právní základy žádná ustanovení, která by omezovala výši podpory na ověřenou částku odpovídající škodám způsobeným záplavami. Co se týče připomínek předložených italskými orgány ve věci dopadu zemětřesení v Abruzzo v roce 2009 na hospodářskou síť regionu, konkrétně na oblast zasaženou zemětřesením, které mělo mimořádnou sílu a ničivý potenciál, Komise opětovně připomíná, že podle Smlouvy a v souladu s ustálenou praxí Komise (66) je nezbytné, aby existovala jasná a přímá souvislost mezi událostí, jež způsobila škodu, a státní podporou určenou k její náhradě. Tuto souvislost je třeba zjistit u každého podniku, nikoli na makroekonomické úrovni, jako v případě přezkoumávaného opatření (konkrétně pokud jde o zemětřesení v Abruzzo v roce 2009, oznámené opatření v rámci státní podpory SA.35083 (12/C)).

66

| (133) | Závěrem je tedy třeba říci, že připomínky předložené třetími stranami v průběhu formálního vyšetřování neumožnily rozptýlit pochybnosti Komise a že přezkoumávaná opatření představují podpory neslučitelné s vnitřním trhem. |
| --- | --- |

(133)

Závěrem je tedy třeba říci, že připomínky předložené třetími stranami v průběhu formálního vyšetřování neumožnily rozptýlit pochybnosti Komise a že přezkoumávaná opatření představují podpory neslučitelné s vnitřním trhem.

Důsledky rozhodnutí o podporách poskytnutých v rámci přezkoumávaných opatření

Důsledky rozhodnutí o podporách poskytnutých v rámci přezkoumávaných opatření

| (134) | Toto rozhodnutí vyžaduje okamžité uplatňování, a to i pokud jde o navracení protiprávně poskytnutých podpor, které byly prohlášeny za neslučitelné. Komise podotýká, že záporné rozhodnutí ve věci režimu podpor nevylučuje možnost, aby určité výhody poskytnuté v rámci téhož režimu nepředstavovaly samy o sobě státní podpory, nebo tvořily v celém rozsahu nebo částečně podpory slučitelné s vnitřním trhem (například z toho důvodu, že jednotlivá výhoda je poskytnuta subjektům, které nevykonávají hospodářskou činnost a které tak nemohou být považovány za podniky, nebo proto, že jednotlivá výhoda je v souladu s platným nařízením de minimis, nebo proto, že jednotlivá výhoda je poskytnuta v souladu se schváleným režimem nebo s nařízením o výjimkách). |
| --- | --- |

(134)

Toto rozhodnutí vyžaduje okamžité uplatňování, a to i pokud jde o navracení protiprávně poskytnutých podpor, které byly prohlášeny za neslučitelné. Komise podotýká, že záporné rozhodnutí ve věci režimu podpor nevylučuje možnost, aby určité výhody poskytnuté v rámci téhož režimu nepředstavovaly samy o sobě státní podpory, nebo tvořily v celém rozsahu nebo částečně podpory slučitelné s vnitřním trhem (například z toho důvodu, že jednotlivá výhoda je poskytnuta subjektům, které nevykonávají hospodářskou činnost a které tak nemohou být považovány za podniky, nebo proto, že jednotlivá výhoda je v souladu s platným nařízením de minimis, nebo proto, že jednotlivá výhoda je poskytnuta v souladu se schváleným režimem nebo s nařízením o výjimkách).

de minimis

| (135) | Itálie je povinna anulovat všechny stávající vyplacené podpory v rámci režimů uvedených ve 109. bodu odůvodnění s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí. Ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nemůže být žádný z těchto režimů používán jako referenční základ pro poskytnutí nebo vyplacení podpor. |
| --- | --- |

(135)

Itálie je povinna anulovat všechny stávající vyplacené podpory v rámci režimů uvedených ve 109. bodu odůvodnění s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí. Ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nemůže být žádný z těchto režimů používán jako referenční základ pro poskytnutí nebo vyplacení podpor.

| (136) | Co se týče případu jednotlivých podpor, které byly již vyplaceny v rámci přezkoumávaných opatření přede dnem vstupu v platnost rozhodnutí a příkazu k pozastavení (viz 54. bod odůvodnění), režim musí být považován za slučitelný s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU pod podmínkou, že lze nalézt jasnou a přímou souvislost mezi škodami, které utrpěl konkrétní podnik v důsledku předmětných přírodních pohrom, a státní podporou poskytnutou podle přezkoumávaných opatření (67). Je třeba vyhnout se případům nadměrné kompenzace ve srovnání se škodami, jež utrpěly jednotlivé podniky. Každá náhrada související s těmito škodami získaná z jakéhokoli zdroje musí být navíc odečtena a je nezbytné vyloučit jakoukoli kumulaci podpor stanovených předmětným režimem a podpor stanovených jinými opatřeními pro způsobilé náklady. |
| --- | --- |

(136)

Co se týče případu jednotlivých podpor, které byly již vyplaceny v rámci přezkoumávaných opatření přede dnem vstupu v platnost rozhodnutí a příkazu k pozastavení (viz 54. bod odůvodnění), režim musí být považován za slučitelný s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU pod podmínkou, že lze nalézt jasnou a přímou souvislost mezi škodami, které utrpěl konkrétní podnik v důsledku předmětných přírodních pohrom, a státní podporou poskytnutou podle přezkoumávaných opatření (67). Je třeba vyhnout se případům nadměrné kompenzace ve srovnání se škodami, jež utrpěly jednotlivé podniky. Každá náhrada související s těmito škodami získaná z jakéhokoli zdroje musí být navíc odečtena a je nezbytné vyloučit jakoukoli kumulaci podpor stanovených předmětným režimem a podpor stanovených jinými opatřeními pro způsobilé náklady.

67

Navrácení podpor

Navrácení podpor

| (137) | Podle ustanovení Smlouvy a podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie v případě, že Komise zjistí neslučitelnost podpory s vnitřním trhem, je oprávněna rozhodnout, zda zúčastněný stát musí zrušit nebo změnit podporu (68). Podle ustálené judikatury Soudního dvora slouží rovněž povinnost státu zrušit podporu, kterou Komise považuje za neslučitelnou s vnitřním trhem, k obnovení dřívějšího stavu (69). V tomto ohledu Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle bude dosaženo, jakmile příjemce splatí částky podpory poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou měl oproti svým konkurentům na trhu, a situace před obdržením podpory bude obnovena (70). |
| --- | --- |

(137)

Podle ustanovení Smlouvy a podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie v případě, že Komise zjistí neslučitelnost podpory s vnitřním trhem, je oprávněna rozhodnout, zda zúčastněný stát musí zrušit nebo změnit podporu (68). Podle ustálené judikatury Soudního dvora slouží rovněž povinnost státu zrušit podporu, kterou Komise považuje za neslučitelnou s vnitřním trhem, k obnovení dřívějšího stavu (69). V tomto ohledu Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle bude dosaženo, jakmile příjemce splatí částky podpory poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou měl oproti svým konkurentům na trhu, a situace před obdržením podpory bude obnovena (70).

68

69

70

| (138) | Na základě uvedené judikatury čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“. |
| --- | --- |

(138)

Na základě uvedené judikatury čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.

| (139) | Jestliže je tedy zjištěno, že přezkoumávaná podpora představuje protiprávní a neslučitelnou státní podporu, musí být odpovídající částka v zásadě navrácena s cílem obnovit situaci na trhu před poskytnutím podpory. Nařízení (ES) č. 659/1999 však stanoví hranice opatření o navracení. Ve smyslu čl. 14 odst. 1 „Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství“, například s ochranou právní jistoty nebo s legitimním očekáváním. Soudní dvůr rovněž připustil výjimku z povinnosti kladené na členský stát, aby provedl rozhodnutí o navrácení, které je mu určené, tedy existenci výjimečných okolností, z nichž vyplývá absolutní nemožnost, aby členský stát řádně provedl rozhodnutí (71). |
| --- | --- |

(139)

Jestliže je tedy zjištěno, že přezkoumávaná podpora představuje protiprávní a neslučitelnou státní podporu, musí být odpovídající částka v zásadě navrácena s cílem obnovit situaci na trhu před poskytnutím podpory. Nařízení (ES) č. 659/1999 však stanoví hranice opatření o navracení. Ve smyslu čl. 14 odst. 1 „Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství“, například s ochranou právní jistoty nebo s legitimním očekáváním. Soudní dvůr rovněž připustil výjimku z povinnosti kladené na členský stát, aby provedl rozhodnutí o navrácení, které je mu určené, tedy existenci výjimečných okolností, z nichž vyplývá absolutní nemožnost, aby členský stát řádně provedl rozhodnutí (71).

71

| (140) | Vzhledem k tomu, že zúčastněné strany (Confindustria a advokátní kancelář Chiti) a italské orgány uvedly takové výjimky v rámci formálního šetření, Komise musí posoudit, zda se tyto výjimky použijí na tento případ, aby bylo možno stanovit, zda je nezbytné navrácení. |
| --- | --- |

(140)

Vzhledem k tomu, že zúčastněné strany (Confindustria a advokátní kancelář Chiti) a italské orgány uvedly takové výjimky v rámci formálního šetření, Komise musí posoudit, zda se tyto výjimky použijí na tento případ, aby bylo možno stanovit, zda je nezbytné navrácení.

| (141) | Co se týče legitimního očekávání, které uvedla Confindustria (viz 80. bod odůvodnění), Komise připomíná, že příjemce neoznámené podpory se v zásadě nemůže postavit proti příkazu k navrácení a uplatňovat legitimní očekávání, pokud jde o řádnou povahu podpory (72), neboť svědomitý podnik musí být běžně schopen ujistit se o tom, že podpora byla oznámena (73). V předmětných případech navíc sama Komise nepředložila italským orgánům ani příjemcům žádné skutečnosti, které by mohly vést k legitimnímu očekávání (74). |
| --- | --- |

(141)

Co se týče legitimního očekávání, které uvedla Confindustria (viz 80. bod odůvodnění), Komise připomíná, že příjemce neoznámené podpory se v zásadě nemůže postavit proti příkazu k navrácení a uplatňovat legitimní očekávání, pokud jde o řádnou povahu podpory (72), neboť svědomitý podnik musí být běžně schopen ujistit se o tom, že podpora byla oznámena (73). V předmětných případech navíc sama Komise nepředložila italským orgánům ani příjemcům žádné skutečnosti, které by mohly vést k legitimnímu očekávání (74).

72

73

74

| (142) | V připomínkách (viz 80. bod odůvodnění) Confindustria uvedla i desetiletou promlčecí lhůtu, kterou stanoví článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999. Podle tohoto nařízení v případě záporného rozhodnutí týkajícího se případů protiprávní podpory Komise uloží zúčastněnému členskému státu, aby přijal veškerá nezbytná opatření k tomu, aby příjemci navrátili podporu. Pravomoci Komise, pokud jde o navrácení podpory, podléhají promlčecí lhůtě deseti let. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu. Připomínáme, že Komise byla informována o existenci přezkoumávaných opatření v roce 2011 a že učinila kroky ve věci opatření týkajících se protiprávních podpor dne 25. července 2011, když požádala italské orgány o informace. Komise dále přijala rozhodnutí o zahájení řízení ve věci formálního vyšetřování dne 17. října 2012, přičemž zákon, kterým bylo zavedeno první přezkoumávané opatření, Itálie přijala dne 27. prosince 2002 (viz 22. bod odůvodnění). Podle žádného z opatření o slevách, které je předmětem tohoto rozhodnutí, tak nebylo navrácení podpory promlčeno podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999. |
| --- | --- |

(142)

V připomínkách (viz 80. bod odůvodnění) Confindustria uvedla i desetiletou promlčecí lhůtu, kterou stanoví článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999. Podle tohoto nařízení v případě záporného rozhodnutí týkajícího se případů protiprávní podpory Komise uloží zúčastněnému členskému státu, aby přijal veškerá nezbytná opatření k tomu, aby příjemci navrátili podporu. Pravomoci Komise, pokud jde o navrácení podpory, podléhají promlčecí lhůtě deseti let. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu. Připomínáme, že Komise byla informována o existenci přezkoumávaných opatření v roce 2011 a že učinila kroky ve věci opatření týkajících se protiprávních podpor dne 25. července 2011, když požádala italské orgány o informace. Komise dále přijala rozhodnutí o zahájení řízení ve věci formálního vyšetřování dne 17. října 2012, přičemž zákon, kterým bylo zavedeno první přezkoumávané opatření, Itálie přijala dne 27. prosince 2002 (viz 22. bod odůvodnění). Podle žádného z opatření o slevách, které je předmětem tohoto rozhodnutí, tak nebylo navrácení podpory promlčeno podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999.

| (143) | Co se týče argumentace advokátní kanceláře Chiti (viz 73. bod odůvodnění), podle níž od konce roku 1994 až do roku 2011 žádný vnitrostátní ani unijní orgán nezpochybnil legitimitu výhod, Komise uvádí, že přezkoumávaná podpora byla poskytnuta až poté, co vstoupila v platnost opatření o slevě. Do té doby byly všechny podniky povinny platit celou dlužnou částku z titulu daní a příspěvků. Podniky tak začaly využívat slevy z částek dlužných z titulu daní a příspěvků až v roce 2003. Vzhledem k těmto okolnostem nelze uplatnit ani argument promlčení (jak uvádí Confindustria, viz 142. bod odůvodnění) ani argument legitimního očekávání (ve smyslu jiných připomínek organizace Confindustria, viz 141. bod odůvodnění), a to s přihlédnutím ke skutečnosti, že pouhá nečinnost vnitrostátních orgánů nebo orgánů Unie nepředstavuje platné argumenty pro legitimní očekávání. Tato argumentace zúčastněné strany byla zamítnuta na základě úvah uvedených ve výše zmíněných bodech. |
| --- | --- |

(143)

Co se týče argumentace advokátní kanceláře Chiti (viz 73. bod odůvodnění), podle níž od konce roku 1994 až do roku 2011 žádný vnitrostátní ani unijní orgán nezpochybnil legitimitu výhod, Komise uvádí, že přezkoumávaná podpora byla poskytnuta až poté, co vstoupila v platnost opatření o slevě. Do té doby byly všechny podniky povinny platit celou dlužnou částku z titulu daní a příspěvků. Podniky tak začaly využívat slevy z částek dlužných z titulu daní a příspěvků až v roce 2003. Vzhledem k těmto okolnostem nelze uplatnit ani argument promlčení (jak uvádí Confindustria, viz 142. bod odůvodnění) ani argument legitimního očekávání (ve smyslu jiných připomínek organizace Confindustria, viz 141. bod odůvodnění), a to s přihlédnutím ke skutečnosti, že pouhá nečinnost vnitrostátních orgánů nebo orgánů Unie nepředstavuje platné argumenty pro legitimní očekávání. Tato argumentace zúčastněné strany byla zamítnuta na základě úvah uvedených ve výše zmíněných bodech.

| (144) | Co se týče argumentace ve věci právní jistoty, kterou uvádí advokátní kancelář Chiti (viz 73. bod odůvodnění), neexistují důvody, proč odlišovat tuto věc od věci Lucchini (75). Z tohoto důvodu má Komise za to, že existence prováděcích rozsudků vnitrostátních soudů nebrání navrácení. |
| --- | --- |

(144)

Co se týče argumentace ve věci právní jistoty, kterou uvádí advokátní kancelář Chiti (viz 73. bod odůvodnění), neexistují důvody, proč odlišovat tuto věc od věci Lucchini (75). Z tohoto důvodu má Komise za to, že existence prováděcích rozsudků vnitrostátních soudů nebrání navrácení.

Lucchini

75

Mimořádné okolnosti: absolutní nemožnost navrácení

Mimořádné okolnosti: absolutní nemožnost navrácení

| (145) | Podle článku 288 SFEU je provedení rozhodnutí o navrácení podpory závazné pro každý stát, kterému je určeno. Jak je výše uvedeno, Soudní dvůr uvedl výjimku z této povinnosti, kterou představuje případ, kdy členský stát prokáže existenci mimořádných okolností, které absolutně znemožňují provedení rozhodnutí. |
| --- | --- |

(145)

Podle článku 288 SFEU je provedení rozhodnutí o navrácení podpory závazné pro každý stát, kterému je určeno. Jak je výše uvedeno, Soudní dvůr uvedl výjimku z této povinnosti, kterou představuje případ, kdy členský stát prokáže existenci mimořádných okolností, které absolutně znemožňují provedení rozhodnutí.

| (146) | Členské státy obvykle uvádí tuto možnost v rámci diskusí s Komisí až po přijetí rozhodnutí o navrácení (76). V tomto případě však Itálie tvrdila před přijetím rozhodnutí, že u některých opatření by nemělo docházet k navrácení, neboť je absolutně nemožné vykonat tento příkaz k navrácení. Jelikož Itálie vznesla tuto otázku v rámci formálního šetření a jelikož podle obecné právní zásady nelze nikomu uložit, aby učinil něco nemožného, považuje Komise za nutné tuto otázku vyřešit v tomto rozhodnutí (77). |
| --- | --- |

(146)

Členské státy obvykle uvádí tuto možnost v rámci diskusí s Komisí až po přijetí rozhodnutí o navrácení (76). V tomto případě však Itálie tvrdila před přijetím rozhodnutí, že u některých opatření by nemělo docházet k navrácení, neboť je absolutně nemožné vykonat tento příkaz k navrácení. Jelikož Itálie vznesla tuto otázku v rámci formálního šetření a jelikož podle obecné právní zásady nelze nikomu uložit, aby učinil něco nemožného, považuje Komise za nutné tuto otázku vyřešit v tomto rozhodnutí (77).

76

77

| (147) | Především je třeba upozornit, že Soudní dvůr vykládá pojem „absolutní nemožnosti“ velmi restriktivně. Podmínka absolutní nemožnosti provedení navrácení podpory není splněna, když členský stát Komisi pouze sdělí, jaké právní, politické či praktické obtíže si výkon rozhodnutí vyžádá (78). Jediným případem, v němž je možné uznat absolutní nemožnost, je situace, kdy je od samého počátku objektivně a absolutně nemožné navrácení podpory provést (79). |
| --- | --- |

(147)

Především je třeba upozornit, že Soudní dvůr vykládá pojem „absolutní nemožnosti“ velmi restriktivně. Podmínka absolutní nemožnosti provedení navrácení podpory není splněna, když členský stát Komisi pouze sdělí, jaké právní, politické či praktické obtíže si výkon rozhodnutí vyžádá (78). Jediným případem, v němž je možné uznat absolutní nemožnost, je situace, kdy je od samého počátku objektivně a absolutně nemožné navrácení podpory provést (79).

78

79

| (148) | V přezkoumávaném případě italské orgány vícekrát tvrdily, že přesný výpočet výše neslučitelných podpor, které mají být vráceny, by byl absolutně nemožný. Italský občanský zákoník (v článku 2200) a vnitrostátní daňové právní předpisy stanoví povinnost uchovávat správní a účetní písemnosti pouze po dobu deseti let. Rekonstrukce dokumentárních důkazů o škodách utrpěných v důsledku přírodních pohrom musí být prováděna na základě úředních dokladů (správních a účetních písemností) vyhotovených v době, kdy došlo k události. Z tohoto důvodu by již nebylo možné stanovit na jednu stranu částku odpovídající škodě, již utrpěli jednotliví příjemci, ani, na druhou stranu, výši náhrad poskytnutých již z jiných zdrojů (pojištění, jiná opatření související s podporou) u událostí starších než deset let. V případě většiny přezkoumávaných podpor uplynulo již více než deset let od zjištění přírodní pohromy. Do této skutkové podstaty spadají všechny události uvedené v případě SA.33083 (12/C), tedy zemětřesení na východní Sicílii v roce 1990, záplavy v severní Itálii v roce 1994, zemětřesení v regionech Marche a Umbria v roce 1997, zemětřesení v regionech Molise a Puglia v roce 2002 a zemětřesení a erupce sopky Etna v provincii Catania v roce 2002. Itálie tedy tvrdí, že u těchto událostí již nebude možné získat dokumentaci, která by potvrzovala škodu (a náhrady). |
| --- | --- |

(148)

V přezkoumávaném případě italské orgány vícekrát tvrdily, že přesný výpočet výše neslučitelných podpor, které mají být vráceny, by byl absolutně nemožný. Italský občanský zákoník (v článku 2200) a vnitrostátní daňové právní předpisy stanoví povinnost uchovávat správní a účetní písemnosti pouze po dobu deseti let. Rekonstrukce dokumentárních důkazů o škodách utrpěných v důsledku přírodních pohrom musí být prováděna na základě úředních dokladů (správních a účetních písemností) vyhotovených v době, kdy došlo k události. Z tohoto důvodu by již nebylo možné stanovit na jednu stranu částku odpovídající škodě, již utrpěli jednotliví příjemci, ani, na druhou stranu, výši náhrad poskytnutých již z jiných zdrojů (pojištění, jiná opatření související s podporou) u událostí starších než deset let. V případě většiny přezkoumávaných podpor uplynulo již více než deset let od zjištění přírodní pohromy. Do této skutkové podstaty spadají všechny události uvedené v případě SA.33083 (12/C), tedy zemětřesení na východní Sicílii v roce 1990, záplavy v severní Itálii v roce 1994, zemětřesení v regionech Marche a Umbria v roce 1997, zemětřesení v regionech Molise a Puglia v roce 2002 a zemětřesení a erupce sopky Etna v provincii Catania v roce 2002. Itálie tedy tvrdí, že u těchto událostí již nebude možné získat dokumentaci, která by potvrzovala škodu (a náhrady).

| (149) | Podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU jsou podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami slučitelné s vnitřním trhem. Neslučitelné, které je proto třeba navrátit, jsou pouze ty podpory, které přesahují vzniklé škody. Velká většina příjemců, kteří utrpěli škody způsobené přírodními pohromami před více než deseti lety, již nemá nezbytné doklady, aby prokázali tu okolnost, že utrpěli škody, a jejich výši, neboť podle italské právní úpravy nejsou podniky povinny uchovávat správní a účetní doklady po dobu delší, než deset let. Z toho vyplývá, že pokud by členský stát nařídil navrácení té části podpory, která přesahuje celkovou výši škod, jejichž vznik jsou příjemci ještě schopni prokázat, musel by přistoupit i k navrácení podpor slučitelných s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, na něž měly podniky, které utrpěly škody v důsledku přírodní pohromy, nárok. |
| --- | --- |

(149)

Podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU jsou podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami slučitelné s vnitřním trhem. Neslučitelné, které je proto třeba navrátit, jsou pouze ty podpory, které přesahují vzniklé škody. Velká většina příjemců, kteří utrpěli škody způsobené přírodními pohromami před více než deseti lety, již nemá nezbytné doklady, aby prokázali tu okolnost, že utrpěli škody, a jejich výši, neboť podle italské právní úpravy nejsou podniky povinny uchovávat správní a účetní doklady po dobu delší, než deset let. Z toho vyplývá, že pokud by členský stát nařídil navrácení té části podpory, která přesahuje celkovou výši škod, jejichž vznik jsou příjemci ještě schopni prokázat, musel by přistoupit i k navrácení podpor slučitelných s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, na něž měly podniky, které utrpěly škody v důsledku přírodní pohromy, nárok.

| (150) | Komise by měla v zásadě nařídit navrácení neslučitelných podpor, jež Itálie poskytla v rámci opatření uvedených v bodě (109). Nicméně, a) příjemci těchto opatření jsou podniky se sídlem v oblastech zasažených přírodními pohromami, b) podpory určené k náhradě škod způsobených přírodní pohromou představují podporu, která je podle zákona slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, c) k velké části přírodních pohrom došlo před více než deseti lety před datem tohoto rozhodnutí a konečně d) na základě vnitrostátního práva nejsou příjemci podpory povinni uchovávat správní a účetní doklady po dobu delší než deset let, tudíž by bylo objektivně a absolutně nemožné stanovit přesnou výši škod utrpěných v přímém důsledku přírodní pohromy. Ve světle výše uvedených skutečností Komise uznává, že s ohledem na zvláštní okolnosti související s opatřeními v oblasti podpor, která jsou předmětem tohoto rozhodnutí, je u přírodních pohrom, k nimž došlo před více než deseti lety před datem tohoto rozhodnutí, právně a fakticky nemožné získat informace nezbytné k přesnému výpočtu výše neslučitelné podpory, která by měla být navrácena. Z tohoto důvodu by bylo objektivně a absolutně nemožné vydat za těchto podmínek příkaz k navrácení. |
| --- | --- |

(150)

Komise by měla v zásadě nařídit navrácení neslučitelných podpor, jež Itálie poskytla v rámci opatření uvedených v bodě (109). Nicméně, a) příjemci těchto opatření jsou podniky se sídlem v oblastech zasažených přírodními pohromami, b) podpory určené k náhradě škod způsobených přírodní pohromou představují podporu, která je podle zákona slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, c) k velké části přírodních pohrom došlo před více než deseti lety před datem tohoto rozhodnutí a konečně d) na základě vnitrostátního práva nejsou příjemci podpory povinni uchovávat správní a účetní doklady po dobu delší než deset let, tudíž by bylo objektivně a absolutně nemožné stanovit přesnou výši škod utrpěných v přímém důsledku přírodní pohromy. Ve světle výše uvedených skutečností Komise uznává, že s ohledem na zvláštní okolnosti související s opatřeními v oblasti podpor, která jsou předmětem tohoto rozhodnutí, je u přírodních pohrom, k nimž došlo před více než deseti lety před datem tohoto rozhodnutí, právně a fakticky nemožné získat informace nezbytné k přesnému výpočtu výše neslučitelné podpory, která by měla být navrácena. Z tohoto důvodu by bylo objektivně a absolutně nemožné vydat za těchto podmínek příkaz k navrácení.

| (151) | Nemožnost vypočítat přesnou výši neslučitelné podpory, jež by měla být navrácena, se netýká podniků, které neměly v okamžiku, kdy došlo k události, provozní sídla (například hlavní sídlo nebo provozní jednotku) v oblasti zasažené přírodní pohromou. Tito příjemci opatření podle 109. bodu odůvodnění nesmí být vyloučeni z navracení, neboť nemohli utrpět žádnou přímou škodu způsobenou přírodní pohromou, a proto nemohli mít nárok na podporu slučitelnou s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Italské orgány jsou povinny ověřit existenci provozního sídla v dotčené oblasti na základě informací uvedených ve veřejných registrech v době, kdy došlo k události. |
| --- | --- |

(151)

Nemožnost vypočítat přesnou výši neslučitelné podpory, jež by měla být navrácena, se netýká podniků, které neměly v okamžiku, kdy došlo k události, provozní sídla (například hlavní sídlo nebo provozní jednotku) v oblasti zasažené přírodní pohromou. Tito příjemci opatření podle 109. bodu odůvodnění nesmí být vyloučeni z navracení, neboť nemohli utrpět žádnou přímou škodu způsobenou přírodní pohromou, a proto nemohli mít nárok na podporu slučitelnou s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Italské orgány jsou povinny ověřit existenci provozního sídla v dotčené oblasti na základě informací uvedených ve veřejných registrech v době, kdy došlo k události.

| (152) | Závěrem je třeba uvést, že Komise má za to, že vzhledem ke zvláštní povaze předmětných případů by pro Itálii bylo absolutně nemožné získat zpět podpory poskytnuté protiprávně v rámci přezkoumávaných opatření při všech přírodních pohromách, k nimž došlo více než deset let před datem tohoto rozhodnutí, s výjimkou podpor poskytnutých příjemcům, jež neměli v době, kdy došlo k události, provozní sídlo v oblasti zasažené přírodní pohromou. S výjimkou této posledně jmenované skupiny příjemců tak není vhodné nařizovat navrácení podpor souvisejících s protiprávními a neslučitelnými režimy u přírodních pohrom, k nimž došlo více než deset let před datem tohoto rozhodnutí. |
| --- | --- |

(152)

Závěrem je třeba uvést, že Komise má za to, že vzhledem ke zvláštní povaze předmětných případů by pro Itálii bylo absolutně nemožné získat zpět podpory poskytnuté protiprávně v rámci přezkoumávaných opatření při všech přírodních pohromách, k nimž došlo více než deset let před datem tohoto rozhodnutí, s výjimkou podpor poskytnutých příjemcům, jež neměli v době, kdy došlo k události, provozní sídlo v oblasti zasažené přírodní pohromou. S výjimkou této posledně jmenované skupiny příjemců tak není vhodné nařizovat navrácení podpor souvisejících s protiprávními a neslučitelnými režimy u přírodních pohrom, k nimž došlo více než deset let před datem tohoto rozhodnutí.

7.   ZÁVĚRY

ZÁVĚRY

| (153) | Komise má za to, že Itálie provedla opatření související s podporou uvedená ve 109. bodě odůvodnění protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. |
| --- | --- |

(153)

Komise má za to, že Itálie provedla opatření související s podporou uvedená ve 109. bodě odůvodnění protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.

| (154) | U dotyčných opatření nelze zjistit žádný důvod jejich slučitelnosti, a proto jsou tato opatření s vnitřním trhem neslučitelná. |
| --- | --- |

(154)

U dotyčných opatření nelze zjistit žádný důvod jejich slučitelnosti, a proto jsou tato opatření s vnitřním trhem neslučitelná.

| (155) | V souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 659/1999, je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (80). Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství. |
| --- | --- |

(155)

V souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 659/1999, je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (80). Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.

80

| (156) | Ve světle mimořádných okolností uvedených ve 147. až 152. bodě odůvodnění není vhodné nařizovat navrácení pro všechny podpory poskytnuté v rámci předmětných opatření příjemcům v oblastech zasažených přírodními pohromami více než deset let před datem tohoto rozhodnutí s výjimkou podpor poskytnutých příjemcům, již neměli v době, kdy k události došlo, provozní sídlo v oblasti zasažené přírodní pohromou. Itálie prokázala, že by bylo absolutně nemožné vypočítat přesnou výši neslučitelné podpory, jež by měla být navrácena. Mohlo by se stát, že jednotliví příjemci, kteří mohli využít podpory, jež jsou považovány za neslučitelné s vnitřním trhem na základě výjimky podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, již nemají nezbytnou dokumentaci, kterou by prokázali, zda získali či nezískali výhodu (úplnou nebo částečnou) za utrpěnou škodu. Navráceny však musí být podpory poskytnuté v rámci všech dotčených opatření jednotlivým příjemcům, kteří neměli provozní sídlo v oblasti zasažené přírodní pohromou v době, kdy k události došlo (a to i pokud jde o přírodní pohromy, k nimž došlo více než deset let před datem tohoto rozhodnutí). Itálie je povinna existenci provozního sídla v dotčené oblasti na základě informací uvedených ve veřejných registrech v době, kdy došlo k události. |
| --- | --- |

(156)

Ve světle mimořádných okolností uvedených ve 147. až 152. bodě odůvodnění není vhodné nařizovat navrácení pro všechny podpory poskytnuté v rámci předmětných opatření příjemcům v oblastech zasažených přírodními pohromami více než deset let před datem tohoto rozhodnutí s výjimkou podpor poskytnutých příjemcům, již neměli v době, kdy k události došlo, provozní sídlo v oblasti zasažené přírodní pohromou. Itálie prokázala, že by bylo absolutně nemožné vypočítat přesnou výši neslučitelné podpory, jež by měla být navrácena. Mohlo by se stát, že jednotliví příjemci, kteří mohli využít podpory, jež jsou považovány za neslučitelné s vnitřním trhem na základě výjimky podle čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, již nemají nezbytnou dokumentaci, kterou by prokázali, zda získali či nezískali výhodu (úplnou nebo částečnou) za utrpěnou škodu. Navráceny však musí být podpory poskytnuté v rámci všech dotčených opatření jednotlivým příjemcům, kteří neměli provozní sídlo v oblasti zasažené přírodní pohromou v době, kdy k události došlo (a to i pokud jde o přírodní pohromy, k nimž došlo více než deset let před datem tohoto rozhodnutí). Itálie je povinna existenci provozního sídla v dotčené oblasti na základě informací uvedených ve veřejných registrech v době, kdy došlo k události.

| (157) | Komise proto požádá Itálii, aby provedla všechna opatření nezbytná k navrácení pouze těch neslučitelných podpor, které byly poskytnuty a vyplaceny jednotlivým podnikům v rámci opatření uvedených v bodě (109), s výjimkou jednotlivých případů, které splňují podmínky, aby byly považovány za slučitelné s vnitřním trhem podle výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, jak je uvedeno ve 136. bodě odůvodnění, nebo případů, v nichž je jednotlivá výhoda v souladu s platným nařízením de minimis, nebo případů, kdy je jednotlivá výhoda poskytnuta v souladu se schváleným režimem podpor nebo nařízením o výjimkách, jak je uvedeno ve 134. bodě odůvodnění. Itálie musí do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí přikázat příjemcům podpory, aby navrátili výše uvedenou protiprávní a neslučitelnou státní podporu. |
| --- | --- |

(157)

Komise proto požádá Itálii, aby provedla všechna opatření nezbytná k navrácení pouze těch neslučitelných podpor, které byly poskytnuty a vyplaceny jednotlivým podnikům v rámci opatření uvedených v bodě (109), s výjimkou jednotlivých případů, které splňují podmínky, aby byly považovány za slučitelné s vnitřním trhem podle výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, jak je uvedeno ve 136. bodě odůvodnění, nebo případů, v nichž je jednotlivá výhoda v souladu s platným nařízením de minimis, nebo případů, kdy je jednotlivá výhoda poskytnuta v souladu se schváleným režimem podpor nebo nařízením o výjimkách, jak je uvedeno ve 134. bodě odůvodnění. Itálie musí do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí přikázat příjemcům podpory, aby navrátili výše uvedenou protiprávní a neslučitelnou státní podporu.

de minimis

| (158) | V souladu s čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 musí být částka, která má být navrácena, navýšena o úroky vypočtené v souladu s článkem 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (81) ode dne, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, do data jejího úplného navrácení. |
| --- | --- |

(158)

V souladu s čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 musí být částka, která má být navrácena, navýšena o úroky vypočtené v souladu s článkem 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (81) ode dne, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, do data jejího úplného navrácení.

81

| (159) | Komise žádá Itálii, aby jí opětovně zaslala přiložený formulář týkající se pokroku dosaženého v řízení o navrácení, aby vyhotovila seznam příjemců a jasně uvedla opatření, která přijala za účelem okamžitého a účinného navrácení podpor. Komise dále žádá Itálii, aby do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zaslala veškerou dokumentaci, která může prokázat, že došlo k zahájení řízení o navrácení protiprávních a neslučitelných podpor ze strany příjemců (například správní dokumenty, oběžníky, vydaná nařízení o navrácení atd.), |
| --- | --- |

(159)

Komise žádá Itálii, aby jí opětovně zaslala přiložený formulář týkající se pokroku dosaženého v řízení o navrácení, aby vyhotovila seznam příjemců a jasně uvedla opatření, která přijala za účelem okamžitého a účinného navrácení podpor. Komise dále žádá Itálii, aby do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zaslala veškerou dokumentaci, která může prokázat, že došlo k zahájení řízení o navrácení protiprávních a neslučitelných podpor ze strany příjemců (například správní dokumenty, oběžníky, vydaná nařízení o navrácení atd.),

PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Předmětná opatření týkající se státní podpory (čl. 9 odst. 17 zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2012 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 4 odst. 90 zákona č. 350 ze dne 24. prosince 2003 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 1 odst. 363 zákona č. 266 ze dne 23. prosince 2005 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 1 odst. 1011 zákona č. 296 ze dne 27. prosince 2006 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 2 odst. 109 zákona č. 244 ze dne 24. prosince 2007 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 6 odst. 4a a 4b nařízení s mocí zákona č. 185 ze dne 29. listopadu 2008 ve znění pozdějších úprav a doplňků; čl. 33 odst. 28 zákona č. 183 ze dne 12. listopadu 2011 ve znění pozdějších úprav a doplňků a všechny příslušné prováděcí akty, jež stanoví výše uvedené zákony), jimiž se snižují daně a příspěvky dlužné podniky v oblastech zasažených přírodními pohromami v Itálii v roce 1990, jež Itálie provedla protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, jsou neslučitelná s vnitřním trhem.

Článek 2

Jednotlivá podpora poskytnutá na základě opatření podle článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v okamžiku, kdy je poskytována, splňuje podmínky stanovené nařízením (EU) č. 1407/2013 nebo nařízením (EU) č. 717/2014.

Článek 3

Jednotlivá podpora poskytnutá na základě opatření podle článku 1, která v době poskytnutí splňuje podmínky stanovené právním předpisem přijatým podle článku 1 nařízení (ES) č. 994/98 nebo jakýmkoli jiným schváleným režimem podpory, je slučitelná s vnitřním trhem do výše maximální míry podpory použitelné pro daný typ podpory.

Článek 4

1.   Itálie získá zpět od příjemců neslučitelné podpory poskytnuté v rámci režimu podpor zavedeného na základě čl. 33 odst. 28 zákona č. 183 ze dne 12. listopadu 2011 ve znění pozdějších úprav a doplňků a všech příslušných prováděcích opatření stanovených výše uvedeným zákonem.

2.   Itálie dále získá zpět neslučitelné podpory poskytnuté v rámci dalších režimů podpor podle článku 1 všem příjemcům, kteří v době, kdy došlo k události, neměli provozní sídlo v oblasti zasažené přírodní pohromou.

3.   Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky počítané ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, až do jejich skutečného navrácení.

4.   Úroky jsou vypočítány podle složeného úrokového režimu v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004 a s nařízením (ES) č. 271/2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.

5.   Itálie dále zruší všechny existující platby podpory v rámci všech režimů uvedených v článku 1 s účinností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.

Článek 5

1.   Zpětné získání podpor uvedených v článku 4 se provede s okamžitým účinkem.

2.   Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.

Článek 6

1.   Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Itálie Komisi tyto informace:

| a) | seznam příjemců, kteří obdrželi podpory, které je třeba navrátit ve smyslu článku 4, a celkovou částku, kterou obdržel každý z nich v rámci příslušného režimu; |
| --- | --- |

a)

seznam příjemců, kteří obdrželi podpory, které je třeba navrátit ve smyslu článku 4, a celkovou částku, kterou obdržel každý z nich v rámci příslušného režimu;

| b) | celkovou částku (jistinu a úroky), kterou musí každý příjemce podpory vrátit; |
| --- | --- |

b)

celkovou částku (jistinu a úroky), kterou musí každý příjemce podpory vrátit;

| c) | podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí; |
| --- | --- |

c)

podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;

| d) | doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit. |
| --- | --- |

d)

doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.

2.   Itálie informuje Komisi o dosaženém pokroku na základě vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, a to dokud nebude navrácení podpory uvedené v článku 4 dokončeno. Na žádost Komise Itálie bezodkladně předloží veškeré informace o opatřeních již přijatých nebo plánovaných ke splnění tohoto rozhodnutí a dále poskytne podrobné informace týkající se výše podpory a úroků, které již byly příjemci navráceny.

Článek 7

Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.

V Bruselu dne 14. srpna 2015.

Za Komisi

Margrethe VESTAGER

členka Komise

---

(1)  Rozhodnutí Komise C(2012) 7128 final (Úř. věst. C 381, 11.12.2012, s. 32).

1

(2)  Usnesení Tribunale di Cuneo vydané dne 18. února 2011, jehož předmětem je žádost o informace ve smyslu „oznámení Komise o prosazování právní úpravy státní podpory vnitrostátními soudy“.

2

(3)  
  Úř. věst. C 85, 9.4.2009, s. 1.

3

(4)  V dopise se odkazuje také na opatření související se zemětřeseními, jimiž byly postiženy Umbria a Marche v roce 1997, Molise a Puglia v roce 2002 a Abruzzo v roce 2009, a na jiná obdobná opatření přijatá v Itálii.

4

(5)  Protokol z jednání soudu ve Vercelli ze dne 19. června 2012, jehož předmětem je žádost o informace o probíhajícím řízení SA.33083 (11/CP).

5

(6)  Podle údajů ISTAT poklesl HDP z 26 314,5 milionů EUR v roce 2008 na 25 343,2 milionů EUR v roce 2009 (pokles o 3,7 %).

6

(7)  Viz poznámka pod čarou 3.

7

(8)  Viz poznámka pod čarou 3.

8

(9)  Včetně podniků z oblasti průmyslu, obchodu, řemesel a zemědělství, které vyvíjely činnost v oblastech zasažených zemětřesením.

9

(10)  Příslušné obce jsou vyjmenovány v nařízení předsedy rady ministrů ze dne 15. ledna 1991.

10

(11)  Článek 138 finančního zákona z roku 2001 ve znění nařízení s mocí zákona č. 355 ze dne 28. září 2011.

11

(12)  Článek 9 odst. 17 zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2002 (finanční zákon z roku 2003).

12

(13)  V jediné splátce nebo u částek přesahujících 5 000 EUR ve splátkách.

13

(14)  Článek 23i odst. 5 nařízení s mocí zákona č. 355 ze dne 24. prosince 2003, který byl změněn na zákon č. 47 ze dne 27. února 2004, a ministerské nařízení ze dne 8. dubna 2004.

14

(15)  Zákon č. 266 ze dne 23. prosince 2005, čl. 1 odst. 363 (finanční zákon z roku 2006).

15

(16)  Viz poznámka pod čarou 12.

16

(17)  Zákon č. 81 ze dne 11. března 2006 vzniklý změnou nařízení s mocí zákona č. 2 ze dne 10. ledna 2006.

17

(18)  Zákon č. 17 ze dne 26. února 2007 vzniklý změnou nařízení s mocí zákona č. 300 ze dne 28. prosince 2006, čl. 3c odst. 2.

18

(19)  Zákon č. 248 ze dne 31. prosince 2007, článek 36a.

19

(20)  S výjimkou podniků v oblasti bankovnictví a pojišťovnictví.

20

(21)  Ve smyslu článku 16a zákona č. 22 ze dne 21. ledna 1995 vzniklého změnou nařízení s mocí zákona č. 646 ze dne 24. listopadu 1994 se za značnou považuje škoda vyšší, než šestina příjmu přiznaného za účetní rok 1993, která není nižší než 2 miliony lir (přibližně 1 032,39 EUR).

21

(22)  Zákon č. 350 ze dne 24. prosince 2003, čl. 4 odst. 90 (finanční zákon z roku 2004).

22

(23)  Zákon č. 17 ze dne 26. února 2007, vzniklý změnou nařízení s mocí zákona č. 300 ze dne 28. prosince 2006, čl. 3c odst. 1. Nařízení s mocí zákona č. 248 ze dne 31. prosince 2007, článek 36a.

23

(24)  Zákon č. 296 ze dne 27. prosince 2006, (finanční zákon na rok 2007), čl. 1 odst. 1011, s odkazem na usnesení předsedy rady ministrů č. 3442 ze dne 10. června 2005 související s usnesením předsedy rady ministrů č. 3254 ze dne 29. listopadu 2002.

24

(25)  V zákoně č. 296 ze dne 27. prosince 2006, čl. 1 odst. 1011 se uvádí „[...] veškeré daně a příspěvky [...] snížené na 50 % [...]“.

25

(26)  Článkem 5 usnesení předsedy rady ministrů č. 3254 ze dne 29. listopadu 2002, se poprvé pozastavují „platby povinných příspěvků na sociální zabezpečení a povinných příspěvků na pojištění proti úrazům a nemocem z povolání“
  „pro subjekty, které mají bydliště, sídlo, nebo jsou činné v dané oblasti“. Usnesením předsedy rady ministrů č. 3242 ze dne 10. června 2005 se potvrzuje pozastavení ve prospěch „soukromých zaměstnavatelů sídlících nebo činných v obcích [...]“.

26

(27)  Nařízení s mocí zákona č. 61 ze dne 8. dubna 2008 změněné na zákon č. 103 ze dne 6. června 2008, čl. 2 odst. 1 (pro který bylo stanoveno finanční krytí v čl. 2 odst. 109 zákona č. 244 ze dne 24. prosince 2007). Článek 3 odst. 2 nařízení s mocí zákona č. 162 ze dne 23. října 2008 změněné na zákon č. 201 ze dne 22. prosince 2008.

27

(28)  Článek 6 odst. 4a a 4b nařízení s mocí zákona č. 185 ze dne 29. listopadu 2008 změněné na zákon č. 2 ze dne 28. ledna 2009.

28

(29)  Zákon č. 183 ze dne 12. listopadu 2011, čl. 33 odst. 28.

29

(30)  Usnesení předsedy rady ministrů č. 3753 a 3754 ze dne 9. dubna 2009 a č. 3780 ze dne 6. června 2009. Nařízení s mocí zákona č. 39 ze dne 28. dubna 2009 změněné na zákon č. 77 ze dne 24. června 2009.

30

(31)  
  „[...] subjekty se sídlem, které byly k uvedenému datu postiženy zemětřesením“ – jinde „[...] s daňovým sídlem nebo činností [...]“.

31

(32)  Dotčené obce jsou vyjmenovány v nařízení předsedy rady ministrů č. 3 ze dne 16. dubna 2009.

32

(33)  Usnesení předsedy rady ministrů č. 3837 ze dne 30. prosince 2009.

33

(34)  Nařízení s mocí zákona č. 78 ze dne 31. května 2010 (článek 39) změněný na zákon č. 122 ze dne 30. července 2010.

34

(35)  Nařízení s mocí zákona č. 225 ze dne 29. prosince 2010 (článek 3).

35

(36)  Nařízení předsedy rady ministrů ze dne 16. srpna 2011.

36

(37)  Zákon č. 183 ze dne 12. listopadu 2011, čl. 33 odst. 28 (zákon o stabilitě na rok 2012).

37

(38)  Vyjmenované v nařízení předsedy rady ministrů ze dne 15. ledna 1991.

38

(39)  Vyjmenované v nařízení předsedy rady ministrů ze dne 26. a 29. listopadu 1994.

39

(40)  Vyjmenované v nařízení předsedy rady ministrů ze dne 29. října 2002.

40

(41)  Vyjmenované v nařízeních č. 2668 ze dne 28. září 1997, č. 2694 ze dne 13. října 1997 a č. 2719 ze dne 28. listopadu 1997.

41

(42)  Vyjmenované v nařízení předsedy rady ministrů ze dne 31. října 2002 a 8. listopadu 2002.

42

(43)  Vyjmenované v nařízení předsedy rady ministrů č. 3 ze dne 16. dubna 2009 a č. 11 ze dne 17. července 2009.

43

(44)  Jak je ovšem uvedeno v 7. bodě odůvodnění, toto rozhodnutí se nepoužije na činnosti spojené s výrobou, zpracováním a uváděním na trh zemědělských výrobků podle přílohy I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury.

44

(45)  Definice „značné škody“ viz 26. bod odůvodnění.

45

(46)  Datum vstupu v platnost zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2002 (finanční zákon na rok 2003).

46

(47)  Datum vstupu v platnost zákona č. 266 ze dne 29. prosince 2005 (finanční zákon na rok 2006), čl. 1 odst. 363.

47

(48)  Datum vstupu v platnost zákona č. 350 ze dne 24. prosince 2003 (finanční zákon na rok 2004).

48

(49)  Datum vstupu v platnost zákona č. 296 ze dne 27. prosince 2006 (finanční zákon na rok 2007).

49

(50)  Datum vstupu v platnost zákona č. 244 ze dne 24. prosince 2007 (finanční zákon na rok 2008).

50

(51)  Datum vstupu v platnost zákona č. 185 ze dne 29. listopadu 2008 (zákon o protikrizových opatřeních z roku 2009).

51

(52)  Datum vstupu v platnost zákona č. 183 ze dne 12. listopadu 2011 (zákon o stabilitě z roku 2012), jak je stanoveno v čl. 33 odst. 28 a jak oznámily italské orgány ve věci SA.35083 (12/NN).

52

(53)  Rozsudek nejvyššího kasačního soudu, pátého občanskoprávního senátu, ze dne 1. října 2007, č. 20641. Rozsudek nejvyššího kasačního soudu, pracovněprávní senát, ze dne 7. května 2010, č. 11133. Rozsudek nejvyššího kasačního soudu, pracovněprávní senát, ze dne 10. května 2010, č. 11247.

53

(54)  Rozsudek nejvyššího kasačního soudu ze dne 12. června 2012, č. 9577.

54

(55)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1).

55

(56)  Viz poznámka pod čarou 3.

56

(57)  Nařízení Komise (EU) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (Úř. věst. L 187, 26.6.2014, s. 1).

57

(58)  Částečně s výjimkou opatření spojených se záplavami v severní Itálii v roce 1994, která stanoví minimální škodu pro možnost čerpání podpory.

58

(59)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 29. dubna 2004, Řecko v. Komise (věc C-278/00, Sbírka rozhodnutí 2004, s. I-3997, bod 85): „ve smyslu tohoto ustanovení mohou být nahrazeny pouze ty hospodářské ztráty, které jsou přímo způsobeny přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi“ (bod 82) a „takové ustanovení s velmi širokou působností nelze považovat za režim týkající se podpor určený k nápravě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi“.

59

(60)  Viz rozhodnutí o zahájení, body 3.3.2 a 3.3.3.

60

(61)  Věc C-119/05, Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato v. Lucchini, Sbírka rozhodnutí 2007, s. I-6199 (ECLI:EU:C:2007:434).

61

(62)  Platnými nařízeními de minimis jsou nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis (Úř. věst. L 352, 24.12.2013, s. 1) a nařízení Komise (EU) č. 717/2014 ze dne 27. června 2014 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis v odvětví rybolovu a akvakultury (Úř. věst. L 190, 28.6.2014, s. 45).

62

de minimis

de minimis

de minimis

(63)  Nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 [nyní články 87 a 88] Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (Úř. věst. L 142, 14.5.1998, s. 1).

63

(64)  V souladu se stanovisky v následujících věcech: věc C-303/09, Komise v. Itálie, Sb. rozh. 2011, s. I-102* (ECLI:EU:C:2011:483); spojené věci C-71/09 P, C-73/09 P a C-76/09 P, Comitato „Venezia vuole vivere“ a další v. Komise, Sb. rozh. 2011, s. I-4727 (ECLI:EU:C:2011:368); spojené věci C-346/03 a C-529/03, Atzeni a další v. Regione autonoma della Sardegna, Sb. rozh. 2006, s. I-1875 (ECLI:EU:C:2006:130); věc C-73/03, Španělsko v. Komise, 11. listopadu 2004 (ECLI:EU:C:2004:711); věc C-278/00, Řecko v. Komise, Sb. rozh. 2004, s. I-3997 (ECLI:EU:C:2004:239); věc C-364/90, Itálie v. Komise, Recueil 1993, s. I-2097 (ECLI:EU:C:1993:157).

64

(65)  S výjimkou opatření souvisejících se záplavami v severní Itálii v roce 1994, která stanoví minimální úroveň škody, při níž lze využít podporu.

65

(66)  Viz například rozhodnutí Komise 2005/315/ES ze dne 20. října 2004 o režimu podpor, který Itálie provádí ve prospěch podniků, které investovaly v obcích postižených přírodními pohromami v roce 2002 (Úř. věst. L 100, 20.4.2005, s. 46).

66

(67)  Například v případě jednotlivých podpor poskytnutých podnikům v oblasti zasažené zemětřesením v Abruzzo v roce 2009 lze podporu považovat za slučitelnou s čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, pokud jsou způsobilé náklady spočítány v souladu s rozhodnutím Komise C(2009) 8042 ze dne 16. října 2009 o státní podpoře N 459/A/2009 „Podpory určené k náhradě škod způsobených zemětřesením v Abruzzo dne 6. dubna 2009
  “ (Úř. věst. C 289, 18.11.2009, s. 3).

67

(68)  Věc C-70/72, Komise v. Německo, Recueil 1973, s. 813, bod 13 (ECLI:EU:C:1973:87).

68

(69)  Spojené věci C-278/92, C-279/92 a C-280/92, Španělsko v. Komise, Recueil 1994, s. I-4103, bod 75 (ECLI:EU:C:1994:325).

69

(70)  Věc C-75/97, Belgie v. Komise, Recueil 1999, s. I-3671, body 64 a 65 (ECLI:EU:C:1999:311).

70

(71)  Věc C-404/00, Komise v. Španělsko, Recueil 2003, s. I-6695 (ECLI:EU:C:2003:373).

71

(72)  Věc C-148/04, Unicredito Italiano, Sb. rozh. 2005, s. I-11137, bod 104 (ECLI:EU:C:2005:774).

72

(73)  Věc C-5/89, Komise v. Německo, Recueil 1990, s. I-3437, bod 14 (ECLI:EU:C:1990:320).

73

(74)  Spojené věci C-182/03 a C-217/03, Belgie a Forum 187 v. Komise, Sb. rozh. 2006, s. I-5479, bod 147 (ECLI:EU:C:2006:416).

74

(75)  Věc C-119/05, Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato v. Lucchini, Sb. rozh. 2007, s. I-6199 (ECLI:EU:C:2007:434).

75

(76)  Věc C-214/07, Komise v. Francie, Sb. rozh. 2008, s. I-8357, body 13 a 22 (ECLI:EU:C:2008:619).

76

(77)  Rozhodnutí Komise 2013/284/EU ze dne 19. prosince 2012 o státní podpoře SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Režim týkající se osvobození od obecní daně z nemovitosti v případech nemovitostí užívaných nekomerčními subjekty ke zvláštním účelům, který Itálie uskutečnila (Úř. věst. L 166, 18.6.2013, s. 24).

77

(78)  Věc C-404/00, Komise v. Španělsko, Recueil 2003, s. I-6695, bod 47 (ECLI:EU:C:2003:373).

78

(79)  Věc C-75/97, Belgie v. Komise („Maribel I“), Recueil 1999, s. I-3671, bod 86 (ECLI:EU:C:1999:311); věc C-214/07, Komise v. Francie, Sb. rozh. 2008, s. I-8357, body 13, 22 a 48 (ECLI:EU:C:2008:619).

79

(80)  Viz poznámka pod čarou 3.

80

(81)  Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, 30.4.2004, s. 1).

81

---

PŘÍLOHA

Informace o přijatých částkách podpory, částkách určených k navrácení a o již navrácených částkách podpory

| Totožnost příjemce | Celková výše podpor získaných na základě režimu (*1) | Celková výše podpor, jež mají být navráceny (*1)

  (jistina) | Celková již navrácená částka (*1) |
| --- | --- | --- | --- |
| Jistina | Úroky |
| | | | | |
| | | | | |
| | | | | |
| | | | | |
| | | | | |
| | | | | |
| | | | | |

Totožnost příjemce

Celková výše podpor získaných na základě režimu (*1)

Celková výše podpor, jež mají být navráceny (*1)

(jistina)

Celková již navrácená částka (*1)

Jistina

Úroky

---

(*1)  V milionech jednotek vnitrostátní měny.

---

III Jiné akty

EVROPSKÝ HOSPODÁŘSKÝ PROSTOR

| 18.2.2016 | CS | Úřední věstník Evropské unie | L 43/30 |
| --- | --- | --- | --- |

18.2.2016

CS

Úřední věstník Evropské unie

L 43/30

---

ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

č. 38/15/COL

ze dne 4. února 2015

o přijetí oznámení: „Pokyny pro použití článku 53 Dohody o EHP na dohody o převodu technologií“ [2016/196]

KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO,

s ohledem na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. b) a čl. 25 odst. 1 této dohody,

vzhledem k těmto důvodům:

nařízení Komise (EU) č. 316/2014 ze dne 21. března 2014 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie dohod o převodu technologií (1) bylo začleněno do Dohody o EHP jako bod 5 přílohy XIV Dohody o EHP,

Evropská komise vydala sdělení nazvané „Pokyny o použití článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie na dohody o převodu technologií“
   (2),

pokyny Evropské komise mají význam i pro Evropský hospodářský prostor,

v celém Evropském hospodářském prostoru je třeba zajistit jednotné používání pravidel hospodářské soutěže EHP,

podle bodu II oddílu „Obecné“ na konci přílohy XIV Dohody o EHP má Kontrolní úřad ESVO po konzultaci s Evropskou komisí přijímat akty odpovídající aktům přijatým Evropskou komisí, aby byly zachovány rovné podmínky hospodářské soutěže,

proběhly konzultace s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení a s Evropskou komisí,

PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

| 1. | Vydává se následující oznámení, které je přiloženo k tomuto rozhodnutí: „Pokyny pro použití článku 53 Dohody o EHP na dohody o převodu technologií“. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Rozhodnutí včetně oznámení uvedeného v příloze je závazné v anglickém znění. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Oznámení se zveřejní v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Státy ESVO budou informovány prostřednictvím kopie rozhodnutí včetně přílohy. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Evropská komise bude informována prostřednictvím kopie rozhodnutí včetně přílohy. |
| --- | --- |

5.

V Bruselu dne 4. února 2015.

Za Kontrolní úřad ESVO

Oda Helen SLETNES

předsedkyně

Helga JÓNSDÓTTIR

členka kolegia

---

(1)  
  Úř. věst. L 93, 28.3.2014, s. 17. Začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 293/2014 ze dne 12. prosince 2014 (dosud nezveřejněno).

1

(2)  
  Úř. věst. C 89, 28.3.2014, s. 3.

2

---

PŘÍLOHA

OZNÁMENÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

Pokyny pro použití článku 53 Dohody o EHP na dohody o převodu technologií

| A. | Toto oznámení je vydáno v souladu s ustanoveními Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“) a Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“). |
| --- | --- |

A.

| B. | Evropská komise (dále jen „Komise“) vydala sdělení nazvané „Pokyny o použití článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie na dohody o převodu technologií“ (1). Tento nezávazný akt stanoví zásady, podle nichž Komise posuzuje dohody o převodu technologií podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“). |
| --- | --- |

B.

| C. | Kontrolní úřad ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“) se domnívá, že pokyny Komise mají význam pro Evropský hospodářský prostor („EHP“). Přijal toto oznámení za účelem zachování rovných podmínek hospodářské soutěže a zajištění jednotného uplatňování pravidel EHP v oblasti hospodářské soutěže v celém EHP v rámci pravomoci, která mu byla svěřena na základě čl. 5 odst. 2 písm. b) Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru. Kontrolní úřad se hodlá řídit zásadami a pravidly stanovenými v tomto oznámení při uplatňování platných právních předpisů EHP na konkrétní případy. |
| --- | --- |

C.

| D. | Oznámení především uvádí zásady pro posuzování dohod o převodu technologií podle článku 53 Dohody o EHP a poskytuje vodítko k používání těchto zásad. |
| --- | --- |

D.

| E. | Toto oznámení se vztahuje na případy, kdy je Kontrolní úřad příslušným kontrolním úřadem podle článku 56 Dohody o EHP. |
| --- | --- |

E.

| F. | Toto oznámení nahrazuje předchozí oznámení Kontrolního úřadu z roku 2005 o použití článku 53 Dohody o EHP na dohody o převodu technologií (2). |
| --- | --- |

F.

OBSAH

| 1. | ÚVOD |
| --- | --- |

1.

| 2. | OBECNÉ ZÁSADY |
| --- | --- |

2.

| 2.1. | Článek 53 a práva duševního vlastnictví |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Obecný rámec pro použití článku 53 |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Vymezení trhu |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Rozlišení mezi soutěžiteli a nesoutěžiteli |
| --- | --- |

2.4.

| 3. | POUŽITÍ NAŘÍZENÍ TTBER |
| --- | --- |

3.

| 3.1. | Účinky nařízení TTBER |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Oblast působnosti a časová platnost nařízení TTBER |
| --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Pojem dohody o převodu technologií |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Pojem „převod“ |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Dohody mezi dvěma smluvními stranami |
| --- | --- |

3.2.3.

| 3.2.4. | Dohody o výrobě smluvních výrobků |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | Doba trvání |
| --- | --- |

3.2.5.

| 3.2.6. | Vztah k ostatním nařízením o blokových výjimkách |
| --- | --- |

3.2.6.

| 3.2.6.1. | Nařízení o blokových výjimkách pro specializační dohody a dohody o výzkumu a vývoji |
| --- | --- |

3.2.6.1.

| 3.2.6.2. | Nařízení o blokových výjimkách pro vertikální dohody |
| --- | --- |

3.2.6.2.

| 3.3. | Práh podílu na trhu v případě „bezpečného přístavu“ |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Tvrdá omezení hospodářské soutěže podle nařízení o blokových výjimkách |
| --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Obecné zásady |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | Dohody mezi soutěžiteli |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | Dohody mezi nesoutěžiteli |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.5. | Vyloučená omezení |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Odnětí blokové výjimky a nepoužití nařízení o blokových výjimkách |
| --- | --- |

3.6.

| 3.6.1. | Řízení o odnětí výjimky |
| --- | --- |

3.6.1.

| 3.6.2. | Nepoužití nařízení o blokových výjimkách |
| --- | --- |

3.6.2.

| 4. | POUŽITÍ ČL. 53 ODST. 1 A 3 MIMO OBLAST PŮSOBNOSTI NAŘÍZENÍ TTBER |
| --- | --- |

4.

| 4.1. | Obecný analytický rámec |
| --- | --- |

4.1.

| 4.1.1. | Relevantní činitele |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | Záporné účinky omezujících licenčních dohod |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | Kladné účinky omezujících licenčních dohod a rámec pro analýzu těchto účinků |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.2. | Použití článku 53 na různé typy licenčních omezení |
| --- | --- |

4.2.

| 4.2.1. | Závazky týkající se licenčních poplatků |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Výhradní licence a omezení prodeje |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.2.1. | Výhradní a jediné licence |
| --- | --- |

4.2.2.1.

| 4.2.2.2. | Omezení prodeje |
| --- | --- |

4.2.2.2.

| 4.2.3. | Omezení výroby |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | Omezení oblasti použití |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | Omezení na použití pro vlastní potřebu |
| --- | --- |

4.2.5.

| 4.2.6. | Svazování a spojený prodej |
| --- | --- |

4.2.6.

| 4.2.7. | Závazky nesoutěžit |
| --- | --- |

4.2.7.

| 4.3. | Dohody o urovnání sporů |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Technologické pooly |
| --- | --- |

4.4.

| 4.4.1. | Posuzování vytvoření a fungování technologických poolů |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | Posuzování jednotlivých omezení v dohodách mezi účastníky poolu a nabyvateli licence |
| --- | --- |

4.4.2.

1.   ÚVOD

| 1) | V těchto pokynech jsou uvedeny zásady pro posuzování dohod o převodu technologií podle článku 53 Dohody o EHP (dále jen „článek 53“). Předmětem dohod o převodu technologií je udělení licence na technologická práva, kterým poskytovatel licence nabyvateli licence dovoluje využívat tato licencovaná technologická práva k produkci zboží nebo služeb, v souladu s definicí v čl. 1 odst. 1 písm. c) aktu uvedeného v bodě 5 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (EU) č. 316/2014 ze dne 21. března 2014 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie dohod o převodu technologií (dále jen „nařízení TTBER“) (3). |
| --- | --- |

1)

| 2) | Účelem těchto pokynů je poskytnout vodítko k použití nařízení TTBER, jakož i k použití článku 53 na dohody o převodu technologií, které nespadají do působnosti nařízení TTBER Nařízením TTBER ani těmito pokyny není dotčena možnost souběžného použití článku 54 Dohody o EHP (dále jen „článek 54“) na dohody o převodu technologií (4). |
| --- | --- |

2)

| 3) | Normy stanovené v těchto pokynech je třeba používat s přihlédnutím ke konkrétním okolnostem každého případu. Nelze je tedy používat mechanicky. Každý případ musí být posuzován podle skutečností, které jsou pro něj charakteristické, a tyto pokyny je nutné používat přiměřeně a pružně. Uváděné příklady mají jen ilustrativní povahu a nemají být vyčerpávající. Kontrolní úřad bude průběžně sledovat fungování nařízení TTBER a těchto pokynů v rámci vynucovacího systému vytvořeného kapitolou II protokolu 4 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (dále jen „protokol 4“) (5) a na tomto základě posuzovat potřebnost změn. |
| --- | --- |

3)

| 4) | Těmito pokyny není dotčen případný výklad článku 53 a nařízení TTBER ze strany Soudního dvora ESVO, Soudního dvora a Tribunálu. |
| --- | --- |

4)

2.   OBECNÉ ZÁSADY

2.1.   Článek 53 a práva duševního vlastnictví

| 5) | Cílem článku 53 je chránit hospodářskou soutěž na trhu za účelem podpory blahobytu spotřebitelů a efektivního rozdělování zdrojů. Ustanovení čl. 53 odst. 1 zakazuje veškeré dohody a jednání ve vzájemné shodě mezi podniky a rozhodnutí sdružení podniků (6), které mohou ovlivnit obchod mezi smluvními stranami (dále jen „státy EHP“) (7) a jejichž cílem nebo výsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže (8). Jako výjimku z tohoto pravidla čl. 53 odst. 3 stanoví, že zákaz uvedený v čl. 53 odst. 1 může být prohlášen za neúčinný v případě dohod mezi podniky, které přispívají ke zlepšení výroby nebo distribuce výrobků nebo k podpoře technického či hospodářského pokroku, přičemž vyhrazují spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z toho vyplývajících, a které neukládají příslušným podnikům omezení, jež nejsou k dosažení těchto cílů nezbytná, a neumožňují těmto podnikům vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části výrobků tímto dotčených. |
| --- | --- |

5)

| 6) | Právní předpisy o duševním vlastnictví udělují výlučná práva majitelům patentů, autorských práv, práv k průmyslovým vzorům, ochranných známek a dalších zákonem chráněných práv. Podle právních předpisů o duševním vlastnictví je majitel duševního vlastnictví oprávněn zakázat nepovolené využívání svého duševního vlastnictví a sám jej využívat např. udělováním licencí na toto vlastnictví třetím stranám. Jakmile je výrobek zahrnující právo duševního vlastnictví, s výjimkou práva na provedení díla (9), majitelem práva nebo s jeho souhlasem uveden na trh na území EHP, toto právo duševního vlastnictví je vyčerpáno na celém území EHP, včetně států ESVO, v tom smyslu, že majitel práva ho již nemůže využívat ke kontrole prodeje výrobku (zásada vyčerpání práv v EHP) (10). Majitel práva není podle právních předpisů o duševním vlastnictví oprávněn bránit nabyvatelům licence nebo odběratelům výrobků obsahujících licencovanou technologii v tom, aby tyto výrobky prodávali. Zásada vyčerpání práv v EHP je v souladu se základní funkcí práv duševního vlastnictví, kterou je poskytnout jejich majiteli právo vyloučit ostatní z využívání jeho duševního vlastnictví bez jeho souhlasu. |
| --- | --- |

6)

| 7) | Ze skutečnosti, že právní předpisy o duševním vlastnictví poskytují výlučná užívací práva, ovšem nevyplývá, že jsou práva duševního vlastnictví chráněna proti zásahům založeným na právních předpisech o hospodářské soutěži. Článek 53 se použije především v případě dohod, jimiž majitel práv duševního vlastnictví uděluje jinému podniku licenci k jejich využívání (11). Z uvedené skutečnosti ale nevyplývá ani zákonitá existence konfliktu mezi právy duševního vlastnictví a pravidly EHP pro hospodářskou soutěž. Oba soubory právních předpisů mají totiž stejný základní cíl, kterým je podpora blahobytu spotřebitelů a účelného rozdělování zdrojů. Inovace představuje základní a dynamickou složku otevřeného a konkurenceschopného tržního hospodářství. Práva duševního vlastnictví podporují dynamickou hospodářskou soutěž tím, že motivují podniky, aby investovaly do vývoje nových či zdokonalených výrobků a postupů. Stejně působí i hospodářská soutěž, protože na podniky vyvíjí tlak, aby inovovaly. Pro podporu inovace a zajištění jejího využívání konkurenceschopným způsobem jsou tedy nutná jak práva duševního vlastnictví, tak hospodářská soutěž. |
| --- | --- |

7)

| 8) | Při posuzování licenčních dohod podle článku 53 se nesmí zapomínat na to, že proces získání práv duševního vlastnictví často zahrnuje značné investice a bývá spojen s nemalým rizikem. Aby nedošlo ke snížení dynamiky hospodářské soutěže a aby byly zachovány pobídky k inovaci, nesmí být inovátor nepřiměřeně omezován ve využívání práv duševního vlastnictví, o nichž se ukáže, že jsou cenná. Z těchto důvodů by měl mít inovátor možnost usilovat o přiměřenou odměnu za úspěšné projekty, která postačuje k zachování pobídek k investování, a to s přihlédnutím k neúspěšným projektům. V rámci udělení licence na technologická práva může být také nabyvatel licence nucen provést významné nenávratné investice (to znamená, že po upuštění od činnosti v daném oboru nemůže nabyvatel licence tyto investice využít pro jiné činnosti nebo je prodat jinak než s velkou ztrátou) do licencované technologie a výrobních aktiv nezbytných k jejímu využívání. Článek 53 nelze uplatňovat bez toho, aby byly zváženy tyto investice, jež zúčastněné strany předem provádějí, a rizika, která jsou s nimi spojena. Riziko, kterému strany čelí, a nenávratné investice, které je nutno uskutečnit, mohou tedy vést k tomu, že dohoda nespadá do oblasti působnosti čl. 53 odst. 1 nebo popřípadě splňuje podmínky čl. 53 odst. 3 po dobu potřebnou k amortizaci investic. |
| --- | --- |

8)

| 9) | Pokud jde o posuzování licenčních dohod podle článku 53, stávající analytický rámec je dostatečně pružný, aby bylo možné náležitě zohlednit dynamické aspekty procesu udělování licencí na technologická práva. Není důvod předpokládat, že by práva duševního vlastnictví a licenční dohody samy o sobě způsobovaly problémy z hlediska hospodářské soutěže. Většina licenčních dohod neomezuje hospodářskou soutěž, naopak hospodářskou soutěž podporuje prostřednictvím zvyšováním efektivity. Udělování licencí jako takové skutečně prospívá hospodářské soutěži, protože vede k šíření technologií a podporuje inovaci jak na straně poskytovatele, tak na straně nabyvatele licence. Kromě toho i licenční dohody, které hospodářskou soutěž omezují, mohou často vést k efektivitě podporující hospodářskou soutěž, kterou je třeba posoudit podle čl. 53 odst. 3 a porovnat se zápornými důsledky pro hospodářskou soutěž (12). Velká většina licenčních dohod je proto slučitelná s článkem 53. |
| --- | --- |

9)

2.2.   Obecný rámec pro použití článku 53

| 10) | Ustanovení čl. 53 odst. 1 zakazuje dohody, jejichž účelem nebo důsledkem je omezení hospodářské soutěže. Ustanovení čl. 53 odst. 1 se použije jak v případě omezení hospodářské soutěže mezi smluvními stranami dohody, tak v případě omezení hospodářské soutěže mezi kteroukoli smluvní stranou a třetími stranami. |
| --- | --- |

10)

| 11) | Posouzení, zda licenční dohoda omezuje hospodářskou soutěž, je nutno provést ve skutečném kontextu, v jehož rámci by hospodářská soutěž probíhala, pokud by neexistovala dohoda s údajnými omezeními (13). V rámci takového posouzení je nezbytné vzít v úvahu pravděpodobný dopad dohody na hospodářskou soutěž mezi technologiemi (tj. soutěž mezi podniky používajícími konkurenční technologie) a hospodářskou soutěž v rámci téže technologie (tj. soutěž mezi podniky používajícími stejnou technologii) (14). Čl. 53 odst. 1 zakazuje omezení hospodářské soutěže jak mezi technologiemi, tak i v rámci jedné technologie. Proto je nutné posoudit, do jaké míry daná dohoda ovlivňuje (nebo je pravděpodobné, že ovlivní) tyto dva aspekty hospodářské soutěže na trhu. |
| --- | --- |

11)

| 12) | Užitečný rámec pro provedení takového posouzení představují dvě otázky uvedené níže. První otázka se týká dopadu dohody na hospodářskou soutěž mezi technologiemi, druhá pak jejího dopadu na hospodářskou soutěž v rámci téže technologie. Jelikož omezení mohou být způsobilá ovlivnit zároveň hospodářskou soutěž mezi technologiemi i hospodářskou soutěž v rámci téže technologie, může být nezbytné analyzovat dané omezení z hlediska obou otázek v bodě a) a b) před tím, než bude možné rozhodnout, zda je omezena hospodářská soutěž ve smyslu čl. 53 odst. 1.






  a) | Omezuje licenční dohoda skutečnou nebo potenciální hospodářskou soutěž, která by existovala bez uvažované dohody? Pokud ano, může se jednat o dohodu ve smyslu čl. 53 odst. 1. V rámci tohoto posouzení je třeba vzít v úvahu hospodářskou soutěž mezi smluvními stranami i hospodářskou soutěž s třetími stranami. Jestliže si například dva podniky usazené v různých státech EHP udělí křížovou licenci na konkurenční technologie a každý z nich se zaváže neprodávat výrobky na domácím trhu toho druhého, je omezena (potenciální) hospodářská soutěž, která existovala před uzavřením dohody. Obdobně pokud poskytovatel licence uloží nabyvatelům licence povinnost nepoužívat konkurenční technologie a tato povinnost uzavírá trh pro technologie třetích stran, je omezena skutečná nebo potenciální hospodářská soutěž, která by existovala bez takové dohody. |
| --- | --- | --- |

12)

a)

Omezuje licenční dohoda skutečnou nebo potenciální hospodářskou soutěž, která by existovala bez uvažované dohody? Pokud ano, může se jednat o dohodu ve smyslu čl. 53 odst. 1. V rámci tohoto posouzení je třeba vzít v úvahu hospodářskou soutěž mezi smluvními stranami i hospodářskou soutěž s třetími stranami. Jestliže si například dva podniky usazené v různých státech EHP udělí křížovou licenci na konkurenční technologie a každý z nich se zaváže neprodávat výrobky na domácím trhu toho druhého, je omezena (potenciální) hospodářská soutěž, která existovala před uzavřením dohody. Obdobně pokud poskytovatel licence uloží nabyvatelům licence povinnost nepoužívat konkurenční technologie a tato povinnost uzavírá trh pro technologie třetích stran, je omezena skutečná nebo potenciální hospodářská soutěž, která by existovala bez takové dohody.

| b) | Omezuje licenční dohoda skutečnou nebo potenciální hospodářskou soutěž, která by existovala pouze bez daných smluvních omezení? Pokud ano, může se jednat o dohodu ve smyslu čl. 53 odst. 1. Jestliže například poskytovatel licence brání nabyvatelům licence (kteří před uzavřením dohody nepředstavovali skutečné nebo potenciální konkurenty), aby soutěžili mezi sebou, je omezena (potenciální) hospodářská soutěž, která by při neexistenci těchto omezení mohla mezi nabyvateli licence probíhat. K takovým omezením patří vertikální stanovení cen a omezení prodeje jednotlivých nabyvatelů licence na určitá území nebo určité zákazníky. U některých omezení se však v určitých případech nemusí jednat o omezení ve smyslu čl. 53 odst. 1, pokud je omezení objektivně nutné pro existenci dohody takovéhoto typu nebo povahy (15). Použití čl. 53 odst. 1 lze tímto způsobem vyloučit jedině na základě objektivních činitelů, které jsou vnější vzhledem k samotným smluvním stranám, a nikoli na základě subjektivních názorů a vlastností smluvních stran. Otázka nezní, zda by smluvní strany ve své konkrétní situaci nesouhlasily s uzavřením méně omezující dohody, nýbrž zda by vzhledem k povaze dohody a vlastnostem trhu méně omezující dohodu neuzavřely podniky v obdobné situaci (16). Nepostačuje tvrzení, že při neexistenci omezení by dodavatel přistoupil k vertikální integraci. Rozhodnutí o tom, zda přistoupit k vertikální integraci, závisejí na široké škále složitých hospodářských činitelů, přičemž řadou z nich jsou vnitřní činitele dotyčného podniku. |
| --- | --- |

b)

Omezuje licenční dohoda skutečnou nebo potenciální hospodářskou soutěž, která by existovala pouze bez daných smluvních omezení? Pokud ano, může se jednat o dohodu ve smyslu čl. 53 odst. 1. Jestliže například poskytovatel licence brání nabyvatelům licence (kteří před uzavřením dohody nepředstavovali skutečné nebo potenciální konkurenty), aby soutěžili mezi sebou, je omezena (potenciální) hospodářská soutěž, která by při neexistenci těchto omezení mohla mezi nabyvateli licence probíhat. K takovým omezením patří vertikální stanovení cen a omezení prodeje jednotlivých nabyvatelů licence na určitá území nebo určité zákazníky. U některých omezení se však v určitých případech nemusí jednat o omezení ve smyslu čl. 53 odst. 1, pokud je omezení objektivně nutné pro existenci dohody takovéhoto typu nebo povahy (15). Použití čl. 53 odst. 1 lze tímto způsobem vyloučit jedině na základě objektivních činitelů, které jsou vnější vzhledem k samotným smluvním stranám, a nikoli na základě subjektivních názorů a vlastností smluvních stran. Otázka nezní, zda by smluvní strany ve své konkrétní situaci nesouhlasily s uzavřením méně omezující dohody, nýbrž zda by vzhledem k povaze dohody a vlastnostem trhu méně omezující dohodu neuzavřely podniky v obdobné situaci (16). Nepostačuje tvrzení, že při neexistenci omezení by dodavatel přistoupil k vertikální integraci. Rozhodnutí o tom, zda přistoupit k vertikální integraci, závisejí na široké škále složitých hospodářských činitelů, přičemž řadou z nich jsou vnitřní činitele dotyčného podniku.

| 13) | Skutečnost, že čl. 53 odst. 1 rozlišuje mezi dohodami, jejichž účelem je omezení hospodářské soutěže, a dohodami, jejichž důsledkem je omezení hospodářské soutěže, by měla být zohledněna při uplatňování analytického rámce uvedeného v bodě 12 těchto pokynů. Dohodu nebo smluvní omezení zakazuje čl. 53 odst. 1 pouze tehdy, pokud jejich účelem nebo důsledkem je omezení soutěže mezi technologiemi a/nebo soutěže v rámci téže technologie. |
| --- | --- |

13)

| 14) | Omezení, jejichž účelem je omezit hospodářskou soutěž, jsou taková omezení, která hospodářskou soutěž omezují samotnou svou povahou. Jsou to omezení, která ve světle cílů sledovaných pravidly EHP pro hospodářskou soutěž mají tak vysoký potenciál nepříznivých účinků na hospodářskou soutěž, že pro účely použití čl. 53 odst. 1 není nutné prokázat účinky na trh (17). Kromě toho v případě omezení hospodářské soutěže na základě účelu je nepravděpodobné, že budou splněny podmínky čl. 53 odst. 3. Posouzení toho, zda je účelem určité dohody omezení hospodářské soutěže, je založeno na řadě činitelů. Patří k nim zvláště obsah dohody a cíle, které dohoda objektivně sleduje. Může být rovněž nezbytné zvážit kontext, v němž se dohoda uplatňuje (či má uplatňovat), nebo skutečné jednání a chování stran na trhu (18). Jinými slovy, v některých případech lze závěr o tom, zda určité omezení představuje omezení hospodářské soutěže na základě účelu, učinit teprve po prozkoumání skutečností, na nichž je dohoda založena, a konkrétních okolností, za nichž je uplatňována. Účel omezit hospodářskou soutěž může vyplývat ze způsobu, jakým je dohoda ve skutečnosti uplatňována, i když samotná formální dohoda neobsahuje výslovné ustanovení v tomto smyslu. Důkazy o subjektivním úmyslu smluvních stran omezit hospodářskou soutěž jsou významným činitelem, ale nikoli nutnou podmínkou. Dohodu nelze považovat za dohodu s omezujícím účelem dokonce ani v případě, když omezení hospodářské soutěže není jejím jediným účelem, ale má také jiné legitimní cíle (19). Pokud jde o licenční dohody, Kontrolní úřad má za to, že omezení uvedená v seznamu tvrdých omezení hospodářské soutěže v článku 4 nařízení TTBER jsou omezující na základě účelu (20). |
| --- | --- |

14)

| 15) | Jestliže dohoda neomezuje hospodářskou soutěž svým účelem, je třeba prozkoumat, zda ji neomezuje svými důsledky. Je nutno vzít v úvahu skutečné i potenciální důsledky (21). Jinými slovy musí být pravděpodobné, že dohoda bude mít záporné důsledky na hospodářskou soutěž. Licenční dohoda omezuje hospodářskou soutěž svými důsledky jedině tehdy, když ovlivňuje skutečnou nebo potenciální hospodářskou soutěž do té míry, že lze s přiměřeně vysokou mírou pravděpodobnosti očekávat záporné účinky na ceny, objem výroby, inovaci nebo rozmanitost či jakost zboží a služeb na relevantním trhu. Pravděpodobné záporné důsledky pro hospodářskou soutěž musí být výrazné (22). Výrazné záporné důsledky pro hospodářskou soutěž se pravděpodobně vyskytnou v případě, že alespoň jedna smluvní strana má nebo získá určitou tržní sílu a dohoda přispívá ke vzniku, zachování nebo zvýšení této tržní síly, případně smluvním stranám umožňuje tuto tržní sílu využívat. Tržní síla je schopnost udržovat ceny nad konkurenční úrovní nebo udržovat výrobu pod konkurenční úrovní z hlediska množství, jakosti či rozmanitosti výrobků nebo inovace, a to po dobu nikoli nevýznamnou (23). Pro konstatování protiprávního jednání podle čl. 53 odst. 1 obvykle postačuje menší tržní síla, než jaká je třeba pro konstatování dominantního postavení podle článku 54 (24). |
| --- | --- |

15)

| 16) | Pro účely analýzy omezení hospodářské soutěže na základě důsledku dohody je obvykle třeba definovat relevantní trh a prozkoumat a posoudit zejména povahu dotčených výrobků a technologií, postavení smluvních stran, konkurentů a odběratelů na trhu, existenci potenciálních konkurentů a velikost překážek vstupu na trh. V některých případech však může být možné záporné důsledky pro hospodářskou soutěž prokázat přímo prostřednictvím analýzy chování stran dohody na trhu. Někdy lze například stanovit, že určitá dohoda vedla ke zdražení. |
| --- | --- |

16)

| 17) | Licenční dohody však mohou mít rovněž významný potenciál podporovat hospodářskou soutěž a velká většina těchto dohod hospodářské soutěži skutečně prospívá. Tyto dohody mohou podporovat inovaci tím, že inovátorům umožňují získat výnosy pokrývající alespoň část jejich nákladů na výzkum a vývoj. Dále licenční dohody vedou k šíření technologií, které může přispívat k tvorbě hodnot tak, že snižuje výrobní náklady nabyvatele licence nebo mu umožňuje vyrábět nové či zdokonalené výrobky. Zvýšení efektivity na úrovni nabyvatele licence často vyplývá ze spojení technologie poskytovatele licence s aktivy a technologiemi nabyvatele. Taková integrace vzájemně se doplňujících aktiv a technologií může vést k vytvoření konfigurace nákladů a výstupů, která by jinak vzniknout nemohla. Například výsledkem kombinace dokonalejší technologie poskytovatele licence s efektivnějšími výrobními nebo distribučními prostředky nabyvatele licence může být snížení výrobních nákladů nebo výroba kvalitnějších výrobků. Udělování licencí může rovněž sloužit k odstranění překážek bránících rozvoji a využívání vlastní technologie nabyvatele licence, což je účel prospěšný hospodářské soutěži. Zvláště v odvětvích, kde existuje velký počet patentů, probíhá udělování licencí často s cílem odstranit riziko, že bude poskytovatel licence vznášet nároky kvůli porušení svých práv, a tím umožnit svobodnou volbu konstrukčního řešení. Jestliže poskytovatel licence souhlasí s tím, že nebude bránit prodeji výrobků nabyvatele licence uplatňováním svých práv duševního vlastnictví, pak daná dohoda odstraňuje překážku prodeje výrobků nabyvatele licence, a tedy obecně podporuje hospodářskou soutěž. |
| --- | --- |

17)

| 18) | V případech, kdy se na licenční dohodu vztahuje čl. 53 odst. 1, její důsledky podporující hospodářskou soutěž musejí být porovnány s jejími omezujícími důsledky v kontextu čl. 53 odst. 3. Jsou-li splněny všechny čtyři podmínky čl. 53 odst. 3, dotyčná omezující licenční dohoda je platná a vymahatelná, a to bez jakéhokoli předchozího rozhodnutí v tomto smyslu (25). Tvrdá omezení pravděpodobně nebudou splňovat podmínky čl. 53 odst. 3. Dohody tohoto druhu obecně nesplňují (alespoň) jednu z prvních dvou podmínek čl. 53 odst. 3. Obvykle totiž nevytvářejí objektivní hospodářské přínosy nebo přínosy pro spotřebitele. Kromě toho tyto typy dohod obvykle nesplňují kritérium nezbytnosti uvedené ve třetí podmínce. Jestliže například smluvní strany stanoví cenu, za kterou se musejí výrobky vyrobené v licenci prodávat, povede to v zásadě k menšímu objemu výroby, ke špatnému rozdělování zdrojů a k vyšším cenám pro spotřebitele. Omezení cen navíc není nezbytné k dosažení efektivity, která může být výsledkem dostupnosti obou technologií oběma soutěžitelům. |
| --- | --- |

18)

2.3.   Vymezení trhu

| 19) | Přístup Kontrolního úřadu ESVO k vymezení relevantního trhu je stanoven v jejím sdělení o definici relevantního trhu pro účely práva EHP pro hospodářskou soutěž (26). Na rozdíl od uvedeného sdělení se tyto pokyny zabývají jen těmi aspekty definice trhu, které mají zvláštní význam v oblasti udělování licencí na technologická práva. |
| --- | --- |

19)

| 20) | Technologie je vstup, který je začleňován do výrobku nebo do výrobního postupu. Udělování licencí na technologická práva proto může ovlivnit hospodářskou soutěž jak na předchozích trzích se vstupy, tak na navazujících trzích s výstupy. Například dohoda mezi dvěma smluvními stranami, které na navazujícím trhu prodávají konkurenční výrobky a které si rovněž udělí křížovou licenci na technologická práva související s předchozí výrobou těchto výrobků, může omezit hospodářskou soutěž na dotčeném navazujícím trhu se zbožím či službami. Udělení křížové licence může též omezit hospodářskou soutěž na předcházejícím trhu s technologiemi a případně i na dalších předcházejících trzích se vstupy. Pro účely posouzení důsledků licenčních dohod pro hospodářskou soutěž proto může být nutné definovat relevantní výrobkové trhy i relevantní trhy technologií (27). |
| --- | --- |

20)

| 21) | Relevantní výrobkový trh zahrnuje smluvní výrobky (obsahující licencovanou technologii) a výrobky, které kupující na základě jejich vlastností, cen a účelu použití považují za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné vzhledem ke smluvním výrobkům. Smluvní výrobky mohou být součástí trhu s konečnými výrobky a/nebo meziprodukty. |
| --- | --- |

21)

| 22) | Relevantní trhy technologií sestávají z licencovaných technologických práv a jejích substitutů, tj. jiných technologií, které nabyvatelé licence na základě jejich vlastností, licenčních poplatků a účelu použití považují za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné vzhledem k licencovaným technologickým právům. Nejprve se vymezí technologie, kterou na trh uvádí poskytovatel licence, a poté je třeba zjistit jiné technologie, ke kterým by nabyvatelé licence mohli přejít v reakci na malé, ale trvalé zvýšení relativních cen, tj. licenčních poplatků. Alternativním přístupem je zkoumání trhu s cílem vyhledat výrobky obsahující licencovaná technologická práva (srov. bod 25 níže). |
| --- | --- |

22)

| 23) | Výraz „relevantní trh“ používaný v článku 3 nařízení TTBER a vymezený v čl. 1 odst. 1 písm. m) se vztahuje na relevantní výrobkový trh a relevantní trh technologií vymezené jak zeměpisně, tak podle druhu výrobků. |
| --- | --- |

23)

| 24) | „Relevantní zeměpisný trh“ definovaný v čl. 1 odst. 1 písm. l) nařízení TTBER zahrnuje oblast, v níž se dotyčné podniky věnují nabídce výrobků a udělování licencí na technologie a poptávce po nich, kde panují dostatečně stejnorodé podmínky hospodářské soutěže a kterou lze z důvodu výrazně rozdílných podmínek hospodářské soutěže odlišit od sousedních oblastí. Zeměpisný trh relevantního trhu technologií se může lišit od zeměpisného trhu relevantního výrobkového trhu. |
| --- | --- |

24)

| 25) | Poté, co jsou relevantní trhy vymezeny, lze jednotlivým zdrojům hospodářské soutěže na každém trhu připsat podíly na tomto trhu, které je možné použít jako ukazatele relativní síly účastníků trhu. V případě trhů technologií lze postupovat tak, že se podíly na trhu vypočítají na základě podílu každé technologie na celkových příjmech z licenčních poplatků, který představuje podíl technologie na trhu, na němž jsou udělovány licence na vzájemně si konkurující technologie. Vzhledem k nedostatku přesných informací o licenčních poplatcích to však často bývá čistě teoretická možnost než prakticky použitelná metoda. Jiným přístupem, který je použit pro výpočet „bezpečného přístavu“, jak je popsáno v čl. 8 písm. d) nařízení TTBER, je vypočítat podíly na trhu technologií na základě prodeje výrobků obsahujících licencované technologie na navazujících výrobkových trzích (pro více podrobností viz bod 86 a násl. těchto pokynů). V jednotlivých případech, na které se nevztahuje „bezpečný přístav“ vytvořený nařízením TTBER, může být pro přesnější posouzení tržní síly poskytovatele licence nutné použít oba popsané přístupy, je-li to ovšem prakticky možné, jakož i vzít v úvahu jiné dostupné faktory, které jsou výstižným ukazatelem relativní síly dostupných technologií (více faktorů viz body 157 a 159 a násl. těchto pokynů) (28). |
| --- | --- |

25)

| 26) | Některé licenční dohody mohou ovlivňovat hospodářskou soutěž v oblasti inovace. Nicméně při provádění analýzy těchto důsledků se Kontrolní úřad obvykle omezí na zkoumání dopadu dohody na hospodářskou soutěž v rámci stávajících trhů výrobků a technologií (29). Hospodářskou soutěž na těchto trzích mohou ovlivnit dohody, které pozdržují zavedení zdokonalených nebo nových výrobků, které časem nahradí stávající výrobky. V takových případech je inovace zdrojem potenciální hospodářské soutěže, což je třeba vzít v úvahu při posuzování dopadu dohody na trhy výrobků a trhy technologií. V omezeném počtu případů však může být užitečné a nezbytné analyzovat zvlášť také důsledky pro hospodářskou soutěž v oblasti inovace. To platí zejména tehdy, když má dohoda vliv na inovaci zaměřenou na vývoj nových výrobků a již v rané fázi je možné rozpoznat póly výzkumu a vývoje (30). V takových případech lze pomocí analýzy stanovit, zda po uzavření dohody zůstane dostatečný počet konkurenčních pólů výzkumu a vývoje pro zachování účinné soutěže v oblasti inovace. |
| --- | --- |

26)

2.4.   Rozlišení mezi soutěžiteli a nesoutěžiteli

| 27) | Obecně platí, že dohody mezi soutěžiteli představují větší riziko pro hospodářskou soutěž než dohody mezi nesoutěžiteli. Hospodářská soutěž mezi podniky používajícími stejnou technologii (soutěž v rámci téže technologie mezi nabyvateli licence) však významným způsobem doplňuje hospodářskou soutěž mezi podniky, které používají konkurenční technologie (soutěž mezi technologiemi). Hospodářská soutěž v rámci téže technologie může například vést k nižším cenám výrobků obsahujících dotyčnou technologii, což může nejen vytvářet přímé a bezprostřední přínosy pro spotřebitele těchto výrobků, ale také podněcovat další soutěž mezi podniky používajícími konkurenční technologie. V souvislosti s udělováním licencí je třeba vzít v úvahu také skutečnost, že nabyvatelé licence prodávají svůj vlastní výrobek. Nejedná se tedy o další prodej výrobku dodávaného jiným podnikem. Proto zde může existovat větší prostor pro rozlišení výrobků a soutěž mezi nabyvateli licence na základě jakosti než v případě vertikálních dohod o dalším prodeji výrobků. |
| --- | --- |

27)

| 28) | Aby bylo možné určit soutěžní vztah mezi smluvními stranami, je třeba prozkoumat, zda by při neexistenci dohody byly skutečnými nebo potenciálními soutěžiteli. Jestliže by smluvní strany bez dané dohody nebyly skutečnými ani potenciálními soutěžiteli na žádném relevantním trhu dotčeném dohodou, považují se za nesoutěžitele. |
| --- | --- |

28)

| 29) | Smluvní strany dohody, pokud se jednosměrně nebo obousměrně blokují, se v zásadě nepovažují za soutěžitele. K jednosměrnému blokování dochází, když určité technologické právo nelze využívat bez porušení jiného platného technologického práva nebo jestliže jedna strana nemůže komerčně životaschopným způsobem působit na relevantním trhu bez porušení platného technologického práva druhé strany. Tak tomu je například tehdy, když jedno technologické právo chrání zlepšení jiného technologického práva a zlepšení nelze oprávněně použít bez licence na základní technologické právo. Obousměrné blokování nastává tehdy, když žádné ze dvou technologických práv nelze využívat bez porušení příslušného druhého práva nebo jestliže jedna strana nemůže komerčně životaschopným způsobem působit na relevantním trhu bez porušení platného technologického práva druhé strany, a jejich majitelé si tedy musejí vzájemně udělit licenci nebo se vůči sobě zřeknout svých práv (31). V praxi však dojde k případům, v nichž není jisté, zda je určité technologické právo platné a zda bylo porušeno. |
| --- | --- |

29)

| 30) | Strany jsou skutečnými soutěžiteli na výrobkovém trhu, pokud již před uzavřením dohody obě působí na stejném relevantním výrobkovém trhu. Skutečnost, že obě strany již působí na stejném relevantním výrobkovém trhu, aniž by uzavřely licenční dohodu, rozhodně poukazuje na to, že strany se navzájem neblokují. V takové situaci lze strany považovat za skutečné soutěžitele, dokud není vzájemné blokování prokázáno (zejména na základě pravomocného soudního rozhodnutí). |
| --- | --- |

30)

| 31) | Za potenciální soutěžitele na výrobkovém trhu se nabyvatelé licence považují, jestliže je pravděpodobné, že by při neexistenci dohody provedli dodatečné investice nutné ke vstupu na relevantní trh v reakci na malé, ale trvalé zvýšení cen výrobků. Pravděpodobnost tohoto vstupu by měla být posuzována na reálném základě, tj. na základě skutečností daného případu. Takový vstup je pravděpodobnější, jestliže nabyvatel licence vlastní aktiva, která by mohl snadno použít ke vstupu na trh, aniž by tím riskoval výrazné nevratné náklady, či jestliže již vypracoval plány, jak na trh vstoupit, anebo začal investovat jiným způsobem. Pro nabyvatele licence musí existovat reálné konkrétní možnosti, jak vstoupit na relevantní trh a soutěžit se zavedenými podniky (32). Obdobně nelze nabyvatele licence popsat jako potenciálního soutěžitele, jestliže jeho vstup na trh není ekonomicky životaschopnou strategií (33). |
| --- | --- |

31)

| 32) | Ve specifickém kontextu práv duševního vlastnictví funguje coby dodatečný faktor pro posouzení, zda jsou strany potenciálními soutěžiteli na určitém trhu, možnost, že se jejich práva duševního vlastnictví navzájem blokují, to znamená, že nabyvatel licence nemůže vstoupit na příslušný trh, aniž by porušil práva duševního vlastnictví druhé strany. |
| --- | --- |

32)

| 33) | V případě neexistence jistoty ve formě pravomocného soudního rozhodnutí, že k blokování dochází, a tedy jistoty ohledně této věci, se strany při řešení otázky, zda jsou potenciálními soutěžiteli, budou muset opírat o všechny důkazy dostupné v daném okamžiku, a zda neexistuje reálná možnost pracovat na základě stávajících práv duševního vlastnictví, včetně možnosti, že v konkrétním případě k porušování práv duševního vlastnictví dochází. Značné, již provedené investice či pokročilé plány pro vstup na daný trh mohou podpořit názor, že strany jsou přinejmenším potenciálními soutěžiteli, a to i v případě, že blokování nelze vyloučit. Zvláště přesvědčivé důkazy o existenci blokování lze vyžadovat v případě, že smluvní strany mají společný zájem tvrdit, že k blokování dochází, aby byly uznány za nesoutěžitele, například když se domnělé blokování týká technologií, které jsou technologickými substituty (viz bod 22 výše), anebo pokud vůči nabyvateli licence ze strany poskytovatele licence dochází k významným finančním pobídkám. |
| --- | --- |

33)

| 34) | Aby se jednalo o reálné omezení hospodářské soutěže, musí být pravděpodobné, že by ke vstupu na trh došlo v krátké době (34). Obvykle to znamená období jednoho až dvou let. Avšak v jednotlivých případech je možné brát v úvahu i delší období. Jako měřítko pro určení délky tohoto období lze použít dobu, kterou podniky již působící na trhu potřebují k přizpůsobení svých kapacit. Je například pravděpodobné, že smluvní strany budou považovány za potenciální soutěžitele na výrobkovém trhu, jestliže nabyvatel licence vyrábí na jednom zeměpisném trhu na základě své vlastní technologie a začíná vyrábět na jiném zeměpisném trhu na základě licencované konkurenční technologie. Za takových okolností je pravděpodobné, že by nabyvatel licence mohl na tento druhý zeměpisný trh vstoupit na základě své vlastní technologie, pokud tomuto vstupu nebrání objektivní faktory, včetně existence blokování práv duševního vlastnictví. |
| --- | --- |

34)

| 35) | Smluvní strany jsou skutečnými soutěžiteli na trhu technologií, jestliže buď obě poskytují licence na vzájemně nahraditelné technologie, nebo nabyvatel licence již poskytuje licence na svou vlastní technologii a poskytovatel licence na trh technologií vstoupí tím, že nabyvateli licence udělí licenci na konkurenční technologii. |
| --- | --- |

35)

| 36) | Smluvní strany se pokládají za potenciální soutěžitele na trhu technologií, jestliže vlastní vzájemně nahraditelné technologie a nabyvatel licence sice neuděluje licence na svou vlastní technologii, ale pravděpodobně by je uděloval, kdyby došlo k malému, ale trvalému zvýšení cen technologií. U trhů technologií je obecně obtížnější posoudit, zda jsou smluvní strany potenciálními soutěžiteli. Pro účely použití nařízení TTBER se proto potenciální hospodářská soutěž na trhu technologií nebere v úvahu (viz bod 83 níže) a smluvní strany se považují za nesoutěžitele. |
| --- | --- |

36)

| 37) | V některých případech může být rovněž možné učinit závěr, že poskytovatel a nabyvatel licence jsou nesoutěžiteli na relevantním výrobkovém trhu a relevantním trhu technologií, i když vyrábějí konkurenční výrobky, protože licencovaná technologie představuje natolik radikální inovaci, že se technologie nabyvatele licence stala zastaralou nebo nekonkurenceschopnou. V takových případech technologie poskytovatele licence buď vytváří nový trh, nebo vylučuje technologii nabyvatele licence ze stávajícího trhu. V době uzavření dohody však často není možné k tomuto závěru dospět. Skutečnost, že se starší technologie stala zastaralou nebo nekonkurenceschopnou se totiž obvykle ukáže, teprve když jsou nová technologie nebo výrobky, které ji obsahují, po určitou dobu k dispozici spotřebitelům. Když byla například vyvinuta technologie kompaktních disků (CD) a disky i přehrávače byly uvedeny na trh, nebylo zjevné, že tato nová technologie nahradí technologii dlouhohrajících desek. To se jasně ukázalo až o několik let později. Jestliže tedy v době uzavření dohody není zjevné, že technologie nabyvatele licence je zastaralá nebo nekonkurenceschopná, smluvní strany budou považovány za soutěžitele. Avšak vzhledem k tomu, že čl. 53 odst. 1 a 3 je třeba používat s přihlédnutím ke skutečným okolnostem, za nichž se dohoda uplatňuje, posouzení musí reagovat na podstatné změny ve skutkových okolnostech případu. Pokud se tedy technologie nabyvatele licence následně stane zastaralou nebo na trhu nekonkurenceschopnou, vztah mezi smluvními stranami bude překvalifikován na vztah mezi nesoutěžiteli. |
| --- | --- |

37)

| 38) | Někdy se může stát, že se smluvní strany stanou soutěžiteli po uzavření dohody, protože nabyvatel licence vyvine nebo si pořídí a začne využívat konkurenční technologii. V takových případech je třeba vzít v úvahu, že v době uzavření dohody smluvní strany nebyly soutěžiteli a že v tomto kontextu byla dohoda uzavřena. Kontrolní úřad se proto zaměří především na dopad dohody na možnost nabyvatele licence využívat svou vlastní (konkurenční) technologii. U takovýchto dohod se především nepoužije seznam tvrdých omezení, který se vztahuje na dohody mezi soutěžiteli, ledaže by byla dohoda následně zásadně pozměněna poté, co se smluvní strany staly soutěžiteli (viz čl. 4 odst. 3 nařízení TTBER). |
| --- | --- |

38)

| 39) | Podniky, které jsou stranami určité dohody, se mohou stát soutěžiteli po uzavření této dohody také v případě, že nabyvatel licence na relevantním trhu, kde je smluvní výrobek prodáván, působil již před udělením licence a poskytovatel licence následně vstoupí na relevantní trh na základě buď licencovaných technologických práv, nebo nové technologie. Pokud dohoda není následně zásadně pozměněna, bude se na ni i v tomto případě nadále vztahovat seznam tvrdých omezení platný pro dohody mezi nesoutěžiteli (viz čl. 4 odst. 3 nařízení TTBER). Podstatná změna spočívá v uzavření nové dohody o převodu technologií mezi smluvními stranami, která se týká konkurenčních technologických práv, jež lze použít k výrobě výrobků soutěžících se smluvními výrobky. |
| --- | --- |

39)

3.   POUŽITÍ NAŘÍZENÍ TTBER

3.1.   Účinky nařízení TTBER

| 40) | Na kategorie dohod o převodu technologií, které splňují podmínky stanovené v nařízení TTBER, se vztahuje výjimka z pravidla o zákazu uvedeného v čl. 53 odst. 1. Dohody, na které se bloková výjimka vztahuje, jsou právně platné a vymahatelné. Tyto dohody lze zakázat pouze do budoucna a teprve po zrušení blokové výjimky Kontrolním úřadem a orgány pro hospodářskou soutěž států ESVO. Dohody, na něž se vztahuje bloková výjimka, nemohou být zakázány podle článku 53 vnitrostátními soudy v rámci soukromoprávních sporů. |
| --- | --- |

40)

| 41) | Bloková výjimka pro určité kategorie dohod o převodu technologií je založena na předpokladu, že tyto dohody – do té míry, do jaké se na ně vztahuje čl. 53 odst. 1 – splňují čtyři podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3. Předpokládá se tedy, že tyto dohody vedou k hospodářské efektivitě, že omezení v nich obsažená jsou nezbytná k dosažení této efektivity, že spotřebitelé v rámci dotčených trhů mají přiměřený podíl na výhodách plynoucích ze zvýšení efektivity a že dohody dotyčným podnikům neumožňují vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků. Účelem prahů podílu na trhu (článek 3), seznamu tvrdých omezení (článek 4) a vyloučených omezení (článek 5) uvedených v nařízení TTBER je zajistit, aby se bloková výjimka vztahovala jen na ty omezující dohody, o nichž lze důvodně předpokládat, že splňují čtyři podmínky čl. 53 odst. 3. |
| --- | --- |

41)

| 42) | Jak je uvedeno v části 4 těchto pokynů, mnoho licenčních dohod nespadá do působnosti čl. 53 odst. 1 buď proto, že hospodářskou soutěž neomezují vůbec, nebo proto, že omezení hospodářské soutěže není výrazné (35). Pokud by tyto dohody stejně spadaly do působnosti nařízení TTBER, není třeba určovat, zda se na ně vztahuje čl. 53 odst. 1 (36). |
| --- | --- |

42)

| 43) | Mimo oblast působnosti blokové výjimky má význam zkoumat, zda se v konkrétním případě na dohodu vztahuje čl. 53 odst. 1 a, pokud ano, zda jsou splněny podmínky čl. 53 odst. 3. Neplatí předpoklad, že dohody o převodu technologií, na něž se nevztahuje bloková výjimka, spadají do působnosti čl. 53 odst. 1 nebo že nesplňují podmínky čl. 53 odst. 3. Především samotná skutečnost, že podíly smluvních stran na trhu přesahují prahy podílu na trhu stanovené v článku 3 nařízení TTBER, není dostatečným základem pro závěr, že se na dohodu vztahuje čl. 53 odst. 1. Je zapotřebí individuálně posoudit pravděpodobné důsledky dohody. Předpokládat, že je dohoda zakázána článkem 53, lze obvykle jen v případě, že obsahuje tvrdá omezení hospodářské soutěže. |
| --- | --- |

43)

3.2.   Oblast působnosti a časová platnost nařízení TTBER

3.2.1.   Pojem dohody o převodu technologií

| 44) | Nařízení TTBER a tyto pokyny se týkají dohod o převodu technologií. Podle čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení TTBER pojem „technologická práva“ zahrnuje know-how a patenty, užitné vzory, práva k průmyslovým vzorům, topografie polovodičových výrobků, doplňková ochranná osvědčení pro léčiva nebo jiné výrobky, pro které lze takováto osvědčení získat, osvědčení šlechtitelů rostlin a autorská práva k programovému vybavení či kombinaci výše uvedeného, jakož i přihlášky těchto práv a žádosti o zápis těchto práv. Licencovaná technologická práva by měla nabyvateli licence umožnit vyrábět smluvní výrobky, ať již s dalšími vstupy nebo bez nich. Nařízení TTBER se použije pouze v těch státech EHP, v nichž je poskytovatel licence držitelem příslušných technologických práv. V opačném případě neexistují žádná „technologická práva“, které by bylo možné převádět ve smyslu nařízení TTBER. |
| --- | --- |

44)

| 45) | Know-how je v čl. 1 odst. 1 písm. i) nařízení TTBER definováno jako soubor praktických znalostí, které jsou získány zkušenostmi a pokusy a které jsou tajné, podstatné a identifikované.






  a) | Slovem „tajné“ se rozumí, že know-how není všeobecně známé nebo snadno přístupné. |
| --- | --- | --- |

45)

a)

Slovem „tajné“ se rozumí, že know-how není všeobecně známé nebo snadno přístupné.

| b) | Slovem „podstatné“ se rozumí, že know-how obsahuje informace, které jsou důležité a užitečné pro výrobu výrobků nebo pro použití výrobního postupu, jichž se týká licenční dohoda. Jinými slovy musejí tyto informace významně přispívat k výrobě smluvních výrobků nebo tuto výrobu usnadňovat. V případech, kdy se licencované know-how netýká výrobního postupu, nýbrž výrobku, znamená tato podmínka, že je know-how užitečné pro výrobu smluvního výrobku. Podmínka není splněna, jestliže lze smluvní výrobek vyrábět na základě volně dostupné technologie. Nicméně tato podmínka nevyžaduje, aby měl smluvní výrobek vyšší hodnotu než výrobky vyráběné s využitím volně dostupné technologie. V případě technologií výrobních postupů uvedená podmínka znamená, že know-how je užitečné v tom smyslu, že lze ke dni uzavření dohody rozumně předpokládat, že má potenciál významně zvýšit konkurenceschopnost nabyvatele licence, například prostřednictvím snížení jeho výrobních nákladů. |
| --- | --- |

b)

Slovem „podstatné“ se rozumí, že know-how obsahuje informace, které jsou důležité a užitečné pro výrobu výrobků nebo pro použití výrobního postupu, jichž se týká licenční dohoda. Jinými slovy musejí tyto informace významně přispívat k výrobě smluvních výrobků nebo tuto výrobu usnadňovat. V případech, kdy se licencované know-how netýká výrobního postupu, nýbrž výrobku, znamená tato podmínka, že je know-how užitečné pro výrobu smluvního výrobku. Podmínka není splněna, jestliže lze smluvní výrobek vyrábět na základě volně dostupné technologie. Nicméně tato podmínka nevyžaduje, aby měl smluvní výrobek vyšší hodnotu než výrobky vyráběné s využitím volně dostupné technologie. V případě technologií výrobních postupů uvedená podmínka znamená, že know-how je užitečné v tom smyslu, že lze ke dni uzavření dohody rozumně předpokládat, že má potenciál významně zvýšit konkurenceschopnost nabyvatele licence, například prostřednictvím snížení jeho výrobních nákladů.

| c) | Slovem „identifikované“ se rozumí, že je možné prověřit, zda licencované know-how splňuje kritéria tajnosti a podstatnosti. Tato podmínka je splněna, jestliže je licencované know-how popsáno v příručkách nebo jiných písemných materiálech. To však v některých případech nemusí být v rámci možností možné. Licencované know-how totiž může sestávat z praktických znalostí zaměstnanců poskytovatele licence. Zaměstnanci poskytovatele licence mohou mít například tajné a podstatné znalosti o určitém výrobním postupu, které se nabyvateli licence předají ve formě školení zaměstnanců nabyvatele. V takových případech postačí popsat v dohodě obecnou povahu know-how a uvést seznam zaměstnanců, kteří se podíleli nebo budou podílet na jeho předávání nabyvateli licence. |
| --- | --- |

c)

Slovem „identifikované“ se rozumí, že je možné prověřit, zda licencované know-how splňuje kritéria tajnosti a podstatnosti. Tato podmínka je splněna, jestliže je licencované know-how popsáno v příručkách nebo jiných písemných materiálech. To však v některých případech nemusí být v rámci možností možné. Licencované know-how totiž může sestávat z praktických znalostí zaměstnanců poskytovatele licence. Zaměstnanci poskytovatele licence mohou mít například tajné a podstatné znalosti o určitém výrobním postupu, které se nabyvateli licence předají ve formě školení zaměstnanců nabyvatele. V takových případech postačí popsat v dohodě obecnou povahu know-how a uvést seznam zaměstnanců, kteří se podíleli nebo budou podílet na jeho předávání nabyvateli licence.

| 46) | Na ustanovení v dohodách o převodu technologií, jež se týkají nákupu výrobků nabyvatelem licence, se nařízení TTBER vztahuje jen tehdy, pokud tato ustanovení přímo souvisejí s výrobou či prodejem smluvních výrobků. Nařízení TTBER se proto nevztahuje na části dohody o převodu technologií týkající se vstupů a/nebo zařízení využívaných k jiným účelům, než je výroba smluvních výrobků. Například při prodeji mléka spolu s licenční technologií za účelem výroby sýra se nařízení TTBER vztahuje pouze na mléko použité k výrobě sýra za pomoci licenční technologie. |
| --- | --- |

46)

| 47) | Na ustanovení v dohodách o převodu technologií, jež se týkají poskytování licencí na jiné druhy práv duševního vlastnictví jako ochranné známky a autorská práva, s výjimkou autorských práv k softwaru (k autorským právům k softwaru viz body 44 a 62), se nařízení TTBER vztahuje jen tehdy, pokud tato ustanovení přímo souvisejí s výrobou či prodejem smluvních výrobků. Tato podmínka zaručuje, že na ustanovení o jiných druzích práv duševního vlastnictví se bloková výjimka vztahuje jen do té míry, do jaké tato jiná práva slouží k tomu, aby nabyvatel licence mohl lépe využívat licencovaná technologická práva. Například pokud poskytovatel licence oprávní nabyvatele licence k tomu, aby používal jeho ochrannou známku na výrobcích obsahujících licencovanou technologii, může tato licence ochranné známky nabyvateli licence pomoci lépe využívat licencovanou technologii tím, že spotřebitelům umožní, aby si vytvořili bezprostřední souvislost mezi produktem a jeho vlastnostmi, které mu licencovaná technologická práva propůjčila. Povinnost nabyvatele licence používat ochrannou známku poskytovatele licence může též podporovat šíření technologií tím, že poskytovateli licence umožňuje identifikovat se jako zdroj technologie, jež je základem výrobku. Nařízení TTBER se vztahuje na dohody o převodu technologií v této situaci i přesto, že hlavním zájmem obou stran je spíše využití ochranné známky než technologie (37). |
| --- | --- |

47)

| 48) | Nařízení TTBER se nevztahuje na udělování licencí na autorská práva s výjimkou autorských práv k programovému vybavení (výjimku zde tvoří situace uvedené v bodě 47). Při posuzování udělování licencí na autorská práva pro výrobu smluvních výrobků podle článku 53 však Kontrolní úřad zpravidla použije zásady stanovené v nařízení TTBER a těchto pokynech. |
| --- | --- |

48)

| 49) | Na druhé straně se má za to, že udělování licencí na práva na pronajímání a k veřejnému provedení díla, jako je tomu zejména v případě filmů a hudby, souvisí se specifickými otázkami, a proto nemusí být vhodné posuzovat takové licenční dohody podle zásad vypracovaných v těchto pokynech. Při použití článku 53 je třeba vzít v potaz konkrétní vlastnosti díla a způsob, kterým se využívá (38). Kontrolní úřad proto nařízení TTBER a tyto pokyny nebude obdobně používat v případech udělování licencí na tato jiná práva. |
| --- | --- |

49)

| 50) | Použití zásad uvedených v nařízení TTBER a těchto pokynech nebude Kontrolní úřad rozšiřovat ani na udělování licencí na ochranné známky (výjimku zde tvoří situace uvedené v bodě 47). Licence na ochranné známky jsou často udělovány v souvislosti s distribucí a dalším prodejem zboží a služeb a příslušné dohody se obecně podobají spíše distribučním dohodám než dohodám o licencích na technologie. Pokud licence na ochrannou známku přímo souvisí s použitím, prodejem nebo dalším prodejem zboží a služeb a nepředstavuje hlavní předmět dohody, pak se na danou licenční dohodu vztahuje akt uvedený v bodě 2 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (EU) č. 330/2010 ze dne 20. dubna 2010 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě („nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody“)) (39). |
| --- | --- |

50)

3.2.2.   Pojem „převod“

| 51) | Pojem „převod“ znamená, že technologie musí přejít z jednoho podniku do druhého. Takové převody mají obvykle podobu udělení licence, kdy poskytovatel licence uděluje nabyvateli licence právo využívat jeho technologických práv proti úhradě licenčních poplatků. |
| --- | --- |

51)

| 52) | Jak je uvedeno v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER, postoupení, u nichž část rizika spojeného s využíváním technologických práv zůstane na postupiteli, jsou rovněž považována za dohody o převodu technologií. Jedná se zejména o případy, kdy částka splatná za postoupení závisí na obratu nabyvatele z výrobků vyrobených pomocí postoupené technologie, na vyrobeném množství těchto výrobků nebo počtu operací provedených při používání dané technologie. |
| --- | --- |

52)

| 53) | Také dohodu, v níž se poskytovatel licence zavazuje, že vůči nabyvateli licence nebude uplatňovat svá technologická práva, lze považovat za převod technologických práv. Samotnou podstatou čisté licence na patent je totiž právo působit v rámci výlučného práva uděleného patentem. Z toho vyplývá, že se nařízení TTBER vztahuje i na takzvané dohody o neuplatnění práv a dohody o urovnání sporů, v nichž poskytovatel licence nabyvateli licence dovoluje vyrábět v rámci působnosti patentu (40). |
| --- | --- |

53)

3.2.3.   Dohody mezi dvěma smluvními stranami

| 54) | Podle čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER se toto nařízení vztahuje pouze na dohody o převodu technologií „mezi dvěma podniky“. Nařízení TTBER se tedy netýká dohod o převodu technologií uzavřených mezi více než dvěma podniky. Rozhodujícím činitelem z hlediska rozlišení mezi dvoustrannými a vícestrannými dohodami je odpověď na otázku, zda byla dotyčná dohoda uzavřena mezi více než dvěma podniky. |
| --- | --- |

54)

| 55) | Dohody uzavřené mezi dvěma podniky spadají do působnosti nařízení TTBER, i když daná dohoda stanoví podmínky pro více než jednu úroveň obchodu. Nařízení TTBER se například použije u licenční dohody, která se týká nejen fáze výroby, ale i fáze distribuce, a která stanoví, jaké povinnosti nabyvatel licence musí nebo může uložit prodejcům výrobků vyrobených v licenci (41). |
| --- | --- |

55)

| 56) | Dohody, jimiž se zřizují technologické pooly, a udělování licencí v rámci technologických poolů jsou obecně pokládány za vícestranné dohody, a proto se na ně nevztahuje nařízení TTBER (42). Pojem technologické pooly zahrnuje dohody, v nichž se dvě nebo více stran dohodne, že seskupí své technologie a bude udělovat licence na výsledný soubor. Dále pojem technologické pooly zahrnuje dohody, v nichž se dva nebo více podniků dohodne, že udělí licence třetí straně a povolí jí dále udělovat licence na výsledný soubor technologií. |
| --- | --- |

56)

| 57) | Licenční dohody uzavřené mezi více než dvěma podniky často vedou ke stejným otázkám či problémům jako licenční dohody stejné povahy uzavřené mezi dvěma podniky. Při individuálním posuzování licenčních dohod, které jsou stejné povahy jako dohody, na něž se vztahuje bloková výjimka, ale jsou uzavřeny mezi více než dvěma podniky, použije Kontrolní úřad obdobně zásady stanovené v nařízení TTBER. Technologickými pooly a udělováním licencí v rámci technologických poolů se však konkrétně zabývá oddíl 4.4. |
| --- | --- |

57)

3.2.4.   Dohody o výrobě smluvních výrobků

| 58) | Z čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER vyplývá, že toto nařízení se na licenční dohody vztahuje jen tehdy, když jsou uzavřeny„za účelem výroby smluvních výrobků“, tedy výrobků obsahujících licencovaná technologická práva nebo vyrobených na základě těchto práv. Licence musí nabyvateli a/nebo jeho subdodavatelům dovolovat, aby licencovanou technologii využívali k produkci zboží nebo služeb (viz také 7. bod odůvodnění nařízení TTBER). |
| --- | --- |

58)

| 59) | Pokud cílem dohody není výroba smluvních výrobků, nýbrž například pouze blokování vývoje konkurenční technologie, nařízení TTBER se na licenční dohodu nevztahuje a ani tyto pokyny nemusí být pro její posouzení vhodné. Obecněji řečeno, jestliže se smluvní strany zdrží využívání licencovaných technologických práv, nedochází k žádné činnosti zvyšující efektivitu, a chybí tak samotný důvod pro existenci blokové výjimky. Využívání technologických práv však nemusí mít podobu integrace aktiv. K využívání dochází i tehdy, když licence svému nabyvateli umožňuje svobodnou volbu konstrukčního řešení tím, že mu dovoluje využívat jeho vlastní technologii bez rizika uplatňování nároků kvůli porušení práv ze strany poskytovatele licence. Jestliže smluvní strany nevyužívají licencovanou technologii v případě udělení licence mezi soutěžiteli, tato skutečnost může nasvědčovat tomu, že se u dohody jedná o zastřený kartel. Z těchto důvodů bude Kontrolní úřad případy nevyužívání technologických práv velmi podrobně zkoumat. |
| --- | --- |

59)

| 60) | Nařízení TTBER se použije u licenčních dohod uzavřených za účelem výroby smluvních výrobků nabyvatelem licence a/nebo jeho subdodavateli. Nařízení TTBER se proto nevztahuje na dohody o převodu technologií (nebo jejich části), jež umožňují udělování sublicencí. Kontrolní úřad však obdobně použije zásady stanovené v nařízení TTBER a těchto pokynech na rámcové licenční dohody mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence (tj. dohody, v nichž poskytovatel nabyvateli licence umožňuje poskytovat sublicence na určitou technologii). Na dohody mezi nabyvatelem licence a nabyvateli sublicencí o výrobě smluvních výrobků se nařízení TTBER vztahuje. |
| --- | --- |

60)

| 61) | Výraz „smluvní výrobky“ zahrnuje zboží a služby vyprodukované na základě licencovaných technologických práv. To se týká případů, kdy se licencovaná technologie používá ve výrobním procesu, i případů, kdy je obsažena v samotném výrobku. Výraz „výrobky obsahující licencovanou technologii“ používaný v těchto pokynech zahrnuje obě situace. Nařízení TTBER se použije ve všech případech, kdy je licence na technologická práva udělena za účelem produkce zboží a služeb. Rámec nařízení TTBER a těchto pokynů vychází z předpokladu, že existuje přímá souvislost mezi licencovanými technologickými právy a smluvním výrobkem. V případech, kdy takové spojení neexistuje, tj. pokud cílem dohody není umožňovat výrobu smluvního výrobku, nemusí být analytický rámec nařízení TTBER a těchto pokynů vhodný. |
| --- | --- |

61)

| 62) | Udělení licence na autorská práva k programovému vybavení pro účely pouhého rozmnožování a šíření chráněného díla, tedy výroby kopií pro další prodej, se nepokládá za „výrobu“ ve smyslu nařízení TTBER, a proto se na ně nařízení TTBER ani tyto pokyny nevztahují. Na toto rozmnožování za účelem šíření se namísto toho obdobně použije nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody (43) a pokyny k vertikálním omezením (44). K rozmnožování za účelem šíření dochází udělením licence k rozmnožování programového vybavení pomocí nosiče bez ohledu na technické prostředky, jejichž prostřednictvím je programové vybavení šířeno. Nařízení TTBER a tyto pokyny se například nevztahují na udělení licence na autorská práva k programovému vybavení, jíž nabyvatel licence získá originální verzi programového vybavení za účelem jeho rozmnožování a prodeje konečným uživatelům. Nevztahují se ani na udělení licence na autorská práva k programovému vybavení či jeho šíření za pomoci „balíčkové“ licence, tj. souboru podmínek vložených do balení programového vybavení, jehož otevřením se konečný uživatel zavazuje k přijetí daných podmínek, či za pomoci stahování z internetu. |
| --- | --- |

62)

| 63) | Pokud však nabyvatel licence zakomponuje licencované programové vybavení do smluvního výrobku, nepovažuje se to za pouhé rozmnožování, ale výrobu. Například na udělení licence na autorská práva k programovému vybavení se nařízení TTBER a tyto pokyny vztahují, pokud má nabyvatel licence právo rozmnožovat programové vybavení jeho začleněním do zařízení, s nímž je programové vybavení v interakci. |
| --- | --- |

63)

| 64) | Nařízení TTBER se vztahuje na „subdodavatelské vztahy“, v jejichž rámci poskytovatel licence udělí licenci na technologická práva nabyvateli licence, který se zaváže vyrobit na jejich základě určité výrobky výlučně pro potřeby poskytovatele licence. Subdodavatelské vztahy mohou rovněž zahrnovat dodávku zařízení poskytovatelem licence, které se má použít při produkci zboží a služeb, jichž se dohoda týká. Na druhý z uvedených typů subdodavatelských vztahů coby součást dohody o převodu technologií se nařízení TTBER vztahuje jedině tehdy, když dodané zařízení přímo souvisí s výrobou smluvních výrobků. Subdodavatelských vztahů se týká také sdělení Kontrolního úřadu o jeho hodnocení určitých subdodavatelských smluv ve vztahu k čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (45). Podle uvedeného sdělení, které je stále použitelné, subdodavatelské smlouvy, jimiž se subdodavatel zaváže vyrobit určité výrobky výlučně pro dodavatele, obvykle nespadají do působnosti čl. 53 odst. 1. Pokud se smluvní výrobky vyrábí výlučně pro dodavatele, čl. 53 odst. 1 se na subdodavatelské smlouvy, v nichž dodavatel stanoví převodní cenu smluvních meziproduktů mezi subdodavateli v rámci hodnotového řetězce subdodavatelských vztahů, také obvykle nevztahuje. Článek 53 se však může vztahovat na jiná omezení uložená subdodavateli, například závazek neprovádět vlastní výzkum a vývoj nebo nevyužívat jeho výsledky (46). |
| --- | --- |

64)

| 65) | Nařízení TTBER se použije také u dohod, které nabyvateli licence umožňují získat výrobek nebo výrobní postup připravený pro obchodní využití teprve po provedení vývojových činností, ovšem za předpokladu, že byl identifikován smluvní výrobek. I když jsou zapotřebí tyto dodatečné práce a investice, předmětem dohody je zde výroba identifikovaného smluvního výrobku, tedy výrobků, které jsou vyrobeny na základě licencovaných technologických práv. |
| --- | --- |

65)

| 66) | Nařízení TTBER ani tyto pokyny se nevztahují na dohody, kterými se licence na technologická práva uděluje s cílem umožnit nabyvateli provádět další výzkum a vývoj v různých oblastech, včetně dalšího vývoje výrobku, který z takového výzkumu a vývoje vzešel (47). Nařízení TTBER a pokyny se například nevztahují na udělení licence na technologický výzkumný nástroj, který se využívá při dalších výzkumných činnostech. Nařízení TTBER a tyto pokyny se nevztahují ani na zadávání subdodavatelských zakázek na výzkum a vývoj, kdy se nabyvatel licence zaváže provést výzkumně-vývojové činnosti v oblasti licencované technologie a zdokonalený soubor technologií předat zpět poskytovateli licence (48). Hlavním předmětem takových dohod je poskytnutí výzkumně-vývojových služeb zaměřených na zdokonalení dané technologie, nikoli tedy produkce zboží a služeb na základě licencované technologie. |
| --- | --- |

66)

3.2.5.   Doba platnosti

| 67) | S výhradou časové platnosti nařízení TTBER, která vyprší dne 30. dubna 2026, se bloková výjimka bude uplatňovat, dokud právo duševního vlastnictví, které je předmětem licence, nezanikne, neskončí doba jeho platnosti nebo není prohlášeno za neplatné. V případě know-how bloková výjimka platí, dokud licencované know-how zůstává tajné, ledaže se know-how stane obecně známým v důsledku počínání nabyvatele licence, v kterémžto případě se výjimka použije po dobu trvání dohody (viz článek 2 nařízení TTBER). |
| --- | --- |

67)

| 68) | Bloková výjimka se použije u každého licencovaného technologického práva, kterého se dohoda týká, a přestává platit dnem, kdy skončí doba platnosti posledního technologického práva ve smyslu nařízení TTBER nebo se toto právo stane neplatným či volně šiřitelným. |
| --- | --- |

68)

3.2.6.   Vztah k ostatním nařízením o blokových výjimkách

| 69) | Nařízení TTBER se vztahuje na dohody mezi dvěma podniky, které se týkají udělení licence na technologická práva za účelem výroby smluvních výrobků. Technologická práva však mohou být také složkou jiných druhů dohod. Kromě toho jsou výrobky obsahující licencovanou technologii následně prodávány na trhu. Je proto nutné věnovat pozornost rozhraní mezi nařízením TTBER a aktem uvedeným v bodě 6 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (EU) č. 1218/2010 ze dne 14. prosince 2010 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na některé kategorie specializačních dohod („nařízení o blokové výjimce pro specializační dohody“) (49), aktem uvedeným v bodě 7 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (EU) č. 1217/2010 ze dne 14. prosince 2010 o použití Smlouvy o fungování Evropské unie na některé kategorie dohod o výzkumu a vývoji („nařízení o blokové výjimce pro dohody o výzkumu a vývoji“)) (50) a nařízením o blokové výjimce pro vertikální dohody (51). |
| --- | --- |

69)

3.2.6.1.   Nařízení o blokových výjimkách pro specializační dohody a dohody o výzkumu a vývoji

| 70) | Nařízení TTBER se nevztahuje na udělování licencí v souvislosti se specializačními dohodami, na něž se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro specializační dohody, ani na udělování licencí v souvislosti s dohodami o výzkumu a vývoji, na něž se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro dohody o výzkumu a vývoji (viz 7. bod odůvodnění a článek 9 nařízení TTBER). |
| --- | --- |

70)

| 71) | Podle čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení o blokové výjimce pro specializační dohody se toto nařízení vztahuje zejména na dohody o společné výrobě, kterými se dvě nebo více stran zavazuje vyrábět určité produkty společně. Toto nařízení se vztahuje i na ustanovení, která se týkají převodu nebo využití práv duševního vlastnictví, za předpokladu, že netvoří hlavní předmět dohody, ale přímo souvisejí s jejím uplatňováním a jsou pro něj nezbytná. |
| --- | --- |

71)

| 72) | Jestliže podniky založí společný výrobní podnik a udělí mu licenci na využívání technologie, která se používá při výrobě výrobků vyráběných tímto společným podnikem, použije se na takovéto udělení licence nařízení o blokové výjimce pro specializační dohody, nikoli nařízení TTBER. V souladu s tím je obvykle namístě posuzovat udělování licencí v souvislosti se společným výrobním podnikem v rámci nařízení o blokové výjimce pro specializační dohody. Jestliže se ovšem společný podnik zabývá udělováním licencí na technologie třetím stranám, není tato činnost spojena s výrobou společného podniku, a tudíž se na ni uvedené nařízení nevztahuje. Licenční dohody, jejichž předmětem je seskupení technologií smluvních stran, představují technologické pooly, kterým se věnuje oddíl 4.4 těchto pokynů. |
| --- | --- |

72)

| 73) | Nařízení o blokové výjimce pro dohody o výzkumu a vývoji se vztahuje na dohody, kterými se dva nebo více podniků zaváže společně provádět výzkum a vývoj a společně využívat jeho výsledky. Podle čl. 1 odst. 1 písm. m) uvedeného nařízení jsou výzkum a vývoj a využívání výsledků prováděny společně, pokud je příslušná práce prováděna společným týmem, organizací nebo společnými podniky, společně svěřena třetí straně nebo rozdělena mezi strany formou specializace ve výzkumu, vývoji, výrobě a distribuci, včetně udělení licencí. Uvedené nařízení se vztahuje také na dohody o placeném výzkumu a vývoji, kterými se dva nebo více podniků zaváže, že provádět výzkum a vývoj bude jedna smluvní strana a financovat jej bude strana druhá, a to při společném využití jeho výsledků či bez něho (viz čl. 1 odst. 1 písm. a) bod ví) nařízení o blokové výjimce pro dohody o výzkumu a vývoji). |
| --- | --- |

73)

| 74) | Z toho vyplývá, že se nařízení o blokové výjimce pro dohody o výzkumu a vývoji vztahuje na udělení licencí mezi smluvními stranami a udělení licencí těmito stranami společnému subjektu v rámci dohody o výzkumu a vývoji. Na takovéto udělení licence se použije pouze nařízení o blokové výjimce pro dohody o výzkumu a vývoji, nikoli nařízení TTBER. V takovýchto dohodách mohou smluvní strany také stanovit podmínky, za kterých lze třetím stranám udělovat licence na výsledky plynoucí z dané dohody o výzkumu a vývoji. Jelikož však nabyvatelé licence, kteří jsou třetími stranami, nejsou smluvními stranami dohody o výzkumu a vývoji, nařízení o blokové výjimce pro dohody o výzkumu a vývoji se nevztahuje na jednotlivé licenční dohody uzavřené s třetími stranami. Na tuto licenční dohodu se vztahuje bloková výjimka podle nařízení TTBER, pokud jsou splněny její podmínky. |
| --- | --- |

74)

3.2.6.2.   Nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody

| 75) | Nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody se vztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více podniky, z nichž, pro účely dohody, každý působí na jiné úrovni výrobního nebo distribučního řetězce, a které se týkají podmínek, za nichž mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat určité zboží nebo služby. Vztahuje se tedy na dodavatelské a distribuční dohody (52). |
| --- | --- |

75)

| 76) | Vzhledem k tomu, že se nařízení TTBER se vztahuje pouze na dohody mezi dvěma stranami a že nabyvatel licence, který prodává výrobky obsahující licencovanou technologii, je dodavatelem pro účely nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody, uvedená dvě nařízení o blokových výjimkách spolu úzce souvisejí. U dohody mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence se použije nařízení TTBER, zatímco u dohod uzavřených mezi nabyvatelem licence a jeho zákazníky, kteří nakupují smluvní výrobky, se použije nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody (53). |
| --- | --- |

76)

| 77) | Nařízení TTBER uděluje výjimku také dohodám mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence, které nabyvateli licence ukládají povinnosti ohledně způsobu, kterým musí prodávat výrobky obsahující licencovanou technologii. Především může být nabyvatel licence zavázán k tomu, aby vytvořil určitý typ distribučního systému, například systém výhradní distribuce nebo selektivní distribuce. Distribuční dohody uzavřené za účelem splnění těchto závazků však musejí být v souladu s nařízením o blokové výjimce pro vertikální dohody, jinak se na ně bloková výjimka nevztahuje. Poskytovatel licence může například nabyvatele licence zavázat k tomu, aby vytvořil systém založený na výhradní distribuci podle stanovených pravidel. Z čl. 4 písm. b) nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody ovšem vyplývá, že distributoři musejí mít obecně možnost provádět pasivní prodej na území jiných výhradních distributorů nabyvatele licence. |
| --- | --- |

77)

| 78) | Distributoři musejí mít navíc podle nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody v zásadě možnost aktivně i pasivně prodávat na územích pokrytých distribučními systémy jiných dodavatelů, tedy jiných nabyvatelů licence vyrábějících své vlastní výrobky na základě licencovaných technologických práv. Důvodem je skutečnost, že pro účely nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody je každý nabyvatel licence samostatným dodavatelem. Nicméně důvody, které jsou základem blokové výjimky z omezení aktivního prodeje v rámci distribučního systému dodavatele uvedené v tomto nařízení, mohou platit i v případě, že jednotliví nabyvatelé licence prodávají výrobky obsahující licencovanou technologii pod společnou značkou patřící poskytovateli licence. Když se výrobky obsahující licencovanou technologii prodávají se společnou identitou značky, mohou z hlediska efektivity existovat stejné důvody pro použití stejných druhů omezení oddělujících distribuční systémy jednotlivých nabyvatelů licence jako v rámci jednoho vertikálního distribučního systému. V takových případech je nepravděpodobné, že Kontrolní úřad omezení napadne, budou-li splněny požadavky nařízení o blokové výjimce pro vertikální dohody, které se použije obdobně. Společná identita značky existuje pouze tehdy, jestliže se výrobky prodávají a uvádějí na trh pod společnou značkou, která hraje hlavní roli, pokud jde o informování spotřebitele o jakosti a dalších významných skutečnostech. Nepostačuje tedy, že je výrobek vedle značky nabyvatele licence označen také značkou poskytovatele licence, která ho identifikuje jako zdroj licencované technologie. |
| --- | --- |

78)

3.3.   Práh podílu na trhu v případě „bezpečného přístavu“

| 79) | Podle článku 3 nařízení TTBER je uplatnění blokové výjimky pro omezující dohody – neboli jinými slovy uplatnění podmínek „bezpečného přístavu“ podle nařízení TTBER – podmíněno překročením prahů podílu na trhu, čímž je působnost blokové výjimky omezena na dohody, které sice mohou omezovat hospodářskou soutěž, ale o nichž lze obecně předpokládat, že splňují podmínky čl. 53 odst. 3. Případy, v nichž nejsou splněny podmínky „bezpečného přístavu“ založeného na prazích podílu na trhu, je třeba posuzovat individuálně. Skutečnost, že podíly na trhu překračují tyto prahy, nevede k předpokladu, že daná dohoda spadá do působnosti čl. 53 odst. 1 ani že nesplňuje podmínky čl. 53 odst. 3. Při neexistenci tvrdých omezení, jež jsou upravena v článku 4 nařízení TBER, je nutné provést analýzu trhu. |
| --- | --- |

79)

Práh podílu na relevantním trhu

| 80) | Práh podílu na trhu, který se použije pro účely uplatnění „bezpečného přístavu“ nařízení TTBER, závisí na tom, zda je dohoda uzavřena mezi soutěžiteli, nebo nesoutěžiteli. |
| --- | --- |

80)

| 81) | Prahy podílu na trhu se vztahují na relevantní trhy s licencovanými technologickými právy i na relevantní trhy smluvních výrobků. Je-li použitelný práh podílu na trhu překročen na alespoň jednom výrobkovém trhu nebo trhu technologií, bloková výjimka se na dohodu nepoužije, pokud jde o tento relevantní trh. Jestliže se například licenční dohoda týká dvou různých výrobkových trhů, může se stát, že se bloková výjimka použije u jednoho z trhů, ale nikoli u druhého. |
| --- | --- |

81)

| 82) | Podle čl. 3 odst. 1 nařízení TTBER se „bezpečný přístav“ uvedený v článku 2 nařízení TTBER použije na dohody mezi soutěžiteli za předpokladu, že společný podíl stran na žádném z relevantních trhů nepřekročí 20 %. Práh podílu na trhu podle čl. 3 odst. 1 nařízení TTBER se použije, pokud jsou strany skutečnými nebo potenciálními soutěžiteli na výrobkovém trhu a/nebo skutečnými soutěžiteli na trhu technologií (k rozdílu mezi soutěžitelem a nesoutěžitelem viz bod 27 a násl. těchto pokynů). |
| --- | --- |

82)

| 83) | Pokud jde o použití prahu podílu na trhu a seznamu tvrdých omezení v souvislosti s dohodami mezi soutěžiteli, nebere se v úvahu potenciální hospodářská soutěž na trhu technologií. U případů, které nesplňují podmínky „bezpečného přístavu“ podle nařízení TTBER, se potenciální hospodářská soutěž na trhu technologií v úvahu bere, což ale nevede k použití seznamu tvrdých omezení, který se vztahuje na dohody mezi soutěžiteli. |
| --- | --- |

83)

| 84) | Pokud podniky, které jsou stranami licenční dohody, nejsou soutěžiteli, použije se práh podílu na trhu uvedený v čl. 3 odst. 2 nařízení TTBER. Na dohodu mezi nesoutěžiteli se nařízení vztahuje v případě, že podíl žádné strany na dotčených relevantních trzích technologií a dotčených relevantních výrobkových trzích nepřekročí 30 %. |
| --- | --- |

84)

| 85) | Pokud se smluvní strany stanou soutěžiteli podle čl. 3 odst. 1 nařízení TTBER v pozdějším okamžiku, například v případě, že nabyvatel licence působil na relevantním trhu, na němž jsou prodávány smluvní výrobky, již před udělením licence a poskytovatel licence se následně stane skutečným či potenciálním dodavatelem na stejném relevantním trhu, použije se 20 % práh podílu na trhu od onoho pozdějšího okamžiku, kdy se z nich stali soutěžitelé. Pokud však dohoda není následně zásadně pozměněna, bude se na ni v takovém případě nadále vztahovat seznam tvrdých omezení platný pro dohody mezi nesoutěžiteli (viz čl. 4 odst. 3 nařízení TTBER a bod 39 těchto pokynů). |
| --- | --- |

85)

Výpočet podílu na trhu (trzích) technologií za účelem použití „bezpečného přístavu“

| 86) | Výpočet podílů na relevantních trzích, na nichž jsou technologická práva předmětem licence, podle nařízení TTBER se odchyluje od běžného postupu z důvodů, jež jsou vysvětleny v bodě 87 těchto pokynů. V případě trhů technologií vyplývá z čl. 8 písm. d) nařízení TTBER, že se podíl poskytovatele licence na trhu vypočítá na základě prodeje výrobků obsahujících licencovanou technologii realizovaného poskytovatelem licence a všemi nabyvateli jeho licence, a to jak pro druh výrobků, tak pro zeměpisný rozsah relevantního trhu. Takto se společné prodeje smluvních výrobků realizované poskytovatelem licence a všemi nabyvateli jeho licence vypočtou jako součást celkového prodeje konkurenčních výrobků bez ohledu na to, zda jsou tyto konkurenční výrobky vyráběny pomocí licencované technologie. |
| --- | --- |

86)

| 87) | Tento způsob výpočtu podílu poskytovatele licence na trhu technologií coby jeho „stopy“ na úrovni výrobků byl zvolen kvůli praktickým problémům s výpočtem podílu na trhu poskytovatele licence vycházejícího z příjmů z licenčních poplatků (viz bod 25 výše). Kromě všeobecných obtíží se získáváním spolehlivých údajů o příjmech z licenčních poplatků může skutečná výše těchto příjmů vážným způsobem podhodnotit postavení určité technologie na trhu v případě, že se příjmy z licenčních poplatků sníží v důsledku udělování křížových licencí či dodávek vázaných výrobků. Toto riziko by nebylo dáno, pokud by se podíl poskytovatele licence na trhu technologií opíral o výrobky vyrobené za pomoci této technologie ve srovnání s výrobky vyrobenými za pomoci konkurenční technologie. Tato stopa na úrovni výrobků by v zásadě dobře odrážela tržní postavení dané technologie. |
| --- | --- |

87)

| 88) | V ideálním případě by se taková stopa vypočítávala vyloučením výrobků vyrobených pomocí nelicencovaných vnitropodnikových technologií z výrobkového trhu, neboť tento druh technologií vyvíjí pouze nepřímý tlak na licencovanou technologii. Jelikož však pro poskytovatele i nabyvatele licence může být v praxi obtížné vědět, zda se jiné výrobky na stejném výrobkovém trhu vyrábějí za pomoci licencovaných či vnitropodnikových technologií, opírá se výpočet podílu na trhu technologií pro účely nařízení TTBER o výrobky vyrobené za pomoci licencované technologie coby součásti veškerých výrobků prodaných na daném výrobkovém trhu. Lze očekávat, že tento způsob založený na stopě, kterou technologie zanechá na všech výrobkových trzích, sníží vypočtený podíl na trhu započtením výrobků vyrobených vnitropodnikovými technologiemi, v zásadě však nabízí dobrý ukazatel síly technologie. Zaprvé tento ukazatel vyjadřuje veškerou potenciální soutěž ze strany podniků, které vyrábějí pomocí vlastní technologie a u nichž je pravděpodobné, že začnou udělovat licence, dojde-li k malému, ale trvalému zvýšení ceny licencí. Zadruhé, i když je nepravděpodobné, že vlastníci jiných technologií začnou s udělováním licencí, skutečnost, že má poskytovatel licence vysoký podíl na příjmech z licencí, neznamená nutně, že má také tržní sílu na trhu technologií. Je-li navazující výrobkový trh nižší úrovně konkurenční, hospodářská soutěž na této úrovni může poskytovatele licence účinně omezovat. Zvýšení licenčních poplatků na předcházejícím trhu ovlivňuje náklady nabyvatele licence, čímž snižuje jeho konkurenceschopnost a tím může způsobit snížení jeho prodeje. Podíl určité technologie na výrobkovém trhu vyjadřuje i tento aspekt, a je tedy obvykle výstižným ukazatelem tržní síly poskytovatele licence na trhu technologií. |
| --- | --- |

88)

| 89) | K posouzení síly určité technologie je nutno zohlednit také zeměpisný rozsah trhu technologií. Tento rozsah se někdy může lišit od zeměpisného rozsahu příslušného navazujícího výrobkového trhu. Za účelem použití nařízení TTBER je zeměpisný rozsah relevantního trhu technologií určen také výrobkovými trhy. Mimo oblast „bezpečného přístavu“ podle nařízení TTBER však může být rovněž vhodné vzít v úvahu potenciálně širokou zeměpisnou oblast, v níž se poskytovatel a nabyvatelé licence na konkurenční technologie zabývají udělováním licencí na tyto technologie, v níž panují dostatečně sourodé podmínky hospodářské soutěže a kterou lze z důvodu výrazně rozdílných podmínek hospodářské soutěže v sousedních oblastech od těchto oblastí odlišit. |
| --- | --- |

89)

| 90) | Novým technologiím, u nichž v předchozím kalendářním roce nedošlo k žádnému prodeji výrobků, se přiřadí nulový podíl na trhu. Po zahájení prodeje se pak podíl technologie na trhu začne postupně zvyšovat. Pokud podíl na trhu následně vzroste nad příslušný práh ve výši 20 % nebo 30 %, použije se „bezpečný přístav“ i nadále na období dvou po sobě jdoucích kalendářních roků, které následují po roce, v němž došlo k překročení jednoho z uvedených prahů (viz čl. 8 písm. e) nařízení TTBER). |
| --- | --- |

90)

Výpočet podílu na výrobkových trzích za účelem použití „bezpečného přístavu“

| 91) | V případě relevantních trhů, na nichž jsou prodávány smluvní výrobky, se podíl nabyvatele licence na trhu vypočítá na základě jeho prodeje výrobků obsahujících technologii poskytovatele licence a prodeje konkurenčních výrobků realizovaných nabyvatelem licence, tedy celkového prodeje, který nabyvatel licence uskutečňuje na dotyčném výrobkovém trhu. Je-li poskytovatel licence rovněž dodavatelem výrobků na relevantním trhu, je nutné vzít v úvahu také jeho prodej na dotyčném výrobkovém trhu. Při výpočtu podílů na výrobkových trzích se však pro účely početního stanovení podílu nabyvatele a/nebo poskytovatele licence na trhu nebere v úvahu prodej uskutečněný jinými nabyvateli licence. |
| --- | --- |

91)

| 92) | Pokud jsou k dispozici údaje o hodnotě prodeje z předchozího roku, podíly na trhu by se měly vypočítat na základě těchto údajů. Tyto údaje totiž obvykle sílu dané technologie vystihují přesněji než údaje o objemu prodeje. Pokud však údaje o hodnotě nejsou k dispozici, je možné použít odhady založené na jiných spolehlivých informacích o trhu, včetně údajů o objemu prodeje na trhu. |
| --- | --- |

92)

| 93) | Zásady uvedené v oddíle 3.3 těchto pokynů lze ilustrovat na těchto příkladech: |
| --- | --- |

93)

Udělení licence mezi nesoutěžiteli

Příklad 1

Společnost A, která se specializuje na vývoj biotechnologických výrobků a metod, vyvinula nový výrobek Xeran. Nepůsobí však jako výrobce Xeranu; na to nemá výrobní ani distribuční zařízení. Společnost B je jedním z výrobců konkurenčních výrobků, které se vyrábějí pomocí volně dostupných nechráněných technologií. V roce 1 společnost B prodala výrobky vyrobené pomocí těchto volně dostupných technologií v hodnotě 25 milionů EUR. V roce 2 společnost A udělí společnosti B licenci na výrobu Xeranu. Ve stejném roce společnost B prodá výrobky vyrobené pomocí volně dostupných technologií v hodnotě 15 milionů EUR a Xeran rovněž v hodnotě 15 milionů EUR. V roce 3 a následujících letech již společnost B vyrábí a prodává pouze Xeran, a to v hodnotě 40 milionů EUR ročně. Kromě toho společnost A v roce 2 udělí licenci také společnosti C. Společnost C do té doby na příslušném trhu výrobků nepůsobila. Společnost C vyrábí a prodává pouze Xeran, a to v hodnotě 10 milionů EUR v roce 2 a v hodnotě 15 milionů EUR v roce 3 a v dalších letech. Je zjištěno, že celková hodnota trhu s Xeranem a jeho substituty, na němž společnosti B a C působí, činí 200 milionů EUR v každém roce.

V roce 2, kdy dojde k uzavření licenčních dohod, činí podíl společnosti A na trhu technologií 0 %, protože její podíl je třeba vypočítat na základě celkového prodeje Xeranu v předchozím roce. V roce 3 podíl společnosti A na trhu technologií dosahuje 12,5 %, což odráží hodnotu Xeranu vyrobeného společnostmi B a C v předchozím roce 2. V roce 4 a v letech následujících podíl společnosti A na trhu technologií dosahuje 27,5 %, což odráží hodnotu Xeranu vyrobeného společnostmi B a C v příslušných předchozích letech.

Podíl společnosti B na výrobkovém trhu v roce 2 dosahuje 12,5 %, což odráží její prodej v hodnotě 25 milionů EUR uskutečněný v roce 1. V roce 3 podíl společnosti B na trhu činí 15 %, protože hodnota jejího prodeje se v roce 2 zvýšila na 30 milionů EUR. V roce 4 a v letech následujících roční hodnota prodeje společnosti B dosahuje 40 milionů EUR, takže její podíl na trhu činí 20 %. Společnost C má na výrobkovém trhu podíl 0 % v letech 1 a 2, dále 5 % v roce 3 a 7,5 % v letech následujících.

Jelikož licenční dohody mezi A a B a mezi A a C byly uzavřeny mezi nesoutěžiteli a jednotlivé podíly na trhu společností A, B a C jsou v každém roce nižší než 30 %, vztahuje se na všechny dohody „bezpečný přístav“ podle nařízení TTBER.

Příklad 2

Situace je stejná jako v příkladu 1 s výjimkou toho, že společnosti B a C působí na různých zeměpisných trzích. Je zjištěno, že celková roční hodnota trhu s Xeranem a jeho substituty činí 100 milionů EUR na každém z těchto zeměpisných trhů.

V tomto případě se podíl společnosti A na relevantních trzích technologií musí vypočíst na základě údajů o prodeji výrobků pocházejících z obou zeměpisných výrobkových trhů zvlášť. Podíl společnosti A na trhu, kde působí společnost B, závisí na prodeji Xeranu společností B. Jelikož se v tomto příkladu předpokládá, že celková hodnota trhu činí 100 milionů EUR, tedy polovinu hodnoty trhu z příkladu 1, podíl společnosti A na trhu představuje 0 % v roce 2, 15 % v roce 3 a 40 % v dalších letech. Společnost B má na trhu podíl 25 % v roce 2, 30 % v roce 3 a 40 % v dalších letech. V letech 2 a 3 podíly na trhu nepřekračují práh 30 % u společnosti A ani u společnosti B. Počínaje rokem 4 je však práh překročen a to znamená, že po roce 6 se podle čl. 8 písm. e) nařízení TTBER na licenční dohodu mezi společnostmi A a B již nevztahuje „bezpečný přístav“, ale musí být posouzena individuálně.

Podíl společnosti A na trhu, kde působí společnost C, závisí na prodeji Xeranu společností C. Podíl společnosti A na trhu technologií, odrážející prodej společnosti C v příslušném předchozím roce, tedy činí 0 % v roce 2, 10 % v roce 3 a 15 % v následujících letech. Stejných hodnot dosahuje podíl společnosti C na výrobkovém trhu: 0 % v roce 2, 10 % v roce 3 a 15 % v dalších letech. Na licenční dohodu mezi společnostmi A a C se tudíž „bezpečný přístav“ vztahuje po celé období.

Udělení licence mezi soutěžiteli

Příklad 3

Společnosti A a B působí na stejném relevantním výrobkovém trhu a stejném relevantním zeměpisném trhu s určitým chemickým výrobkem. Každá z nich rovněž vlastní patent na rozdílnou technologii sloužící k výrobě tohoto výrobku. V roce 1 společnosti A a B podepíší dohodu o křížové licenci, a navzájem si tak udělí licence k využívání svých technologií. V roce 1 společnosti A a B výrobek vyrábějí jen pomocí vlastních technologií, přičemž hodnota prodeje činí 15 milionů EUR u společnosti A a 20 milionů EUR u společnosti B. Počínaje rokem 2 každá společnost používá vlastní technologii i technologii druhé společnosti. V tomto roce a v letech následujících prodává společnost A výrobek vyráběný pomocí vlastní technologie v hodnotě 10 milionů EUR a výrobek vyráběný pomocí technologie společnosti B rovněž v hodnotě 10 milionů EUR. Počínaje rokem 2 prodává společnost B výrobek vyráběný pomocí vlastní technologie v hodnotě 15 milionů EUR a výrobek vyráběný pomocí technologie společnosti A v hodnotě 10 milionů EUR. Je zjištěno, že celková roční hodnota trhu s výrobkem a jeho substituty činí 100 milionů EUR v každém roce.

Za účelem posouzení licenční dohody podle nařízení TTBER je nutné vypočítat podíly společností A a B jak na trhu technologií, tak na výrobkovém trhu. Podíl společnosti A na trhu technologií závisí na množství výrobků prodaných v předchozím roce, které pomocí technologie společnosti A vyrobila společnost A i společnost B. V roce 2 tak podíl společnosti A na trhu technologií činí 15 %, což vyjadřuje její vlastní výrobu a prodej v hodnotě 15 milionů EUR v roce 1. Počínaje rokem 3 podíl společnosti A na trhu technologií dosahuje 20 %, neboť společnosti A a B prodaly výrobek vyrobený pomocí technologie společnosti A v hodnotě 20 milionů EUR (každá společnost 10 milionů EUR). Obdobně činí podíl společnosti B na trhu technologií 20 % v roce 2 a 25 % v letech následujících.

Podíly společností A a B na výrobkovém trhu závisejí na prodeji daného výrobku každou ze společností v předchozím roce bez ohledu na to, jaká technologie byla při výrobě použita. Podíl společnosti A na výrobkovém trhu činí 15 % v roce 2 a 20 % v dalších letech. Podíl společnosti B na výrobkovém trhu činí 20 % v roce 2 a 25 % v dalších letech.

Vzhledem k tomu, že dohoda byla uzavřena mezi soutěžiteli, „bezpečný přístav“ se na ni bude vztahovat jedině tehdy, jestliže společný podíl obou společností jak na trhu technologií, tak na výrobkovém trhu nepřekročí práh podílu na trhu ve výši 20 %. To v tomto případě zjevně neplatí. Společný podíl společností na trhu technologií i na výrobkovém trhu činí 35 % v roce 2 a 45 % v dalších letech. Tuto dohodu mezi soutěžiteli proto bude třeba posoudit individuálně.

3.4.   Tvrdá omezení hospodářské soutěže podle nařízení o blokových výjimkách

3.4.1.   Obecné zásady

| 94) | Článek 4 nařízení TTBER obsahuje seznam tvrdých omezení hospodářské soutěže. Klasifikace určitého omezení jakožto tvrdého omezení hospodářské soutěže vychází z povahy tohoto omezení a ze zkušenosti, že omezení této povahy mají téměř vždy záporné účinky na hospodářskou soutěž. V souladu s judikaturou Soudního dvora a Tribunálu (54) může takové omezení vyplývat z jasného účelu dohody nebo z okolností konkrétního případu (viz bod 14 výše). Tvrdá omezení mohou být ve výjimečných případech objektivně nutná u dohod zvláštního typu nebo povahy (55), a proto se na ně čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP nevztahuje. Podniky se kromě toho mohou v jednotlivých případech vždy hájit argumentem zvyšování efektivnosti podle čl. 53 odst. 3 (56). |
| --- | --- |

94)

| 95) | Jak vyplývá z čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení TTBER, jestliže dohoda o převodu technologií obsahuje tvrdé omezení hospodářské soutěže, bloková výjimka se na dohodu jako na celek nevztahuje. Podle nařízení TTBER nemohou být tvrdá omezení oddělena od zbylých částí dohody. Kontrolní úřad kromě toho soudí, že v rámci individuálního posouzení je nepravděpodobné, že by podstatná omezení hospodářské soutěže splnila čtyři podmínky uvedené v čl. 53 odst. 3 (viz bod 18 výše). |
| --- | --- |

95)

| 96) | Článek 4 nařízení TTBER rozlišuje mezi dohodami mezi soutěžiteli na jedné straně a dohodami mezi nesoutěžiteli na straně druhé. |
| --- | --- |

96)

3.4.2.   Dohody mezi soutěžiteli

| 97) | V čl. 4 odst. 1 nařízení TTBER jsou uvedena tvrdá omezení platná pro udělování licencí mezi soutěžiteli. Podle čl. 4 odst. 1 se bloková výjimka podle nařízení TTBER nevztahuje na dohody, jejichž účelem je přímo či nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými okolnostmi pod kontrolou smluvních stran:






  a) | omezit možnost jedné strany, aby si sama určovala cenu, za kterou prodává své výrobky třetím stranám; |
| --- | --- | --- |

97)

a)

omezit možnost jedné strany, aby si sama určovala cenu, za kterou prodává své výrobky třetím stranám;

| b) | omezit výrobu s výjimkou omezení výroby smluvních výrobků, která jsou nabyvateli licence uložena v nevzájemné dohodě nebo jsou uložena pouze jednomu z nabyvatelů licence ve vzájemné dohodě; |
| --- | --- |

b)

omezit výrobu s výjimkou omezení výroby smluvních výrobků, která jsou nabyvateli licence uložena v nevzájemné dohodě nebo jsou uložena pouze jednomu z nabyvatelů licence ve vzájemné dohodě;

| c) | provést rozdělení trhů nebo zákazníků s výjimkou:






  i) | závazku, který byl uložen poskytovateli licence a/nebo nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, nevyrábět na základě licencovaných technologických práv na výhradním území vyhrazeném druhé straně a/nebo aktivně a pasivně nebo pouze aktivně neprodávat na výhradní území nebo výhradní skupině zákazníků, vyhrazeným druhé straně, |
| --- | --- | --- |

c)

provést rozdělení trhů nebo zákazníků s výjimkou:

i)

závazku, který byl uložen poskytovateli licence a/nebo nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, nevyrábět na základě licencovaných technologických práv na výhradním území vyhrazeném druhé straně a/nebo aktivně a pasivně nebo pouze aktivně neprodávat na výhradní území nebo výhradní skupině zákazníků, vyhrazeným druhé straně,

| ii) | omezení, jež je uloženo v nevzájemné dohodě nabyvateli licence, a týká se aktivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly poskytovatelem licence přiděleny jinému nabyvateli licence, pokud se u tohoto jiného nabyvatele licence nejedná o podnik, který byl v okamžiku uzavření své licenční dohody soutěžícím podnikem vůči poskytovateli licence, |
| --- | --- |

ii)

omezení, jež je uloženo v nevzájemné dohodě nabyvateli licence, a týká se aktivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly poskytovatelem licence přiděleny jinému nabyvateli licence, pokud se u tohoto jiného nabyvatele licence nejedná o podnik, který byl v okamžiku uzavření své licenční dohody soutěžícím podnikem vůči poskytovateli licence,

| iii) | závazku, který byl uložen nabyvateli licence, vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky, |
| --- | --- |

iii)

závazku, který byl uložen nabyvateli licence, vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,

| iv) | závazku, který byl uložen nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla udělena licence, která měla tomuto zákazníkovi vytvořit alternativní zdroj dodávek; |
| --- | --- |

iv)

závazku, který byl uložen nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla udělena licence, která měla tomuto zákazníkovi vytvořit alternativní zdroj dodávek;

| d) | omezit možnost nabyvatele licence využívat svá vlastní technologická práva, nebo omezit možnost jedné ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je takové omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo odkrytí licencovaného know-how třetí straně. |
| --- | --- |

d)

omezit možnost nabyvatele licence využívat svá vlastní technologická práva, nebo omezit možnost jedné ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je takové omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo odkrytí licencovaného know-how třetí straně.

Rozdíl mezi vzájemnými a nevzájemnými dohodami mezi soutěžiteli

| 98) | U řady tvrdých omezení rozlišuje nařízení TTBER mezi vzájemnými a nevzájemnými dohodami. Seznam tvrdých omezení je přísnější na vzájemné než na nevzájemné dohody mezi soutěžiteli. Vzájemné dohody jsou dohody o udělení křížové licence, jimiž jsou licencovány konkurenční technologie nebo technologie použitelné k výrobě konkurenčních výrobků. Nevzájemnou dohodou je dohoda, kterou jen jedna ze smluvních stran uděluje licenci na svá technologická práva druhé straně, nebo dohoda o křížové licenci, v níž licencovaná technologická práva nejsou konkurenční technologie ani nejsou použitelná k výrobě konkurenčních výrobků. K tomu, aby byla dohoda vzájemná, podle nařízení TTBER nestačí, že obsahuje závazek udělit zpětně licenci poskytovateli licence, ani že nabyvatel licence skutečně zpětně uděluje licence na vlastní zlepšení licencované technologie. V případě, že se nevzájemná dohoda následně stane dohodou vzájemnou v důsledku toho, že je mezi stejnými smluvními stranami udělena druhá licence, mohou být strany nuceny revidovat první licenci, aby dohoda neobsahovala tvrdé omezení. Při posuzování jednotlivých případů bude Kontrolní úřad brát v potaz dobu, která uběhla mezi udělením první a druhé licence. |
| --- | --- |

98)

Omezení týkající se stanovení cen mezi soutěžiteli

| 99) | Tvrdé omezení hospodářské soutěže uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení TTBER se týká dohod mezi soutěžiteli, jejichž účelem je stanovení cen výrobků prodávaných třetím stranám, včetně výrobků obsahujících licencovanou technologii. Stanovení cen dohodnuté mezi soutěžiteli představuje omezení hospodářské soutěže samotným svým účelem. Stanovení cen může mít podobu přímé dohody o přesné ceně, jež se má účtovat, nebo o ceníku, který obsahuje určité maximální přípustné rabaty. Přitom je nepodstatné, zda se dohoda týká pevně stanovených, minimálních, maximálních nebo doporučených cen. Stanovení cen může být provedeno také nepřímo, uplatňováním opatření, která odrazují od porušování dohodnuté cenové úrovně, například tak, že se stanoví, že pokud se ceny výrobků sníží pod určitou úroveň, zvýší se sazba licenčních poplatků. Avšak závazek nabyvatele licence platit určitý minimální licenční poplatek nepředstavuje sám o sobě stanovení cen. |
| --- | --- |

99)

| 100) | Když se licenční poplatky počítají na základě jednotlivých prodejů výrobku, má výše licenčního poplatku přímý dopad na mezní náklady výrobku, a tedy i přímý dopad na ceny výrobků (57). Soutěžitelé proto mohou jako prostředek ke koordinaci nebo zvyšování cen na navazujících výrobkových trzích použít udělení křížové licence se vzájemnými běžnými licenčními poplatky (58). Kontrolní úřad však bude křížové licence se vzájemnými běžnými licenčními poplatky pokládat za stanovení cen pouze v případě, že dohoda postrádá jakýkoli účel prospěšný hospodářské soutěži, a tedy nepředstavuje licenční dohodu uzavřenou v dobré víře. V takovýchto případech, kdy dohoda nevytváří žádnou hodnotu, a proto nemá reálné hospodářské opodstatnění, jde o fiktivní dohodu, která se rovná kartelu. |
| --- | --- |

100)

| 101) | Tvrdé omezení uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení TTBER představují rovněž dohody, u nichž se licenční poplatky vypočítávají na základě všech prodejů výrobku bez ohledu na použití licencované technologie. Na tyto dohody se vztahuje také čl. 4 odst. 1 písm. d), podle kterého nesmí být omezena možnost nabyvatele licence využívat svá vlastní technologická práva (viz bod 116 těchto pokynů). Takové dohody obvykle omezují hospodářskou soutěž, protože zvyšují náklady na využívání vlastních konkurenčních technologických práv nabyvatele licence a omezují soutěž, která existovala při neexistenci dohody (59). To platí jak u vzájemných, tak u nevzájemných ujednání. |
| --- | --- |

101)

| 102) | Výjimečně však dohoda, v jejímž rámci se licenční poplatky počítají podle všech prodejů výrobku, může splňovat podmínky čl. 53 odst. 3, a to v jednotlivých případech, kdy lze na základě objektivních faktorů učinit závěr, že omezení je pro udělení licence, které podporuje hospodářskou soutěž, nezbytné. Tak tomu může být tehdy, jestliže by bez tohoto omezení bylo nemožné nebo nepřiměřeně obtížné vypočítávat a sledovat licenční poplatky, které má nabyvatel licence platit, například proto, že technologie poskytovatele licence nezanechává viditelné stopy na konečném výrobku a jiné schůdné metody sledování nejsou k dispozici. |
| --- | --- |

102)

Omezení výroby mezi soutěžiteli

| 103) | Tvrdé omezení hospodářské soutěže uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení TTBER se týká vzájemných omezení výroby smluvních stran. Omezení výroby je omezení množství výrobků, které může smluvní strana vyrobit a prodat. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) se nevztahuje na omezení výroby, která jsou nabyvateli licence uložena v nevzájemné dohodě, ani na omezení výroby, která jsou uložena jednomu z nabyvatelů licence ve vzájemné dohodě, za podmínky, že se dané omezení týká pouze výrobků vyrobených s využitím licencované technologie. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) tedy za tvrdá omezení označuje vzájemná omezení výroby uložená smluvním stranám a omezení výroby uložená poskytovateli licence v souvislosti s jeho vlastní technologií. Jestliže se soutěžitelé dohodnou na uložení vzájemných omezení výroby, účelem a pravděpodobným důsledkem takové dohody je omezení nabídky na trhu. Totéž platí o dohodách, které snižují motivaci smluvních stran rozšiřovat výrobu, například tím, že uplatňují vzájemné běžné licenční poplatky za jednotku, jež se zvyšují s rostoucím objemem výroby, nebo tím, že se každá strana zaváže k provádění plateb při překročení určitého objemu výroby. |
| --- | --- |

103)

| 104) | Příznivější zacházení s nevzájemnými množstevními omezeními vychází z úvahy, že jednosměrné omezení nevede nutně k nižší nabídce na trhu a že u nevzájemných omezení existuje také nižší riziko, že se nejedná o licenční dohodu uzavřenou v dobré víře. Jestliže je nabyvatel licence ochoten přijmout jednosměrné omezení, je pravděpodobné, že dohoda směřuje ke skutečné integraci komplementárních technologií nebo k integraci dokonalejší technologie poskytovatele licence s výrobními aktivy nabyvatele licence, která vede k vyšší efektivitě. Podobně v případě vzájemné dohody omezení výroby uložené pouze jednomu z nabyvatelů licence pravděpodobně odráží vyšší hodnotu technologie, na kterou jedna ze stran získává licenci, a může podpořit proces udělování licencí prospěšný pro hospodářskou soutěž. |
| --- | --- |

104)

Rozdělení trhů a zákazníků mezi soutěžiteli

| 105) | Tvrdé omezení hospodářské soutěže uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER se týká rozdělení trhů a zákazníků. Účelem dohod, jejichž prostřednictvím si soutěžitelé rozdělují trhy a zákazníky, je omezení hospodářské soutěže. Dohoda, kterou se soutěžitelé ve vzájemné dohodě zaváží, že nebudou vyrábět na určitých územích nebo nebudou aktivně a pasivně nebo pouze aktivně prodávat na určitá území nebo určitým zákazníkům vyhrazeným druhé smluvní straně, se považuje za tvrdé omezení. Proto se například vzájemná udělení výhradních licencí mezi soutěžiteli považují za rozdělení trhů. |
| --- | --- |

105)

| 106) | Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. c) se použije bez ohledu na to, zda má nabyvatel licence i nadále možnost využívat svá vlastní technologická práva. Jakmile si totiž nabyvatel licence opatří potřebné zařízení k výrobě daného výrobku pomocí technologie poskytovatele licence, může být nákladné udržovat v chodu zvláštní výrobní linku využívající jinou technologii kvůli dodávkám pro zákazníky, jichž se omezení týká. Vzhledem k potenciálním záporným účinkům omezení na hospodářskou soutěž může nabyvateli licence navíc chybět motivace vyrábět pomocí své vlastní technologie. Kromě toho je vysoce nepravděpodobné, že by takováto omezení byla nezbytná k tomu, aby vůbec došlo k udělení licence podporujícímu hospodářskou soutěž. |
| --- | --- |

106)

| 107) | Podle čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu i) se nejedná o tvrdé omezení, jestliže poskytovatel licence v nevzájemné dohodě udělí nabyvateli licence výhradní licenci pro výrobu na základě licencované technologie na určitém území, čímž se zaváže, že sám nebude smluvní výrobky na tomto území vyrábět ani je z tohoto území dodávat. Na tyto výhradní licence se bloková výjimka vztahuje bez ohledu na velikost daného území. Pokud je licence celosvětová, pak z její výhradní povahy vyplývá, že poskytovatel licence nevstoupí na trh nebo na trhu nezůstane. Bloková výjimka se uplatní také tehdy, pokud nevzájemná dohoda nabyvateli licence nepovoluje, aby vyráběl na výlučném území vyhrazeném poskytovateli licence. Možným účelem takovýchto dohod je poskytnout poskytovateli a/nebo nabyvateli licence pobídku, aby investoval do licencované technologie a dále ji vyvíjel. Účelem dohody tedy není nezbytně rozdělení trhů. |
| --- | --- |

107)

| 108) | Ze stejného důvodu se podle čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu i) bloková výjimka použije také u nevzájemných dohod, jimiž se smluvní strany zaváží neprodávat aktivně nebo pasivně na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků vyhrazeným druhé straně. Pro účely nařízení TTBER chápe Kontrolní úřad „aktivní“ a „pasivní“ prodeje ve smyslu pokynů k vertikálním omezením (60). Na omezení nabyvatele či poskytovatele licence provádět aktivní a/nebo pasivní prodej na území či skupině zákazníků druhé smluvní strany se bloková výjimka vztahuje pouze v případě, že toto území či tato skupina zákazníků byly výlučně vyhrazeny této druhé smluvní straně. Za některých zvláštních okolností však dohody obsahující taková omezení prodeje podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3 v konkrétním případě splnit mohou, i když je výhradní povaha licence sdílena ad hoc, například pokud je nutné snížit dočasné výpadky ve výrobě poskytovatele či nabyvatele licence, jemuž bylo území či skupina zákazníků výhradně přidělena. V takových případech je poskytovatel nebo nabyvatel licence pravděpodobně dostatečně chráněn proti aktivnímu a/nebo pasivnímu prodeji, tak aby měli motivaci udělovat licence na svou technologii nebo investovat do pracovních postupů využívajících licencovanou technologii. Taková omezení by i tam, kde hospodářskou soutěž omezují, podpořila šíření a integraci této technologie do výrobních aktiv nabyvatele licence, jež napomáhají hospodářské soutěži. |
| --- | --- |

108)

| 109) | Skutečnost, že poskytovatel licence určí nabyvatele licence jako jediného nabyvatele licence na určitém území, což znamená, že třetí strany licenci na výrobu pomocí technologie poskytovatele licence na dotyčném území neobdrží, tak implicitně nepředstavuje tvrdé omezení. V případě těchto jediných licencí se bloková výjimka použije bez ohledu na to, zda je dohoda vzájemná, nebo nevzájemná, vzhledem k tomu, že dohoda neovlivní možnost smluvních stran plně využívat svá vlastní technologická práva na svých příslušných územích. |
| --- | --- |

109)

| 110) | Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. c) bod ii) ze seznamu tvrdých omezení vylučuje omezení, jež jsou uložena v nevzájemné dohodě a týkají se aktivního prodeje realizovaného nabyvatelem licence na území nebo skupině zákazníků, kterou poskytovatel licence přidělil jinému nabyvateli licence; na tato omezení se tak do výše prahu podílu na trhu vztahuje bloková výjimka. Zde se však předpokládá, že nabyvatel licence chráněný tímto ustanovením nebyl v době uzavření dohody vůči poskytovateli licence soutěžitelem. Považovat taková omezení v uvedené situaci za tvrdá omezení není opodstatněné. Tato omezení totiž poskytovateli licence umožňují chránit nabyvatele licence, který dosud na trhu nepůsobil, před aktivním prodejem ze strany nabyvatelů licence, kteří jsou vůči poskytovateli licence v soutěžním vztahu, a jsou tedy již na trhu zavedeni; proto je pravděpodobné, že tato omezení podnítí nabyvatele licence k efektivnějšímu využívání licencované technologie. Na druhou stranu, pokud by se nabyvatelé licence mezi sebou dohodli, že nebudou provádět aktivní nebo pasivní prodej na určitá území nebo určitým skupinám zákazníků, jedná se o kartel mezi nabyvateli licence. Jelikož taková dohoda nezahrnuje žádný převod technologií, ocitla by se nadto mimo oblast působnosti nařízení TTBER. |
| --- | --- |

110)

| 111) | Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. c) bod iii) obsahuje další výjimku z tvrdého omezení podle čl. 4 odst. 1 písm. c), která se týká omezení na použití pro vlastní potřebu (captive use restriction), tedy požadavku, aby nabyvatel licence výrobky obsahující licencovanou technologii vyráběl jen pro svou vlastní potřebu. V případech, kdy je smluvním výrobkem součástka, tak může být nabyvatel licence zavázán k tomu, aby tuto součástku vyráběl jen za účelem začlenění do svých vlastních výrobků a neprodával ji jiným výrobcům. Nabyvatel licence však musí mít možnost prodávat dané součástky jako náhradní díly pro své vlastní výrobky, čili dodávat je třetím stranám, které poskytují poprodejní služby k těmto výrobkům. Omezení použití pro vlastní potřebu mohou být nezbytná jako motivace pro šíření technologií, zvláště mezi soutěžiteli, přičemž se na ně vztahuje bloková výjimka. Těmito omezeními se zabývá také pododdíl 4.2.5 těchto pokynů. |
| --- | --- |

111)

| 112) | Konečně čl. 4 odst. 1 písm. c) bod iv) ze seznamu tvrdých omezení vylučuje v nevzájemné dohodě přijatý závazek nabyvatele licence vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka s cílem vytvořit pro tohoto zákazníka alternativní zdroj dodávek. Použití čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu iv) je tedy podmíněno tím, že je licence omezena na vytvoření alternativního zdroje dodávek pro tohoto konkrétního zákazníka. Neplatí však podmínka, že musí být udělena jen jedna taková licence. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. c) bod iv) se vztahuje i na situace, kdy je licence pro dodávky témuž konkrétnímu zákazníkovi udělena více než jednomu podniku. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu iv) se použije bez ohledu na dobu účinnosti licenční dohody. Tato výjimka se například vztahuje na jednorázovou licenci na splnění požadavků projektu konkrétního zákazníka. Jestliže je licence udělena jen za účelem dodávek pro určitého zákazníka, mají takové dohody jen omezený potenciál vést ke sdílení trhů. Za takovýchto okolností především nelze předpokládat, že dohoda přiměje nabyvatele licence k tomu, aby přestal využívat svou vlastní technologii. |
| --- | --- |

112)

| 113) | Tvrdými omezeními nejsou omezení uložená v dohodách mezi soutěžiteli, která platnost licence omezují na jeden nebo více výrobkových trhů či jednu nebo více technických oblastí použití (61). Na tato omezení se bloková výjimka vztahuje do prahu podílu na trhu ve výši 20 % bez ohledu na to, zda je dohoda vzájemná. Za účel těchto omezení se nepovažuje rozdělení trhů nebo zákazníků. Uplatnění blokové výjimky je však podmíněno tím, že se omezení oblasti použití týkají jen licencovaných technologií. Pokud jsou nabyvatelé licence např. omezeni také v technické oblasti, v níž by mohli využít svá vlastní technologická práva, pak se jedná o dohodu o sdílení trhu. |
| --- | --- |

113)

| 114) | Bloková výjimka se použije nezávisle na tom, zda je omezení oblasti použití symetrické, nebo asymetrické. Asymetrické omezení oblasti použití uložené ve vzájemné licenční dohodě znamená, že obě smluvní strany mohou využívat příslušné technologie, na které si pořizují licence, jenomže v jiných oblastech použití. Pokud není omezována možnost smluvních stran využívat vlastní technologie, nepředpokládá se, že dohoda přiměje smluvní strany k tomu, aby opustily oblasti použití, na něž se vztahuje licence udělená druhé straně, nebo aby do těchto oblastí nevstupovaly. I když se nabyvatelé licence vybaví zařízením nutným k využívání licencované technologie v oblasti použití, jíž se licence týká, nemusí to mít žádný vliv na výrobní aktiva užívaná při výrobě mimo oblast platnosti licence. V tomto ohledu je důležité, aby se omezení týkalo zřetelně vymezených výrobkových trhů, průmyslových odvětví nebo oblastí použití, a nikoli zákazníků přidělených podle území nebo skupiny, kteří nakupují výrobky na stejném výrobkovém trhu nebo pro stejnou technickou oblast použití. Ve druhém z uvedených případů se riziko sdílení trhu považuje za podstatně vyšší (viz bod 106 výše). Kromě toho mohou být omezení oblasti použití nutná pro podporu udělování licencí, které prospívá hospodářské soutěži (viz bod 212 níže). |
| --- | --- |

114)

Omezení schopnosti smluvních stran provádět výzkum a vývoj

| 115) | Tvrdé omezení hospodářské soutěže uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. d) se týká omezení možnosti kterékoli smluvní strany provádět výzkum a vývoj. Obě strany musejí mít možnost provádět nezávislý výzkum a vývoj. Toto pravidlo platí bez ohledu na to, zda se omezení vztahuje na oblast, jíž se týká licence, nebo na jiné oblasti. Nicméně samotná skutečnost, že se smluvní strany zaváží navzájem si poskytovat budoucí zlepšení svých technologií, ještě nepředstavuje omezení nezávislého výzkumu a vývoje. Důsledky takových dohod pro hospodářskou soutěž je třeba posuzovat ve světle okolností konkrétního případu. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. d) se také nevztahuje na omezení možnosti smluvní strany provádět výzkum a vývoj se třetími stranami, pokud je takové omezení nutné pro ochranu know-how poskytovatele licence před prozrazením. Použití výjimky je podmíněno tím, že jsou omezení uložená z důvodů ochrany know-how poskytovatele licence před prozrazením nezbytná a přiměřená vzhledem k zajištění této ochrany. Například když jsou v dohodě určeni konkrétní zaměstnanci nabyvatele licence, kteří budou vyškoleni pro používání licencovaného know-how a budou za něj zodpovědní, může být dostatečné zavázat nabyvatele licence k tomu, aby těmto zaměstnancům nepovolil podílet se na výzkumu a vývoji s třetími stranami. Stejně vhodná mohou být i jiná ochranná opatření. |
| --- | --- |

115)

Omezení možnosti nabyvatele licence využívat vlastní technologii

| 116) | Podle čl. 4 odst. 1 písm. d) nesmí být nabyvatel licence omezován ani ve využívání svých vlastních konkurenčních technologických práv, pokud při tom nevyužívá technologická práva, na která mu poskytovatel licence udělil licenci. Pokud jde o jeho vlastní technologická práva, nabyvatel licence nesmí být podrobován omezením ohledně místa, kde vyrábí nebo prodává, technických oblastí použití nebo výrobkových trhů, v jejichž rámci vyrábí, množství, které vyrábí nebo prodává, ani ceny, za kterou prodává. Nesmí být také zavazován k placení licenčních poplatků za výrobky vyrobené na základě svých vlastních technologických práv (viz bod 101 výše). Kromě toho nesmí být omezena možnost nabyvatele licence poskytovat licence na svá vlastní technologická práva třetím stranám. Jsou-li nabyvateli licence uložena omezení týkající se používání jeho vlastních technologických práv či práv na provádění výzkumu a vývoje, sníží se konkurenceschopnost technologie nabyvatele licence. To má za následek oslabení hospodářské soutěže na stávajících výrobkových trzích a trzích technologií a snížení motivace nabyvatele licence investovat do vývoje a zdokonalování své technologie. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. d) se také nevztahuje na omezení možnosti nabyvatele licence využívat technologii třetí strany, která je vůči licencované technologii konkurenční. Ačkoliv takové závazky nesoutěžit mohou mít důsledky způsobující uzavření trhu technologiím třetí strany (viz pododdíl 4.2.7 těchto pokynů), nesnižují obvykle motivaci nabyvatele licence investovat do vývoje a zlepšování svých vlastních technologií. |
| --- | --- |

116)

3.4.3.   Dohody mezi nesoutěžiteli

| 117) | V čl. 4 odst. 2 nařízení TTBER jsou uvedena tvrdá omezení platná pro udělování licencí mezi nesoutěžiteli. Podle tohoto ustanovení se bloková výjimka stanovená v nařízení TTBER nepoužije na dohody, jejichž účelem je přímo nebo nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými faktory pod kontrolou smluvních stran:






  a) | omezit možnost jedné strany, aby si sama stanovovala cenu, za kterou prodává své výrobky třetím stranám, aniž je dotčena možnost stanovovat maximální prodejní cenu nebo doporučovat prodejní cenu, pokud se v důsledku vyvíjení tlaku nebo vytváření pobídek jednou ze smluvních stran tyto nerovnají pevným nebo minimálním prodejním cenám; |
| --- | --- | --- |

117)

a)

omezit možnost jedné strany, aby si sama stanovovala cenu, za kterou prodává své výrobky třetím stranám, aniž je dotčena možnost stanovovat maximální prodejní cenu nebo doporučovat prodejní cenu, pokud se v důsledku vyvíjení tlaku nebo vytváření pobídek jednou ze smluvních stran tyto nerovnají pevným nebo minimálním prodejním cenám;

| b) | omezit území, na kterém smí nabyvatel licence pasivně prodávat smluvní výrobky, nebo okruh zákazníků, kterým smí nabyvatel licence tyto výrobky pasivně prodávat, s výjimkou:






  i) | omezení pasivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, které jsou vyhrazeny poskytovateli licence, |
| --- | --- | --- |

b)

omezit území, na kterém smí nabyvatel licence pasivně prodávat smluvní výrobky, nebo okruh zákazníků, kterým smí nabyvatel licence tyto výrobky pasivně prodávat, s výjimkou:

i)

omezení pasivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, které jsou vyhrazeny poskytovateli licence,

| ii) | závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji těchto výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky, |
| --- | --- |

ii)

závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji těchto výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,

| iii) | závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena proto, aby tomuto zákazníkovi vytvořila alternativní zdroj dodávek, |
| --- | --- |

iii)

závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena proto, aby tomuto zákazníkovi vytvořila alternativní zdroj dodávek,

| iv) | omezení prodeje konečnému spotřebiteli nabyvatelem licence, který působí na velkoobchodní úrovni, |
| --- | --- |

iv)

omezení prodeje konečnému spotřebiteli nabyvatelem licence, který působí na velkoobchodní úrovni,

| v) | omezení prodeje neschváleným distributorům členy systému selektivní distribuce; |
| --- | --- |

v)

omezení prodeje neschváleným distributorům členy systému selektivní distribuce;

| c) | omezit aktivní nebo pasivní prodej konečným spotřebitelům realizovaný nabyvatelem licence, který je členem systému selektivní distribuce a působí na maloobchodní úrovni, aniž je dotčena možnost zakázat členovi systému vykonávat činnost z neschválených poboček. |
| --- | --- |

c)

omezit aktivní nebo pasivní prodej konečným spotřebitelům realizovaný nabyvatelem licence, který je členem systému selektivní distribuce a působí na maloobchodní úrovni, aniž je dotčena možnost zakázat členovi systému vykonávat činnost z neschválených poboček.

Stanovení cen

| 118) | Tvrdé omezení hospodářské soutěže uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. a) se týká stanovení cen, za které se výrobky prodávají třetím stranám. Konkrétněji se toto ustanovení vztahuje na omezení, jejichž přímým nebo nepřímým účelem je určení pevné nebo minimální prodejní ceny nebo pevné či minimální cenové úrovně, kterou má poskytovatel nebo nabyvatel licence dodržovat při prodeji výrobků třetím stranám. V případě dohod přímo určujících prodejní cenu je omezení jasné. Stanovení prodejních cen však lze dosáhnout i nepřímými prostředky. Příklady takových prostředků jsou dohody stanovující zisková rozpětí, stanovující maximální úroveň slev či vázající prodejní cenu na prodejní ceny jiných soutěžitelů, dále hrozby, zastrašování, varování, sankce nebo ukončování smluv v souvislosti s dodržováním dané cenové úrovně. Účinnost přímých nebo nepřímých nástrojů stanovení cen lze zvýšit jejich spojením s opatřeními pro zjišťování poklesu cen, jako je zavedení systému sledování cen nebo závazek nabyvatelů licence podávat zprávy o cenových odchylkách. Obdobně je účinnost přímého nebo nepřímého stanovení cen možné zvýšit v kombinaci s opatřeními, která oslabují motivaci nabyvatele licence snižovat svou prodejní cenu; například když poskytovatel licence zaváže nabyvatele k uplatňování doložky nejvyšších výhod, tedy k tomu, aby zákazníkovi přiznal případné výhodnější podmínky přiznané libovolnému jinému zákazníkovi. Stejnými prostředky lze docílit toho, aby maximální nebo doporučené ceny fungovaly jako pevné nebo minimální prodejní ceny. Nemá se však za to, že by předání ceníku s doporučenými cenami nebo uložení maximální ceny nabyvateli licence poskytovatelem licence samo o sobě vedlo ke stanovení pevných nebo minimálních prodejních cen. |
| --- | --- |

118)

Omezení pasivního prodeje nabyvatelem licence

| 119) | Ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. b) za tvrdé omezení hospodářské soutěže označuje dohody nebo jednání ve vzájemné shodě, jejichž přímým nebo nepřímým účelem je omezit pasivní prodej (62) výrobků obsahujících licencovanou technologii prováděný nabyvateli licence (63). Omezení pasivního prodeje uložená nabyvateli licence mohou být výsledkem přímých závazků, například závazku neprodávat určitým zákazníkům nebo zákazníkům na určitých územích či závazku předávat objednávky od těchto zákazníků jiným nabyvatelům licence. Mohou vycházet také z nepřímých opatření motivujících nabyvatele licence, aby od takového prodeje upustil, jako jsou finanční pobídky nebo zavedení systému sledování, kterým se ověřuje skutečné místo určení výrobků vyrobených v licenci. Nepřímým prostředkem k omezování pasivního prodeje mohou být množstevní omezení. Kontrolní úřad však nebude předpokládat, že množstevní omezení jako taková slouží k tomuto účelu. Jinak tomu ovšem bude v případech, kdy se množstevní omezení používají k uplatňování základní dohody o rozdělení trhu. O její existenci svědčí například úpravy množství v čase s cílem uspokojovat pouze místní poptávku, spojování množstevních omezení se závazkem prodávat minimální množství na daném území, jakož i závazky ohledně minimálních licenčních poplatků svázané s prodejem na daném území, sazby licenčních poplatků diferencované podle místa určení výrobků či sledování místa určení výrobků prodaných jednotlivými nabyvateli licence. Na obecné tvrdé omezení týkající se pasivního prodeje nabyvatelů licence se vztahuje řada výjimek, kterými se tyto pokyny zabývají v bodech 120 až 125. |
| --- | --- |

119)

| 120) | Výjimka 1: Ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. b) se neuplatní u omezení prodeje (jak aktivního, tak pasivního) uložených poskytovateli licence. Bloková výjimka se vztahuje na veškerá omezení prodeje uložená poskytovateli licence do prahu podílu na trhu ve výši 30 %. Totéž platí pro veškerá omezení aktivního prodeje realizovaného nabyvatelem licence s výjimkou toho, co je o aktivním prodeji uvedeno v bodě 125 těchto pokynů. Bloková výjimka pro omezení aktivního prodeje vychází z předpokladu, že tato omezení řeší problémy parazitování a problémy finanční podpory, a tím podporují investice, necenovou soutěž a zlepšování kvality služeb, jež poskytují nabyvatelé licence. V případě omezení aktivního prodeje mezi územími nebo skupinami zákazníků přidělenými jednotlivým nabyvatelům licence není nutné, aby chráněnému nabyvateli licence muselo být přiděleno výhradní území nebo výhradní skupina zákazníků. Bloková výjimka se u omezení aktivního prodeje použije i tehdy, když určité území nebo určitá skupina zákazníků byly přiděleny více než jednomu nabyvateli licence. Podpora investic vedoucích ke zvýšení efektivity bude pravděpodobně zajištěna, jestliže bude mít nabyvatel licence jistotu, že v oblasti aktivního prodeje bude soutěžit jen s omezeným počtem nabyvatelů licence v rámci daného území, a nikoli také s nabyvateli licence z jiných území. |
| --- | --- |

120)

| 121) | Výjimka 2: Omezení aktivního a pasivního prodeje realizovaného nabyvateli licence na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků vyhrazeným poskytovateli licence nejsou tvrdými omezeními hospodářské soutěže (viz čl. 4 odst. 2 písm. b) bod i)) a vztahuje se na ně bloková výjimka. Předpokládá se, že do výše prahu podílu na trhu tato omezení, pokud omezují hospodářskou soutěž, zároveň přispívají k šíření technologií a jejich začleňování do výrobních aktiv nabyvatelů licencí, což jsou procesy podporující hospodářskou soutěž. Území nebo skupina zákazníků může být poskytovateli licence vyhrazena, aniž by bylo nutné, aby poskytovatel licence skutečně vyráběl pomocí licencované technologie na dotyčném území nebo pro dotyčnou skupinu zákazníků. Poskytovatel licence si může nějaké území nebo skupinu zákazníků vyhradit také pro pozdější využití. |
| --- | --- |

121)

| 122) | Výjimka 3: Ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. b) bod ii) vztahuje blokovou výjimku na omezení, které nabyvatele licence zavazuje k tomu, aby výrobky obsahující licencovanou technologii vyráběl jen pro svou vlastní potřebu. V případech, kdy je smluvním výrobkem součástka, tak může být nabyvatel licence zavázán k tomu, aby tento výrobek používal jen za účelem začlenění do svých vlastních výrobků a neprodával jej jiným výrobcům. Nabyvatel licence však musí mít možnost tyto výrobky aktivně a pasivně prodávat jako náhradní díly pro své vlastní výrobky, čili dodávat je třetím stranám, které poskytují poprodejní služby k těmto výrobkům. Omezeními na použití pro vlastní potřebu se zabývá také pododdíl 4.2.5 těchto pokynů. |
| --- | --- |

122)

| 123) | Výjimka 4: Stejně jako v případě dohod mezi soutěžiteli (viz bod 112 výše) se bloková výjimka použije také u dohod, které nabyvatele licence zavazují k výrobě smluvních výrobků pouze pro určitého zákazníka s cílem poskytnout tomuto zákazníkovi alternativní zdroj dodávek bez ohledu na dobu účinnosti licenční dohody (srov. čl. 4 odst. 2 písm. b) bod iii)). V případě dohod mezi nesoutěžiteli je nepravděpodobné, že se na tato omezení bude vztahovat čl. 53 odst. 1. |
| --- | --- |

123)

| 124) | Výjimka 5: Ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. b) bod iv) blokovou výjimku vztahuje na závazek nabyvatele licence, pokud je činný na velkoobchodní úrovni, neprodávat konečným spotřebitelům, a tedy prodávat jen maloobchodníkům. Na takovýto závazek, který poskytovateli licence umožňuje přenést na nabyvatele licence úlohu velkoobchodního distributora, se čl. 53 odst. 1 obvykle nevztahuje (64). |
| --- | --- |

124)

| 125) | Výjimka 6: Konečně čl. 4 odst. 2 písm. b) bod v) blokovou výjimku vztahuje na omezení, které nabyvateli licence zakazuje prodávat neschváleným distributorům. Tato výjimka poskytovateli licence umožňuje uložit nabyvatelům licence povinnost stát se součástí systému selektivní distribuce. V tomto případě však musí být podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nabyvatelům licence povoleno prodávat jak aktivně, tak pasivně konečným uživatelům, aniž by byla dotčena možnost omezit nabyvatele licence na velkoobchodní úroveň, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 2 písm. b) bod iv) (viz bod 124 výše). Na území, na němž poskytovatel licence provozuje systém selektivní distribuce, nesmí být tento systém spojen s přidělením výhradních území či výhradních skupin zákazníků, pokud by to vedlo k omezení aktivního či pasivního prodeje konečným uživatelům, neboť by to podle čl. 4 odst. 2 písm. c) vedlo k tvrdému omezení, aniž je dotčena možnost zakázat nabyvateli licence vykonávat činnost z neschválených poboček. |
| --- | --- |

125)

| 126) | Na omezení pasivního prodeje realizovaného nabyvateli licence na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků přiděleným jinému nabyvateli licence, které je obvykle tvrdým omezením, se po určitou dobu čl. 53 odst. 1 nemusí vztahovat, jestliže jsou tato omezení objektivně nezbytná k tomu, aby mohl chráněný nabyvatel licence proniknout na nový trh. To může nastat v případě, že nabyvatelé licence, kteří chtějí začít podnikat na novém trhu a toto podnikání rozvinout, často musejí výrazně investovat do výrobních aktiv a propagačních činností. Nový nabyvatel licence proto může být vystaven značným rizikům, a to především proto, že výdaje na propagaci a investice do aktiv potřebných pro výrobu na základě určité technologie jsou často nenávratné, což znamená, že pokud nabyvatel licence opustí danou konkrétní oblast činnosti, nemůže investici využívat pro další činnosti, ani ji prodat bez významné ztráty. Nabyvatel licence může například jako první vyrábět a prodávat nový druh výrobku nebo používat novou technologii. Za těchto okolností často platí, že kdyby nabyvatelé licence nebyli po určitou dobu chráněni před (aktivním a) pasivním prodejem jiných nabyvatelů licence na jejich území nebo jejich skupinám zákazníků, licenční dohodu by neuzavřeli. Pokud nabyvatel licence musí vynaložit značné investice na to, aby začal podnikat na novém trhu a toto podnikání rozvinul, pak se na omezení pasivního prodeje ze strany jiných nabyvatelů licence na tomto území nebo této skupině zákazníků čl. 53 odst. 1 nevztahuje po dobu, která je pro uvedeného nabyvatele licence z hlediska návratnosti jeho investic nezbytná. Doba až dvou let ode dne, kdy dotyčný nabyvatel licence smluvní výrobek poprvé uvede na trh na tomto výhradním území nebo prodá své výhradní skupině zákazníků, se většinou považuje za dostatečnou k tomu, aby se nabyvateli licence vrátily prostředky vynaložené na investice. V jednotlivém případě by však pro nabyvatele licence mohlo být nezbytné delší ochranné období, aby se mu vzniklé náklady vrátily. |
| --- | --- |

126)

| 127) | Stejně tak zákaz uložený všem nabyvatelům licence, aby neprodávali zboží určitým kategoriím koncových uživatelů, nemusí omezovat hospodářskou soutěž, je-li toto omezení objektivně nutné z důvodu bezpečnosti nebo ochrany zdraví v souvislosti s nebezpečnou povahou dotyčného výrobku. |
| --- | --- |

127)

3.5.   Vyloučená omezení

| 128) | V článku 5 nařízení TTBER jsou uvedeny tři typy omezení, na které se bloková výjimka nevztahuje, a jejichž záporné a kladné důsledky pro hospodářskou soutěž je proto třeba posuzovat individuálně. Účelem článku 5 je nepřipustit blokovou výjimku pro dohody, které mohou snížit motivaci inovovat. Z článku 5 vyplývá, že zařazení libovolných omezení uvedených v tomto článku do licenční dohody nebrání použití blokové výjimky u ostatních částí dohody, jestliže jsou tyto zbývající části oddělitelné od vyloučených omezení. Bloková výjimka se nevztahuje právě jen na dané jednotlivé omezení, z čehož plyne potřeba jeho individuálního posouzení. |
| --- | --- |

128)

Zpětné výhradní licence

| 129) | Ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení TTBER se týkají zpětného udělování výhradních licencí na zlepšení licencované technologie (tj. udělení výhradní licence zpět poskytovateli licence na zlepšení provedené nabyvatelem licence) poskytovateli licence a převádění těchto zlepšení na poskytovatele licence. Je pravděpodobné, že závazek udělit poskytovateli licence výhradní licenci na zlepšení licencované technologie nebo na poskytovatele licence tato zlepšení převést povede ke snížení motivace nabyvatele licence inovovat, protože nabyvateli licence brání ve využívání těchto zlepšení mimo jiné tím, že mu neumožňuje udělovat na ně licence třetím stranám. Zpětné udělování výhradních licencí se definuje jako zpětné udělení licence, které nabyvateli licence (který je v tomto případě zároveň inovátorem a poskytovatelem licence na zlepšení) znemožní, aby využíval zlepšení (buď pro svou vlastní výrobu, nebo pro udělování licencí třetím stranám). To platí jak v případě, že má zlepšení stejné použití jako licencovaná technologie, tak v případě, že nabyvatel licence zavedl nová použití licencované technologie. Podle čl. 5 odst. 1 písm. a) se na takové závazky bloková výjimka nevztahuje. |
| --- | --- |

129)

| 130) | Použití čl. 5 odst. 1 písm. a) nezávisí na tom, zda poskytovatel licence získá zlepšení nebo výhradní licenci úplatně, nebo bezúplatně. Nicméně existence a výše úplaty může být relevantním činitelem v rámci individuálního posouzení podle článku 53. Pokud jsou zpětné licence udělovány za úplatu, je méně pravděpodobné, že by takový závazek nabyvatele licence odrazoval od inovace. Při posuzování zpětných výhradních licencí, na které se bloková výjimka nevztahuje, je relevantním činitelem také postavení poskytovatele licence na trhu technologií. Čím je postavení poskytovatele licence silnější, tím je pravděpodobnější, že závazky udělovat výhradní zpětné licence budou mít omezující důsledky pro soutěž v oblasti inovace. Čím silnější je postavení technologie poskytovatele licence, tím důležitější je, že se nabyvatel licence může stát důležitým zdrojem inovace a budoucí hospodářské soutěže. Nepříznivý dopad závazků udělovat zpětné licence se může zvýšit také v případě existence paralelních sítí licenčních dohod obsahujících taková omezení. Jestliže jsou dostupné technologie ovládány omezeným počtem poskytovatelů licencí, kteří nabyvatelům licencí ukládají povinnost udělovat výhradní zpětné licence, riziko záporných důsledků pro hospodářskou soutěž je větší, než když existuje řada technologií a jen na některé z nich jsou poskytovány licence s podmínkou udělovat výhradní zpětné licence. |
| --- | --- |

130)

| 131) | Na závazky udělovat nevýhradní zpětné licence se vztahuje „bezpečný přístav“ podle nařízení TTBER. Tak tomu je i tehdy, když jsou tyto závazky nevzájemné, tedy jsou uloženy pouze nabyvateli licence, a když dohoda poskytovatele licence opravňuje předávat zlepšení ostatním nabyvatelům licence. Nevzájemný závazek udělovat zpětné licence může podpořit šíření nové technologie tím, že poskytovateli licence dovoluje svobodně určit, zda a do jaké míry bude nabyvatelům svých licencí předávat svá vlastní zlepšení. Šíření technologie může podpořit i doložka o předávání zlepšení ostatním nabyvatelům licence (feed-on clause), zejména když každý nabyvatel licence v okamžiku uzavření smlouvy ví, že bude mít stejné postavení jako ostatní nabyvatelé licence, pokud jde o technologii, na jejímž základě bude vyrábět. |
| --- | --- |

131)

| 132) | Závazky udělovat nevýhradní zpětné licence mohou mít záporné důsledky pro inovace zejména v případě udělení křížové licence mezi soutěžiteli, kdy je závazek obou smluvních stran udělovat si zpětné licence spojen se závazkem obou stran sdílet s druhou stranou zlepšení své vlastní technologie. Když soutěžitelé sdílejí veškerá zlepšení, může to každému z nich bránit v získání konkurenčního náskoku před tím druhým (viz též bod 241 níže). Jestliže je však účelem licence umožnit smluvním stranám rozvíjet jejich vlastní technologie a licence je nevede k tomu, aby používaly stejnou technickou základnu při navrhování svých výrobků, není pravděpodobné, že by jim bránila získat konkurenční náskok před druhou stranou. Tak je tomu v případě, že účelem licence je umožnit svobodnou volbu konstrukčního řešení, a nikoli zdokonalit technickou základnu nabyvatele licence. |
| --- | --- |

132)

Doložky o nenapadnutí práv a ukončení dohod

| 133) | Vyloučené omezení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení TTBER se týká doložek o nenapadnutí práv, tedy přímých či nepřímých závazků nenapadat platnost práv duševního vlastnictví poskytovatele licence, aniž by tím u výhradní licence byla dotčena možnost, aby poskytovatel licence ukončil dohodu o převodu technologií v případě, že nabyvatel licence napadne platnost kteréhokoli z licencovaných technologických práv. |
| --- | --- |

133)

| 134) | Důvodem vyloučení doložek o nenapadnutí práv z oblasti působnosti blokové výjimky je skutečnost, že právě nabyvatelé licence mohou obvykle nejlépe posoudit, zda je určité právo duševního vlastnictví platné, nebo neplatné. V zájmu nenarušené hospodářské soutěže a v souladu se zásadami, na nichž je založena ochrana duševního vlastnictví, by neplatná práva duševního vlastnictví měla být rušena. Neplatné duševní vlastnictví inovaci nepodporuje, nýbrž brzdí. Ustanovení čl. 53 odst. 1 se na doložky o nenapadnutí práv pravděpodobně použije v případech, kdy je licencovaná technologie hodnotná, a tudíž podniky, které ji nemohou využívat nebo ji mohou využívat jedině po zaplacení licenčních poplatků, jsou v konkurenční nevýhodě. V takových případech je nepravděpodobné, že budou splněny podmínky čl. 53 odst. 3. Pokud se však licencovaná technologie týká technicky zastaralého postupu, který nabyvatel licence již nepoužívá, nebo jestliže je licence udělena zdarma, nevzniká žádné omezení hospodářské soutěže (65). Pokud jde o doložky o nenapadnutí práv v rámci dohod o urovnání sporů, viz body 242 a 243 těchto pokynů. |
| --- | --- |

134)

| 135) | Doložka zavazující nabyvatele licence nenapadat vlastnictví technologických práv obecně omezení hospodářské soutěže podle čl. 53 odst. 1 nepředstavuje. Bez ohledu na to, zda poskytovatel licence je nebo není vlastníkem technologických práv, je použití technologie nabyvatelem licence nebo jakoukoli jinou stranou v každém případě podmíněno získáním licence, což by se hospodářské soutěže nemělo obecně dotknout (66). |
| --- | --- |

135)

| 136) | Ustanovením čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení TTBER je z „bezpečného přístavu“ blokové výjimky v souvislosti s nevýhradními licencemi vyloučeno také právo poskytovatele licence ukončit dohodu v případě, že nabyvatel licence napadne platnost jakéhokoli práva duševního vlastnictví, jehož je v EHP poskytovatel licence majitelem. Takové právo na ukončení dohody může mít stejné důsledky jako doložka o nenapadnutí práv, zejména pokud by přechod od technologie poskytovatele licence měl pro nabyvatele licence za následek závažné ztráty (například v případě, že nabyvatel licence již investoval do specifických strojů nebo nástrojů, které nemohou být použity k výrobě na základě jiné technologie), nebo pokud je technologie poskytovatele licence pro výrobu nabyvatele licence nezbytným vstupem. Například v případě standardních nepostradatelných patentů bude nabyvatel licence, který vyrábí výrobek odpovídající standardu, muset používat všechny patenty obsažené ve standardu. V takovém případě může mít zpochybnění platnosti příslušných patentů za následek značné ztráty, pokud dojde k ukončení dohody o převodu technologií. Pokud technologie poskytovatele licence není z hlediska standardu nepostradatelná, ale má velmi významné postavení na trhu, motiv zdržet se napadnutí práv může být rovněž silný vzhledem k obtížím nabyvatele licence najít životaschopnou alternativní technologii, na niž by si mohl pořídit licenci. Otázka, zda ušlý zisk nabyvatele licence bude značný, a proto bude silně odrazovat od napadnutí práv, se bude muset posuzovat případ od případu. |
| --- | --- |

136)

| 137) | Ve scénářích popsaných v bodě 136 může být nabyvatel licence odrazován od napadnutí platnosti práva duševního vlastnictví, pokud by tím riskoval ukončení licenční dohody, což by vedlo k rizikům jdoucím nad jeho závazky platit licenční poplatky. Je ovšem rovněž nutné poznamenat, že mimo rámec těchto scénářů doložka o ukončení často nebude stačit k tomu, aby od napadnutí práv výrazněji odrazovala, a proto nebude mít stejný důsledek jako doložka o nenapadnutí práv. |
| --- | --- |

137)

| 138) | Veřejný zájem na silnějších pobídkách pro poskytovatele licence udělovat licence, které jsou dány tím, že poskytovatel není nucen pokračovat v kontaktech s nabyvatelem licence, který napadl samý předmět licenční dohody, je třeba vyvážit vůči veřejnému zájmu na odbourání veškerých překážek hospodářské činnosti, jež mohou plynout ze skutečnosti, že bylo právo duševního vlastnictví poskytnuto omylem (67). Při vyvažování těchto zájmů by mělo být zohledněno, zda nabyvatel licence v čase napadnutí plní všechny závazky vyplývající z dohody, zejména závazek platit sjednané licenční poplatky. |
| --- | --- |

138)

| 139) | V případě výhradních licencí je obvykle méně pravděpodobné, aby doložka o ukončení dohody měla záporné důsledky pro hospodářskou soutěž. Jakmile je licence jednou udělena, může se její poskytovatel ocitnout v situaci zvláštní závislosti, neboť nabyvatel licence bude jeho jediným zdrojem příjmů, pokud jde o licencovaná technologická práva, jestliže licenční poplatky závisí na výrobě na základě licencovaných technologických práv, což může být často účinný způsob, jak strukturovat úhrady licenčních poplatků. Podle tohoto scénáře by mohlo dojít k oslabení pobídek k inovacím a udělování licencí, pokud by poskytovatel licence měl být například vázán dohodou s výhradním nabyvatelem licence, který již nijak významně neusiluje o to, aby vyvíjel, vyráběl a uváděl na trh výrobky vyráběné (či které by se měly vyrábět) na základě licencovaných technologických práv (68). Proto nařízení TTBER uděluje blokovou výjimku na doložky o ukončení výhradních licenčních dohod, pokud jsou splněny i další podmínky „bezpečného přístavu“, jako je dodržování prahu podílu na trhu. Mimo „bezpečný přístav“ je nutné posuzovat případ od případu a současně brát zřetel na různé zájmy, jak je popsáno v bodě 138 výše. |
| --- | --- |

139)

| 140) | Kontrolní úřad nadto příznivěji posuzuje ustanovení o nenapadnutí práv a ukončení dohod týkající se know-how, jestliže by bylo pravděpodobně nemožné nebo velmi obtížné získat licencované know-how zpět poté, co bylo jednou prozrazeno. V těchto případech závazek nabyvatele licence nenapadat licencované know-how podporuje šíření nových technologií zejména tím, že slabším poskytovatelům licencí umožňuje udělovat licence silnějším nabyvatelům licencí bez obav z toho, že jejich práva budou napadnuta poté, co si nabyvatel licence know-how osvojí. Doložky o nenapadnutí práv a ukončení dohod týkající se výhradně know-how proto nejsou vyloučeny z působnosti nařízení TTBER. |
| --- | --- |

140)

Omezení použití nebo vývoje vlastní technologie uložená nabyvateli licence (mezi nesoutěžiteli)

| 141) | V případě dohod mezi nesoutěžiteli jsou čl. 5 odst. 2 z oblasti působnosti blokové výjimky vyloučeny všechny přímé nebo nepřímé závazky, které omezují možnost nabyvatele licence využívat jeho vlastní technologická práva nebo možnost jedné ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže takové omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo předání licencovaného know-how třetí straně. Obsah této podmínky je stejný jako u seznamu tvrdých omezení pro dohody mezi soutěžiteli uvedeného v čl. 4 odst. 1 písm. d), kterým se zabývají body 115 a 116 těchto pokynů. U dohody mezi nesoutěžiteli však nelze mít obecně za to, že takováto omezení mají záporné důsledky pro hospodářskou soutěž nebo že nejsou splněny podmínky čl. 53 odst. 3 (69). Zapotřebí je proto individuální posouzení. |
| --- | --- |

141)

| 142) | V případě dohod mezi nesoutěžiteli nabyvatel licence obvykle nevlastní konkurenční technologii. Mohou však existovat případy, kdy se smluvní strany považují za nesoutěžitele pro účely blokové výjimky navzdory tomu, že nabyvatel licence konkurenční technologii vlastní. Tak je tomu tehdy, když nabyvatel licence technologii vlastní, ale neuděluje na ni licence a poskytovatel licence není skutečným ani potenciálním dodavatelem na výrobkovém trhu. Za takových okolností nejsou smluvní strany pro účely blokové výjimky ani soutěžiteli na trhu technologií, ani soutěžiteli na navazujícím výrobkovém trhu (70). V těchto případech je důležité zajistit, aby nebyla omezena možnost nabyvatele licence využívat a dále rozvíjet svou vlastní technologii. Tato technologie totiž na trhu představuje konkurenční tlak, který by měl být zachován. U omezení využívání vlastních technologických práv a omezení výzkumu a vývoje uložených nabyvateli licence se v takovéto situaci obvykle má za to, že omezují hospodářskou soutěž a nesplňují podmínky čl. 53 odst. 3. Například závazek nabyvatele licence platit licenční poplatky nejen za výrobky, které vyrábí pomocí licencované technologie, ale i za výrobky, které vyrábí pouze za pomoci své vlastní technologie, obecně omezuje možnost nabyvatele licence využívat svou vlastní technologii, a proto je vyloučen z oblasti působnosti blokové výjimky. |
| --- | --- |

142)

| 143) | V případech, kdy nabyvatel licence nevlastní ani nezačal vyvíjet konkurenční technologii, může omezení možnosti smluvních stran provádět nezávislý výzkum a vývoj omezovat hospodářskou soutěž tehdy, když je k dispozici jen omezený počet technologií. V takovém případě mohou být smluvní strany důležitým (potenciálním) zdrojem inovace na trhu. Tak je tomu především v situacích, kdy smluvní strany disponují aktivy a schopnostmi nutnými k provádění dalšího výzkumu a vývoje. V takovém případě je nepravděpodobné, že budou splněny podmínky čl. 53 odst. 3. V jiných případech, kdy existuje určité množství dostupných technologií a kdy smluvní strany nedisponují zvláštními aktivy ani schopnostmi, je pravděpodobné, že omezení výzkumu a vývoje buď nebude spadat do působnosti čl. 53 odst. 1 kvůli neexistenci výrazného omezujícího důsledku, nebo splní podmínky čl. 53 odst. 3. Toto omezení může podpořit šíření nových technologií tím, že poskytovateli licence zaručí, že si udělením licence nevytvoří nového konkurenta, a tím, že přiměje nabyvatele licence, aby se soustředil na využívání a vývoj licencované technologie. Kromě toho se čl. 53 odst. 1 použije pouze v případě, že dohoda oslabuje motivaci nabyvatele licence zdokonalovat a využívat svou vlastní technologii. Tak tomu pravděpodobně nebude např. v situaci, kdy je poskytovatel licence oprávněn ukončit licenční dohodu, jakmile začne nabyvatel licence vyrábět na základě své vlastní konkurenční technologie. Takovéto právo nesnižuje motivaci nabyvatele licence inovovat, protože dohoda může být ukončena teprve v okamžiku, kdy byla vyvinuta obchodně životaschopná technologie a výrobky vyrobené na jejím základě jsou připraveny k uvedení na trh. |
| --- | --- |

143)

3.6.   Odnětí blokové výjimky a nepoužití nařízení o blokových výjimkách

3.6.1.   Řízení o odnětí výjimky

| 144) | Podle článku 6 nařízení TTBER může Kontrolní úřad nebo orgány pro hospodářskou soutěž států ESVO odejmout výhodu blokové výjimky u jednotlivých dohod, které by mohly narušovat hospodářskou soutěž (nutno je zohlednit jak skutečná, tak možná narušení) a nesplňují podmínky čl. 53 odst. 3. Pravomoc orgánů pro hospodářskou soutěž států ESVO odejmout výhodu blokové výjimky je omezena na případy, kdy je relevantním zeměpisným trhem nanejvýš území dotyčného státu ESVO. |
| --- | --- |

144)

| 145) | Čtyři podmínky uvedené v čl. 53 odst. 3 jsou kumulativní, a pravidlo o výjimce je tedy použitelné, jen pokud jsou splněny všechny (71). Bloková výjimka tak může být odňata, jestliže konkrétní dohoda nesplňuje jednu nebo více z těchto čtyř podmínek. |
| --- | --- |

145)

| 146) | Dojde-li k řízení o odnětí výjimky, odnímající orgán musí dokázat, že dohoda spadá do působnosti čl. 53 odst. 1 a že nesplňuje všechny čtyři podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3. Jelikož z odnětí výjimky vyplývá, že dotyčná dohoda omezuje hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 53 odst. 1 a nesplňuje podmínky čl. 53 odst. 3, je odnětí nezbytně doprovázeno záporným rozhodnutím na základě článků 5, 7 nebo 9 kapitoly II protokolu 4. |
| --- | --- |

146)

| 147) | Podle článku 6 nařízení TTBER může být odnětí opodstatněné zvláště za těchto okolností:






  a) | je omezen přístup technologií patřících třetím stranám na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí omezujících dohod stejného druhu, které nabyvatelům licence zakazují používání technologií třetích stran; |
| --- | --- | --- |

147)

a)

je omezen přístup technologií patřících třetím stranám na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí omezujících dohod stejného druhu, které nabyvatelům licence zakazují používání technologií třetích stran;

| b) | je omezen přístup potenciálních nabyvatelů licence na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí omezujících dohod podobného druhu, které poskytovatelům licence brání v udělování licencí jiným nabyvatelům licence, nebo protože jediný vlastník technologie, který uděluje licence na příslušná technologická práva, uzavře výhradní licenci s nabyvatelem licence, který již působí na výrobkovém trhu na základě nahraditelných technologických práv. Aby technologická práva byla kvalifikována jako relevantní, musí být jak z technického, tak z obchodního hlediska vzájemně nahraditelná, tak aby nabyvatel licence mohl být aktivní na relevantním výrobkovém trhu. |
| --- | --- |

b)

je omezen přístup potenciálních nabyvatelů licence na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí omezujících dohod podobného druhu, které poskytovatelům licence brání v udělování licencí jiným nabyvatelům licence, nebo protože jediný vlastník technologie, který uděluje licence na příslušná technologická práva, uzavře výhradní licenci s nabyvatelem licence, který již působí na výrobkovém trhu na základě nahraditelných technologických práv. Aby technologická práva byla kvalifikována jako relevantní, musí být jak z technického, tak z obchodního hlediska vzájemně nahraditelná, tak aby nabyvatel licence mohl být aktivní na relevantním výrobkovém trhu.

| 148) | Cílem článků 4 a 5 nařízení TTBER, které obsahují seznam tvrdých omezení hospodářské soutěže a vyloučených omezení, je zajistit, aby dohody, na něž se bloková výjimka vztahuje, neoslabovaly motivaci inovovat, nebrzdily šíření technologií a neomezovaly nepřiměřeně soutěž mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence nebo mezi nabyvateli licence. Seznam tvrdých omezení ani seznam vyloučených omezení však nezohledňuje všechny možné dopady licenčních dohod. Bloková výjimka zvláště nebere v potaz případný kumulativní účinek obdobných omezení v sítích licenčních dohod. Licenční dohody mohou vést k uzavření trhu třetím stranám jak na úrovni poskytovatele licence, tak na úrovni nabyvatele licence. Uzavření trhu jiným poskytovatelům licence může vycházet z kumulativního účinku sítí licenčních dohod, které nabyvatelům licence zakazují využívat konkurenční technologie, což vede k vyloučení jiných (potenciálních) poskytovatelů licence. K uzavření trhu poskytovatelům licence bude pravděpodobně docházet v případech, kdy je většině podniků na trhu, které by si mohly (efektivně) pořídit konkurenční licenci, bráněno v tom, aby tak učinily, v důsledku omezujících dohod a kdy vstupu potenciálních nabyvatelů licence na trh brání poměrně velké překážky. Uzavření trhu jiným nabyvatelům licence může vyplývat z kumulativního účinku licenčních dohod, které poskytovatelům licence zakazují udělovat licence dalším nabyvatelům, a tím potenciálním nabyvatelům licence brání v přístupu k nezbytné technologii. Otázkou uzavření trhu se podrobněji zabývají pododdíly 4.2.2 a 4.2.7 těchto pokynů. Dále je pravděpodobné, že Kontrolní úřad odejme výhodu blokové výjimky v situaci, kdy značný počet poskytovatelů licencí na konkurenční technologie v jednotlivých dohodách uloží nabyvatelům svých licencí, aby jim poskytli výhodnější podmínky, pokud si takové podmínky dohodnou s jinými poskytovateli licence. |
| --- | --- |

148)

3.6.2.   Nepoužití nařízení o blokových výjimkách

| 149) | V čl. 7 odst. 2 nařízení TTBER ve znění začleněném do Dohody o EHP je uveden zvláštní postup pro nepoužití TTBER ve státech ESVO. Zatímco Komise může o nepoužití TTBER rozhodnout formou nařízení určeného členským státům EU, Kontrolní úřad může na základě čl. 7 odst. 2 TTBER prostřednictvím doporučení prohlásit, že v případech, kdy je paralelními sítěmi podobných dohod o převodu technologií pokryto více než 50 % relevantního trhu ve státech ESVO, TTBER se nepoužije na dohody o převodu technologií, které obsahují zvláštní omezení týkající se daného trhu. Doporučení je určeno státu ESVO nebo státům ESVO, které vytvářejí příslušný relevantní trh. Poté, co Kontrolní úřad přijme doporučení podle článku 7, mají státy ESVO tři měsíce na to, aby Kontrolnímu úřadu oznámily, zda dané doporučení přijímají. Pokud se stát ESVO k doporučení nevyjádří, má se za to, že ho přijímá. Jestliže stát ESVO doporučení přijme nebo se má za to, že ho přijal, musí tento stát ESVO doporučení provést do tří měsíců ode dne jeho přijetí (72). |
| --- | --- |

149)

| 150) | Zatímco odnětí výhody plynoucí z nařízení TTBER Kontrolním úřadem podle článku 6 znamená přijetí rozhodnutí podle článků 7 nebo 9 kapitoly II protokolu 4 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, účinkem nepoužití blokové výjimky na základě doporučení Kontrolního úřadu a přijetí státy ESVO podle článku 7 TTBER je pouze odebrání výhody plynoucí z nařízení TTBER vzhledem k dotčeným omezením a trhům a obnova plného použití čl. 53 odst. 1 a odst. 3 Dohody o EHP. Poté, co se nepoužití uplatní na blokovou výjimku pro určitý trh vzhledem k dohodám obsahujícím určitá omezení, bude se použití článku 53 na jednotlivé dohody řídit hledisky určenými na základě příslušné judikatury Soudu ESVO a soudů Unie a na základě sdělení a předchozích rozhodnutí přijatých Kontrolním úřadem. V případě potřeby Kontrolní úřad vydá rozhodnutí o jedné věci, které pak bude vodítkem pro všechny podniky působící na daném trhu. |
| --- | --- |

150)

| 151) | Pro účely výpočtu pokrytí 50 % trhu je třeba vzít v potaz každou jednotlivou síť licenčních dohod obsahujících omezení nebo kombinace omezení, která mají obdobné účinky na trh. |
| --- | --- |

151)

| 152) | Článek 7 nařízení TTBER nestanoví Kontrolnímu úřadu povinnost zasáhnout, pokud je 50 % podíl pokrytí trhu překročen. Obecně je nepoužití vhodné v případech, kdy je pravděpodobné, že je výrazně omezen přístup na relevantní trh nebo soutěž na něm. Při hodnocení, zda je třeba použít článek 7, Kontrolní úřad posoudí, zda by individuální odnětí výjimky nebylo vhodnějším opravným prostředkem. To může záviset především na počtu konkurenčních podniků přispívajících ke kumulativnímu účinku na daném trhu nebo počtu zasažených zeměpisných trhů v rámci států ESVO. |
| --- | --- |

152)

| 153) | Doporučení přijaté podle článku 7 musí mít jasně vymezenou působnost. Znamená to, že Kontrolní úřad musí zaprvé definovat jeden či více relevantních výrobkových a zeměpisných trhů a zadruhé musí určit, u jakého druhu licenčních omezení se nařízení TTBER přestane používat. Pokud jde o druhý aspekt, Kontrolní úřad může působnost svého doporučení upravit podle toho, na jaký problém v oblasti hospodářské soutěže se chce zaměřit. Například, i když při určování 50 % podílu pokrytí trhu budou zvažovány všechny paralelní sítě dohod obsahujících závazky nesoutěžit, Kontrolní úřad může omezit oblast působnosti tohoto doporučení pouze na závazky nesoutěžit, jejichž doba platnosti přesahuje určitou hranici. Dohody kratší platnosti nebo méně omezující povahy tak nemusejí být dotčeny, protože takovýmto omezením lze uzavření trhu přičítat v menší míře. V případě potřeby může Kontrolní úřad též poskytnout vodítko ohledně výše podílu podniku na určitém konkrétním trhu, protože není-li tento podíl dostatečně velký, obvykle ke kumulativnímu účinku významně nepřispívá. Obecně platí, že když podíl výrobků obsahujících technologii licencovanou jedním poskytovatelem licence na trhu nepřekračuje 5 %, má se za to, že dohoda nebo síť dohod týkající se této technologie nepřispívá významně ke kumulativnímu účinku, jenž způsobuje uzavření trhu (73). |
| --- | --- |

153)

| 154) | Kontrolní úřad musí v doporučení podle čl. 7 odst. 2 stanovit pro nepoužití TTBER přechodné období alespoň v délce šesti měsíců a umožnit tak dotyčným podnikům, aby přizpůsobily své dohody skutečnosti, že bylo vydáno doporučení, kterým se prohlašuje nepoužitelnost nařízení TTBER. Kontrolní úřad se domnívá, že by přechodné období mělo začít běžet v den, kdy stát ESVO, jemuž je doporučení určeno, přijme vnitrostátní prováděcí opatření. |
| --- | --- |

154)

| 155) | Doporučení a vnitrostátní prováděcí opatření, kterými se prohlašuje nepoužitelnost nařízení TTBER, nebudou mít dopad na blokovou výjimku udělenou v souvislosti s danými dohodami před tím, než vnitrostátní prováděcí opatření vstoupí v platnost. |
| --- | --- |

155)

4.   POUŽITÍ ČL. 53 ODST. 1 A 3 MIMO OBLAST PŮSOBNOSTI NAŘÍZENÍ TTBER

4.1.   Obecný analytický rámec

| 156) | Dohody, na které se bloková výjimka nevztahuje, například proto, že jsou překročeny prahy podílu na trhu, nebo proto, že se dané dohody účastní více než dvě strany, se posuzují individuálně. Dohody, které buď neomezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 53 odst. 1, nebo splňují podmínky uvedené v čl. 53 odst. 3, jsou platné a vymahatelné. Je třeba připomenout, že u dohod, na které se bloková výjimka nevztahuje, neplatí domněnka nezákonnosti, pokud neobsahují tvrdá omezení hospodářské soutěže. Zvláště se nelze domnívat, že se čl. 53 odst. 1 použije jen proto, že jsou překročeny prahy podílu na trhu. Vždy je zapotřebí individuální posouzení podle zásad popsaných v těchto pokynech. |
| --- | --- |

156)

Použití „bezpečného přístavu“ v případě existence dostatečných, nezávisle kontrolovaných technologií

| 157) | V zájmu posílení předvídatelnosti i mimo oblast použití nařízení TTBER a s cílem omezit podrobnou analýzu jen na případy, které pravděpodobně povedou ke skutečným problémům z hlediska hospodářské soutěže, zastává Kontrolní úřad názor, že mimo rozsah tvrdých omezení je porušení článku 53 nepravděpodobné, jestliže vedle technologií kontrolovaných stranami dohody existují alespoň čtyři nezávisle kontrolované technologie, kterými by bylo možné licencovanou technologii nahradit za srovnatelných nákladů pro uživatele. Při posuzování toho, zda jsou technologie dostatečně nahraditelné, je nutné zohlednit relativní obchodní sílu dotyčných technologií. Konkurenční tlak, který vyvíjí určitá technologie, je omezený, jestliže tato technologie nepředstavuje obchodně životaschopnou alternativu k licencované technologii. Jestliže například v důsledku síťových účinků působících na trhu dávají spotřebitelé výrazně přednost výrobkům obsahujícím licencovanou technologii, jiné technologie, které již byly nebo v přiměřeně krátké době pravděpodobně budou uvedeny na trh, nemusejí představovat skutečnou alternativu, a mohou tedy vyvíjet jen omezený konkurenční tlak. |
| --- | --- |

157)

| 158) | Ze skutečnosti, že dohoda nesplňuje podmínky „bezpečného přístavu“ popsaného v bodě 157, nevyplývá, že se na ni vztahuje čl. 53 odst. 1, ani že nejsou splněny podmínky čl. 53 odst. 3, pokud se na ni odstavec 1 vztahuje. Pokud jde o „bezpečný přístav“ podle nařízení TTBER, který je vymezen podíly na trhu, tento dodatečný „bezpečný přístav“ pouze vytváří předpoklad, že dohoda není zakázána článkem 53. Dohody, na něž se „bezpečný přístav“ nevztahuje, je třeba posoudit individuálně podle zásad uvedených v těchto pokynech. |
| --- | --- |

158)

4.1.1.   Relevantní činitele

| 159) | Při použití článku 53 v jednotlivých případech je nutné náležitě zohlednit způsob, jakým probíhá hospodářská soutěž na dotyčném trhu. V tomto ohledu mají zvláštní význam tyto činitele:






  a) | povaha dohody; |
| --- | --- | --- |

159)

a)

povaha dohody;

| b) | postavení smluvních stran na trhu; |
| --- | --- |

b)

postavení smluvních stran na trhu;

| c) | postavení konkurentů na trhu; |
| --- | --- |

c)

postavení konkurentů na trhu;

| d) | postavení odběratelů na relevantním trhu; |
| --- | --- |

d)

postavení odběratelů na relevantním trhu;

| e) | překážky vstupu na trh; |
| --- | --- |

e)

překážky vstupu na trh;

| f) | vyspělost trhu. |
| --- | --- |

f)

vyspělost trhu.

| 160) | Význam jednotlivých činitelů se může lišit případ od případu a závisí na všech ostatních činitelích. Například vysoký podíl smluvních stran na trhu je obvykle výstižným ukazatelem tržní síly, ale v případě nízkých překážek vstupu na trh o tržní síle vypovídat nemusí. Proto není možné stanovit pevná pravidla ohledně důležitosti jednotlivých činitelů. |
| --- | --- |

160)

| 161) | Dohody o převodu technologií mohou mít mnoho různých podob. Proto je důležité analyzovat povahu každé dohody z hlediska soutěžního vztahu mezi smluvními stranami a z hlediska omezení, která dohoda obsahuje. V případě druhého z uvedených hledisek je třeba jít nad rámec výslovného znění dohody. Existenci implicitních omezení lze odvodit ze způsobu, jakým smluvní strany dohodu uplatňují, a z pobídek, jejichž působení jsou vystaveny. |
| --- | --- |

161)

| 162) | Postavení smluvních stran na trhu, včetně každého podniku fakticky nebo právně kontrolovaného jednou ze smluvních stran, je ukazatelem stupně případné tržní síly, kterou má poskytovatel licence, nabyvatel licence nebo oba subjekty. Čím vyšší je jejich podíl na trhu, tím větší bude pravděpodobně jejich tržní síla. Tak je tomu zvláště tehdy, když podíl na trhu odráží výhody v oblasti nákladů nebo jiné konkurenční výhody vůči ostatním soutěžitelům. Tyto konkurenční výhody mohou například vyplývat z toho, že daný podnik vstoupil na trh jako první, že vlastní důležité patenty nebo že má dokonalejší technologii. Podíly na trhu jsou však pouze jedním z činitelů posuzování postavení na trhu. Například zejména u trhů technologií nemusí podíly na trhu vždy být dobrým ukazatelem relativní síly dotyčné technologie a údaje o podílu na trhu se v závislosti na různých výpočetních metodách mohou značně lišit. |
| --- | --- |

162)

| 163) | K posouzení postavení konkurentů na trhu se také používají podíly na trhu a případné konkurenční výhody a nevýhody. Čím silnější a početnější jsou skuteční soutěžitelé, tím menší je riziko, že smluvní strany budou moci samostatně uplatňovat tržní sílu. Pokud je však počet těchto soutěžitelů spíše menší a jejich postavení na trhu (velikost, náklady, potenciál pro výzkum a vývoj atd.) je dosti podobné, pak může takováto struktura trhu zvyšovat riziko koluze. |
| --- | --- |

163)

| 164) | Postavení odběratelů na trhu je ukazatelem toho, zda má alespoň jeden odběratel silné vyjednávací postavení. Hlavním ukazatelem kupní síly je podíl odběratele na nákupním trhu. Tento podíl odráží důležitost jeho poptávky pro případné dodavatele. Další ukazatele jsou zaměřeny na postavení odběratele na jeho trhu pro další prodej, včetně takových vlastností, jako je velké zeměpisné rozšíření jeho prodejen a image jeho značky u konečných spotřebitelů. Za určitých okolností může kupní síla odběratele poskytovateli nebo nabyvateli licence bránit v uplatňování tržní síly na trhu, a řešit tak problém v oblasti hospodářské soutěže, který by jinak existoval. To platí zejména tehdy, když mají silní odběratelé kapacitu a motivaci, aby v případě malého, ale trvalého zvýšení relativních cen na trh přivedli nové zdroje dodávek. Jestliže silní odběratelé pouze získávají výhodné podmínky od dodavatele nebo prostě přenášejí každé zdražení na své zákazníky, postavení odběratelů není takové, aby nabyvateli licence mohlo zabránit v uplatnění tržní síly na výrobkovém trhu a tak vyřešit problém s hospodářskou soutěží na tomto trhu (74). |
| --- | --- |

164)

| 165) | Překážky vstupu na trh se měří podle toho, do jaké míry mohou společnosti již působící na trhu zvýšit cenu nad konkurenční úroveň, aniž by vyvolaly zájem o vstup nového soutěžitele na trh. Při neexistenci překážek vstupu je na trh možné vstoupit snadno a rychle, což vede k nerentabilitě zvyšování cen. Pokud je pravděpodobné, že k účinnému vstupu na trh, který by zabránil nebo narušil uplatnění tržní síly, dojde do jednoho nebo dvou let, lze překážky vstupu zpravidla označit za nízké. |
| --- | --- |

165)

| 166) | Překážky vstupu na trh mohou být důsledkem široké škály činitelů, jako jsou úspory z rozsahu a sortimentu, opatření státu, zejména pokud se jimi udělují výhradní práva, státní podpora, dovozní cla, práva duševního vlastnictví, vlastnictví zdrojů, jejichž dostupnost je omezena například přírodními podmínkami, nezbytná zařízení, výhoda prvního subjektu na trhu nebo věrnost spotřebitelů značce vybudovaná pomocí intenzivní reklamy působící po určitou dobu. Omezující dohody uzavřené mezi podniky mohou rovněž působit jako překážka vstupu tím, že ztěžují přístup k trhu a uzavírají jej (potenciálním) soutěžitelům. Překážky vstupu se mohou vyskytovat ve všech fázích procesu výzkumu a vývoje, výroby a distribuce. Otázku, zda je některé z uvedených činitelů vhodné označit za překážky vstupu, je třeba zodpovědět především podle toho, zda z nich vyplývají nenávratné náklady. Nenávratné náklady jsou náklady, bez jejichž vynaložení není možné vstoupit na trh nebo působit na trhu, ale které jsou při opuštění trhu ztraceny. Čím vyšší jsou nenávratné náklady, tím pečlivěji musejí potenciální zájemci zvažovat riziko spojené se vstupem na trh a tím přesvědčivěji bude působit odhodlání stávajících soutěžitelů vyrovnat se nové konkurenci, protože kvůli nenávratným nákladům by pro ně bylo opuštění trhu drahé. Vstup na trh je obecně spojen s nenávratnými náklady, které jsou někdy nízké a jindy vysoké. Proto je při posuzování určitého případu skutečná soutěž zpravidla důležitější než soutěž potenciální a přikládá se jí větší váha. |
| --- | --- |

166)

| 167) | Na vyspělém trhu, tj. trhu, který již určitou dobu existuje, kde používaná technologie je již dobře známá, rozšířená a relativně neměnná a kde je poptávka poměrně stabilní nebo klesající, se záporné důsledky omezení hospodářské soutěže projeví spíše než na dynamičtějších trzích. |
| --- | --- |

167)

| 168) | Při posuzování konkrétních omezení je někdy nutné vzít v úvahu i další činitele. K nim patří například kumulativní účinky, tedy pokrytí trhu obdobnými dohodami, doba účinnosti dohod, právní prostředí a chování, které může svědčit o koluzi nebo jí napomáhat, například výsadní postavení při tvorbě cen, předem oznámené změny cen a jednání o „správné“ ceně, cenová nepružnost vyvolaná nadbytečnou kapacitou, cenová diskriminace a nekalé praktiky v minulosti. |
| --- | --- |

168)

4.1.2.   Záporné důsledky omezujících licenčních dohod

| 169) | Omezující dohody o převodu technologií mohou mít tyto záporné důsledky na hospodářskou soutěž na trhu:






  a) | omezení soutěže mezi společnostmi používajícími různé technologie a působícími na trhu technologií nebo na trhu s výrobky obsahujícími dotyčné technologie, včetně usnadnění koluze jak výslovné, tak tiché; |
| --- | --- | --- |

169)

a)

omezení soutěže mezi společnostmi používajícími různé technologie a působícími na trhu technologií nebo na trhu s výrobky obsahujícími dotyčné technologie, včetně usnadnění koluze jak výslovné, tak tiché;

| b) | uzavření trhu konkurentům zvýšením jejich nákladů, omezením jejich přístupu k základním vstupům nebo jiným zvýšením překážek vstupu a |
| --- | --- |

b)

uzavření trhu konkurentům zvýšením jejich nákladů, omezením jejich přístupu k základním vstupům nebo jiným zvýšením překážek vstupu a

| c) | omezení soutěže v rámci téže technologie mezi podniky, které vyrábějí výrobky na základě stejné technologie. |
| --- | --- |

c)

omezení soutěže v rámci téže technologie mezi podniky, které vyrábějí výrobky na základě stejné technologie.

| 170) | Dohody o převodu technologií mohou oslabit soutěž mezi technologiemi, tedy soutěž mezi podniky, které udělují licence na vzájemně nahraditelné technologie nebo na jejich základě vyrábějí. Tak je tomu zvláště v případě, kdy jsou uloženy vzájemné závazky. Jestliže na sebe například soutěžitelé navzájem převedou konkurenční technologie a uloží si vzájemný závazek poskytovat si budoucí zlepšení svých příslušných technologií a jestliže tato dohoda brání každému ze soutěžitelů, aby před tím druhým získal technický náskok, je omezena soutěž mezi smluvními stranami v oblasti inovace (viz též bod 241 níže). |
| --- | --- |

170)

| 171) | Udělování licencí mezi soutěžiteli může též usnadňovat koluzi. Riziko koluze je zvláště vysoké na koncentrovaných trzích. Předpokladem koluze je, že podniky, které se na ní podílejí, mají podobné názory na svůj společný zájem a na způsob fungování mechanismů koordinace. Aby mohla koluze fungovat, podniky musejí mít také možnost vzájemně sledovat své chování na trhu a musejí existovat dostatečné nástroje odrazující je od toho, aby se odchýlily od společného postupu na trhu, přičemž překážky vstupu musejí být dostatečně vysoké, aby omezovaly vstup vnějších subjektů na trh nebo rozvoj jejich aktivit. Dohody mohou koluzi usnadnit prostřednictvím zvýšení průhlednosti trhu, kontroly určitého chování a zvýšení překážek vstupu. Výjimečně mohou koluze usnadnit také licenční dohody, které vedou k vysoké míře shodnosti nákladů, protože podniky s podobnými náklady budou mít pravděpodobněji podobné názory na podmínky koordinace (75). |
| --- | --- |

171)

| 172) | Licenční dohody mohou rovněž ovlivnit soutěž mezi technologiemi vytvořením překážek pro vstup konkurentů a rozvoj jejich aktivit. Tyto účinky způsobující uzavření trhu mohou vyplývat z omezení, která nabyvatelům licence brání získávat licence od třetích stran nebo je od toho určitými prostředky odrazují. Trh může být třetím stranám uzavřen například tehdy, když stávající poskytovatelé licence ukládají nabyvatelům licence závazky nesoutěžit v takové míře, že je třetím stranám k dispozici nedostatečný počet nabyvatelů licence, přičemž vstup na trh na úrovni nabyvatelů licence je obtížný. Dodavatelům substitučních technologií může být trh uzavřen také v případě, že poskytovatel licence s dostatečnou tržní silou sváže různé části technologie a uděluje licence na celý soubor, ačkoli jen část tohoto souboru má zásadní význam pro výrobu určitého výrobku. |
| --- | --- |

172)

| 173) | Licenční dohody mohou také oslabit hospodářskou soutěž v rámci téže technologie, tj. soutěž mezi podniky vyrábějícími na základě stejné technologie. Dohoda, která nabyvatelům licence ukládá územní omezení, tedy brání jim v prodeji směrem do území toho druhého, omezuje soutěž mezi nimi. Hospodářskou soutěž v rámci téže technologie mohou licenční dohody omezovat též usnadňováním koluze mezi nabyvateli licence. Licenční dohody, které oslabují hospodářskou soutěž v rámci téže technologie, mohou navíc usnadnit koluzi mezi vlastníky konkurenčních technologií nebo omezit soutěž mezi technologiemi zvýšením překážek vstupu na trh. |
| --- | --- |

173)

4.1.3.   Kladné důsledky omezujících licenčních dohod a rámec pro analýzu těchto důsledků

| 174) | I omezující licenční dohody mají často také kladné důsledky pro hospodářskou soutěž v podobě zvýšení efektivity a ty mohou převážit nad jejich protisoutěžními důsledky. Posouzení možných kladných důsledků pro hospodářskou soutěž se provádí v rámci stanoveném v čl. 53 odst. 3, který obsahuje výjimku z pravidla o zákazu uvedeného v čl. 53 odst. 1. Aby byla tato výjimka použitelná, musí licenční dohoda vést k objektivním hospodářským přínosům, omezení hospodářské soutěže musejí být nezbytná k dosažení efektivity, spotřebitelé musejí dostat přiměřený podíl na výhodách plynoucích ze zvýšení efektivity a dohoda smluvním stranám nesmí umožnit vyloučení hospodářské soutěže ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků. Podnik, který se dovolává čl. 53 odst. 3, musí prokázat prostřednictvím přesvědčivých argumentů a důkazů, že podmínky požadované pro udělení výjimky jsou splněny (76). |
| --- | --- |

174)

| 175) | Posouzení omezujících dohod podle čl. 53 odst. 3 se provádí ve skutečném rámci, v němž se dohody uskutečňují (77), a na základě faktů, které v daném okamžiku existují. Posouzení musí proto reagovat na podstatné změny těchto skutečností. Pravidlo výjimky podle čl. 53 odst. 3 platí, pokud jsou splněny čtyři podmínky, a přestává platit, pokud tomu tak již není (78). Při použití čl. 53 odst. 3 je ovšem třeba brát v úvahu počáteční nenávratné investice provedené kteroukoli ze stran i dobu a omezení nutná k tomu, aby byla určitá investice do zvýšení efektivity provedena a aby se vrátila. Článek 53 nelze používat bez zvážení předběžných investic a rizik, která jsou s nimi spojena. Riziko, kterému jsou strany vystaveny, a nenávratné investice, které jsou nutné k uplatnění dohody, tak mohou vést k tomu, že po dobu návratnosti těchto investic dohoda nespadá do působnosti čl. 53 odst. 1, případně splňuje podmínky čl. 53 odst. 3. |
| --- | --- |

175)

| 176) | Z první podmínky v čl. 53 odst. 3 vyplývá, že je nutné posoudit objektivní přínosy dohody z hlediska efektivity, která je případně jejím výsledkem. V tomto ohledu mají licenční dohody potenciál spojovat komplementární technologie a jiná aktiva, jež umožňují uvést na trh nové nebo zdokonalené výrobky nebo vyrábět stávající výrobky s nižšími náklady. Mimo oblast nejtvrdších kartelů k udělování licencí často dochází proto, že pro poskytovatele licence je účelnější udělit na technologii licenci než ji využívat sám. Tak tomu může být zvláště v případě, že nabyvatel licence již má přístup k nezbytným výrobním aktivům. Dohoda poté nabyvateli licence zpřístupňuje technologii, kterou může spojit s těmito aktivy, a tedy mu umožňuje využívat nové nebo zdokonalené technologie. Dalším příkladem udělení licence, které může vést ke zvýšení efektivity, je situace, kdy nabyvatel licence již má k dispozici nějakou technologii a spojení této technologie s technologií poskytovatele licence vede k synergii. Spojením obou technologií může nabyvatel licence případně dosáhnout konfigurace nákladů a výstupů, která by jinak nemohla vzniknout. Licenční dohody mohou být rovněž zdrojem efektivity ve fázi distribuce, a to stejným způsobem jako vertikální dohody o distribuci. Této efektivity může být dosaženo v podobě úspory nákladů nebo poskytování hodnotných služeb spotřebitelům. Kladné důsledky vertikálních dohod jsou popsány v pokynech Kontrolního úřadu k vertikálním omezením (79). Dalším příkladem možných přínosů z hlediska efektivity jsou dohody, jejichž prostřednictvím vlastníci technologií sestaví soubor technologií za účelem udělování licencí třetím stranám. Tyto technologické pooly mohou především snižovat transakční náklady, protože nabyvatelé licence nemusejí uzavírat zvláštní licenční dohodu s každým poskytovatelem licence. K udělení licence, které je prospěšné hospodářské soutěži, může dojít také s cílem zajistit svobodu konstrukčního řešení. V odvětvích, kde existuje mnoho práv duševního vlastnictví a kde jednotlivé výrobky mohou porušovat řadu stávajících a budoucích vlastnických práv, licenční dohody, v nichž se smluvní strany zaváží neuplatňovat vůči sobě navzájem svá vlastnická práva, často podporují hospodářskou soutěž, protože stranám umožňují vyvíjet vlastní technologie bez rizika, že budou následně čelit nárokům kvůli porušení těchto práv. |
| --- | --- |

176)

| 177) | Při uplatňování kritéria nezbytnosti obsaženého v čl. 53 odst. 3 bude Kontrolní úřad především zkoumat, zda jednotlivá omezení umožňují vykonávat příslušnou činnost efektivněji, než jak by tomu bylo bez dotyčného omezení. Toto posouzení musí vzít v úvahu podmínky na trhu a skutečné okolnosti, jejichž působení jsou smluvní strany vystaveny. Podniky využívající výhody čl. 53 odst. 3 nemusí zvažovat hypotetické nebo teoretické alternativy. Musejí však vysvětlit a doložit, proč by alternativy, které se jeví jako realistické a významně méně omezující, byly podstatně méně efektivní. Jestliže by volba alternativy, která se jeví jako realistická z obchodního hlediska a přitom méně omezující, vedla k významné ztrátě efektivity, považuje se dotyčné omezení za nezbytné. V některých případech může být nutné zkoumat také to, zda je k dosažení efektivity nezbytná dohoda jako taková. Tak tomu může být například u technologických poolů, které obsahují komplementární, ale postradatelné technologie (80), kdy je třeba zkoumat, do jaké míry ze zařazení těchto technologií do poolu vyplývá konkrétní zvýšení efektivity, nebo zda je to spíše tak, že by bylo bez významného snížení efektivity možné pool omezit na technologie, za něž neexistuje substitut. V případě prostého udělení licence mezi dvěma stranami obecně není nutné jít nad rámec zkoumání nezbytnosti jednotlivých omezení. Obvykle totiž neexistuje méně omezující alternativa než licenční dohoda jako taková. |
| --- | --- |

177)

| 178) | Z podmínky, že spotřebitelům musí být vyhrazen přiměřený podíl na výhodách, vyplývá, že spotřebitelé výrobků vyrobených v licenci musejí získat alespoň rovnocennou náhradu za záporné důsledky dohody (81). To znamená, že zvýšení efektivity musí plně vyrovnat pravděpodobný záporný dopad dohody na ceny, objem výroby a další relevantní činitele. Toho může být dosaženo tak, že se změní struktura nákladů u dotyčných podniků, že budou motivovány ke snížení cen, nebo tím, že spotřebitelé získají přístup k novým či zdokonaleným výrobkům, což jim vynahradí jakékoli pravděpodobné zdražení (82). |
| --- | --- |

178)

| 179) | Posouzení poslední podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3, tedy že dohoda nesmí smluvním stranám umožnit vyloučení hospodářské soutěže ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků, předpokládá analýzu zbývajících konkurenčních tlaků na trhu a dopadu dohody na tyto zdroje hospodářské soutěže. Při použití poslední podmínky čl. 53 odst. 3 je nutné vzít v úvahu vztah mezi čl. 53 odst. 3 a článkem 54. V souladu s ustálenou judikaturou ohledně čl. 101 odst. 3 a článku 102 Smlouvy nemůže použití čl. 53 odst. 3 bránit použití článku 54 (83). Protože články 53 i 54 sledují jako cíl zachování účinné hospodářské soutěže na trhu, vyžaduje soudržnost, aby se čl. 53 odst. 3 vykládal tak, že je vyloučeno použití pravidla o výjimce na omezující dohody, které představují zneužití dominantního postavení (84). |
| --- | --- |

179)

| 180) | Skutečnost, že dohoda podstatně omezuje jeden rozměr hospodářské soutěže, nutně neznamená, že je hospodářská soutěž vyloučena ve smyslu čl. 53 odst. 3. Například technologický pool může vyústit ve vznik odvětvového standardu, a tedy vést k situaci, kdy je soutěž mezi technickými formáty velmi omezená. Jakmile hlavní účastníci trhu přijmou určitý formát, síťové účinky mohou výrazně ztížit další uplatnění alternativních formátů. To ovšem neznamená, že vytvořením faktického odvětvového standardu je vždy vyloučena hospodářská soutěž ve smyslu poslední podmínky čl. 53 odst. 3. Dodavatelé totiž mohou v rámci standardu soutěžit prostřednictvím ceny, jakosti a vlastností výrobků. Avšak má-li být dohoda v souladu s čl. 53 odst. 3, musí být zajištěno, že nezpůsobí nepřiměřené omezení hospodářské soutěže ani budoucích inovací. |
| --- | --- |

180)

4.2.   Použití článku 53 na různé typy licenčních omezení

| 181) | Tento oddíl se zabývá různými typy omezení, která jsou běžnou součástí licenčních dohod. Vzhledem k jejich četnosti je užitečné nabídnout vodítko ohledně způsobu jejich posuzování mimo oblast „bezpečného přístavu“ podle nařízení TTBER. Omezeními, kterým se věnují jiné části těchto pokynů, zejména oddíly 3.4 a 3.5, se tento oddíl zabývá jen stručně. |
| --- | --- |

181)

| 182) | Tento oddíl se týká jak dohod mezi nesoutěžiteli, tak dohod mezi soutěžiteli. U druhého typu dohod se v případě potřeby rozlišuje mezi vzájemnými a nevzájemnými dohodami. Pokud jde o dohody mezi nesoutěžiteli, toto rozlišení není nutné. Jestliže totiž podniky nejsou skutečnými ani potenciálními soutěžiteli na relevantním trhu technologií ani na trhu s výrobky obsahujícími licencovanou technologii, vzájemná licence se z praktického hlediska neliší od dvou samostatných licencí. Situace je jiná u dohod, jejichž prostřednictvím smluvní strany sestaví soubor technologií, na nějž pak udělí licence třetím stranám. Takové dohody jsou technologické pooly, kterým se věnuje oddíl 4. |
| --- | --- |

182)

| 183) | Tento oddíl pokynů se nezabývá těmi závazky v licenčních dohodách, které obecně neomezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 53 odst. 1. K takovým závazkům mimo jiné patří:






  a) | závazky zachování důvěrnosti; |
| --- | --- | --- |

183)

a)

závazky zachování důvěrnosti;

| b) | závazky nabyvatelů licence neudělovat sublicence; |
| --- | --- |

b)

závazky nabyvatelů licence neudělovat sublicence;

| c) | závazky nepoužívat licencovaná technologická práva po skončení účinnosti dohody, jestliže jsou licencovaná technologická práva i nadále platná a účinná; |
| --- | --- |

c)

závazky nepoužívat licencovaná technologická práva po skončení účinnosti dohody, jestliže jsou licencovaná technologická práva i nadále platná a účinná;

| d) | závazky pomáhat poskytovateli licence s vymáháním licencovaných práv duševního vlastnictví; |
| --- | --- |

d)

závazky pomáhat poskytovateli licence s vymáháním licencovaných práv duševního vlastnictví;

| e) | závazky platit minimální licenční poplatky nebo vyrábět minimální množství výrobků obsahujících licencovanou technologii a |
| --- | --- |

e)

závazky platit minimální licenční poplatky nebo vyrábět minimální množství výrobků obsahujících licencovanou technologii a

| f) | závazky používat ochrannou známku poskytovatele licence nebo na výrobku uvádět název poskytovatele licence. |
| --- | --- |

f)

závazky používat ochrannou známku poskytovatele licence nebo na výrobku uvádět název poskytovatele licence.

4.2.1.   Závazky týkající se licenčních poplatků

| 184) | Strany licenční dohody mají obvykle možnost svobodně určit výši i způsob platby licenčních poplatků hrazených nabyvatelem licence, aniž by se dostaly do působnosti čl. 53 odst. 1. Tato zásada se týká jak dohod mezi soutěžiteli, tak dohod mezi nesoutěžiteli. Licenční poplatky mohou mít například podobu paušálních plateb, procentního podílu z prodejní ceny nebo pevně stanovené částky za každý výrobek obsahující licencovanou technologii. V případech, kdy se licencovaná technologie týká vstupu, který je začleňován do konečného výrobku, je všeobecným pravidlem, které neomezuje hospodářskou soutěž, že se licenční poplatky počítají na základě ceny konečného výrobku, jestliže tento výrobek obsahuje licencovanou technologii (85). U licencí na programové vybavení jsou licenční poplatky vycházející z počtu uživatelů a licenční poplatky stanovené na počítač všeobecně slučitelné s čl. 53 odst. 1. |
| --- | --- |

184)

| 185) | Pokud jde o licenční dohody mezi soutěžiteli (viz body 100 až 101 a 116 těchto pokynů), je třeba mít na paměti, že závazky platit licenční poplatky se mohou v určitém omezeném počtu situací rovnat stanovení cen, což se považuje za tvrdé omezení (viz čl. 4 odst. 1 písm. a)). Tvrdým omezením podle čl. 4 odst. 1 písm. a) je, jestliže si soutěžitelé stanoví vzájemné běžné licenční poplatky za okolností, kdy je licence fiktivní v tom smyslu, že jejím účelem není umožnit integraci komplementárních technologií ani dosáhnout jiného cíle prospěšného pro hospodářskou soutěž. O tvrdé omezení podle čl. 4 odst. 1 písm. a) a d) se jedná také tehdy, když se licenční poplatky vztahují i na výrobky vyrobené výlučně s využitím vlastních technologických práv nabyvatele licence. |
| --- | --- |

185)

| 186) | Na ostatní typy úprav licenčních poplatků mezi soutěžiteli se bloková výjimka vztahuje do prahu podílu na trhu ve výši 20 %, i když omezují hospodářskou soutěž. Mimo oblast „bezpečného přístavu“ blokové výjimky může být čl. 53 odst. 1 použitelný, jestliže si soutěžitelé udělí křížovou licenci a uloží si povinnost platit běžné licenční poplatky, které jsou zjevně nepřiměřené ve srovnání s tržní hodnotou licence, a jestliže tyto licenční poplatky mají významný dopad na tržní ceny. Při posuzování otázky, zda jsou licenční poplatky nepřiměřené, je nezbytné posoudit licenční poplatky placené jinými nabyvateli licence působícími na výrobkovém trhu za stejné nebo substituční technologie. V takových případech je splnění podmínek čl. 53 odst. 3 nepravděpodobné. |
| --- | --- |

186)

| 187) | Navzdory tomu, že bloková výjimka platí jen po dobu platnosti a účinnosti technologických práv, smluvní strany obvykle mohou sjednat závazky platit licenční poplatky i po skončení platnosti licencovaných práv duševního vlastnictví, aniž by se dostaly do rozporu s čl. 53 odst. 1. Jakmile platnost těchto práv vyprší, třetí strany mohou dotyčnou technologii zákonně využívat a soutěžit se stranami dohody. Tato skutečná a potenciální hospodářská soutěž obvykle dostatečně zajistí, aby dotyčný závazek neměl výrazné záporné důsledky pro hospodářskou soutěž. |
| --- | --- |

187)

| 188) | V případě dohod mezi nesoutěžiteli se bloková výjimka vztahuje na dohody, podle nichž se při výpočtu licenčních poplatků vychází jak z výrobků vyrobených pomocí licencované technologie, tak z výrobků vyrobených pomocí technologií, na něž udělily licenci třetí strany. Takové dohody mohou usnadnit vyměřování licenčních poplatků. Na druhé straně však mohou vést k uzavření trhu prostřednictvím zvýšení nákladů na využívání vstupů pocházejících od třetích stran, a tedy mohou mít podobné důsledky jako závazky nesoutěžit. Jestliže se licenční poplatky platí nejen za výrobky vyrobené pomocí licencované technologie, ale také za výrobky vyrobené pomocí technologií třetích stran, budou tyto poplatky zvyšovat cenu výrobků vyrobených pomocí technologií třetích stran a snižovat poptávku po technologiích třetích stran. Mimo oblast působnosti blokové výjimky je tedy třeba zvážit otázku, zda toto omezení způsobuje uzavření trhu. K tomuto účelu je vhodné použít analytický rámec uvedený v pododdíle 4.2.7 těchto pokynů. Jestliže se projevují výrazné důsledky způsobující uzavření trhu, pak se na takové dohody vztahuje čl. 53 odst. 1 a není pravděpodobné, že splní podmínky čl. 53 odst. 3, ledaže neexistuje žádný jiný prakticky proveditelný způsob výpočtu a sledování úhrad licenčních poplatků. |
| --- | --- |

188)

4.2.2.   Výhradní licence a omezení prodeje

| 189) | Pro účely těchto pokynů je užitečné rozlišovat mezi omezeními výroby v rámci daného území (výhradní nebo jediné licence) a omezeními prodeje výrobků obsahujících licencovanou technologii na daném území a dané skupině zákazníků (omezení prodeje). |
| --- | --- |

189)

4.2.2.1.   Výhradní a jediné licence

| 190) | „Výhradní licence“ znamená, že poskytovatel licence sám nesmí vyrábět na základě licencovaných technologických práv a nesmí udělovat licence na tato práva třetím stranám, a to obecně nebo k určitému užití nebo na určitém území. To znamená, že nabyvatel licence je jediný, kdo může vyrábět na základě licencovaných technologických práv, a to obecně nebo k určitému užití nebo na určitém území. |
| --- | --- |

190)

| 191) | Pokud se poskytovatel licence zaváže, že nebude sám vyrábět ani neudělí licenci pro výrobu jiným subjektům na určitém území, může tímto územím být celý svět nebo kterákoli jeho část. Jestliže se poskytovatel licence pouze zaváže, že licence za účelem výroby na daném území neudělí třetím stranám, jedná se o jedinou licenci. Udělení výhradní či jediné licence je často doprovázeno omezeními prodeje, která omezují smluvní strany, pokud jde o místa, kde mohou prodávat výrobky obsahující licencovanou technologii. |
| --- | --- |

191)

| 192) | Vzájemné udělení výhradních licencí mezi soutěžiteli spadá do působnosti čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER, který řadí sdílení trhu a zákazníků mezi soutěžiteli k tvrdým omezením. Na vzájemné udělení jediných licencí mezi soutěžiteli se však bloková výjimka vztahuje do prahu podílu na trhu ve výši 20 %. Strany takové dohody se vzájemně zaváží, že nebudou licence na své konkurenční technologie udělovat třetím stranám. V případech, kdy mají smluvní strany významný stupeň tržní síly, mohou takovéto dohody usnadňovat koluzi, protože stranám zajišťují postavení jediných zdrojů nabídky výrobků založených na licencovaných technologiích na trhu. |
| --- | --- |

192)

| 193) | Na nevzájemné udělení výhradních licencí mezi soutěžiteli se bloková výjimka vztahuje do prahu podílu na trhu ve výši 20 %. Při překročení prahu je třeba analyzovat pravděpodobné záporné důsledky tohoto udělení výhradních licencí pro hospodářskou soutěž. Je-li výhradní licence celosvětová, znamená to, že poskytovatel licence opustí trh. V případech, kdy je výhradní povaha licence omezena na určité území, například na některý ze států EHP, pak dohoda znamená, že poskytovatel licence upustí od produkce zboží a služeb na dotyčném území. V souvislosti s čl. 53 odst. 1 je zvláště nutné posoudit konkurenční význam poskytovatele licence. Jestliže má poskytovatel licence omezené postavení na výrobkovém trhu nebo postrádá kapacitu pro účinné využívání technologie na území nabyvatele licence, čl. 53 odst. 1 se na dohodu pravděpodobně vztahovat nebude. Zvláštní situace nastává, jestliže poskytovatel a nabyvatel licence soutěží pouze na trhu technologií a poskytovatel licence nemá výrobní a distribuční aktiva nutná pro účinné uvedení výrobků obsahujících licencovanou technologii na trh například proto, že se jedná o výzkumný ústav nebo malý podnik orientovaný převážně na výzkum. V takových případech čl. 53 odst. 1 pravděpodobně porušen nebude. |
| --- | --- |

193)

| 194) | Udělení výhradních licencí mezi nesoutěžiteli – v míře, v jaké se na něj vztahuje čl. 53 odst. 1 (86) – pravděpodobně splní podmínky čl. 53 odst. 3. Právo udělit výhradní licenci je všeobecně nutné k tomu, aby byl nabyvatel licence motivován investovat do licencované technologie a uvést výrobky včas na trh. Tak je tomu zvláště v případě, že nabyvatel licence musí provést velké investice do dalšího vývoje licencované technologie. Zásah proti výhradní povaze licence poté, co nabyvatel licence s licencovanou technologií dosáhl obchodního úspěchu, by nabyvatele připravil o plody tohoto úspěchu a poškodil by hospodářskou soutěž, šíření technologií a inovaci. Kontrolní úřad proto proti výhradním licencím v dohodách mezi nesoutěžiteli zasáhne jen výjimečně, a to bez ohledu na územní rozsah licence. |
| --- | --- |

194)

| 195) | Pokud nabyvatel licence již ovšem vlastní nahraditelnou technologii užívanou pro výrobu uvnitř podniku, nemusela by být z hlediska pobídek pro nabyvatele licence, aby výrobek uvedl na trh, výhradní licence nutná. V takové situaci by se na udělení výhradních licencí mohl naopak vztahovat čl. 53 odst. 1, zejména v případech, kdy nabyvatel licence má tržní sílu na výrobkovém trhu. Zásah může být opodstatněný především v situaci, kdy dominantní nabyvatel licence získá výhradní licenci na jednu nebo více konkurenčních technologií. Takové dohody pravděpodobně spadají do působnosti čl. 53 odst. 1 a není pravděpodobné, že by splnily podmínky čl. 53 odst. 3. Podmínkou pro uplatnění čl. 53 odst. 1 však je, že vstoupit na trh technologií musí být obtížné a licencovaná technologie musí být skutečným zdrojem hospodářské soutěže na trhu. Za těchto okolností může výhradní licence uzavřít trh pro nabyvatele licence z řad třetích stran, zvýšit překážky vstupu na trh a umožnit nabyvateli licence, aby si uchoval svou tržní sílu. |
| --- | --- |

195)

| 196) | Ujednání, při nichž si dvě nebo více stran vzájemně udělí křížové licence a zaváže se neudělovat licence třetím stranám, vzbuzují zvláštní obavy v případě, že soubor technologií, který je výsledkem křížových licencí, vytváří faktický odvětvový standard, k němuž třetí strany musejí mít přístup, aby mohly účinně soutěžit na trhu. V takových situacích dohoda vytváří uzavřený standard vyhrazený smluvním stranám. Kontrolní úřad bude tato ujednání posuzovat podle stejných zásad jako technologické pooly (viz oddíl 4.4 těchto pokynů). Obvykle se bude vyžadovat, aby na technologie, jež jsou základem standardu, byly udělovány licence třetím stranám za spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínek (87). Jestliže strany ujednání soutěží s třetími stranami na stávajícím výrobkovém trhu a ujednání se tohoto výrobkového trhu týká, bude mít uzavřený standard pravděpodobně podstatné vylučující účinky. Tomuto zápornému dopadu na hospodářskou soutěž se lze vyhnout jedině udělením licencí také třetím stranám. |
| --- | --- |

196)

4.2.2.2.   Omezení prodeje

| 197) | Také u omezení prodeje je důležité rozlišovat mezi udělováním licencí mezi soutěžiteli a udělováním licencí mezi nesoutěžiteli. |
| --- | --- |

197)

| 198) | Omezení aktivního a pasivního prodeje uložená jedné nebo oběma smluvním stranám ve vzájemné dohodě mezi soutěžiteli jsou tvrdými omezeními hospodářské soutěže podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER. Taková omezení prodeje pak spadají do působnosti čl. 53 odst. 1 a není pravděpodobné, že by splnily podmínky čl. 53 odst. 3. Taková omezení se obecně považují za sdílení trhu, protože dotčené straně brání aktivně a pasivně prodávat na území a skupinám zákazníků, které předtím skutečně obsluhovala nebo které by při neexistenci dohody mohla za realistických podmínek obsluhovat. |
| --- | --- |

198)

| 199) | V případě nevzájemných dohod mezi soutěžiteli se bloková výjimka použije u omezení aktivního a/nebo pasivního prodeje nabyvatele nebo poskytovatele licence na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků vyhrazeným druhé smluvní straně (viz čl. 4 odst. 1 písm. c) bod i) nařízení TTBER). Při překročení 20 % prahu podílu na trhu se na omezení prodeje dohodnutá mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence vztahuje čl. 53 odst. 1, jestliže má alespoň jedna smluvní strana významný stupeň tržní síly. Taková omezení však mohou být nezbytná pro šíření hodnotných technologií, a tedy splňovat podmínky čl. 53 odst. 3. Tak tomu může být tehdy, když má poskytovatel licence poměrně slabé postavení na trhu na území, kde technologii sám využívá. Za takovýchto okolností mohou být zvláště omezení aktivního prodeje nezbytná z hlediska motivace poskytovatele licence licenci udělit. Bez těchto omezení by byl poskytovatel licence vystaven riziku aktivní konkurence v oblasti své hlavní činnosti. Obdobně mohou být nezbytná i omezení aktivního prodeje uložená poskytovateli licence, zvláště v případě, že nabyvatel licence má na území, jež mu bylo přiděleno, poměrně slabé postavení na trhu a musí provést významné investice za účelem efektivního využití licencované technologie. |
| --- | --- |

199)

| 200) | Bloková výjimka se vztahuje také na omezení aktivního prodeje na území nebo skupině zákazníků vyhrazených jinému nabyvateli licence, který v době, kdy s poskytovatelem licence uzavřel licenční dohodu, nebyl vůči poskytovateli licence v soutěžním vztahu. K tomu však dochází pouze tehdy, když je dohoda mezi dotyčnými smluvními stranami nevzájemná (viz čl. 4 odst. 1 písm. c) bod ii) nařízení TTBER). Při překročení prahu podílu na trhu budou takováto omezení aktivního prodeje pravděpodobně spadat do působnosti čl. 53 odst. 1, jestliže mají smluvní strany významný stupeň tržní síly. Je nicméně pravděpodobné, že toto omezení bude nezbytné ve smyslu čl. 53 odst. 3 po dobu nutnou k tomu, aby chráněný nabyvatel licence pronikl na nový trh a aby si na přiděleném území nebo vůči přidělené skupině zákazníků vytvořil zastoupení na trhu. Takováto ochrana proti aktivnímu prodeji umožňuje nabyvateli licence překonat asymetrii, které je vystaven proto, že někteří nabyvatelé licence jsou ve vztahu k poskytovateli licence soutěžícími podniky, a jsou tedy již na trhu zavedeni. Omezení pasivního prodeje nabyvatelů licence na území nebo skupině zákazníků vyhrazených jinému nabyvateli licence jsou tvrdými omezeními podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER. |
| --- | --- |

200)

| 201) | V případě dohod mezi nesoutěžiteli se na omezení prodeje sjednaná mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence vztahuje bloková výjimka do prahu podílu na trhu ve výši 30 %. Při překročení prahu podílu na trhu mohou být omezení aktivního a pasivního prodeje nabyvatelů licence na území nebo skupinám zákazníků vyhrazeným výhradně poskytovateli licence nezbytná pro šíření hodnotných technologií, a tedy nemusí spadat do působnosti čl. 53 odst. 1 nebo mohou splňovat podmínky čl. 53 odst. 3. Tak tomu může být tehdy, když má poskytovatel licence poměrně slabé postavení na trhu na území, kde technologii sám využívá. Za takovýchto okolností mohou být zvláště omezení aktivního prodeje nezbytná z hlediska motivace poskytovatele licence licenci udělit. Bez těchto omezení by byl poskytovatel licence vystaven riziku aktivní konkurence v oblasti své hlavní činnosti. V jiných případech mohou omezení prodeje uložená nabyvateli licence spadat do působnosti čl. 53 odst. 1 a nemusí splňovat podmínky čl. 53 odst. 3. Taková situace je pravděpodobná, pokud má jednotlivý poskytovatel licence významný stupeň tržní síly a také pokud řada podobných dohod uzavřených poskytovateli licencí, kteří mají společně silné postavení na trhu, má kumulativní účinek. |
| --- | --- |

201)

| 202) | Omezení prodeje uložená poskytovateli licence, na která se čl. 53 odst. 1 vztahuje, pravděpodobně splní podmínky čl. 53 odst. 3 s výjimkou případů, kdy na trhu neexistují žádné skutečné alternativy k technologii poskytovatele licence nebo kdy nabyvatel licence na tyto alternativní technologie získal licence od třetích stran. Takováto omezení, a zvláště omezení aktivního prodeje, budou pravděpodobně nezbytná ve smyslu čl. 53 odst. 3 k tomu, aby nabyvatele licence přiměla investovat do výroby, uvedení na trh a prodeje výrobků obsahujících licencovanou technologii. Je pravděpodobné, že motivace nabyvatele licence investovat by se podstatně snížila, kdyby musel přímo soutěžit s poskytovatelem licence, jehož výrobní náklady nejsou zatíženy platbou licenčních poplatků, což by mohlo vést k nižší než optimální úrovni investic. |
| --- | --- |

202)

| 203) | Pokud jde o omezení prodeje mezi nabyvateli licence uložená v dohodách mezi nesoutěžiteli, nařízení TTBER uděluje blokovou výjimku pro omezení aktivního prodeje mezi územími či skupinami zákazníků. Při překročení 30 % prahu podílu na trhu omezení aktivního prodeje mezi územími a skupinami zákazníků různých nabyvatelů licence omezují hospodářskou soutěž v rámci téže technologie a čl. 53 odst. 1 se na ně pravděpodobně bude vztahovat, jestliže má daný nabyvatel licence významný stupeň tržní síly. Tato omezení však mohou splnit podmínky čl. 53 odst. 3, jestliže jsou nezbytná k tomu, aby se zamezilo parazitování a aby měl nabyvatel licence motivaci provést investice nutné pro efektivní využití licencované technologie na svém území a věnovat se podpoře prodeje licenčního výrobku. Omezení pasivního prodeje jsou tvrdými omezeními podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení TTBER (viz body 119 až 127 těchto pokynů). |
| --- | --- |

203)

4.2.3.   Omezení výroby

| 204) | Vzájemná omezení výroby v licenčních dohodách mezi soutěžiteli představují tvrdé omezení podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení TTBER (viz bod 103 výše). Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) se nevztahuje na omezení výroby týkající se technologie poskytovatele licence uložená nabyvateli licence v nevzájemné dohodě nebo jednomu z nabyvatelů licence ve vzájemné dohodě. U takovýchto omezení se bloková výjimka uplatní až do prahu podílu na trhu ve výši 20 %. Při překročení prahu podílu na trhu mohou omezení výroby uložená nabyvateli licence omezovat hospodářskou soutěž, jestliže mají smluvní strany významný stupeň tržní síly. Avšak v případech, kdy je technologie poskytovatele licence podstatně dokonalejší než technologie nabyvatele licence a výroba je omezena na úroveň podstatně převyšující objem výroby nabyvatele licence před uzavřením dohody, se pravděpodobně použije čl. 53 odst. 3. V takovém případě je důsledek omezení výroby nevelký i na trzích s rostoucí poptávkou. Při použití čl. 53 odst. 3 je rovněž třeba vzít v úvahu, že takováto omezení mohou být nutná, má-li být poskytovatel licence motivován k co největšímu šíření své technologie. Poskytovatel licence se například může zdráhat udělovat licence konkurentům, jestliže nemůže platnost licence omezit na určité výrobní zařízení s konkrétní kapacitou (licence vázaná na místo). Pokud licenční dohoda vede ke skutečné integraci doplňujících se aktiv, omezení výroby uložená nabyvateli licence tedy mohou splnit podmínky čl. 53 odst. 3. V případě, že smluvní strany mají podstatnou tržní sílu, to ovšem není pravděpodobné. |
| --- | --- |

204)

| 205) | Na omezení výroby uložená v licenčních dohodách mezi nesoutěžiteli se vztahuje bloková výjimka do prahu podílu na trhu ve výši 30 %. Hlavním rizikem pro hospodářskou soutěž, které vyplývá z omezení výroby uložených nabyvatelům licence v dohodách mezi nesoutěžiteli, je oslabení hospodářské soutěže v rámci téže technologie mezi nabyvateli licence. Význam takových záporných důsledků pro hospodářskou soutěž závisí na postavení poskytovatele a nabyvatelů licence na trhu a na tom, do jaké míry omezení výroby nabyvateli licence znemožňuje uspokojovat poptávku po výrobcích obsahujících licencovanou technologii. |
| --- | --- |

205)

| 206) | Omezující důsledky jsou větší, jestliže jsou omezení výroby spojena s přidělením výhradních území či výhradních skupin zákazníků. Při spojení těchto dvou typů omezení je pravděpodobnější, že dohoda slouží k rozdělení trhů. |
| --- | --- |

206)

| 207) | Omezení výroby uložená nabyvateli licence v dohodách mezi nesoutěžiteli mohou mít také kladné důsledky pro hospodářskou soutěž, spočívající v podpoře šíření technologií. Jakožto dodavatel technologie by poskytovatel licence obvykle měl mít možnost svobodně určovat objem produkce vyrobený nabyvatelem licence s využitím licencované technologie. Kdyby poskytovatel licence nemohl svobodně určovat objem výroby nabyvatele licence, řada licenčních dohod by možná vůbec nebyla uzavřena, což by mělo nepříznivý dopad na šíření nových technologií. To je zvláště pravděpodobné, jestliže je poskytovatel licence také výrobcem, protože v takovém případě se může produkce nabyvatele licence dostat do hlavní oblasti působení poskytovatele licence, a tedy mít přímý dopad na jeho činnost. Na druhé straně pokud jsou omezení výroby spojena s omezeními prodeje, které nabyvateli licence zakazují prodávat na území nebo skupině zákazníků vyhrazených poskytovateli licence, je méně pravděpodobné, že jsou nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno šíření technologie poskytovatele licence. |
| --- | --- |

207)

4.2.4.   Omezení oblasti použití

| 208) | V případě omezení oblasti použití je platnost licence omezena buď na jednu či více technických oblastí použití nebo na jeden či více výrobkových trhů nebo na jedno či více průmyslových odvětví. Průmyslové odvětví v sobě může zahrnovat několik výrobkových trhů, nikoli však část výrobkového trhu. Existuje řada případů, kdy lze stejnou technologii použít k výrobě různých výrobků nebo ji začlenit do výrobků patřících na různé výrobkové trhy. Nová technologie lisování může být například použita pro výrobu plastových lahví a plastových brýlí, přičemž každý z těchto výrobků patří na jiný výrobkový trh. Nicméně jeden výrobkový trh může obsáhnout několik technických oblastí použití. Nová technologie motorů se například může uplatnit ve čtyřválcových motorech i v šestiválcových motorech. Obdobně technologie pro výrobu čipových sad může být použita k výrobě čipových sad s maximálně čtyřmi jednotkami CPU nebo s více než čtyřmi CPU. Licence, která použití licencované technologie omezuje kupříkladu na výrobu čtyřválcových motorů nebo čipových sad s nanejvýš čtyřmi jednotkami CPU, představuje omezení technické oblasti použití. |
| --- | --- |

208)

| 209) | Vzhledem k tomu, že na omezení oblasti použití se vztahuje bloková výjimka a že některá omezení okruhu zákazníků jsou tvrdými omezeními podle čl. 4 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. b) nařízení TTBER, je důležité rozlišovat mezi těmito dvěma kategoriemi omezení. Omezení okruhu zákazníků předpokládá, že jsou identifikovány konkrétní skupiny zákazníků a že je omezena možnost smluvních stran prodávat těmto identifikovaným skupinám. Ze skutečnosti, že nějaká technická oblast použití může odpovídat určitým skupinám zákazníků na výrobkovém trhu, nevyplývá, že by se omezení mělo klasifikovat jako omezení okruhu zákazníků. Například z toho, že určití zákazníci kupují převážně nebo výhradně čipové sady s více než čtyřmi jednotkami CPU, neplyne, že licence omezená na čipové sady s nanejvýš čtyřmi jednotkami CPU představuje omezení okruhu zákazníků. Oblast použití však musí být objektivně vymezena prostřednictvím odkazů na identifikované a smysluplné technické vlastnosti smluvního výrobku. |
| --- | --- |

209)

| 210) | Jelikož jsou některá omezení výroby tvrdými omezeními podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení TTBER, je důležité poznamenat, že omezení oblasti použití se nepovažují za omezení výroby, neboť omezení oblasti použití neomezuje objem výroby, který může nabyvatel licence vyprodukovat v rámci licencované oblasti použití. |
| --- | --- |

210)

| 211) | Omezení oblasti použití omezuje využití licencované technologie nabyvatelem licence na jednu nebo více konkrétních oblastí použití, aniž by byla omezena možnost poskytovatele licence využívat licencovanou technologii. Kromě toho je podobně jako u území možné tyto oblasti použití nabyvateli licence přidělit prostřednictvím výhradní nebo jediné licence. Omezení oblasti použití spojená s výhradní nebo jedinou licencí omezují také možnost poskytovatele licence využívat jeho vlastní technologii, protože mu brání, aby tuto technologii využíval sám, mimo jiné udělováním licencí jiným subjektům. V případě jediné licence je omezeno pouze udělování licencí třetím stranám. S omezeními oblasti použití spojenými s výhradními a jedinými licencemi se zachází stejně jako s výhradními a jedinými licencemi, jimiž se zabývá pododdíl 4.2.2 těchto pokynů. To především znamená, že vzájemné udělení výhradních licencí mezi soutěžiteli se považuje za tvrdé omezení podle čl. 4 odst. 1 písm. c). |
| --- | --- |

211)

| 212) | Omezení oblasti použití mohou mít kladné důsledky pro hospodářskou soutěž jakožto motivace pro poskytovatele licence, aby uděloval licence na ta použití své technologie, která nespadají do hlavní oblasti jeho zájmu. Kdyby poskytovatel licence nemohl nabyvatelům licence zabránit, aby působili v oblastech, kde technologii využívá sám nebo kde hodnota technologie zatím není zcela známa, poskytovatele licence by to pravděpodobně odradilo od udělování licencí nebo přimělo k účtování vyšších licenčních poplatků. Dále je třeba vzít v úvahu, že v některých odvětvích se licence často udělují proto, aby se zabránilo vznášení nároků kvůli porušení práv, a tím vznikla možnost svobodné volby konstrukčního řešení. V oblasti působnosti takové licence může její nabyvatel vyvíjet svou vlastní technologii bez obav z toho, že poskytovatel licence vznese nároky kvůli porušení svých práv. |
| --- | --- |

212)

| 213) | Na omezení oblasti použití uložená nabyvatelům licence v dohodách mezi skutečnými nebo potenciálními soutěžiteli se vztahuje bloková výjimka do prahu podílu na trhu ve výši 20 %. Hlavní obavou z hlediska hospodářské soutěže je u takovýchto omezení riziko, že nabyvatel licence přestane být konkurenční silou mimo licencovanou oblast použití. Toto riziko je vyšší v případě dohody o udělení křížové licence mezi soutěžiteli, která stanoví asymetrická omezení oblasti použití. Omezení oblasti použití je asymetrické, jestliže je jedné straně dovoleno používat licencovanou technologii v rámci jednoho průmyslového odvětví, výrobkového trhu nebo jedné technické oblasti použití a druhé straně je dovoleno používat druhou licencovanou technologii v rámci jiného průmyslového odvětví, výrobkového trhu či jiné technické oblasti použití. Obavy o hospodářskou soutěž mohou vzniknout zvláště v případě, že se výrobní zařízení nabyvatele licence, které je vybaveno pro používání licencované technologie, používá rovněž k výrobě výrobků nespadajících do licencované oblasti použití pomocí vlastní technologie nabyvatele licence. Jestliže dohoda pravděpodobně povede k tomu, že nabyvatel licence omezí výrobu mimo licencovanou oblast použití, pravděpodobně se na ni bude vztahovat čl. 53 odst. 1. U symetrických omezení oblasti použití, tedy dohod, jimiž smluvní strany získávají licence na použití technologie druhé strany ve stejné oblasti nebo stejných oblastech použití, není pravděpodobné, že by spadaly do působnosti čl. 53 odst. 1. Takovéto dohody pravděpodobně neomezí hospodářskou soutěž, která existovala před jejich uzavřením. Dále je nepravděpodobné, že by se čl. 53 odst. 1 použil v případě dohod, které nabyvateli licence pouze umožňují vyvíjet a využívat vlastní technologii v oblasti působnosti licence bez obav z toho, že bude poskytovatel licence vznášet nároky kvůli porušení práv. Za těchto okolností omezení oblasti použití sama o sobě neomezují hospodářskou soutěž, která neexistovala před uzavřením dohody. I před uzavřením dohody totiž nabyvatel licence riskoval, že bude čelit nárokům kvůli porušení práv mimo licencovanou oblast použití. Pokud ovšem nabyvatel licence bez hospodářského opodstatnění ukončí nebo omezí svou činnost mimo licencovanou oblast použití, může to nasvědčovat existenci ujednání o sdílení trhu, které by bylo tvrdým omezením podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení TTBER. |
| --- | --- |

213)

| 214) | Na omezení oblasti použití uložená nabyvateli a poskytovateli licence v dohodách mezi nesoutěžiteli se vztahuje bloková výjimka do prahu podílu na trhu ve výši 30 %. Omezení oblasti použití uložená v dohodách mezi nesoutěžiteli, jejichž prostřednictvím si poskytovatel licence pro sebe vyhrazuje jeden nebo více výrobkových trhů či jednu nebo více technických oblastí použití, obecně buď neomezují hospodářskou soutěž, nebo zvyšují efektivitu. Představují totiž pobídku pro poskytovatele licence, aby uděloval licence na využití nové technologie v oblastech, kde ji sám využívat nechce, a tím podporují její šíření. Kdyby poskytovatel licence nemohl nabyvatelům licence zabránit v působení v oblastech, kde technologii využívá sám, pravděpodobně by ho to odradilo od udělování licencí. |
| --- | --- |

214)

| 215) | V dohodách mezi nesoutěžiteli má poskytovatel licence obvykle také právo udělovat různým nabyvatelům licence jediné nebo výhradní licence, jejichž platnost je omezena na jednu nebo více oblastí použití. Taková omezení omezují hospodářskou soutěž v rámci téže technologie mezi nabyvateli licence stejně jako výhradní licence a stejným způsobem se také analyzují (viz pododdíl 4.2.2.1 těchto pokynů). |
| --- | --- |

215)

4.2.5.   Omezení na použití pro vlastní potřebu

| 216) | Omezení na použití pro vlastní potřebu lze definovat jako závazek nabyvatele licence omezit výrobu licenčního výrobku na množství potřebné pro výrobu jeho vlastních výrobků a pro údržbu a opravy těchto výrobků. Jinými slovy má tento typ omezení použití podobu závazku nabyvatele licence používat výrobky obsahující licencovanou technologii pouze jako vstup, který se začleňuje do jeho vlastní produkce; neumožňuje tedy prodej licenčního výrobku za účelem jeho začlenění do výrobků jiných výrobců. Na omezení na použití pro vlastní potřebu se vztahuje bloková výjimka do výše příslušného prahu podílu na trhu (20 % nebo 30 %). Mimo oblast působnosti blokové výjimky je třeba zkoumat kladné a záporné důsledky daného omezení pro hospodářskou soutěž. V tomto ohledu je nutné rozlišovat dohody mezi soutěžiteli a dohody mezi nesoutěžiteli. |
| --- | --- |

216)

| 217) | Pokud jde o licenční dohody mezi soutěžiteli, omezení, kterými je nabyvateli licence uloženo vyrábět licenční výrobky pouze za účelem jejich začlenění do jeho vlastních výrobků, tomuto nabyvateli brání stát se dodavatelem součástek pro výrobce, kteří jsou třetími stranami. Jestliže nabyvatel licence před uzavřením dohody nebyl skutečným ani pravděpodobným dodavatelem součástek pro jiné výrobce, pak omezení na použití pro vlastní potřebu na stávající situaci nic nemění. Za takových okolností se toto omezení posuzuje stejně jako u dohod mezi nesoutěžiteli. Na druhé straně pokud nabyvatel licence je skutečným nebo pravděpodobným dodavatelem součástek, je třeba zkoumat dopad dohody na tuto jeho činnost. Jestliže se nabyvatel licence vybaví zařízením nutným k využívání technologie poskytovatele licence, a v důsledku toho přestane používat svou vlastní technologii na samostatném základě, a tudíž přestane být dodavatelem součástek, dohoda omezuje hospodářskou soutěž, která existovala před jejím uzavřením. To může mít závažné záporné důsledky pro trh v případě, že má poskytovatel licence významný stupeň tržní síly na trhu se součástkami. |
| --- | --- |

217)

| 218) | Pokud jde o licenční dohody mezi nesoutěžiteli, z omezení na použití pro vlastní potřebu vyplývají dvě hlavní rizika pro hospodářskou soutěž: omezení soutěže v rámci téže technologie na trhu s dodávkami vstupů a vyloučení možnosti nabyvatelů licence využívat rozdílnosti cen na různých místech, což dává poskytovateli licence větší prostor k ukládání diskriminačních licenčních poplatků těmto nabyvatelům. |
| --- | --- |

218)

| 219) | Omezení na použití pro vlastní potřebu však mohou též podporovat proces udělování licencí, jenž prospívá hospodářské soutěži. Je-li poskytovatel licence dodavatelem součástek, omezení může být nezbytné pro šíření technologií mezi nesoutěžiteli. Bez tohoto omezení by poskytovatel licence možná licenci neudělil nebo by vyžadoval vyšší licenční poplatky, protože jinak by si vytvářel přímou konkurenci na trhu se součástkami. V takových případech obvykle omezení na použití pro vlastní potřebu buď neomezuje hospodářskou soutěž, nebo se na něj vztahuje čl. 53 odst. 3. Nabyvatel licence však nesmí být omezen v prodeji licenčních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky. Nabyvatel licence musí mít možnost obsluhovat následný trh se svými vlastními výrobky, včetně nezávislých servisních organizací, které provádějí servis a opravy jeho výrobků. |
| --- | --- |

219)

| 220) | Jestliže poskytovatel licence není dodavatelem součástek na relevantním výrobkovém trhu, výše uvedený důvod pro uložení omezení na použití pro vlastní potřebu neplatí. V takových případech může tento typ omezení v zásadě podporovat šíření technologií tím, že zajistí, aby nabyvatelé licence neprodávali výrobcům, kteří soutěží s poskytovatelem licence na jiných výrobkových trzích. Méně omezující alternativou však obvykle je omezení zakazující nabyvateli licence prodávat určitým skupinám zákazníků vyhrazeným poskytovateli licence. V důsledku toho omezení na použití pro vlastní potřebu není v takových případech obvykle nezbytné pro šíření technologií. |
| --- | --- |

220)

4.2.6.   Svazování a spojený prodej

| 221) | V souvislosti s udělováním licencí na technologie dochází ke svazování (tying), jestliže poskytovatel licence podmiňuje udělení licence na určitou technologii (vázající produkt) tím, že si nabyvatel licence pořídí licenci na jinou technologii nebo zakoupí nějaký výrobek od poskytovatele licence nebo subjektu jím určeného (vázaný produkt). Ke spojenému prodeji (bundling) dochází tehdy, když se dvě technologie nebo nějaká technologie a nějaký výrobek prodávají pouze společně jako jeden celek. V obou případech však platí podmínka, že dotyčné výrobky nebo technologie musejí být odlišné v tom smyslu, že existuje samostatná poptávka po každém z výrobků a každé z technologií tvořících součást svázaného nebo spojeného souboru. Tak tomu obvykle není, jestliže jsou dané technologie nebo výrobky nutně provázány takovým způsobem, že licencovanou technologii nelze využívat bez vázaného produktu nebo že obě části spojení je možné využívat jedině společně. V dalším textu se výrazem „svazování“ rozumí jak svazování, tak spojený prodej. |
| --- | --- |

221)

| 222) | Článkem 3 nařízení TTBER, který použití blokové výjimky omezuje prostřednictvím prahů podílu na trhu, je zajištěno, že se bloková výjimka na svazování a spojený prodej nevztahuje při překročení prahu 20 % u dohod mezi soutěžiteli a 30 % u dohod mezi nesoutěžiteli. Prahy podílu na trhu platí pro jakýkoli trh technologií nebo výrobkový trh dotčený licenční dohodou, a to včetně trhu s vázaným produktem. V případě překročení prahů podílu na trhu je nutné zvážit záporné a kladné důsledky svazování pro hospodářskou soutěž. |
| --- | --- |

222)

| 223) | Hlavním omezujícím důsledkem svazování je uzavření trhu konkurenčním dodavatelům vázaného produktu. Svazování může také umožnit poskytovateli licence, aby si uchoval tržní sílu na trhu s vázajícím produktem, a to zvýšením překážek vstupu, protože může nutit nové účastníky trhu, aby vstupovali na několik trhů současně. Kromě toho může svazování poskytovateli licence umožnit, aby zvýšil licenční poplatky, zvláště v případě, že vázající a vázaný produkt jsou částečně vzájemně nahraditelné a nepoužívají se v pevně stanoveném poměru. Svazování nabyvateli licence brání v tom, aby v reakci na zvýšené licenční poplatky za vázající produkt přešel na náhradní vstupy. Tyto problémy pro hospodářskou soutěž nezávisejí na tom, zda jsou strany dohody soutěžiteli. Pravděpodobné záporné důsledky pro hospodářskou soutěž má svazování pouze tehdy, když má poskytovatel licence natolik významný stupeň tržní síly na trhu s vázajícím produktem, aby mohl omezit soutěž na trhu s vázaným produktem. Bez tržní síly na trhu s vázajícím produktem nemůže poskytovatel licence pomocí své technologie poškozovat hospodářskou soutěž uzavíráním trhu dodavatelům vázaného produktu. Navíc se stejně jako v případě závazků nesoutěžit musí svazování týkat určité poměrné části trhu s vázaným produktem, aby se projevily výrazné důsledky způsobující uzavření trhu. V případech, kdy má poskytovatel licence tržní sílu na trhu s vázaným produktem, a nikoli s vázajícím produktem, se omezení analyzuje jakožto závazek nesoutěžit nebo množstevní povinnost, což odráží skutečnost, že případné problémy s hospodářskou soutěží mají původ na trhu s „vázaným“ produktem, a nikoli na trhu s „vázajícím“ produktem (88). |
| --- | --- |

223)

| 224) | Svazování může rovněž vést ke zvýšení efektivity. Tak je tomu například tehdy, když je vázaný produkt nezbytný pro technicky uspokojivé využívání licencované technologie nebo jako záruka toho, že výroba v licenci bude odpovídat jakostním normám, které dodržuje poskytovatel a ostatní nabyvatelé licence. V takových případech svazování buď neomezuje hospodářskou soutěž, nebo se na něj vztahuje čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP. Jestliže nabyvatelé licence používají ochrannou známku či obchodní značku poskytovatele licence nebo je z hlediska spotřebitelů jinak zjevné, že existuje vazba mezi výrobkem obsahujícím licencovanou technologii a poskytovatelem licence, má poskytovatel licence oprávněný zájem, aby byla zajištěna taková jakost výrobků, která neohrožuje hodnotu jeho technologie ani jeho pověst jako hospodářského subjektu. Navíc když je spotřebitelům známo, že nabyvatelé (a poskytovatel) licence vyrábějí na základě stejné technologie, je nepravděpodobné, že by nabyvatelé licence měli o licenci zájem, kdyby danou technologii nevyužívali všichni technicky uspokojivým způsobem. |
| --- | --- |

224)

| 225) | Kladné účinky na hospodářskou soutěž bude mít svazování pravděpodobně také v případě, že vázaný produkt nabyvateli licence umožňuje využívat licencovanou technologii podstatně efektivněji. Jestliže poskytovatel licence například udělí licenci na určitou technologii výrobního postupu, mohou se smluvní strany dohodnout také na tom, že nabyvatel licence bude od poskytovatele nakupovat katalyzátor, který byl vyvinut pro použití s licencovanou technologií a umožňuje efektivnější využití této technologie než jiné katalyzátory. Pokud se v takovýchto případech na omezení vztahuje čl. 53 odst. 1, budou podmínky čl. 53 odst. 3 pravděpodobně splněny i při překročení prahů podílu na trhu. |
| --- | --- |

225)

4.2.7.   Závazky nesoutěžit

| 226) | V souvislosti s udělováním licencí na technologie mají závazky nesoutěžit podobu závazku nabyvatele licence nepoužívat technologie třetích stran, které soutěží s licencovanou technologií. V míře, v jaké se závazek nesoutěžit vztahuje na výrobek nebo další technologii dodanou poskytovatelem licence, platí pro něj to, co je uvedeno v pododdíle 4.2.6 o svazování. |
| --- | --- |

226)

| 227) | Nařízení TTBER závazkům nesoutěžit uděluje výjimku jak u dohod mezi soutěžiteli, tak u dohod mezi nesoutěžiteli, a to do výše příslušného prahu podílu na trhu, tedy 20 %, respektive 30 %. |
| --- | --- |

227)

| 228) | Hlavním rizikem pro hospodářskou soutěž, které závazky nesoutěžit představují, je uzavření trhu technologiím třetích stran. Závazky nesoutěžit mohou také usnadnit koluzi mezi poskytovateli licence, když jej několik poskytovatelů licence používá ve zvláštních dohodách (což je případ kumulativního použití). Uzavření trhu konkurenčním technologiím snižuje konkurenční tlak vyvíjený na licenční poplatky účtované poskytovatelem licence a omezuje hospodářskou soutěž mezi stávajícími technologiemi tím, že omezuje možnost nabyvatelů licence přecházet mezi konkurenčními technologiemi. U dohod mezi soutěžiteli i u dohod mezi nesoutěžiteli lze obecně provést stejnou analýzu, protože v obou případech je hlavním problémem uzavření trhu. V případě udělení křížové licence mezi soutěžiteli, kdy se obě strany zaváží nepoužívat technologie třetích stran, však dohoda může usnadnit koluzi mezi těmito stranami na výrobkovém trhu, což opodstatňuje uplatnění nižšího prahu podílu na trhu ve výši 20 %. |
| --- | --- |

228)

| 229) | K uzavření trhu může dojít, jestliže je podstatná část potenciálních nabyvatelů licence již vázána k jednomu nebo, v případě kumulativních účinků, více zdrojům technologie a nemůže využívat konkurenční technologie. Důsledky způsobující uzavření trhu mohou vyplývat z dohod uzavřených jedním poskytovatelem licence s významným stupněm tržní síly nebo z kumulativního účinku dohod uzavřených několika poskytovateli licence, a to i v případě, že se na každou jednotlivou dohodu nebo síť dohod vztahuje nařízení TTBER. Ve druhém z uvedených případů však závažný kumulativní účinek pravděpodobně nenastane, není-li svázáno alespoň 50 % trhu. Při překročení tohoto limitu k významnému uzavření trhu dojde pravděpodobně tehdy, když existují poměrně vysoké překážky pro vstup nových nabyvatelů licence na trh. Jsou-li překážky vstupu nízké, noví nabyvatelé licence představují skutečnou alternativu ke stávajícím nabyvatelům licence, protože mohou vstupovat na trh a využívat obchodně atraktivní technologie třetích stran. Aby bylo možné stanovit skutečnou možnost vstupu třetích stran na trh a rozvoje jejich aktivit, je třeba zohlednit také otázku, do jaké míry jsou distributoři prostřednictvím závazků nesoutěžit svázáni s nabyvateli licence. Skutečná možnost vstupu technologií třetích stran na trh existuje pouze v případě, že je zajištěn přístup k nezbytným výrobním a distribučním aktivům. Jinými slovy snadnost vstupu na trh závisí nejen na tom, zda existují nabyvatelé licence, ale také na tom, do jaké míry mají přístup k distribuci. Při posuzování důsledků způsobujících uzavření trhu na úrovni distribuce použije Kontrolní úřad analytický rámec uvedený v pododdílu 2.1 části VI pokynů Kontrolního úřadu k vertikálním omezením (89). |
| --- | --- |

229)

| 230) | Jestliže má poskytovatel licence významný stupeň tržní síly, mohou závazky nabyvatelů licence získávat technologii pouze od tohoto poskytovatele vést k významným důsledkům způsobujícím uzavření trhu. Čím silnější je postavení poskytovatele licence na trhu, tím větší je riziko uzavření trhu konkurenčním technologiím. K tomu, aby se projevily výrazné důsledky způsobující uzavření trhu, není nezbytně nutné, aby se závazky nesoutěžit týkaly podstatné části trhu. I když se závazky podstatné části trhu netýkají, výrazné důsledky se mohou vyskytnout v případě, že jsou závazky nesoutěžit zacíleny na podniky, které by s nejvyšší pravděpodobností mohly získávat licence na konkurenční technologie. Riziko uzavření trhu je zvláště vysoké v situaci, kdy existuje jen omezený počet potenciálních nabyvatelů licence a licenční dohoda se týká technologie, kterou nabyvatelé licence používají k výrobě vstupu pro vlastní potřebu. V takových případech budou překážky vstupu pro nového poskytovatele licence pravděpodobně vysoké. Uzavření trhu může být méně pravděpodobné v případech, kdy se technologie používá k výrobě výrobku prodávaného třetím stranám. Omezení sice i zde svazuje výrobní kapacitu určenou pro dotyčný vstup, ale nesvazuje následnou poptávku nabyvatelů licence. Ve druhém z uvedených případů poskytovatelům licence ke vstupu na trh stačí mít přístup alespoň k jednomu nabyvateli licence, který má vhodnou výrobní kapacitu. S výjimkou situací, kdy aktiva nutná k využití licence vlastní nebo může získat jen malý počet podniků, tedy není pravděpodobné, že by poskytovatel licence mohl konkurentům zabránit v přístupu k efektivním nabyvatelům licence prostřednictvím uložení závazků nesoutěžit nabyvatelům licence na svou technologii. |
| --- | --- |

230)

| 231) | Závazky nesoutěžit mohou mít také kladné důsledky pro hospodářskou soutěž. Zaprvé mohou podporovat šíření technologií snížením rizika odcizení licencované technologie, zvláště pokud jde o know-how. Jestliže je nabyvatel licence oprávněn získávat licence na konkurenční technologie od třetích stran, existuje riziko, že se zejména licencované know-how bude používat v rámci využívání konkurenčních technologií, a tedy že z něj budou mít prospěch konkurenti. Jestliže nabyvatel licence využívá také konkurenční technologie, obvykle to také ztěžuje sledování úhrad licenčních poplatků, což může od udělování licencí odrazovat. |
| --- | --- |

231)

| 232) | Zadruhé mohou být závazky nesoutěžit, případně spolu s přidělením výhradního území, nezbytné jako pobídka pro nabyvatele licence, aby investoval do licencované technologie a účinně ji využíval. V případech, kdy se na dohodu vztahuje čl. 53 odst. 1, protože výrazně uzavírá trh, může být pro aplikaci čl. 53 odst. 3 nutné zvolit méně omezující alternativu, například uložení závazků ohledně minimálního objemu výroby nebo minimálních licenčních poplatků, které mají obvykle menší potenciál uzavřít trh konkurenčním technologiím. |
| --- | --- |

232)

| 233) | Zatřetí v případech, kdy se poskytovatel licence zaváže provést významné investice ve prospěch konkrétního klienta, například do školení nebo přizpůsobení licencované technologie potřebám nabyvatele licence, mohou být závazky nesoutěžit, případně závazky ohledně minimálního objemu výroby či minimálních licenčních poplatků, nutné k tomu, aby měl poskytovatel licence motivaci provést tyto investice a aby se předešlo problémům finanční podpory. Poskytovatel licence však má obvykle možnost takovéto investice zpoplatnit přímo prostřednictvím paušální platby, z čehož plyne, že jsou k dispozici méně omezující alternativy. |
| --- | --- |

233)

4.3.   Dohody o urovnání sporů

| 234) | Udělení licence na technologická práva v dohodách o urovnání sporů mohou sloužit k urovnání sporu nebo k tomu, aby se předešlo uplatnění práv duševního vlastnictví jednou smluvní stranou s cílem zabránit druhé straně ve využívání jejích vlastních technologických práv (90). |
| --- | --- |

234)

| 235) | Dohody o urovnání sporů jsou při sporech o technologie, podobně jako v mnoha jiných oblastech obchodních sporů, v zásadě legitimní cestou k nalezení vzájemně přijatelného kompromisu v případě právního sporu v dobré víře. Smluvní strany mohou dát přednost přerušení sporu či pře z důvodů jejich vysokých nákladů, časové náročnosti a/nebo nejistých výsledků. Urovnání sporů mohou také soudům a/nebo příslušným správním orgánům ušetřit práci s rozhodováním o dané věci, a mohou tak přispět k většímu blahobytu. Na druhé straně je ve veřejném zájmu, aby došlo k odstranění neplatných práv duševního vlastnictví coby všechny překážky inovacím a hospodářské činnosti (91). |
| --- | --- |

235)

| 236) | Udělování licencí včetně licencí křížových v souvislosti s dohodami o urovnání sporů samo o sobě neomezuje hospodářskou soutěž, protože smluvní strany mají po uzavření dohody možnost využívat své technologie. V případech, v nichž je při neexistenci licence možné, že by nabyvatel licence mohl být z trhu vyloučen, se na jeho přístup k dané technologii umožněný dohodou o urovnání sporů obecně čl. 53 odst. 1 nevztahuje. |
| --- | --- |

236)

| 237) | Ustanovení čl. 53 odst. 1 se však může vztahovat na jednotlivé podmínky obsažené v dohodách o urovnání sporů. K udělením licence v rámci dohod o urovnání sporů se přistupuje stejně jako k jiným licenčním dohodám (92). V těchto případech je zejména zapotřebí posoudit, jsou-li smluvní strany potenciálními či skutečnými soutěžiteli. |
| --- | --- |

237)

Kompenzace za omezení obsažená v dohodách o urovnání sporů

| 238) | Dohody o urovnání sporů v podobě kompenzace za omezení či plateb za prodlení často nevyžadují převod technologických práv, ale jsou založeny na převodu hodnot jedné strany výměnou za omezení vstupu na trh a/nebo expanze na trhu druhé strany a může se na ně vztahovat čl. 53 odst. 1 (93). |
| --- | --- |

238)

| 239) | Pokud však dohoda o urovnání sporů rovněž zahrnuje udělení licencí na technologická práva, jež jsou předmětem daného sporu, a pokud tato dohoda má za následek zpoždění nebo jiné omezení schopnosti nabyvatele licence uvést výrobek na kterýkoli z dotčených trhů, může se na dohodu vztahovat čl. 53 odst. 1, a pak by ji bylo třeba posoudit na základě čl. 4 odst. 1 písm. c) a d) nařízení TTBER (viz pododdíl 3.4.2 těchto pokynů). Pokud jsou smluvní strany takové dohody o urovnání sporů skutečnými nebo potenciálními soutěžiteli a pokud došlo k významnému převodu hodnot od poskytovatele směrem k nabyvateli licence, bude Kontrolní úřad věnovat zvláštní pozornost riziku rozdělování/sdílení trhu. |
| --- | --- |

239)

Udělování křížových licencí obsažené v dohodách o urovnání sporů

| 240) | Na dohody o urovnání sporů, v nichž si smluvní strany udělí křížovou licenci a uloží omezení ohledně používání svých technologií, včetně omezení udělování licencí třetím stranám, se může vztahovat čl. 53 odst. 1. Jestliže mají smluvní strany významný stupeň tržní síly a dohoda ukládá omezení jednoznačně jdoucí nad rámec toho, co je nutné k odblokování technologií, bude dohoda pravděpodobně spadat do působnosti čl. 53 odst. 1, i když vzájemné blokování pravděpodobně existuje. Použití čl. 53 odst. 1 je zvláště pravděpodobné v případě, že smluvní strany sdílejí trhy nebo si stanoví vzájemné běžné licenční poplatky, které mají významný dopad na tržní ceny. |
| --- | --- |

240)

| 241) | Jestliže dohoda o urovnání sporů každou smluvní stranu opravňuje k využívání technologie druhé strany a vztahuje se i na budoucí vývoj technologií, je třeba posoudit její dopad na inovační pobídky smluvních stran. V případech, kdy mají smluvní strany významný stupeň tržní síly, bude dohoda pravděpodobně spadat do působnosti čl. 53 odst. 1, jestliže smluvním stranám brání získat konkurenční náskok před druhou stranou. Dohody, které vylučují nebo podstatně omezují možnost jedné smluvní strany získat konkurenční náskok před druhou stranou, zmenšují motivaci inovovat, a tedy nepříznivě ovlivňují podstatnou složku soutěžního procesu. Takové dohody také pravděpodobně nesplní podmínky čl. 53 odst. 3. Zvláště nepravděpodobné je, že by omezení bylo možno považovat za nezbytné ve smyslu třetí podmínky čl. 53 odst. 3. Pro dosažení cíle dohody, kterým je zajistit, aby smluvní strany mohly nadále využívat své vlastní technologie bez blokování druhou stranou, není nutné, aby se smluvní strany zavázaly sdílet budoucí inovace. Jestliže je však účelem licence umožnit smluvním stranám rozvíjet jejich vlastní technologie a licence je nevede k tomu, aby používaly stejná technická řešení, není pravděpodobné, že by jim bránila získat konkurenční náskok před druhou stranou. Takovéto dohody pouze umožňují svobodnou volbu konstrukčního řešení tím, že předcházejí budoucímu vznášení nároků kvůli porušení práv druhé strany. |
| --- | --- |

241)

Doložky o nenapadnutí práv obsažené v dohodách o urovnání sporů

| 242) | Pokud jde o doložky o nenapadnutí práv v dohodách o urovnání sporů, má se obecně za to, že se na ně čl. 53 odst. 1 nevztahuje. O těchto dohodách platí z podstaty věci, že se smluvní strany zaváží nenapadat následně práva duševního vlastnictví, kterých se daný spor týkal. Samotným účelem dohody totiž je urovnat probíhající spory a/nebo se vyhnout sporům budoucím. |
| --- | --- |

242)

| 243) | Za zvláštních okolností však doložky o nenapadnutí práv uvedené v dohodách o urovnání sporů mohou mít rušivý vliv na hospodářskou soutěž a může se na ně vztahovat čl. 53 odst. 1. Omezení svobody napadnout určité právo duševního vlastnictví není součástí konkrétního předmětu daného práva duševního vlastnictví a může omezovat hospodářskou soutěž. Například doložky o nenapadnutí práv mohou porušit čl. 53 odst. 1, pokud bylo právo duševního vlastnictví uděleno na základě nesprávných nebo zavádějících informací (94). Kontrola těchto doložek může být rovněž nezbytná, pokud poskytovatel licence vedle udělování licencí na technologická práva finančními či jinými prostředky motivuje nabyvatele licence k souhlasu s tím, že nenapadne platnost technologických práv, nebo pokud jsou technologická práva pro výrobu nabyvatele licence nezbytným vstupem (viz také bod 136 výše). |
| --- | --- |

243)

4.4.   Technologické pooly

| 244) | Technologické pooly lze definovat jako ujednání, jejichž prostřednictvím dvě nebo více smluvních stran sestaví soubor technologií, na který se udělují licence nejen účastníkům poolu, ale též třetím stranám. Z hlediska struktury mohou mít technologické pooly podobu jednoduchých ujednání mezi omezeným počtem stran nebo propracovaných organizačních ujednání, kdy je organizační stránka udělování licencí na seskupené technologie svěřena samostatnému subjektu. V obou případech je možné, že díky poolu nabyvatelům licence postačí jedna licence k tomu, aby mohli působit na trhu. |
| --- | --- |

244)

| 245) | Mezi technologickými pooly a standardy neexistuje nutná vazba, ale často technologie sdružené v poolu nezřídka (plně nebo zčásti) podporují faktický nebo právně existující odvětvový standard (95). Různé technologické pooly mohou podporovat konkurenční standardy (96). Technologické pooly mohou mít kladné důsledky pro hospodářskou soutěž, zejména tím, že snižují transakční náklady a prostřednictvím omezení kumulace licenčních poplatků zamezují účtování dvojích marží. Vytvoření poolu umožňuje pořídit si licenci na technologie zahrnuté do poolu na jednom místě. To je důležité zvláště v odvětvích, kde existuje mnoho práv duševního vlastnictví a kde lze na trhu působit jedině po získání licencí od značného počtu jejich poskytovatelů. V případech, kdy jsou nabyvatelům licence trvale poskytovány služby v souvislosti s používáním licencované technologie, může společné udělení licence a společné poskytování služeb vést k dalšímu snížení nákladů. Příznivě mohou na plnění standardů, jež mají kladné účinky na hospodářskou soutěž, působit též patentové pooly. |
| --- | --- |

245)

| 246) | Technologické pooly mohou hospodářskou soutěž také omezovat. Z vytvoření technologického poolu nutně vyplývá společný prodej technologií seskupených v poolu, což se v případě poolů složených výlučně nebo převážně ze substitučních technologií rovná cenovému kartelu. Kromě omezení hospodářské soutěže mezi smluvními stranami mohou technologické pooly, zvláště když podporují odvětvový standard nebo vytvářejí faktický odvětvový standard, navíc vést k omezení inovace prostřednictvím uzavření trhu alternativním technologiím. Existence standardu a souvisejícího technologického poolu může ztížit podmínky pro vstup nových, zdokonalených technologií na trh. |
| --- | --- |

246)

| 247) | Na dohody zakládající technologické pooly a stanovující podmínky jejich fungování se – bez ohledu na počet zúčastněných stran – bloková výjimka nevztahuje, neboť dohoda, kterou se zakládá pool, jednotlivým nabyvatelům licence nedovoluje vyrábět smluvní výrobky (viz pododdíl 3.2.4 těchto pokynů). Těmito dohodami se zabývají pouze tyto pokyny. Ujednání o poolech jsou spojena s řadou specifických otázek ohledně výběru technologií zařazených do poolu a fungování poolu, které se neobjevují v souvislosti s jinými způsoby udělování licencí. Udělování licencí v rámci poolu je obecně mnohostrannou dohodou, neboť účastníci poolu společně stanoví podmínky pro udělení těchto licencí, a proto se na ně bloková výjimka nevztahuje. Udělováním licencí v rámci poolu se zabývá bod 261 a pododdíl 4.4.2 těchto pokynů. |
| --- | --- |

247)

4.4.1.   Posuzování vytvoření a fungování technologických poolů

| 248) | Způsob vytvoření, organizace a fungování technologického poolu může snížit riziko, že účelem nebo důsledkem poolu bude omezení hospodářské soutěže, a poskytnout záruky ohledně kladných účinků daného uspořádání na hospodářskou soutěž. Při posuzování rizik, která technologické pooly představují pro hospodářskou soutěž, a jejich efektivity Kontrolní úřad mimo jiné zohlední transparentnost procesu jejich tvorby; výběr a povahu technologií seskupených v poolu, včetně míry zapojení nezávislých odborníku do vytvoření a fungování poolu, a zda došlo k vytvoření ochranných opatření zabraňujícím výměně citlivých informací a nezávislých mechanismů pro řešení sporů. |
| --- | --- |

248)

Otevřená účast

| 249) | Jestliže je účast na procesu tvorby standardu a poolu umožněna všem zúčastněným stranám, je pravděpodobnější, že technologie budou k zařazení do poolu vybrány na základě ceny či kvality, než v případě, že pool založí omezená skupina vlastníků technologií. |
| --- | --- |

249)

Výběr a povaha technologií seskupených v poolu

| 250) | Rizika, která technologické pooly představují pro hospodářskou soutěž, a potenciál poolů ke zvyšování efektivity do značné míry závisejí na vztahu mezi do poolu seskupenými technologiemi a na jejich vztahu k technologiím mimo pool. Je třeba provést dvě základní rozlišení: a) mezi technologickými komplementy a technologickými substituty a b) mezi nepostradatelnými a postradatelnými technologiemi. |
| --- | --- |

250)

| 251) | Dvě technologie jsou komplementy, a nikoli substituty, jestliže jsou obě nutné k výrobě výrobku nebo používání výrobního postupu, kterého se tyto technologie týkají. Dvě technologie jsou naopak substituty, jestliže kterákoli z nich svému držiteli umožňuje vyrábět výrobek nebo používat výrobní postup, kterého se technologie týkají. |
| --- | --- |

251)

| 252) | Technologie může být nepostradatelná buď a) pro výrobu výrobku nebo použití konkrétního výrobního postupu, kterého se technologie seskupené do poolu týkají, nebo b) pro výrobu tohoto výrobku nebo použití tohoto výrobního postupu v souladu se standardem zahrnujícím technologie seskupené do poolu. V prvním případě je technologie nepostradatelná, a nikoli postradatelná, jestliže za ni neexistuje žádný (jak z komerčního, tak technického hlediska) schůdný substitut, a to ani v poolu, ani mimo něj, a dotyčná technologie představuje součást souboru technologií nezbytnou pro účely výroby výrobku (výrobků) nebo používání výrobního postupu (výrobních postupů), kterých se pool týká. V druhém případě je technologie nepostradatelná, jestliže představuje nezbytnou součást (tedy neexistuje za ni žádný schůdný substitut) technologií seskupených do poolu, kterých je zapotřebí k dosažení souladu se standardem, který je poolem podporován (standardní nepostradatelné technologie). Technologie, které jsou nepostradatelné, jsou nutně také komplementární. Skutečnost, že vlastník technologie pouze prohlašuje, že technologie je nepostradatelná, ještě neznamená, že tato technologie je nepostradatelná i podle kritérií uvedených v tomto odstavci. |
| --- | --- |

252)

| 253) | Jsou-li technologie seskupené v poolu substituty, licenční poplatky budou pravděpodobně vyšší než v jiných případech, protože nabyvatelé licence nemají prospěch ze soupeření mezi dotyčnými technologiemi. Jestliže jsou v poolu seskupeny komplementární technologie, pak technologický pool snižuje transakční náklady a může vést k nižším celkovým licenčním poplatkům, protože smluvní strany mohou stanovit společný licenční poplatek za celý soubor oproti situaci, kdy každá stanovovala poplatek za vlastní technologii bez ohledu na to, že vyšší poplatek za jednu technologii obvykle snižuje poptávku po komplementárních technologiích. Pokud jsou licenční poplatky za komplementární technologie stanovovány jednotlivě, jejich celková výše může často překročit hodnotu, kterou by stanovil pool kolektivně za soubor stejných komplementárních technologií. Posouzení úlohy substitutů mimo pool je uvedeno v bodě 262 níže. |
| --- | --- |

253)

| 254) | Rozdíl mezi komplementárními a substitučními technologiemi není ve všech případech zcela zřetelný, protože některé technologie mohou být zčásti substituty a zčásti komplementy. Jestliže je díky efektivitě vyplývající z integrace dvou technologií pravděpodobné, že nabyvatelé licence budou poptávat obě technologie, pak se tyto technologie pokládají za komplementy, i když jsou zčásti vzájemně nahraditelné. V takových případech je pravděpodobné, že při neexistenci poolu by nabyvatelé licence měli zájem o licence na obě technologie, protože použití obou technologií je hospodářsky výhodnější než použití jen jedné z nich. Při neexistenci takových na poptávce založených důkazů o komplementaritě technologií seskupených v poolu je známkou komplementarity těchto technologií, pokud i) strany přispívající do technologického poolu mají i nadále možnost udělovat licence na své technologie zvlášť a ii) jejich pool je kromě udělování licencí na soubor technologií všech stran ochoten udělovat licence na technologii každé strany také zvlášť a pokud iii) celková výše licenčních poplatků účtovaných za jednotlivé licence na všechny technologie seskupené v poolu nepřekročí výši licenčních poplatků účtovanou poolem za celý balíček technologií. |
| --- | --- |

254)

| 255) | Zařazení substitučních technologií do poolu obecně omezuje hospodářskou soutěž mezi technologiemi, neboť se rovná kolektivnímu spojenému prodeji a může vést ke stanovení cen mezi soutěžiteli. Kontrolní úřad se bude řídit obecným pravidlem, podle kterého zařazení důležitých substitučních technologií do poolu představuje porušení čl. 53 odst. 1. Kontrolní úřad rovněž soudí, že v případech poolů složených ve významné míře ze substitučních technologií není pravděpodobné splnění podmínek čl. 53 odst. 3. Vzhledem k tomu, že dotyčné technologie jsou alternativami, ze zařazení obou technologií do poolu nevznikají žádné úspory transakčních nákladů. Kdyby pool neexistoval, nabyvatelé licence by nepožadovali obě technologie. Přitom k rozptýlení obav o hospodářskou soutěž nepostačuje, že smluvní strany mají i nadále možnost udělovat licence nezávisle. Smluvní strany mají totiž pravděpodobně malou motivaci udělovat licence nezávisle; nepřejí si podkopat možnost poolu udělovat licence, která jim umožňuje společně uplatňovat tržní sílu. |
| --- | --- |

255)

Výběr a činnost nezávislých odborníků

| 256) | Dalším relevantním faktorem při posuzování rizik, která technologické pooly představují pro hospodářskou soutěž, a jejich efektivity je míra, v jaké se na vytvoření a fungování poolu podílejí nezávislí odborníci. Například posouzení otázky, zda je určitá technologie nepostradatelná z hlediska standardu, který je poolem podporován, je často složitá záležitost, která se neobejde bez zvláštních odborných znalostí. Účast nezávislých odborníků na procesu výběru může výrazně přispět k praktickému splnění závazku zařadit do poolu pouze nepostradatelné technologie. Vybírá-li technologie, jež mají být do poolu zařazeny, nezávislý odborník, může to též příznivě působit na hospodářskou soutěž mezi dostupnými technologickými řešeními. |
| --- | --- |

256)

| 257) | Kontrolní úřad vezme v potaz, jak jsou odborníci vybráni a jaké úkoly mají plnit. Odborníci by měli být nezávislí na podnicích, které pool utvořily. Jsou-li odborníci spojeni s poskytovateli licence (nebo s licenční činností poolu) nebo jsou na nich jinak závislí, jejich účasti se bude přikládat menší význam. Odborníci rovněž musejí mít odborné znalosti nezbytné k plnění různých úkolů, které jim byly svěřeny. K úkolům nezávislých odborníků může patřit zvláště posouzení otázky, zda jsou technologie navržené k zařazení do poolu chráněny platnými právy a zda se jedná o nepostradatelné technologie. |
| --- | --- |

257)

| 258) | Veškeré mechanismy řešení sporů, jež jsou upraveny v zakládacích dokumentech poolu, jsou důležité a měly by být zohledněny. V čím větší míře je řešení sporů svěřeno subjektům či osobám, jež jsou na poolu a jeho členech nezávislé, tím je pravděpodobnější, že budou spory řešeny neutrálním způsobem. |
| --- | --- |

258)

Ochranná opatření zabraňující výměně citlivých informací

| 259) | Dále má význam posoudit mechanismy pro výměnu citlivých informací mezi smluvními stranami (97). Na oligopolních trzích může výměna citlivých informací, například údajů o tvorbě cen a objemu výroby, usnadnit koluze (98). Kontrolní úřad v takových případech vezme v úvahu, do jaké míry byla přijata ochranná opatření bránící výměně citlivých informací. V tomto ohledu může sehrát důležitou úlohu nezávislý odborný nebo licenční orgán, který zajistí, aby údaje o výrobě a prodeji, jež mohou být nutné pro účely výpočtu a kontroly úhrad licenčních poplatků, nebyly sdělovány podnikům soutěžícím na dotčených trzích. |
| --- | --- |

259)

| 260) | Zvláštní pozornost je třeba věnovat vypracování ochranných opatření pro případ, že zúčastněné smluvní strany se současně podílejí na tvorbě poolů navzájem si konkurujících standardů za předpokladu, že to může vést k výměně citlivých informací mezi konkurenčními pooly. |
| --- | --- |

260)

„Bezpečný přístav“

| 261) | Na vytvoření a fungování poolu, včetně udělování licencí, se obecně nevztahuje čl. 53 odst. 1, a to bez ohledu na postavení smluvních stran na trhu, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:






  a) | účast na procesu tvorby standardu a poolu je umožněna všem vlastníkům technologických práv, kteří o to projeví zájem; |
| --- | --- | --- |

261)

a)

účast na procesu tvorby standardu a poolu je umožněna všem vlastníkům technologických práv, kteří o to projeví zájem;

| b) | jsou přijata dostatečná ochranná opatření zajišťující, že do poolu budou seskupeny pouze nepostradatelné technologie (jež jsou tedy nutně rovněž komplementy); |
| --- | --- |

b)

jsou přijata dostatečná ochranná opatření zajišťující, že do poolu budou seskupeny pouze nepostradatelné technologie (jež jsou tedy nutně rovněž komplementy);

| c) | jsou přijata dostatečná ochranná opatření zajišťující, že se výměna citlivých informací (např. o cenách a výstupech) omezí na rozsah nezbytný k vytvoření a fungování poolu; |
| --- | --- |

c)

jsou přijata dostatečná ochranná opatření zajišťující, že se výměna citlivých informací (např. o cenách a výstupech) omezí na rozsah nezbytný k vytvoření a fungování poolu;

| d) | na technologie seskupené do poolu se pro tento pool neudělují výhradní licence; |
| --- | --- |

d)

na technologie seskupené do poolu se pro tento pool neudělují výhradní licence;

| e) | licence na technologie seskupené do poolu se udělují všem potenciálním nabyvatelům licence za spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínek (FRAND) (99); |
| --- | --- |

e)

licence na technologie seskupené do poolu se udělují všem potenciálním nabyvatelům licence za spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínek (FRAND) (99);

| f) | smluvní strany, které poskytují poolu technologie, a nabyvatelé licence mají možnost napadnout platnost a nepostradatelnost technologií seskupených do poolu a |
| --- | --- |

f)

smluvní strany, které poskytují poolu technologie, a nabyvatelé licence mají možnost napadnout platnost a nepostradatelnost technologií seskupených do poolu a

| g) | smluvní strany, které poskytují poolu technologie, a nabyvatelé licence neztrácejí možnost vyvíjet konkurenční výrobky a technologie. |
| --- | --- |

g)

smluvní strany, které poskytují poolu technologie, a nabyvatelé licence neztrácejí možnost vyvíjet konkurenční výrobky a technologie.

Mimo „bezpečný přístav“

| 262) | Jsou-li do poolu zařazeny významné komplementární, avšak postradatelné patenty, existuje riziko uzavření trhu technologiím třetích stran. Když je nějaká technologie zařazena do poolu a je licencována v rámci souboru technologií, nabyvatelé licence pravděpodobně nebudou mít příliš velkou motivaci pořizovat si licenci na konkurenční technologii vzhledem k tomu, že licenční poplatek zaplacený za soubor již zahrnuje substituční technologii. Navíc tím, že jsou do poolu zařazeny technologie, které nejsou nezbytné pro účely výroby výrobku (výrobků) nebo používání výrobního postupu (výrobních postupů), kterých se technologický pool týká, či k souladu se standardem, který obsahuje technologie seskupené do poolu, jsou nabyvatelé licence také nuceni platit za technologii, kterou možná nepotřebují. Zařazení těchto komplementárních technologií do poolu se tedy rovná kolektivnímu spojenému prodeji. Jestliže pool zahrnuje postradatelné technologie, na dohodu se pravděpodobně bude čl. 53 odst. 1 vztahovat v případě, že má pool významné postavení na jakémkoli relevantním trhu. |
| --- | --- |

262)

| 263) | Vzhledem k tomu, že substituční a komplementární technologie mohou být vyvinuty až po vytvoření poolu, s vytvořením poolu nutně nekončí potřeba posoudit nepostradatelnost. Určitá technologie se může stát postradatelnou po vytvoření poolu, protože se objeví nové technologie třetích stran. Pokud se pool dozví, že je tato nová technologie třetí strany nabízena nabyvatelům licence a že je mezi nimi po této technologii poptávka, lze se vyhnout obavám z uzavření trhu tím, že se novým a stávajícím nabyvatelům licence nabídne licence bez technologie, která již není nepostradatelná, a to za odpovídajícím způsobem snížený licenční poplatek. Mohou však existovat i jiné způsoby, jak dosáhnout stejného cíle. |
| --- | --- |

263)

| 264) | Při posuzování technologických poolů sestávajících z postradatelných, ale komplementárních technologií bude Kontrolní úřad ve svém celkovém posouzení brát v potaz mimo jiné tyto otázky:






  a) | zda pro zařazení postradatelných technologií do poolu existují nějaké důvody, které podporují hospodářskou soutěž, například kvůli nákladům na posouzení nepostradatelnosti veškerých technologií vzhledem k velkému počtu technologií; |
| --- | --- | --- |

264)

a)

zda pro zařazení postradatelných technologií do poolu existují nějaké důvody, které podporují hospodářskou soutěž, například kvůli nákladům na posouzení nepostradatelnosti veškerých technologií vzhledem k velkému počtu technologií;

| b) | zda mají poskytovatelé licence i nadále možnost udělovat licence na své technologie nezávisle: jestliže se pool skládá z omezeného počtu technologií a mimo pool jsou k dispozici substituční technologie, nabyvatelé licence si mohou chtít sestavit vlastní soubory technologií, sestávající zčásti z technologií tvořících součást poolu a zčásti z technologií vlastněných třetími stranami; |
| --- | --- |

b)

zda mají poskytovatelé licence i nadále možnost udělovat licence na své technologie nezávisle: jestliže se pool skládá z omezeného počtu technologií a mimo pool jsou k dispozici substituční technologie, nabyvatelé licence si mohou chtít sestavit vlastní soubory technologií, sestávající zčásti z technologií tvořících součást poolu a zčásti z technologií vlastněných třetími stranami;

| c) | zda v případech, kdy mají v poolu seskupené technologie různá využití, z nichž některá nevyžadují použití všech technologií v poolu, pool technologie nabízí pouze jako jeden soubor, nebo zda nabízí samostatné balíčky pro různá využití, z nichž každý zahrnuje pouze technologie relevantní pro dané využití: ve druhém z uvedených případů nejsou nepostradatelné technologie svázány s technologiemi, které jsou z hlediska určitého výrobku nebo výrobního postupu postradatelné; |
| --- | --- |

c)

zda v případech, kdy mají v poolu seskupené technologie různá využití, z nichž některá nevyžadují použití všech technologií v poolu, pool technologie nabízí pouze jako jeden soubor, nebo zda nabízí samostatné balíčky pro různá využití, z nichž každý zahrnuje pouze technologie relevantní pro dané využití: ve druhém z uvedených případů nejsou nepostradatelné technologie svázány s technologiemi, které jsou z hlediska určitého výrobku nebo výrobního postupu postradatelné;

| d) | zda jsou technologie seskupené v poolu k dispozici pouze jako jeden soubor, nebo zda mají nabyvatelé licence možnost získat licenci i na část souboru, a to při odpovídajícím snížení licenčních poplatků. Možnost získat licenci i na část souboru může snížit riziko uzavření trhu technologiím třetích stran, které v poolu nejsou, zvláště v případě, že jsou nabyvateli licence odpovídajícím způsobem sníženy licenční poplatky. Tato možnost předpokládá, že byl každé technologii v poolu připsán určitý podíl na celkových licenčních poplatcích. Jestliže mají licenční dohody uzavírané mezi poolem a jednotlivými nabyvateli licence poměrně dlouhodobou účinnost a technologie seskupené v poolu podporují faktický odvětvový standard, je třeba vzít v potaz také to, že pool může znemožňovat vstup nových substitučních technologií na trh. Při posuzování rizika uzavření trhu je v takovýchto případech důležité zohlednit otázku, zda mohou nabyvatelé licence v přiměřené výpovědní lhůtě ukončit část licenční dohody a následně dosáhnout odpovídajícího snížení licenčních poplatků. |
| --- | --- |

d)

zda jsou technologie seskupené v poolu k dispozici pouze jako jeden soubor, nebo zda mají nabyvatelé licence možnost získat licenci i na část souboru, a to při odpovídajícím snížení licenčních poplatků. Možnost získat licenci i na část souboru může snížit riziko uzavření trhu technologiím třetích stran, které v poolu nejsou, zvláště v případě, že jsou nabyvateli licence odpovídajícím způsobem sníženy licenční poplatky. Tato možnost předpokládá, že byl každé technologii v poolu připsán určitý podíl na celkových licenčních poplatcích. Jestliže mají licenční dohody uzavírané mezi poolem a jednotlivými nabyvateli licence poměrně dlouhodobou účinnost a technologie seskupené v poolu podporují faktický odvětvový standard, je třeba vzít v potaz také to, že pool může znemožňovat vstup nových substitučních technologií na trh. Při posuzování rizika uzavření trhu je v takovýchto případech důležité zohlednit otázku, zda mohou nabyvatelé licence v přiměřené výpovědní lhůtě ukončit část licenční dohody a následně dosáhnout odpovídajícího snížení licenčních poplatků.

| 265) | Zvýšení efektivity, jež příznivě působí na hospodářskou soutěž, může být vyvoláno dokonce ujednáními o technologických poolech, jež hospodářskou soutěž omezují (viz bod 245 výše); toto zvýšení efektivity je nutno posoudit podle čl. 53 odst. 3 a porovnat je s nepříznivými důsledky pro hospodářskou soutěž. Jestliže například patentní pool obsahuje postradatelné patenty, avšak splňuje všechna ostatní kritéria „bezpečného přístavu“ uvedená v bodu 261, jestliže pro zařazení postradatelných patentů do poolu existují důvody, které podporují hospodářskou soutěž (viz bod 264 výše), a nabyvatelé licence mají možnost získat licenci pouze na část souboru spolu s odpovídajícím snížením licenčních poplatků (viz bod 264 výše), budou podmínky čl. 53 odst. 3 pravděpodobně splněny. |
| --- | --- |

265)

4.4.2.   Posuzování jednotlivých omezení v dohodách mezi účastníky poolu a nabyvateli licence

| 266) | U dohody zakládající technologický pool, která neporušuje článek 53, je třeba dále posoudit dopad licencí sjednaných mezi poolem a jeho nabyvateli licence na hospodářskou soutěž. Ustanovení čl. 53 odst. 1 se však může vztahovat na podmínky, za kterých se udělují tyto licence. Účelem této části pokynů je věnovat se určitému počtu omezení, která jsou v různých podobách běžnou součástí licenčních dohod, jež technologické pooly uzavírají, a která je třeba posuzovat v celkových souvislostech daného poolu. U licenčních dohod uzavřených mezi poolem a nabyvateli licence, kteří jsou třetími stranami, se nařízení TTBER obecně nepoužije (viz bod 247 výše). Tato část pokynů se proto zabývá posouzením otázek, které jsou specifické pro udělování licencí v rámci technologických poolů, v konkrétním případě. |
| --- | --- |

266)

| 267) | Při posuzování dohod o převodu technologií uzavřených mezi poolem a jeho nabyvateli licence se Kontrolní úřad bude řídit těmito hlavními zásadami:






  a) | čím silnější je postavení poolu na trhu, tím větší je riziko záporných důsledků pro hospodářskou soutěž; |
| --- | --- | --- |

267)

a)

čím silnější je postavení poolu na trhu, tím větší je riziko záporných důsledků pro hospodářskou soutěž;

| b) | čím silnější je postavení poolu na trhu, s tím větší pravděpodobností dohoda neudělit licence všem potenciálním nabyvatelům licence či jejich udělení diskriminačním způsobem poruší článek 53; |
| --- | --- |

b)

čím silnější je postavení poolu na trhu, s tím větší pravděpodobností dohoda neudělit licence všem potenciálním nabyvatelům licence či jejich udělení diskriminačním způsobem poruší článek 53;

| c) | pooly by neměly nepatřičně uzavírat trh technologiím třetích stran ani omezovat vytváření alternativních poolů; |
| --- | --- |

c)

pooly by neměly nepatřičně uzavírat trh technologiím třetích stran ani omezovat vytváření alternativních poolů;

| d) | dohody o převodu technologií by neměly obsahovat žádná z tvrdých omezení uvedených v článku 4 nařízení TTBER (viz oddíl 3.4 těchto pokynů). |
| --- | --- |

d)

dohody o převodu technologií by neměly obsahovat žádná z tvrdých omezení uvedených v článku 4 nařízení TTBER (viz oddíl 3.4 těchto pokynů).

| 268) | Podniky zakládající technologický pool, který je slučitelný s článkem 53, mají obvykle možnost sjednat a stanovit licenční poplatky za daný soubor technologií (v závislosti na případném závazku udělit licenci za spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínek, FRAND) a podíl každé technologie na licenčních poplatcích jak před vytvořením standardu, tak poté. O takovéto dohodě, která vyplývá z podstaty vytvoření poolu, se nelze domnívat, že sama o sobě omezuje hospodářskou soutěž. Za určitých okolností může být účelnější sjednat licenční poplatky poolu před výběrem standardu, aby se zabránilo tomu, že se v návaznosti na volbu standardu zvýší sazba licenčního poplatku, neboť jedna nebo více nepostradatelných technologií získají významný stupeň tržní síly. Nabyvatelům licence však musí zůstat možnost určovat cenu výrobků vyrobených v licenci. |
| --- | --- |

268)

| 269) | Pokud má pool dominantní postavení na trhu, licenční poplatky a další licenční podmínky by měly být přiměřené a nediskriminační a licence by měly být nevýhradní (100). Tyto požadavky jsou nutné k zajištění otevřenosti poolu a toho, aby nevedl k uzavření navazujících trhů nebo k jiným záporným důsledkům pro hospodářskou soutěž na těchto trzích. Uvedené požadavky však nebrání uplatňování různých sazeb licenčních poplatků pro různá použití. Uplatňování různých sazeb licenčních poplatků pro různé výrobkové trhy se obecně nepovažuje za omezení hospodářské soutěže, přičemž by však nemělo docházet k diskriminaci v rámci jednotlivých trhů. Zacházení s nabyvateli licence, kteří jsou účastníky poolu, by především nemělo záviset na tom, zda jsou, či nejsou též poskytovateli licence. Kontrolní úřad se proto bude zabývat otázkou, zda se stejné povinnosti platit licenční poplatky vztahují na poskytovatele i nabyvatele licence. |
| --- | --- |

269)

| 270) | Poskytovatelé i nabyvatelé licence by měli mít možnost vyvíjet konkurenční výrobky a standardy. Rovněž by měli mít možnost udělovat a získávat licence mimo pool. Tyto požadavky jsou nezbytné proto, aby se omezilo riziko uzavření trhu technologiím třetích stran a aby se předešlo možnosti, že bude pool omezovat inovaci a bránit tvorbě konkurenčních technických řešení. Jestliže technologie seskupené do poolu jsou zahrnuty do (faktického) odvětvového standardu a smluvní strany na sebe vzaly závazky nesoutěžit, pak existuje zvláště významné riziko, že pool bude bránit vývoji nových, dokonalejších technologií a standardů. |
| --- | --- |

270)

| 271) | Závazky udělovat zpětné licence by se měly týkat nevýhradních licencí a měly by být omezeny na zdokonalení, která jsou zásadní nebo důležitá z hlediska použití technologií seskupených v poolu. To poolu umožňuje těžit ze zlepšení technologií v něm obsažených a předávat tato zlepšení uživatelům těchto technologií. Smluvní strany mají právo skrze závazky udělovat zpětné licence zajistit, aby využívání technologií seskupených v poolu nemohli bránit nabyvatelé licence, ani subdodavatelé pracující v rámci licence nabyvatele licence, kteří vlastní nebo získají nepostradatelné patenty. |
| --- | --- |

271)

| 272) | Jedním ze známých problémů technologických poolů je riziko, že mohou chránit neplatné patenty. Vytvoření poolu může zvyšovat náklady/rizika spojená s napadením patentu, protože k tomu, aby bylo napadení neúspěšné, stačí, aby byl platný jeden patent v poolu. Ochrana neplatných patentů v poolu může nabyvatele licence nutit k placení vyšších licenčních poplatků a může též bránit inovaci v oblasti, které se neplatný patent týká. Na doložky o nenapadnutí práv a ukončení dohod (101) v dohodách o převodu technologií mezi poolem a třetími stranami se pravděpodobně vztahuje čl. 53 odst. 1. |
| --- | --- |

272)

| 273) | Pooly často obsahují jak patenty, tak patentové přihlášky. Jestliže přihlašovatelé patentu, kteří své patentové přihlášky u poolů podávají, využívají případných postupů přihlašování patentů, jež umožňují rychlejší udělení patentu, bude tím rychleji dosaženo jistoty o platnosti a oblasti působnosti těchto patentů. |
| --- | --- |

273)

---

(1)  
  Úř. věst. C 89, 28.3.2014, s. 3.

(2)  
  Úř. věst. L 259, 4.10.2007, s. 1 a dodatek EHP č. 46, 4.10.2007, s. 1.

(3)  
  Úř. věst. L 93, 28.3.2014, s. 17. začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 293/2014 ze dne 12. prosince 2014 (dosud nezveřejněno). TTBER nahrazuje akt, který byl dříve uveden v bodě 5 přílohy XIV Dohody o EHP, tedy nařízení Komise (ES) č. 772/2004 ze dne 27. dubna 2004 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií (Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 11), začleněný do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 42/2005 ze dne 11. března 2005 (Úř. věst. L 198, 28.7.2005, s. 42 a dodatek EHP č. 38, 28.7.2005, s. 24).

(4)  Viz obdobně spojené věci Compagnie Maritime Belge, C-395/96 P a C-396/96 P, Recueil 2000, s. I-1365, bod 130 a bod 106 pokynů Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, Úř. věst. C 208, 6.9.2007, s. 1 a dodatek EHP č. 42, 6.9.2007, s. 1.

(5)  Od přijetí dohody, kterou se mění protokol 4 k Dohodě mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, ze dne 24. září 2004, která vstoupila v platnost dne 20. května 2005, kapitola II protokolu 4 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru do pilíře ESVO do značné míry promítá nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).

(6)  Dále v textu zahrnuje výraz „dohoda“ jednání ve vzájemné shodě i rozhodnutí sdružení podniků.

(7)  Viz Pokyny Kontrolního úřadu k pojmu ovlivnění obchodu podle článků 53 a 54 Dohody o EHP, Úř. věst. C 291, 30.11.2006, s. 46 a dodatek EHP č. 59, 30.11.2006, s. 18.

(8)  Dále v textu zahrnuje výraz „omezení“ i vyloučení a narušení hospodářské soutěže.

(9)  To se týká i práv na pronájem. V této souvislosti viz věc Warner Bros a Metronome Video, 158/86, Recueil 1988, s. 2605 a věc Foreningen af danske videogramdistributører, C-61/97, Recueil 1998, s I- 5171.

(10)  Tato zásada vyčerpání práv EHP je například stanovena v čl. 7 odst. 1 aktu uvedeného v bodě 9h přílohy XVII Dohody o EHP, tedy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, 8.11.2008, s. 25), začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím smíšeného výboru EHP č. 56/2007 ze dne 9. června 2007 (Úř. věst. L 266, 11.10.2007, s. 17 a dodatek EHP č. 48, 11.10.2007, s. 13), který stanoví, že ochranná známka neopravňuje svého majitele k tomu, aby zakázal její užívání pro výrobky, které byly pod touto ochrannou známkou uvedeny majitelem nebo s jeho souhlasem na trh na území, na kterém se uplatňuje Dohoda o EHP, a v čl. 4 odst. 2 aktu uvedeného v bodě 5 přílohy XVII Dohody o EHP, tedy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES ze dne 23. dubna 2009 o právní ochraně počítačových programů (Úř. věst. L 111, 5.5.2009, s. 16), začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 39/2001 ze dne 1. dubna 2011 (Úř. věst. L 171, 30.6.2011, s. 40 a dodatek EHP č. 37, 30.6.2011, s. 47), který stanoví, že první prodej rozmnoženiny počítačového programu na území, na kterém se uplatňuje Dohoda o EHP, provedený nositelem práv nebo s jeho svolením je vyčerpáním práva na šíření této rozmnoženiny na území, na kterém se uplatňuje Dohoda o EHP, s výjimkou práva na kontrolu dalšího pronájmu počítačového programu nebo jeho rozmnoženin.

(11)  Viz např. spojené věci Consten a Grundig, 56/64 a 58/64, Recueil 1966, s. 429.

(12)  Metodika pro použití čl. 53 odst. 3 je stanovena v pokynech Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, které jsou uvedeny v poznámce pod čarou 4.

(13)  Viz rozsudek ve věci Société Technique Minière, 56/65, Recueil 1966, s. 337 a ve věci John Deere, C-7/95 P, Recueil 1998, s. I-3111, bod 76.

(14)  V této souvislosti viz např. rozsudek ve věci Consten a Grundig uvedený v poznámce pod čarou 11.

(15)  V této souvislosti viz rozsudek ve věci Société Technique Minière uvedený v poznámce pod čarou 13 a ve věci Nungesser, 258/78, Recueil 1982, s. 2015.

(16)  Viz např. body 126 až 127.

(17)  V této souvislosti viz např. rozsudek ve věci Anic Partecipazioni, C-49/92 P, Recueil 1999, s. I-4125, bod 99.

(18)  Viz spojené věci CRAM a Rheinzink, 29/83 a 30/83, Recueil 1984, s. 1679, bod 26 a spojené věci ANSEAU-NAVEWA, 96/82 a další, Recueil 1983, s. 3369, body 23–25. Rozsudek ze dne 29. listopadu 2012 ve věci Groupement des cartes bancaires v. Komise, T-491/07, bod 146.

(19)  Věc Beef Industry Development Society a Barry Brothers, C-209/07, Sb. rozh. 2008, s. I-8637, bod 21.

(20)  Další objasnění týkající se pojmu omezení hospodářské soutěže účelem lze nalézt v pokynech Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, které jsou uvedeny v poznámce pod čarou 4. Viz také spojené věci GlaxoSmithKline Services a další v. Komise a další, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P a C-519/06 P, Sb. rozh. 2009, s. I-9291, body 59 až 64. Věc Beef Industry Development Society a Barry Brothers, C-209/07, Sb. rozh. 2008, s. I-8637, body 21 až 39. Věc T-Mobile Nizozemsko a další, C-8/08, Sb. rozh. 2009, s. I-4529, body 31 a 36 až 39 a rozsudek ze dne 14. března 2013 ve věci Allianz Hungária Biztosító a další, C-32/11, body 33 až 38.

(21)  Viz rozsudek ve věci John Deere uvedený v poznámce pod čarou 13.

(22)  Pokyny k otázce výrazného ovlivnění lze najít ve sdělení Kontrolního úřadu o dohodách menšího významu, které výrazně neomezují hospodářskou soutěž podle čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (Úř. věst. C 67, 20.3.2003, s. 20 a dodatek EHP č. 15, 20.3.2003, s. 11.). Toto sdělení definuje výrazné ovlivnění negativně. Dohody, které nespadají do působnosti tohoto sdělení de minimis, nemají nezbytně výrazné omezující důsledky. Každý případ je třeba posoudit jednotlivě.

(23)  Věc Astra Zeneca v. Komise, T-321/05, Sb. rozh. 2010, s. II-2805, bod 267.

(24)  Pokyny Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, bod 26, citované v poznámce pod čarou č. 4.

(25)  Viz čl. 1 odst. 2 kapitoly II protokolu 4 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.

(26)  Sdělení Kontrolního úřadu ESVO o definici relevantního trhu pro účely práva EHP pro hospodářskou soutěž (Úř. věst. L 200, 16.7.1998, s. 48 a dodatek EHP č. 28, 16.7.1998, s. 3).

(27)  Viz například rozhodnutí Komise COMP/M.5675 Syngenta/Monsanto, v němž Komise analyzuje spojení dvou vertikálně integrovaných pěstitelů slunečnic, přičemž zkoumá jak i) předcházející trh pro obchodování (totiž výměnu a udělování licencí) s odrůdami (rodičovskými liniemi a hybridy), tak ii) navazující trh pro obchodní využití hybridů. V rozhodnutí COMP/M.5406, IPIC/MAN Ferrostaal AG, Komise kromě trhu pro výrobu vysoce kvalitního melaminu vymezila také předcházející trh s technologiemi pro dodávky technologií na výrobu melaminu. Viz také COMP/M.269, Shell/Montecatini.

(28)  Viz rovněž rozhodnutí Komise COMP/M.5675 Syngenta/Monsanto a rozhodnutí COMP/M.5406, IPIC/MAN Ferrostaal AG.

(29)  Viz rovněž body 119 až 122 Pokynů Kontrolního úřadu k použitelnosti článku 53 Dohody o EHP na dohody o horizontální spolupráci (dále jen „horizontální pokyny“), (Úř. věst. C 362, 12.12.2013, s. 3 a dodatek EHP č. 69, 12.12.2013, s. 1).

(30)  Viz také bod 157.

(31)  V případě, kdy se podniky obecně zavázaly udělit licenci na určitá práva duševního vlastnictví, nelze mít za to, že se strany navzájem blokují na základě těchto práv duševního vlastnictví.

(32)  Spojené věci European Night Services a další v. Komise, T-374/94, T-375/94, T-384/94 a T-388/94, Recueil 1998, s. II-3141, bod 137.

(33)  Věc Visa Europe Ltd a Visa International Service v. Evropská komise, T-461/07, Sb. rozh. 2011, s. II-1729, bod 167.

(34)  Věc Visa Europe Ltd a Visa International Service v. Evropská komise, T-461/07, Sb. rozh. 2011, s. II-1729, bod 189.

(35)  V této souvislosti viz sdělení o dohodách menšího významu uvedené v poznámce pod čarou 22.

(36)  Podle čl. 3 odst. 2 kapitoly II protokolu 4 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru dohody, které mohou ovlivnit obchod mezi státy ESVO, ale které nejsou zakázány článkem 53, nelze zakázat na základě vnitrostátních právních předpisů o hospodářské soutěži.

(37)  Nařízení TTBER by se nyní mohlo vztahovat na dohodu o převodu technologií posouzenou rozhodnutím Komise ve věci Moosehead/Whitbread (Úř. věst. L 100, 20.4.1990, s. 32), viz zejména bod 16 uvedeného rozhodnutí.

(38)  V této souvislosti viz rozsudek ve věci Coditel (II), 262/81, Recueil 1982, s. 3381.

(39)  
  Úř. věst. L 102, 23.4.2010, s. 1. začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím č. 77/2010/ES (Úř. věst. L 244, 16.9.2010, s. 35 a dodatek EHP č. 49, 16.9.2010, s. 34).

(40)  Dokud převod technologických práv probíhá postupem popsaným v tomto oddíle, zahrnují pojmy „udělování licencí“ nebo „licencovaný“ používané v těchto pokynech rovněž dohody o převodu práv, neuplatnění práv a urovnání sporů. K dohodám o urovnání sporů viz dále bod 234 a násl.

(41)  Viz 6. bod odůvodnění nařízení TTBER a pododdíl 3.2.6 těchto pokynů.

(42)  Pro další podrobnosti viz bod 248.

(43)  Viz poznámka pod čarou 39.

(44)  
  Úř. věst. C 362, 22.11.2012, s. 1 a dodatek EHP č. 65, 22.11.2012, s. 1.

(45)  
  Úř. věst. L 153, 18.6.1994, s. 30 a dodatek EHP č. 15, 18.6.1994, s. 29.

(46)  Viz sdělení Kontrolního úřadu o subdodavatelských smlouvách, bod 3, citováno v pozn. pod čarou č. 44.

(47)  Viz také pododdíl 3.2.6.1.

(48)  Nicméně na tento poslední příklad se vztahuje nařízení (EU) č. 1217/2010, viz rovněž pododdíl 3.2.6.1 níže, citováno v pozn. pod čarou č. 50.

(49)  
  Úř. věst. L 335, 18.12.2010, s. 43. začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím č. 3/2011 (Úř. věst. L 93, 7.4.2011, s. 32 a dodatek EHP č. 19, 7.4.2011, s. 7).

(50)  
  Úř. věst. L 335, 18.12.2010, s. 36. začleněno do Dohody o EHP rozhodnutím č. 3/2011 (Úř. věst. L 93, 7.4.2011, s. 32 a dodatek EHP č. 19, 7.4.2011, s. 7).

(51)  Viz poznámka pod čarou 39.

(52)  Viz též příručka „Politika hospodářské soutěže v Evropě – pravidla hospodářské soutěže pro dodavatelské a distribuční dohody“, Evropská komise, Úřad pro úřední tisky Evropské unie (2012), Lucemburk.

(53)  Poznámka pod čarou č. 39 a poznámka pod čarou č. 44.

(54)  Viz např. judikatura uvedená v poznámce pod čarou 18.

(55)  Viz bod 18 Pokynů Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, citováno v poznámce pod čarou č. 4.

(56)  Věc Matra, T-17/93, Recueil 1994, s. II-595, bod 85.

(57)  V této souvislosti viz bod 98 pokynů o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, citováno v poznámce pod čarou č. 4.

(58)  To platí také v případě, kdy jedna strana poskytne licenci druhé straně a souhlasí s tím, že bude od nabyvatele licence nakupovat materiálový vstup. Kupní cena zde může plnit stejnou funkci jako licenční poplatek.

(59)  V této souvislosti viz rozhodnutí ve věci Windsurfing International, 193/83, Recueil 1986, s. 611, bod 67.

(60)  Viz poznámka pod čarou č. 44, bod 51.

(61)  Omezeními oblasti použití se dále zabývají bod 208 a násl. těchto pokynů.

(62)  K definici pasivního prodeje viz bod 108 těchto pokynů a pokyny Kontrolního úřadu k vertikálním omezením, které jsou citovány v poznámce pod čarou č. 44, bod 51.

(63)  Toto tvrdé omezení se vztahuje na dohody o převodu technologií týkající se obchodu v rámci EHP. K dohodám o převodu technologií, které se týkají vývozů mimo EHP či dovozů/opětovných dovozů ze zemí mimo EHP, viz rozsudek Soudního dvora ve věci Javico v. Yves Saint Laurent, C-306/96, Recueil 1998, s I-1983. V tomto rozsudku Soudní dvůr v bodě 20 uvedl, že „dohodu, kterou se další prodejce výrobci zaváže k prodeji smluvního zboží na trhu mimo Společenství, nelze považovat za dohodu s účelem výrazně omezit hospodářskou soutěž na společném trhu ani s výraznými účinky na obchod mezi členskými státy“.

(64)  V této souvislosti viz rozsudek ve věci Metro (I), 26/76, Recueil 1977, s. 1875.

(65)  V této souvislosti viz rozsudek ve věci Bayer v. Süllhofer, 65/86, Recueil 1988, s. 5249.

(66)  V souvislosti s napadnutím vlastnictví ochranné známky viz rozhodnutí Komise ve věci Moosehead/Whitbread (Úř. věst. L 100, 20.4.1990, s. 32).

(67)  Věc Windsurfing International, 193/83, Recueil 1986, s. 611, bod 92.

(68)  V rámci dohody, která v technickém smyslu není výhradní dohodou a u níž se na doložku o ukončení nevztahuje „bezpečný přístav“ podle nařízení TTBER, se poskytovatel licence může v konkrétním případě nacházet v podobné závislosti na nabyvateli licence v silném vyjednávacím postavení coby kupující. Taková závislost se při posuzování jednotlivých případů zohlední.

(69)  Viz bod 14 výše.

(70)  Viz bod 36 výše.

(71)  V této souvislosti viz bod 42 pokynů Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, citováno v poznámce pod čarou č. 4.

(72)  Z čl. 7 odst. 2 TTBER nicméně vyplývá, že pokud stát ESVO, jemuž je doporučení určeno, oznámí Kontrolnímu úřadu ESVO, že doporučení nepřijímá, Kontrolní úřad o této odpovědi vyrozumí Komisi. Pokud by Komise nesouhlasila s postojem daného státu ESVO, použije se čl. 92 odst. 2 Dohody o EHP.

(73)  V této souvislosti viz bod 8 sdělení Kontrolního úřadu o dohodách menšího významu citovaného v poznámce pod čarou č. 22.

(74)  V této souvislosti viz rozsudek ve věci Irish Sugar, T-228/97, Recueil 1999, s. II-2969, bod 101.

(75)  V této souvislosti viz bod 36 pokynů Kontrolního úřadu k dohodám o horizontální spolupráci, uvedených v poznámce pod čarou 29.

(76)  Spojené věci GlaxoSmithKline Services a další v. Komise a další, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P a C-519/06 P, Sb. rozh. 2009, s. I-9291, bod 82.

(77)  Viz spojené věci Ford, 25/84 a 26/84, Recueil 1985, s. 2725; spojené věci GlaxoSmithKline Services a další v. Komise a další, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P a C-519/06 P, Sb. rozh. 2009, s. I-9291, bod 103.

(78)  V této souvislosti viz například rozhodnutí Komise ze dne 3. března 1999 ve věci TPS (Úř. věst. L 90, 2.4.1999, s. 6). Stejně tak zákaz podle čl. 53 odst. 1 platí pouze tehdy, pokud má dohoda omezující účel nebo důsledky.

(79)  Uvedeno v pozn. pod čarou č. 44. Viz zejména bod 106 a násl.

(80)  Pokud jde o tyto pojmy, viz pododdíl 4.4.1 těchto pokynů.

(81)  Viz bod 85 pokynů Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP, uvedené v poznámce pod čarou č. 4.

(82)  Tamtéž, body 98 a 102.

(83)  Viz obdobně spojené věci Compagnie Maritime Belge, C-395/96 P a C-396/96 P, bod 130, uvedeno v pozn. pod čarou č. 4. Stejně tak použití čl. 53 odst. 3 nebrání použití pravidel EHP o volném pohybu zboží, služeb, osob a kapitálu. Tato ustanovení jsou za určitých okolností použitelná na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 53 odst. 1, v této souvislosti viz rozsudek ve věci Wouters, C-309/99, Recueil 2002, s. I-1577, bod 120.

(84)  V této souvislosti viz rozsudek ve věci Tetra Pak (I), T-51/89, Recueil 1990, s. II-309. Viz rovněž bod 106 pokynů Kontrolního úřadu o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP uvedený v poznámce pod čarou č. 4.

(85)  Tím není dotčena možná použitelnost článku 54 při stanovování výše licenčních poplatků (viz rozsudek ve věci United Brands, 27/76, bod 250, viz také rozsudek ve věci Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH, C-385/07 P, Sb. rozh. 2009, s. I-6155, bod 142).

(86)  Viz rozsudek ve věci Nungesser uvedený v poznámce pod čarou č. 15.

(87)  V tomto směru viz sdělení Komise ve věci Canon/Kodak (Úř. věst. C 330, 1.11.1997, s. 10) a ve věci IGR Stereo Television, uvedený v XI. zprávě o politice hospodářské soutěže, bod 94.

(88)  Použitelný analytický rámec lze najít v pododdíle 4.2.7 těchto pokynů a v bodě 129 a násl. pokynů Kontrolního úřadu k vertikálním omezením, uvedených v poznámce pod čarou č. 44.

(89)  Viz poznámka pod čarou 44.

(90)  Nařízením TTBER ani těmito pokyny není dotčeno použití článku 53 u těch dohod o urovnání sporů, jejichž součástí není licenční dohoda.

(91)  Rozsudek ve věci Windsurfing v. Komise, 193/83, Recueil 1986, s. 611, bod 92.

(92)  Srov. rozsudek ve věci Bayer v. Sulhofer, 65/86, Recueil 1988, s. 5259, bod 15.

(93)  Viz například rozhodnutí Komise ve věci Lundbeck, dosud nezveřejněno.

(94)  Viz věc AstraZeneca v. Komise, C-457/10 P, Sb. rozh. 2012, dosud nezveřejněno.

(95)  Pokud jde o přístup ke standardům či ke standardizačním dohodám, viz horizontální pokyny, bod 257 a násl., uvedené v poznámce pod čarou 29.

(96)  V této souvislosti viz tisková zpráva Komise IP/02/1651 týkající se udělování licencí na patenty mobilních služeb třetí generace (3G). Tento případ se týkal pěti technologických poolů tvořících pět různých technologií a každá z nich by se mohla využít pro výrobu vybavení 3G.

(97)  Pro podrobnosti týkající se sdílení informací viz horizontální pokyny, bod 55, uvedené v poznámce pod čarou 29.

(98)  V této souvislosti viz rozsudek ve věci John Deere uvedený v poznámce pod čarou 13.

(99)  Pro podrobnosti týkající se spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínek (FRAND) viz horizontální pokyny, bod 287, uvedené v poznámce pod čarou 29.

(100)  Pokud však určitý technologický pool nemá žádnou tržní sílu, udělováním licencí v rámci poolu nebude za normálních okolností porušen čl. 53 odst. 1, i když nebudou splněny uvedené podmínky.

(101)  Viz oddíl 3.5.

---