# Euroopa Liidu C 182/28.

| | ISSN 1977-0898 |
| --- | --- |
| Euroopa Liidu
  Teataja | C 182 |
| | |
| Eestikeelne väljaanne | Teave ja teatised | 61. aastakäik28. mai 2018 |

ISSN 1977-0898

Euroopa Liidu

Teataja

C 182

Eestikeelne väljaanne

Teave ja teatised

61. aastakäik28. mai 2018

---

| Sisukord | Lehekülg |
| --- | --- |
| | IV   Teave |
| | TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT |
| | Euroopa Liidu Kohus |
| 2018/C 182/01 | Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas | 1 |

Sisukord

Lehekülg

IV   Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Liidu Kohus

2018/C 182/01

Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas

Euroopa Liidu Teatajas

1

---

| | V   Teated |
| --- | --- |
| | KOHTUMENETLUSED |
| | Euroopa Kohus |
| 2018/C 182/02 | Kohtuasi C-80/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) versus Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U. | 2 |
| 2018/C 182/03 | Kohtuasi C-81/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Endesa Generación, S.A. versus Administración General del Estado | 3 |
| 2018/C 182/04 | Kohtuasi C-82/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Endesa Generación, S.A. versus Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U. | 4 |
| 2018/C 182/05 | Kohtuasi C-83/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 7. veebruaril 2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U. versus Administración General del Estado | 6 |
| 2018/C 182/06 | Kohtuasi C-97/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Noord-Nederland (Madalmaad) 12. veebruaril 2018 – Openbaar Ministerie versus ET | 7 |
| 2018/C 182/07 | Kohtuasi C-99/18 P: FTI Touristik GmbH 12. veebruaril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 30. novembri 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-475/16: FTI Touristik GmbH versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet | 8 |
| 2018/C 182/08 | Kohtuasi C-130/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Düsseldorf (Saksamaa) 19. veebruaril 2018 – flightright GmbH versus Eurowings GmbH | 8 |
| 2018/C 182/09 | Kohtuasi C-134/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) 19. veebruaril 2018 – Maria Vester versus Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv) | 9 |
| 2018/C 182/10 | Kohtuasi C-143/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Bonn (Saksamaa) 23. veebruaril 2018 – Antonio Romano, Lidia Romano versus DSL Bank | 9 |
| 2018/C 182/11 | Kohtuasi C-160/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 28. veebruaril 2018 – X BV versus Staatssecretaris van Financiën | 10 |
| 2018/C 182/12 | Kohtuasi C-163/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Noord-Nederland (Madalmaad) 1. märtsil 2018 – HQ, IP, kelle seaduslik esindaja on HQ, JO versus Aegean Airlines SA | 11 |
| 2018/C 182/13 | Kohtuasi C-179/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) 7. märtsil 2018 – Ronny Rohart versus Federale Pensioendienst | 12 |
| 2018/C 182/14 | Kohtuasi C-180/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 9. märtsil 2018 – Agrenergy Srl versus Ministero dello Sviluppo Economico | 12 |
| 2018/C 182/15 | Kohtuasi C-184/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal) 12. märtsil 2018 – Fazenda Pública versus Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira | 13 |
| 2018/C 182/16 | Kohtuasi C-185/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 9. märtsil 2018 – Oro Efectivo S.L. versus Diputación Foral de Bizkaia | 13 |
| 2018/C 182/17 | Kohtuasi C-192/18: 15. märtsil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik | 14 |
| 2018/C 182/18 | Kohtuasi C-201/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Mons (Belgia) 19. märtsil 2018 – Mydibel SA versus Belgia riik | 15 |
| 2018/C 182/19 | Kohtuasi C-206/18: 23. märtsil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik | 16 |
| 2018/C 182/20 | Kohtuasi C-221/18 P: Électricité de France (EDF) 27. märtsil 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 16. jaanuari 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-747/15: EDF versus komisjon | 17 |
| 2018/C 182/21 | Kohtuasi C-247/18 P: Itaalia Vabariigi 9. aprillil 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (viies koda) 25. jaanuari 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-91/16: Itaalia versus komisjon | 18 |
| | Üldkohus |
| 2018/C 182/22 | Kohtuasi T-271/10 RENV: Üldkohtu 11. aprilli 2018. aasta otsus – H versus nõukogu (Ühine välis- ja julgeolekupoliitika — EUPMi Bosnias ja Hertsegoviinas lähetatud isikkoosseisu liige — Üleviimisotsus — EUPMi juhi pädevus otsustada lähetatud isikkoosseisu liikme üleviimine — Põhjendamiskohustus — Võimu kuritarvitamine — Ilmne hindamisviga — Psühholoogiline ahistamine) | 20 |
| 2018/C 182/23 | Kohtuasi T-274/15: Üldkohtu 10. aprilli 2018. aasta otsus – Alcogroup ja Alcodis versus komisjon (Tühistamishagi — Konkurents — Kartellikokkulepped — Bioetanooli ja etanooli turg — Haldusmenetlus — Korraldus alluda kontrollile — Komisjoni uurimispädevus — Advokaadi ja kliendi teabevahetuse konfidentsiaalsuse kaitse — Eelmisest kontrollist alates vahetatud dokumendid — Komisjoni keeldumine kõnealuse rikkumismenetluse peatamisest — Vaidlustamatu akt — Vastuvõetamatus) | 20 |
| 2018/C 182/24 | Kohtuasi T-732/16: Üldkohtu presidendi 22. märtsil 2018 määrus – Valencia Club de Fútbol versus komisjon (Ajutiste meetmete kohaldamine — Riigiabi — Riigiabi, mida Hispaania andis teatud professionaalsetele jalgpalliklubidele — Avalik-õigusliku üksuse antud riigigarantii — Otsus tunnistada abi siseturuga kokkusobimatuks — Täitmise peatamise taotlus — Kiireloomulisuse puudumine) | 21 |
| 2018/C 182/25 | Kohtuasi T-766/16: Üldkohtu presidendi 22. märtsil 2018 määrus – Hércules Club de Fútbol versus komisjon (Ajutiste meetmete kohaldamine — Riigiabi — Riigiabi, mida Hispaania andis teatud professionaalsetele jalgpalliklubidele — Avalik-õigusliku üksuse antud riigigarantii — Otsus tunnistada abi siseturuga kokkusobimatuks — Täitmise peatamise taotlus — Kiireloomulisuse puudumine) | 22 |
| 2018/C 182/26 | Kohtuasi T-361/17: Üldkohtu 21. märtsi 2018. aasta määrus – Eco-Bat Technologies jt versus komisjon (Tühistamishagi — Kartellikokkulepped — Autoakude ringlussevõtu turg — Otsus, millega parandatakse otsust ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamise ja trahvide vähendamise kohta — Hagi esitamise tähtaeg — Tähtaja algus — Hilinemine — Vastuvõetamatus) | 22 |
| 2018/C 182/27 | Kohtuasi T-574/17: Üldkohtu 21. märtsi 2018. aasta määrus – UD versus komisjon (Avalik teenistus — Toitjakaotuspensioni saav isik — Sotsiaalkindlustus — Taotluse anda eelnev luba teatavate ravikulude hüvitamiseks rahuldamata jätmine — Uus taotlus — Puhtalt kinnitav akt — Kaebuse esitamise tähtaeg — Vastuvõetamatus) | 23 |
| 2018/C 182/28 | Kohtuasi T-34/18: 24. jaanuaril 2018 esitatud hagi – Giove Gas versus EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA) | 23 |
| 2018/C 182/29 | Kohtuasi T-135/18: 5. märtsil 2018 esitatud hagi – Szegedi versus parlament | 24 |
| 2018/C 182/30 | Kohtuasi T-198/18: 16. märtsil 2018 esitatud hagi – Chrysses Demetriades & Co. ja Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co versus nõukogu jt | 26 |
| 2018/C 182/31 | Kohtuasi T-203/18: 23. märtsil 2018 esitatud hagi – VQ versus EKP | 26 |
| 2018/C 182/32 | Kohtuasi T-219/18: 30. märtsil 2018 esitatud hagi – Piaggio & C. versus EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Mopeedid) | 28 |
| 2018/C 182/33 | Kohtuasi T-228/18: 5. aprillil 2018 esitatud hagi – Transtec versus komisjon | 29 |

V   Teated

KOHTUMENETLUSED

Euroopa Kohus

2018/C 182/02

Kohtuasi C-80/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) versus Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

versus

2

2018/C 182/03

Kohtuasi C-81/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Endesa Generación, S.A. versus Administración General del Estado

versus

3

2018/C 182/04

Kohtuasi C-82/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Endesa Generación, S.A. versus Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

versus

4

2018/C 182/05

Kohtuasi C-83/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 7. veebruaril 2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U. versus Administración General del Estado

versus

6

2018/C 182/06

Kohtuasi C-97/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Noord-Nederland (Madalmaad) 12. veebruaril 2018 – Openbaar Ministerie versus ET

versus

7

2018/C 182/07

Kohtuasi C-99/18 P: FTI Touristik GmbH 12. veebruaril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 30. novembri 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-475/16: FTI Touristik GmbH versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet

versus

8

2018/C 182/08

Kohtuasi C-130/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Düsseldorf (Saksamaa) 19. veebruaril 2018 – flightright GmbH versus Eurowings GmbH

versus

8

2018/C 182/09

Kohtuasi C-134/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) 19. veebruaril 2018 – Maria Vester versus Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

versus

9

2018/C 182/10

Kohtuasi C-143/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Bonn (Saksamaa) 23. veebruaril 2018 – Antonio Romano, Lidia Romano versus DSL Bank

versus

9

2018/C 182/11

Kohtuasi C-160/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 28. veebruaril 2018 – X BV versus Staatssecretaris van Financiën

versus

10

2018/C 182/12

Kohtuasi C-163/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Noord-Nederland (Madalmaad) 1. märtsil 2018 – HQ, IP, kelle seaduslik esindaja on HQ, JO versus Aegean Airlines SA

versus

11

2018/C 182/13

Kohtuasi C-179/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) 7. märtsil 2018 – Ronny Rohart versus Federale Pensioendienst

versus

12

2018/C 182/14

Kohtuasi C-180/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 9. märtsil 2018 – Agrenergy Srl versus Ministero dello Sviluppo Economico

versus

12

2018/C 182/15

Kohtuasi C-184/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal) 12. märtsil 2018 – Fazenda Pública versus Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

versus

13

2018/C 182/16

Kohtuasi C-185/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 9. märtsil 2018 – Oro Efectivo S.L. versus Diputación Foral de Bizkaia

versus

13

2018/C 182/17

Kohtuasi C-192/18: 15. märtsil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik

versus

14

2018/C 182/18

Kohtuasi C-201/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Mons (Belgia) 19. märtsil 2018 – Mydibel SA versus Belgia riik

versus

15

2018/C 182/19

Kohtuasi C-206/18: 23. märtsil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik

versus

16

2018/C 182/20

Kohtuasi C-221/18 P: Électricité de France (EDF) 27. märtsil 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 16. jaanuari 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-747/15: EDF versus komisjon

versus

17

2018/C 182/21

Kohtuasi C-247/18 P: Itaalia Vabariigi 9. aprillil 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (viies koda) 25. jaanuari 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-91/16: Itaalia versus komisjon

versus

18

Üldkohus

2018/C 182/22

Kohtuasi T-271/10 RENV: Üldkohtu 11. aprilli 2018. aasta otsus – H versus nõukogu (Ühine välis- ja julgeolekupoliitika — EUPMi Bosnias ja Hertsegoviinas lähetatud isikkoosseisu liige — Üleviimisotsus — EUPMi juhi pädevus otsustada lähetatud isikkoosseisu liikme üleviimine — Põhjendamiskohustus — Võimu kuritarvitamine — Ilmne hindamisviga — Psühholoogiline ahistamine)

versus

20

2018/C 182/23

Kohtuasi T-274/15: Üldkohtu 10. aprilli 2018. aasta otsus – Alcogroup ja Alcodis versus komisjon (Tühistamishagi — Konkurents — Kartellikokkulepped — Bioetanooli ja etanooli turg — Haldusmenetlus — Korraldus alluda kontrollile — Komisjoni uurimispädevus — Advokaadi ja kliendi teabevahetuse konfidentsiaalsuse kaitse — Eelmisest kontrollist alates vahetatud dokumendid — Komisjoni keeldumine kõnealuse rikkumismenetluse peatamisest — Vaidlustamatu akt — Vastuvõetamatus)

versus

20

2018/C 182/24

Kohtuasi T-732/16: Üldkohtu presidendi 22. märtsil 2018 määrus – Valencia Club de Fútbol versus komisjon (Ajutiste meetmete kohaldamine — Riigiabi — Riigiabi, mida Hispaania andis teatud professionaalsetele jalgpalliklubidele — Avalik-õigusliku üksuse antud riigigarantii — Otsus tunnistada abi siseturuga kokkusobimatuks — Täitmise peatamise taotlus — Kiireloomulisuse puudumine)

versus

21

2018/C 182/25

Kohtuasi T-766/16: Üldkohtu presidendi 22. märtsil 2018 määrus – Hércules Club de Fútbol versus komisjon (Ajutiste meetmete kohaldamine — Riigiabi — Riigiabi, mida Hispaania andis teatud professionaalsetele jalgpalliklubidele — Avalik-õigusliku üksuse antud riigigarantii — Otsus tunnistada abi siseturuga kokkusobimatuks — Täitmise peatamise taotlus — Kiireloomulisuse puudumine)

versus

22

2018/C 182/26

Kohtuasi T-361/17: Üldkohtu 21. märtsi 2018. aasta määrus – Eco-Bat Technologies jt versus komisjon (Tühistamishagi — Kartellikokkulepped — Autoakude ringlussevõtu turg — Otsus, millega parandatakse otsust ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamise ja trahvide vähendamise kohta — Hagi esitamise tähtaeg — Tähtaja algus — Hilinemine — Vastuvõetamatus)

versus

22

2018/C 182/27

Kohtuasi T-574/17: Üldkohtu 21. märtsi 2018. aasta määrus – UD versus komisjon (Avalik teenistus — Toitjakaotuspensioni saav isik — Sotsiaalkindlustus — Taotluse anda eelnev luba teatavate ravikulude hüvitamiseks rahuldamata jätmine — Uus taotlus — Puhtalt kinnitav akt — Kaebuse esitamise tähtaeg — Vastuvõetamatus)

versus

23

2018/C 182/28

Kohtuasi T-34/18: 24. jaanuaril 2018 esitatud hagi – Giove Gas versus EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)

versus

23

2018/C 182/29

Kohtuasi T-135/18: 5. märtsil 2018 esitatud hagi – Szegedi versus parlament

versus

24

2018/C 182/30

Kohtuasi T-198/18: 16. märtsil 2018 esitatud hagi – Chrysses Demetriades & Co. ja Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co versus nõukogu jt

versus

26

2018/C 182/31

Kohtuasi T-203/18: 23. märtsil 2018 esitatud hagi – VQ versus EKP

versus

26

2018/C 182/32

Kohtuasi T-219/18: 30. märtsil 2018 esitatud hagi – Piaggio & C. versus EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Mopeedid)

versus

28

2018/C 182/33

Kohtuasi T-228/18: 5. aprillil 2018 esitatud hagi – Transtec versus komisjon

versus

29

---

| ET | |
| --- | --- |

ET

---

IV Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Liidu Kohus

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/1

---

Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas

(2018/C 182/01)

Viimane väljaanne

ELT C 166, 14.5.2018

Eelmised väljaanded

ELT C 161, 7.5.2018

ELT C 152, 30.4.2018

ELT C 142, 23.4.2018

ELT C 134, 16.4.2018

ELT C 123, 9.4.2018

ELT C 112, 26.3.2018

Käesolevad tekstid on kättesaadavad

EUR-Lex’is järgmisel aadressil: http://eur-lex.europa.eu

---

V Teated

KOHTUMENETLUSED

Euroopa Kohus

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/2 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/2

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) versus Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

(Kohtuasi C-80/18)

(2018/C 182/02)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)

Vastustajad: Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus? |
| --- | --- |

1.

Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus?

| 2. | Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot? |
| --- | --- |

2.

Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot?

| 3. | Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud? |
| --- | --- |

3.

Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud?

| 4. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid? |
| --- | --- |

4.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid?

| 5. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi? |
| --- | --- |

5.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ (ELT 2009, L 211, lk 55).

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta direktiiv 2005/89/EÜ elektrienergia varustuskindluse ja infrastruktuuriinvesteeringute kohta (ELT 2006, L 33, lk 22).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/3 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/3

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Endesa Generación, S.A. versus Administración General del Estado

(Kohtuasi C-81/18)

(2018/C 182/03)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Endesa Generación, S.A.

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Administración General del Estado

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus? |
| --- | --- |

1.

Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus?

| 2. | Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot? |
| --- | --- |

2.

Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot?

| 3. | Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud? |
| --- | --- |

3.

Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud?

| 4. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid? |
| --- | --- |

4.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid?

| 5. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi? |
| --- | --- |

5.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ (ELT 2009, L 211, lk 55).

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta direktiiv 2005/89/EÜ elektrienergia varustuskindluse ja infrastruktuuriinvesteeringute kohta (ELT 2006, L 33, lk 22).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/4 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/4

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 6. veebruaril 2018 – Endesa Generación, S.A. versus Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

(Kohtuasi C-82/18)

(2018/C 182/04)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Endesa Generación, S.A.

Vastustajad: Administración General del Estado ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus? |
| --- | --- |

1.

Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus?

| 2. | Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot? |
| --- | --- |

2.

Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot?

| 3. | Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud? |
| --- | --- |

3.

Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud?

| 4. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid? |
| --- | --- |

4.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid?

| 5. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi? |
| --- | --- |

5.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ (ELT 2009, L 211, lk 55).

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta direktiiv 2005/89/EÜ elektrienergia varustuskindluse ja infrastruktuuriinvesteeringute kohta (ELT 2006, L 33, lk 22).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/6 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/6

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 7. veebruaril 2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U. versus Administración General del Estado

(Kohtuasi C-83/18)

(2018/C 182/05)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Iberdrola Generación Nuclear S.A.U

Vastustaja: Administración General del Estado

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus? |
| --- | --- |

1.

Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus?

| 2. | Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot? |
| --- | --- |

2.

Kas konkurentsil põhineval ja mittediskrimineerival elektriturul on nimetatud Euroopa õigusnormidega vastuolus see, et kehtestatakse keskkonnamaksud, põhjendades nende kehtestamist tuumaenergiaalasele tegevusele omase reostuskoormusega, kuid seda üheski õigusnormis konkreetselt täpsustamata, vaid püüdes seda õigustada seaduse preambulis, nii et seoses kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maksuga jäetakse normatiivse jõuga õigusakti tekstis kajastamata kaetavate kulude arvessevõtmine, ja seda ei ole konkreetselt täpsustatud ka radioaktiivsete jäätmete ladustamise suhtes, kuna jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega, kui lisaks ei ole kogutud maksutulu sihtotstarve selgelt kindlaks määratud ja eespool nimetatud ettevõtjaid kohustatakse võtma sellest tulenev tsiviilvastutus summas kuni 1,2 miljardit eurot?

| 3. | Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud? |
| --- | --- |

3.

Kas direktiivi 2009/72/EÜ artikli 3 lõikega 2, mille kohaselt peavad erikohustused, mis tuleb üldistes majandushuvides tuumaenergiatootmise tööstusele kehtestada, sealhulgas keskkonnakaitse, olema selgelt määratletud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad, on vastuolus seadusega 15/2012 kehtestatud maksud, kui keskkonnaeesmärk ja keskkonnamakse määratlevad jooned ei ole õigusnormi normatiivse jõuga osas konkreetselt täpsustatud?

| 4. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid? |
| --- | --- |

4.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 põhimõttega „saastaja maksab“, põhiõiguste harta artiklites 20 ja 21 sätestatud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega ja direktiivi 2005/89/EÜ (2) artiklitega 3 ja 5, millega püütakse tagada „elektrienergia siseturu tõrgeteta toimimine“, nõudes liikmesriikidelt, et nad tagaksid, „et vastavalt käesolevale direktiivile vastuvõetud meetmed on mittediskrimineerivad ning ei koorma põhjendamatult turul osalejaid“, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse hinna puudujäägi rahastamise kohustus kõigile elektrisektori ettevõtjatele, kuid kehtestatakse tuumaelektriettevõtjatele (erinevalt hüdroelektriettevõtjatest, keda käsitatakse taastuvenergia tootjatena) eriti suured maksud, millega pannakse neile suurem maksukoormus kui teistele energiaturul tegutsevatele ettevõtjatele, kes ei pea neid makse tasuma ja kellest mõned tekitavad suuremat reostust, õigustades neid makse keskkonnakaitsepõhjendustega tuumaenergiategevusele omaste riskide ja ebakindluse tõttu, täpsustamata konkreetselt kulusid, määramata kindlaks kogutud maksutulu keskkonnakaitse sihtotstarvet, kusjuures jäätmekäitlus- ja -ladustuskulud on juba kaetud muude maksudega ning tuumaelektriettevõtjad võtavad tsiviilvastutuse, kuna see moonutab vaba konkurentsi vastavalt liberaliseeritud siseturu nõuetele, soosides teisi elektritootmisettevõtjaid, kes ei pea neid makse tasuma, kuigi nad kasutavad rohkem saastavaid tootmisallikaid?

| 5. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi? |
| --- | --- |

5.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikega 2, milles on sätestatud põhimõte „saastaja maksab“, on vastuolus tuumaelektrienergia tootmisel tekkinud kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete maks, mis kehtestatakse ainult tuumaenergia tootmise tööstusele, jättes välja kõik muud sektorid, mis võiksid nimetatud jäätmeid tekitada, mistõttu teisi ettevõtjaid, kes tegutsevad tegevusaladel, kus kasutatakse tuumamaterjale või -allikaid, ei maksustata, vaatamata sellele, et nad mõjutavad keskkonnakaitseväärtusi?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ (ELT 2009, L 211, lk 55).

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta direktiiv 2005/89/EÜ elektrienergia varustuskindluse ja infrastruktuuriinvesteeringute kohta (ELT 2006, L 33, lk 22).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/7 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/7

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Noord-Nederland (Madalmaad) 12. veebruaril 2018 – Openbaar Ministerie versus ET

(Kohtuasi C-97/18)

(2018/C 182/06)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Noord-Nederland, Standort Leeuwarden

Põhikohtuasja pooled

Taotleja: Openbaar Ministerie

Vastustaja: ET

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas raamotsuse 2006/783/JSK (1) artikli 12 lõiget 1 saab tõlgendada nii, et otsuse teinud riigi edastatud konfiskeerimisotsuse täideviimisel Madalmaades saab määrata aresti kriminaalmenetluse seadustiku artikli 577c tähenduses, arvestades ka Hoge Raadi 20. detsembri 2011. aasta otsust (2), mille kohaselt on arest karistus EIÕK artikli 7 lõike 1 tähenduses? |
| --- | --- |

1.

Kas raamotsuse 2006/783/JSK (1) artikli 12 lõiget 1 saab tõlgendada nii, et otsuse teinud riigi edastatud konfiskeerimisotsuse täideviimisel Madalmaades saab määrata aresti kriminaalmenetluse seadustiku artikli 577c tähenduses, arvestades ka Hoge Raadi 20. detsembri 2011. aasta otsust (2), mille kohaselt on arest karistus EIÕK artikli 7 lõike 1 tähenduses?

| 2. | Kas aresti määramise võimaluse seisukohast on oluline see, kas aresti lubab määrata ka otsuse teinud riigi õigus? |
| --- | --- |

2.

Kas aresti määramise võimaluse seisukohast on oluline see, kas aresti lubab määrata ka otsuse teinud riigi õigus?

---

(1)  Nõukogu 6. oktoobri 2006. aasta raamotsus konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta (ELT 2006, L 328, lk 59).

(2)  NL:HR:2011:BP:9449.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/8 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/8

---

FTI Touristik GmbH 12. veebruaril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 30. novembri 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-475/16: FTI Touristik GmbH versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet

(Kohtuasi C-99/18 P)

(2018/C 182/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: FTI Touristik GmbH (esindaja: advokaat A. Parr)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), Harald Prantner ja Daniel Giersch

Apellandi nõuded

| — | Tühistada Üldkohtu kaheksanda koja 30. novembri 2017. aasta otsus T-475/16; |
| --- | --- |

—

Tühistada Üldkohtu kaheksanda koja 30. novembri 2017. aasta otsus T-475/16;

| — | mõista kohtukulud välja EUIPO-lt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab, et Üldkohtu otsus põhineb määruse nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisel. Ta märgib, et kohtuotsus on ebapiisavalt põhjendatud. Apellant leiab, et Üldkohus jättis analüüsimata teatud faktilised asjaolud, mille mõju arvessevõtmine on segiajamise tõenäosuse hindamisel tingimata vajalik. See kujutab endast õigusnormi rikkumist.

---

(1)  Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2009, L 78, lk 1), muudetud redaktsioonis (asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2007. aasta määrusega (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1)).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/8 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/8

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Düsseldorf (Saksamaa) 19. veebruaril 2018 – flightright GmbH versus Eurowings GmbH

(Kohtuasi C-130/18)

(2018/C 182/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Hageja: flightright GmbH

Kostja: Eurowings GmbH

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (1), artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkti iii tuleb tõlgendada nii, et kui lend tühistatakse vähem kui 7 päeva enne kavandatud väljumisaega, ei ole õigust hüvitist saada ka siis, kui marsruudi muutmise tõttu kaotab reisija ajas kokku vähem kui 3 tundi, kuid rohkem kui 2 tundi, kuna lennu tegelik saabumisaeg on võrreldes kavandatud saabumisajaga rohkem kui 2 tundi, kuid vähem kui 3 tundi hilisem?

---

(1)  ELT 2004, L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/9 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/9

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) 19. veebruaril 2018 – Maria Vester versus Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

(Kohtuasi C-134/18)

(2018/C 182/09)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeidsrechtbank Antwerpen

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Maria Vester

Vastustaja: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering (Riziv)

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas 25. märtsi 1957. aasta Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artiklitega 45 ja 48 on vastuolus, kui ajal, mil lõpeb ooteajaks olev 52 nädala pikkune töövõimetusperiood, mille vältel maksti haigushüvitist, ja algab töövõimetusperiood, keeldub viimati pädev liikmesriik, tuginedes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (1) artiklile 57, andmast õigust invaliidsushüvitistele ja teine liikmesriik, kes ei ole viimati pädev liikmesriik, rakendab proportsionaalse invaliidsushüvitise õiguse hindamisel kooskõlas selle liikmesriigi õigusega 104 nädala pikkust ooteaega? |
| --- | --- |

1.

Kas 25. märtsi 1957. aasta Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artiklitega 45 ja 48 on vastuolus, kui ajal, mil lõpeb ooteajaks olev 52 nädala pikkune töövõimetusperiood, mille vältel maksti haigushüvitist, ja algab töövõimetusperiood, keeldub viimati pädev liikmesriik, tuginedes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (1) artiklile 57, andmast õigust invaliidsushüvitistele ja teine liikmesriik, kes ei ole viimati pädev liikmesriik, rakendab proportsionaalse invaliidsushüvitise õiguse hindamisel kooskõlas selle liikmesriigi õigusega 104 nädala pikkust ooteaega?

| 2. | Kas sellisel juhul on kooskõlas vaba liikumise õigusega, et asjaomane isik saab sellise ooteajas sisalduva lünga vältel vaid sotsiaalabi või kohustavad ELTL artiklid 45 ja 48 liikmesriiki, kes ei ole viimati pädev, hindama õigust invaliidsushüvitistele pärast viimati pädeva riigi õiguses ette nähtud ooteaja lõppemist, olgugi et selle liikmesriigi õigus, kes ei ole viimati pädev, seda teha ei luba? |
| --- | --- |

2.

Kas sellisel juhul on kooskõlas vaba liikumise õigusega, et asjaomane isik saab sellise ooteajas sisalduva lünga vältel vaid sotsiaalabi või kohustavad ELTL artiklid 45 ja 48 liikmesriiki, kes ei ole viimati pädev, hindama õigust invaliidsushüvitistele pärast viimati pädeva riigi õiguses ette nähtud ooteaja lõppemist, olgugi et selle liikmesriigi õigus, kes ei ole viimati pädev, seda teha ei luba?

---

(1)  ELT 2004, L 166, lk 1, ELT eriväljaanne 05/05, lk 72.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/9 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/9

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Bonn (Saksamaa) 23. veebruaril 2018 – Antonio Romano, Lidia Romano versus DSL Bank

(Kohtuasi C-143/18)

(2018/C 182/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Bonn

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Antonio Romano, Lidia Romano

Kostja: DSL Bank

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas direktiivi 2002/65/EÜ (1) artikli 6 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm või tava, mis ei näe ette nagu põhikohtuasjas, sidevahendi abil sõlmitud laenulepingute puhul taganemisõiguse välistamist, kui tarbija selgel taotlusel on mõlemad pooled lepingu juba enne seda täielikult täitnud, kui tarbija kasutab oma taganemisõigust? |
| --- | --- |

1.

Kas direktiivi 2002/65/EÜ (1) artikli 6 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm või tava, mis ei näe ette nagu põhikohtuasjas, sidevahendi abil sõlmitud laenulepingute puhul taganemisõiguse välistamist, kui tarbija selgel taotlusel on mõlemad pooled lepingu juba enne seda täielikult täitnud, kui tarbija kasutab oma taganemisõigust?

| 2. | Kas direktiivi 2002/65/EÜ artikli 4 lõiget 2, artikli 5 lõiget 1, artikli 6 lõike 1 teise lõigu teist taanet ja artikli 6 lõiget 6 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi õigusega vastavalt direktiivi 2002/65/EÜ artikli 5 lõikele 1 ja artikli 3 lõike 1 punkti 3 alapunktile a ette nähtud teabe nõuetekohaseks saamiseks ja taganemisõiguse kasutamiseks tarbija poolt tuleb kõiki asjakohaseid fakte ja kõiki selle lepingu sõlmimisega kaasnevaid asjaolusid silmas pidades tugineda liikmesriigi õiguse kohaselt mitte kellelegi teisele kui keskmisele tarbijale, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas? |
| --- | --- |

2.

Kas direktiivi 2002/65/EÜ artikli 4 lõiget 2, artikli 5 lõiget 1, artikli 6 lõike 1 teise lõigu teist taanet ja artikli 6 lõiget 6 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi õigusega vastavalt direktiivi 2002/65/EÜ artikli 5 lõikele 1 ja artikli 3 lõike 1 punkti 3 alapunktile a ette nähtud teabe nõuetekohaseks saamiseks ja taganemisõiguse kasutamiseks tarbija poolt tuleb kõiki asjakohaseid fakte ja kõiki selle lepingu sõlmimisega kaasnevaid asjaolusid silmas pidades tugineda liikmesriigi õiguse kohaselt mitte kellelegi teisele kui keskmisele tarbijale, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas?

| 3. | Kas juhul, kui esimesele ja teisele küsimusele vastatakse eitavalt, tuleb direktiivi 2002/65/EÜ artikli 7 lõiget 4 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis näeb pärast sidevahendi abil sõlmitud tarbijalaenulepingust taganemisest teatamist ette, et teenuse osutaja maksab tarbijale lisaks summale, mille ta on tarbijalt sidevahendi abil sõlmitud lepingu alusel saanud, ka hüvitise selle summa kasutamise eest? |
| --- | --- |

3.

Kas juhul, kui esimesele ja teisele küsimusele vastatakse eitavalt, tuleb direktiivi 2002/65/EÜ artikli 7 lõiget 4 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis näeb pärast sidevahendi abil sõlmitud tarbijalaenulepingust taganemisest teatamist ette, et teenuse osutaja maksab tarbijale lisaks summale, mille ta on tarbijalt sidevahendi abil sõlmitud lepingu alusel saanud, ka hüvitise selle summa kasutamise eest?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiv 2002/65/EÜ, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/EMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜ (EÜT 2002, L 271, lk 16; ELT eriväljaanne 06/04, lk 321).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/10 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/10

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 28. veebruaril 2018 – X BV versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-160/18)

(2018/C 182/11)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja ja kassatsioonkaebuse esitaja: X BV

Vastustaja ja vastustaja kassatsioonimenetluses: Staatssecretaris van Financiën

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas määruse nr 1484/95 (1) artikli 3 lõikeid 2, 4 ja 5 koostoimes määruse nr 1234/2007 (2) artikliga 141 tuleb tõlgendada nii, et seal kirjeldatud kontrollimehhanismi eesmärk ei ole ka tollivormistusjärgse kontrolli puhul midagi enamat kui tagada, et pädevad ametiasutused saavad tehingute sõlmimise asjaolude kohta õigeaegselt teavet, mis tekitab kahtlusi deklareeritud CIF-impordihinna õigsuses, ja omandavad võimaluse asja põhjalikumalt kontrollida?
  Või on asjakohane vastupidine seisukoht ja määruse nr 1484/95 artikli 3 lõigetes 2, 4 ja 5 kirjeldatud kontrollimehhanismi tuleb ka tollivormistusjärgse kontrolli puhul mõista nii, et kui importija müüb asjaomaseid tooteid ühenduse turul ühel korral või korduvalt deklareeritud CIF-impordihinna ja tollimaksu summast madalama hinnaga, mis ei ole kooskõlas ühenduse turul ette nähtud (müügi)tingimustega, siis tuleb tal juba seepärast tasuda täiendavat tollimaksu? Kas vastus viimasele küsimusele on erinev olevalt sellest, kas importija edasimüügi või mitme edasimüügi puhul on müügihind madalam kehtivast tüüpilisest hinnast? Kas seejuures omab tähtsust, et enne 11. septembrit 2009 määrati tüüpiline hind kindlaks teisiti kui pärast seda kuupäeva? Kas nendele küsimustele vastamisel on oluline see, kas importija ja ostjad liidus on seotud ettevõtjad? |
| --- | --- |

1.

Kas määruse nr 1484/95 (1) artikli 3 lõikeid 2, 4 ja 5 koostoimes määruse nr 1234/2007 (2) artikliga 141 tuleb tõlgendada nii, et seal kirjeldatud kontrollimehhanismi eesmärk ei ole ka tollivormistusjärgse kontrolli puhul midagi enamat kui tagada, et pädevad ametiasutused saavad tehingute sõlmimise asjaolude kohta õigeaegselt teavet, mis tekitab kahtlusi deklareeritud CIF-impordihinna õigsuses, ja omandavad võimaluse asja põhjalikumalt kontrollida?

Või on asjakohane vastupidine seisukoht ja määruse nr 1484/95 artikli 3 lõigetes 2, 4 ja 5 kirjeldatud kontrollimehhanismi tuleb ka tollivormistusjärgse kontrolli puhul mõista nii, et kui importija müüb asjaomaseid tooteid ühenduse turul ühel korral või korduvalt deklareeritud CIF-impordihinna ja tollimaksu summast madalama hinnaga, mis ei ole kooskõlas ühenduse turul ette nähtud (müügi)tingimustega, siis tuleb tal juba seepärast tasuda täiendavat tollimaksu? Kas vastus viimasele küsimusele on erinev olevalt sellest, kas importija edasimüügi või mitme edasimüügi puhul on müügihind madalam kehtivast tüüpilisest hinnast? Kas seejuures omab tähtsust, et enne 11. septembrit 2009 määrati tüüpiline hind kindlaks teisiti kui pärast seda kuupäeva? Kas nendele küsimustele vastamisel on oluline see, kas importija ja ostjad liidus on seotud ettevõtjad?

| 2. | Kui vastusest esimesele küsimusele järeldub, et kahjumiga kauplemine tõendab piisavalt, et deklareeritud CIF-impordihind tuleb kõrvale jätta, siis kuidas arvutatakse tasumisele kuuluv täiendav tollimaks? Kas maksustatav väärtus tuleb kindlaks määrata nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (3), artiklites 29–31 ette nähtud meetodite põhjal? Või määratakse maksustatav väärtus kindlaks ainult kehtiva tüüpilise hinna alusel? Kas enne 11. septembrit 2009 on viidatud ajavahemikul kindlaks määratud tüüpilise hinna aluseks võtmine vastuolus määruse nr 1234/2007 artikli 141 lõikega 3? |
| --- | --- |

2.

Kui vastusest esimesele küsimusele järeldub, et kahjumiga kauplemine tõendab piisavalt, et deklareeritud CIF-impordihind tuleb kõrvale jätta, siis kuidas arvutatakse tasumisele kuuluv täiendav tollimaks? Kas maksustatav väärtus tuleb kindlaks määrata nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (3), artiklites 29–31 ette nähtud meetodite põhjal? Või määratakse maksustatav väärtus kindlaks ainult kehtiva tüüpilise hinna alusel? Kas enne 11. septembrit 2009 on viidatud ajavahemikul kindlaks määratud tüüpilise hinna aluseks võtmine vastuolus määruse nr 1234/2007 artikli 141 lõikega 3?

| 3. | Kui vastustest esimesele ja teisele küsimusele tuleneb, et täiendava tollimaksu tasumise kohustuse seisukohast on määrava tähtsusega see, et imporditud tooted müüdi ühenduse turul kahjumiga, ja tasumisele kuuluva täiendava tollimaksu summa arvutamisel tuleb maksustatava väärtusena aluseks võtta tüüpiline hind, siis kas määruse nr 1484/95 artikli 3 lõiked 2, 4 ja 5 on Euroopa Kohtu 13. detsembri 2001. aasta otsust Kloosterboer Rotterdam (C-317/99, EU:C:2001:681) arvesse võttes kooskõlas määruse nr 1234/2007 artikliga 141? |
| --- | --- |

3.

Kui vastustest esimesele ja teisele küsimusele tuleneb, et täiendava tollimaksu tasumise kohustuse seisukohast on määrava tähtsusega see, et imporditud tooted müüdi ühenduse turul kahjumiga, ja tasumisele kuuluva täiendava tollimaksu summa arvutamisel tuleb maksustatava väärtusena aluseks võtta tüüpiline hind, siis kas määruse nr 1484/95 artikli 3 lõiked 2, 4 ja 5 on Euroopa Kohtu 13. detsembri 2001. aasta otsust Kloosterboer Rotterdam (C-317/99, EU:C:2001:681) arvesse võttes kooskõlas määruse nr 1234/2007 artikliga 141?

---

(1)  Komisjoni 28. juuni 1995. aasta määrus (EÜ) nr 1484/95, millega sätestatakse täiendavate imporditollimaksude süsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad ja määratakse kindlaks kodulinnuliha- ja munasektori ning ovoalbumiini kohta täiendavad imporditollimaksud ning tunnistatakse kehtetuks määrus nr 163/67/EMÜ (EÜT 1995, L 145, lk 47; ELT eriväljaanne 03/17, lk 437).

(2)  Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (ELT 2007, L 299, lk 1).

(3)  EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/11 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/11

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Noord-Nederland (Madalmaad) 1. märtsil 2018 – HQ, IP, kelle seaduslik esindaja on HQ, JO versus Aegean Airlines SA

(Kohtuasi C-163/18)

(2018/C 182/12)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Noord-Nederland

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: HQ, IP, kelle seaduslik esindaja on HQ, JO

Kostja: Aegean Airlines SA

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas määruse nr 261/2004 (1) artikli 8 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et reisija, kellel on (siseriiklikusse õigusesse üle võetud) pakettreise käsitleva direktiivi 90/314/EMÜ (2) alusel õigus nõuda pileti ostuhinna tagasimaksmist reisikorraldajalt, ei saa enam esitada piletihinna tagasimaksmise nõuet lennuettevõtjale? |
| --- | --- |

1.

Kas määruse nr 261/2004 (1) artikli 8 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et reisija, kellel on (siseriiklikusse õigusesse üle võetud) pakettreise käsitleva direktiivi 90/314/EMÜ (2) alusel õigus nõuda pileti ostuhinna tagasimaksmist reisikorraldajalt, ei saa enam esitada piletihinna tagasimaksmise nõuet lennuettevõtjale?

| 2. | Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: Kas reisija saab ikkagi nõuda pileti ostuhinna tagasimaksmist lennuettevõtjalt, kui lähtuda tuleb sellest, et vastutusele võtmise korral ei oleks reisikorraldaja rahaliselt suuteline piletihinda tegelikult tagasi maksma, ja reisikorraldaja ei ole võtnud ka ennetavaid meetmeid, et tagada piletihinna tagasimaksmine? |
| --- | --- |

2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: Kas reisija saab ikkagi nõuda pileti ostuhinna tagasimaksmist lennuettevõtjalt, kui lähtuda tuleb sellest, et vastutusele võtmise korral ei oleks reisikorraldaja rahaliselt suuteline piletihinda tegelikult tagasi maksma, ja reisikorraldaja ei ole võtnud ka ennetavaid meetmeid, et tagada piletihinna tagasimaksmine?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10).

(2)  Nõukogu 13. juuni 1990. aasta direktiiv 90/314/EMÜ reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta (EÜT 1990, L 158, lk 59; ELT eriväljaanne 13/10, lk 132).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/12 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/12

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) 7. märtsil 2018 – Ronny Rohart versus Federale Pensioendienst

(Kohtuasi C-179/18)

(2018/C 182/13)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeidsrechtbank Gent

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Ronny Rohart

Vastustaja: Federale Pensioendienst

Eelotsuse küsimus

Kas ELL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõtet koosmõjus nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 (1) kehtestatud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjadega tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis ei luba töötaja tööstaažil asjaomases liikmesriigis põhineva vanaduspensioni arvutamisel arvesse võtta asjaomase isiku poolt liikmesriigis läbitud ajateenistust, kuna asjaomane isik oli ajateenistuse ajal ja ka pärast seda katkematult Euroopa Liidu ametnik, mistõttu ei vasta ta tingimustele, mis peavad liikmesriigi õigusnormide kohaselt olema täidetud selleks, et ajateenistust saaks pidada samaväärseks töötamisega?

---

(1)  Nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrus (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa Ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjad) (EÜT 1968, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 01/02, lk 5).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/12 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/12

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 9. märtsil 2018 – Agrenergy Srl versus Ministero dello Sviluppo Economico

(Kohtuasi C-180/18)

(2018/C 182/14)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Agrenergy Srl

Vastustaja: Ministero dello Sviluppo Economico

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2009/28/EÜ (1) artikli 3 lõike 3 punkti a tuleb tõlgendada nii – pidades silmas ka õiguspärase ootuse kaitse üldpõhimõtet ning direktiiviga loodud taastuvatest energiaallikatest energia tootmise toetamist reguleeriva süsteemi terviklikku ülesehitust –, et kui Itaalia õigusnormid lubavad Itaalia valitsusel varem kehtestatud toetustariife hilisemate rakendusdekreetidega vähendada või lausa nullida, siis on nende õigusnormide kooskõla ELi õigusega välistatud?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 140, lk 16).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/13 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/13

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal) 12. märtsil 2018 – Fazenda Pública versus Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

(Kohtuasi C-184/18)

(2018/C 182/15)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Central Administrativo Sul

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Fazenda Pública

Vastustajad: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikleid 12, 56, 57 ja 58 [nüüd Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 18, 63, 64 ja 65] tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune nagu põhikohtuasjas vaidlusalune siseriiklik õigusnorm (30. novembri 1988. aasta dekreetseadusega nr 442-A/88, selle 27. detsembri 2001. aasta seadusest nr 109-B/2001 tulenevas redaktsioonis, heaks kiidetud füüsilise isiku tulumaksu seadustiku artikli 43 lõige 2), millega maksustatakse kapitali kasvutulu, mille on liikmesriigis (Portugal) asuva kinnisasja võõrandamisest saanud selle liikmesriigi kodanik, kelle elukoht on kolmandas riigis (Angola), kõrgemas maksumääras kui sama tüüpi kapitali kasvutulu tehingut, kui tulu saav isik elab samas riigis, kus asub kinnisasi?

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/13 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/13

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 9. märtsil 2018 – Oro Efectivo S.L. versus Diputación Foral de Bizkaia

(Kohtuasi C-185/18)

(2018/C 182/16)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Oro Efectivo S.L.

Vastustaja: Diputación Foral de Bizkaia

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiviga 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (1), ja sellest direktiivist tuleneva neutraalse maksustamise põhimõttega, nagu ka seda direktiivi tõlgendava Euroopa Kohtu praktikaga on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt liikmesriik võib nõuda ettevõtjalt või majandus- või kutsetegevuse raames tegutsevalt isikult vallasasja (konkreetselt kulla, hõbeda või juveelide) ostmise pealt muud kaudset maksu peale käibemaksu, kui:

| 1) | ostetud asja kasutatakse töötlemise ja hiljem üleandmise teel nimetatud ettevõtja enda majandustegevuse otstarbel; |
| --- | --- |

1)

ostetud asja kasutatakse töötlemise ja hiljem üleandmise teel nimetatud ettevõtja enda majandustegevuse otstarbel;

| 2) | ostetud asja uuesti ettevõtlusringlusse laskmise raames tehakse käibemaksustatavaid tehinguid ja |
| --- | --- |

2)

ostetud asja uuesti ettevõtlusringlusse laskmise raames tehakse käibemaksustatavaid tehinguid ja

| 3) | selles riigis kohaldatav õigus ei võimalda ettevõtjal või majandus- või kutsetegevuse raames tegutseval isikul niisugustes tehingutes esimese nimetatud ostu pealt selle maksuna tasutud maksu maha arvata? |
| --- | --- |

3)

selles riigis kohaldatav õigus ei võimalda ettevõtjal või majandus- või kutsetegevuse raames tegutseval isikul niisugustes tehingutes esimese nimetatud ostu pealt selle maksuna tasutud maksu maha arvata?

---

(1)  
  ELT 2006 L 347, lk 1.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/14 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/14

---

15. märtsil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik

(Kohtuasi C-192/18)

(2018/C 182/17)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Szmytkowska, K. Banks, H. Krämer, C. Valero)

Kostja: Poola Vabariik

Hageja nõuded

| — | tuvastada, et kuna Poola Vabariik on 12. juuli 2017. aasta seaduse, mis käsitleb üldkohtute korralduse seaduse muutmist (Prawo o ustroju sądów powszechnych), artikli 13 punktides 1–3 kehtestanud erineva pensioniea naistele ja meestele, kes töötavad kohtunikuna üldkohtus või kõrgeimas kohtus (Sąd Najwyższy), või prokurörina, siis on Poola Vabariik rikkunud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 157 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine) (1) artikli 5 punktist a ja artikli 9 lõike 1 punktist f tulenevaid kohustusi,
  ning |
| --- | --- |

—

tuvastada, et kuna Poola Vabariik on 12. juuli 2017. aasta seaduse, mis käsitleb üldkohtute korralduse seaduse muutmist (Prawo o ustroju sądów powszechnych), artikli 13 punktides 1–3 kehtestanud erineva pensioniea naistele ja meestele, kes töötavad kohtunikuna üldkohtus või kõrgeimas kohtus (Sąd Najwyższy), või prokurörina, siis on Poola Vabariik rikkunud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 157 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine) (1) artikli 5 punktist a ja artikli 9 lõike 1 punktist f tulenevaid kohustusi,

ning

| — | tuvastada, et kuna Poola Vabariik on nimetatud seaduse artikli 13 punktis 1 vähendanud üldkohtu kohtunike pensioniiga ning samal ajal andnud justiitsministrile pädevuse otsustada selle seaduse artikli 1 punkti 26 alapunktide b ja c alusel kohtunike teenistusaja pikendamise üle, siis on Poola Vabariik rikkunud Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõike 1 punktist 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tulenevaid kohustusi; |
| --- | --- |

—

tuvastada, et kuna Poola Vabariik on nimetatud seaduse artikli 13 punktis 1 vähendanud üldkohtu kohtunike pensioniiga ning samal ajal andnud justiitsministrile pädevuse otsustada selle seaduse artikli 1 punkti 26 alapunktide b ja c alusel kohtunike teenistusaja pikendamise üle, siis on Poola Vabariik rikkunud Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõike 1 punktist 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tulenevaid kohustusi;

| — | mõista kohtukulud välja Poola Vabariigilt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja Poola Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon heidab Poola Vabariigile ette, et kuna Poola Vabariik on 12. juuli 2017. aasta seaduse, mis käsitleb üldkohtute korralduse seaduse muutmist, artikli 13 punktides 1–3 kehtestanud erineva pensioniea naistele ja meestele, kes töötavad kohtunikuna üldkohtus või kõrgeimas kohtus, või prokurörina, ning kuna Poola Vabariik on sama seaduse artikli 13 punktis 1 vähendanud üldkohtu kohtunike pensioniiga ning samal ajal andnud justiitsministrile pädevuse otsustada selle seaduse artikli 1 punkti 26 alapunktide b ja c alusel kohtunike teenistusaja pikendamise üle, siis on Poola Vabariik rikkunud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 157 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine) artikli 5 punktist a ja artikli 9 lõike 1 punktist f ning Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõike 1 punktist 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tulenevaid kohustusi.

---

(1)  ELT L 204, lk 23.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/15 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/15

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Mons (Belgia) 19. märtsil 2018 – Mydibel SA versus Belgia riik

(Kohtuasi C-201/18)

(2018/C 182/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Mons

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Mydibel SA

Vastustaja: Belgia riik

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (1), artikleid 14, 15, 168, 184, 185, 187 ja 188, tuleb tõlgendada ja kohaldada nii, et kas on või ei ole alust käibemaksu korrigeerimiseks/tagasinõudmiseks kinnisvarainvesteeringult, millelt on algselt käibemaks korrektselt maha arvatud, kui see kinnisvarainvesteering on müügi-tagasirendi (sale and lease back) tehingu esemeks, võttes arvesse et:

| — | müük-tagasirent koosneb kombineeritult ja üheaegselt maksukohustuslase poolt kahe finantsinstitutsiooni kasuks seatud kasutusvaldusest (st tähtajalisest piiratud asjaõigusest) ja nende kahe finantsinstitutsiooni poolt maksukohustuslasele antud liisingust; |
| --- | --- |

—

müük-tagasirent koosneb kombineeritult ja üheaegselt maksukohustuslase poolt kahe finantsinstitutsiooni kasuks seatud kasutusvaldusest (st tähtajalisest piiratud asjaõigusest) ja nende kahe finantsinstitutsiooni poolt maksukohustuslasele antud liisingust;

| — | müük-tagasirent kujutab endast pelgalt maksukohustuslase likviidsuse tõstmise eesmärgil tehtavat finantstehingut; |
| --- | --- |

—

müük-tagasirent kujutab endast pelgalt maksukohustuslase likviidsuse tõstmise eesmärgil tehtavat finantstehingut;

| — | müük-tagasirent ei ole käibemaksuga maksustatav tehing; |
| --- | --- |

—

müük-tagasirent ei ole käibemaksuga maksustatav tehing;

| — | kinnisvarainvesteering jäi maksukohustuslase valdusesse ja seda kasutati maksukohustuslase maksustatava tegevuse tarbeks katkematult ja püsivalt nii enne kui pärast tehingut. |
| --- | --- |

—

kinnisvarainvesteering jäi maksukohustuslase valdusesse ja seda kasutati maksukohustuslase maksustatava tegevuse tarbeks katkematult ja püsivalt nii enne kui pärast tehingut.

Kas eelnimetatud sätete tõlgendamine ja kohaldamine viisil, mis viiks algselt maha arvatud käibemaksu korrigeerimiseni/tagasinõudmiseni, on kooskõlas käibemaksu neutraalsuse põhimõttega ja/või võrdse kohtlemise põhimõttega?

---

(1)  ELT L 347, lk 1.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/16 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/16

---

23. märtsil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik

(Kohtuasi C-206/18)

(2018/C 182/19)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Samnadda, J. Hottiaux, G. von Rintelen)

Kostja: Poola Vabariik

Hageja nõuded

| — | tuvastada, et kuna Poola Vabariik ei ole vastu võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/26/EL autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste kollektiivse teostamise ning muusikateose internetis kasutamise õiguse multiterritoriaalse litsentsimise kohta siseturul (1) täitmiseks või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis on Poola Vabariik rikkunud selle direktiivi artiklist 43 tulenevaid kohustusi; |
| --- | --- |

—

tuvastada, et kuna Poola Vabariik ei ole vastu võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/26/EL autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste kollektiivse teostamise ning muusikateose internetis kasutamise õiguse multiterritoriaalse litsentsimise kohta siseturul (1) täitmiseks või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis on Poola Vabariik rikkunud selle direktiivi artiklist 43 tulenevaid kohustusi;

| — | määrata Poola Vabariigile direktiivi 2014/26/EL ülevõtmise meetmetest teatamise kohustuse rikkumise eest ELTL artikli 260 lõike 3 alusel karistusmakse suurusega 87 612 eurot päevas alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest; |
| --- | --- |

—

määrata Poola Vabariigile direktiivi 2014/26/EL ülevõtmise meetmetest teatamise kohustuse rikkumise eest ELTL artikli 260 lõike 3 alusel karistusmakse suurusega 87 612 eurot päevas alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest;

| — | mõista kohtukulud välja Poola Vabariigilt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja Poola Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/26/EL autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste kollektiivse teostamise ning muusikateose internetis kasutamise õiguse multiterritoriaalse litsentsimise kohta siseturul artikli 43 lõike 1 kohaselt olid liikmesriigid selle direktiivi järgimiseks kohustatud vajalikud õigus- ja haldusnormid jõustama hiljemalt 10. aprilliks 2016. Liikmesriigid pidid nende õigusnormide teksti viivitamata edastama komisjonile.

Poola Vabariik esitas 22. novembril 2017 komisjonile kolm juba olemasolevat õigusakti, millega võeti direktiiv 2014/26/EL üle üksnes osaliselt. Kuna Poola Vabariik ei ole oma õiguskorda sisse viinud ega rakendanud kõiki nõutavaid norme, otsustas komisjon esitada Euroopa Liidu Kohtule hagiavalduse.

Oma hagiavalduses palub komisjon mõista Poola Vabariigilt välja karistusmakse suurusega 87 612 eurot päevas alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest. Vastav summa määrati kindlaks, lähtudes rikkumise raskusest ja kestusest ning vajadusest tagada hoiatav mõju.

---

(1)  ELT 2014, L 84, lk 72.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/17 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/17

---

Électricité de France (EDF) 27. märtsil 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 16. jaanuari 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-747/15: EDF versus komisjon

(Kohtuasi C-221/18 P)

(2018/C 182/20)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Électricité de France (EDF) (esindaja: advokaat M. Debroux)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Prantsuse Vabariik

Apellandi nõuded

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | lahendada esimeses kohtuastmes esitatud hagi, rahuldades selle ja sellest tulenevalt tühistades komisjoni 22. juuli 2015. aasta otsuse (EL) 2016/154 riigiabi SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) (1) kohta artiklid 1–5; |
| --- | --- |

—

lahendada esimeses kohtuastmes esitatud hagi, rahuldades selle ja sellest tulenevalt tühistades komisjoni 22. juuli 2015. aasta otsuse (EL) 2016/154 riigiabi SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) (1) kohta artiklid 1–5;

teise võimalusena:

| — | teha lõplik otsus esimeses kohtuastmes esitatud hagi esimese väite ja teise väite esimese osa kohta, nõustuda selle teise väite esimese osaga ja sellest tulenevalt tuvastada, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõte on vaidlusaluse meetme suhtes kohaldatav; |
| --- | --- |

—

teha lõplik otsus esimeses kohtuastmes esitatud hagi esimese väite ja teise väite esimese osa kohta, nõustuda selle teise väite esimese osaga ja sellest tulenevalt tuvastada, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõte on vaidlusaluse meetme suhtes kohaldatav;

| — | saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse, mõnele teisele kojale, et see teeks otsuse hageja 22. detsembri 2015. aasta hagis esitatud teiste väidete ja argumentide suhtes, ning otsustada esimese kohtuastme kohtukulude jaotus edaspidi. |
| --- | --- |

—

saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse, mõnele teisele kojale, et see teeks otsuse hageja 22. detsembri 2015. aasta hagis esitatud teiste väidete ja argumentide suhtes, ning otsustada esimese kohtuastme kohtukulude jaotus edaspidi.

kolmanda võimalusena:

| — | saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse, mõnele teisele kojale, et see teeks otsuse kõigi hageja 22. detsembri 2015. aasta hagis esitatud väidete ja argumentide suhtes (sealhulgas teise võimalusena esitatud väited), ning otsustada esimese kohtuastme kohtukulude jaotus edaspidi. |
| --- | --- |

—

saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse, mõnele teisele kojale, et see teeks otsuse kõigi hageja 22. detsembri 2015. aasta hagis esitatud väidete ja argumentide suhtes (sealhulgas teise võimalusena esitatud väited), ning otsustada esimese kohtuastme kohtukulude jaotus edaspidi.

ja igal juhul:

| — | mõista kõik käesoleva astme kohtukulud välja komisjonilt. |
| --- | --- |

—

mõista kõik käesoleva astme kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab apellant esimese võimalusena neli väidet ja teise võimalusena ühe väite.

Esimene väide, et on eiratud Üldkohtu 15. detsembri 2009. aasta otsuse EDF vs. komisjon (T-156/04) seadusjõudu. Vaidlustatud kohtuotsuses on vaidlusalune meede määratletud kui väidetav maksuvabastus, vastupidi 15. detsembri 2009. aasta otsusele, mis tehti samas asjas, milles see lähenemine sõnaselgelt kõrvale jäeti. Vaidlusaluse meetme määratlemisel selle lahknevuse põhjendamiseks näib vaidlustatud kohtuotsus kaudselt, kuid ekslikult, viitavat vajadusele tõlgendada 15. detsembri 2009. aasta kohtuotsust Euroopa Kohtu 5. juuni 2012. aasta kinnitava otsuse (C-124/10 P) „valguses“. Selles kohtuasjas aga ei võtnud Euroopa Kohus seisukohta vaidlusaluse meetme määratlemise küsimuses, mis on faktiline järeldus.

Teine väide, et Üldkohtule esitatud tõendeid on moonutatud. Need tõendid kirjeldavad EDF-i kapitali tegelikku ümberkorraldamist ega võimalda kindlaks teha väidetavat maksuvabastust, mille Üldkohus on tuvastanud.

Kolmas väide, et on eiratud Euroopa Kohtu hiljutise praktikaga – eelkõige 20. septembri 2007. aasta kohtuotsusega Frucona Košice (C-300/16 P), millele pealegi Üldkohtule esitatud kirjalikes seisukohtades viidati – kehtestatud hoolika ja erapooletu uurimise kohustuse laadi ja ulatust.

Neljas väide, et Üldkohus eiras põhjendamiskohustust nii vaidlusaluse meetme määratlemisel kui ka nende argumentide üle arutlemisel, mille hageja oli Frucona Košice kohtuotsusele tuginedes esitanud.

Lõpetuseks teise võimalusena esitatud väide, et väidetava abi määratlemisel uue abina on rikutud õigusnormi, samas kui see abi oleks tulnud kvalifitseerida olemasolevaks abiks.

---

(1)  ELT L 34, lk 152.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/18 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/18

---

Itaalia Vabariigi 9. aprillil 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (viies koda) 25. jaanuari 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-91/16: Itaalia versus komisjon

(Kohtuasi C-247/18 P)

(2018/C 182/21)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Apellant: Itaalia Vabariik (esindajad: G. Palmieri, avvocato dello Stato P. Gentili)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

| — | Itaalia vabariik palub Euroopa Kohtu põhikirja artiklite 56 ja 58 alusel Euroopa Kohtu tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 25. jaanuari 2018. aasta otsus kohtuasjas T-91/16, millest teatati 29. jaanuaril 2018 ja mille ese oli nõue tühistada komisjoni 17. detsembri 2015. aasta otsus C(2015) 9413, millest teatati 18. detsembril 2015 ja millega vähendati Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) poolt Sitsiilia rakenduskavale eraldatud toetust, mida anti eesmärgi nr 1 alla kuuluvatele Itaalia maakondadele ühenduse struktuuriabi raames (POR Sitsiilia 2000-2006); ning tühistada viimati nimetatud otsus. |
| --- | --- |

—

Itaalia vabariik palub Euroopa Kohtu põhikirja artiklite 56 ja 58 alusel Euroopa Kohtu tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 25. jaanuari 2018. aasta otsus kohtuasjas T-91/16, millest teatati 29. jaanuaril 2018 ja mille ese oli nõue tühistada komisjoni 17. detsembri 2015. aasta otsus C(2015) 9413, millest teatati 18. detsembril 2015 ja millega vähendati Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) poolt Sitsiilia rakenduskavale eraldatud toetust, mida anti eesmärgi nr 1 alla kuuluvatele Itaalia maakondadele ühenduse struktuuriabi raames (POR Sitsiilia 2000-2006); ning tühistada viimati nimetatud otsus.

Väited ja peamised argumendid

Itaalia Vabariik esitas Euroopa Kohtule apellatsioonkaebuse 25. jaanuari 2018. aasta otsuse T-91/16 peale, millega Üldkohus jättis rahuldamata Itaalia hagi nõudega tühistada komisjoni 17. detsembri 2015. aasta otsus C(2015) 9413, millest teatati 18. detsembril 2015 ja millega vähendati Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) poolt Sitsiilia rakenduskavale eraldatud toetust, mida anti eesmärgi nr 1 alla kuuluvatele Itaalia maakondadele ühenduse struktuuriabi raames (POR Sitsiilia 2000-2006).

Esimene väide. Rikutud on määruse nr 1260/99 (1)
  artiklit 39, määruse 438/[2001] (2)
  artikleid 4, 6 ja 10, ELTL artiklit 317 ja tõendamiskohustuse põhimõtet.

Üldkohus ei märkinud, et samadest faktidest, mis ta tuvastas, tuleneb, et komisjoni 2008. aastal uuendatud auditeerimismenetlus puudutas kulusid, mida oli juba 2005. aastal ja 2006. aastal auditeeritud ja mille kohta oli tehtud positiivne otsus, ning et ei ole ilmnenud uusi asjaolusid.

Teine väide. Rikutud on määruse nr 1260/99 artiklit 39, määruse nr 1083/2006 (3)
  artiklit 100, määruse nr 1303/2013 (4)
  artiklit 145, hea halduse, võistleva menetluse ja usalduse põhimõtet.

Üldkohus pidas põhjendamata õigustatuks finantskorrektsiooni menetluse pikkust, mis kestis kokku üle seitsme aasta, mille jooksul komisjon tegutses sisuliselt nii, et kohustuslik kuue kuu pikkune tähtaeg alates lõpliku otsuse vastuvõtmiseks korraldatud ärakuulamisest algas hetkel, mille komisjon määras omal äranägemisel, mis muutis sisutühjaks selle tähtaja järgimise kohustuslikkuse.

Kolmas väide. Rikutud on määruse nr 1260/99 artikli 39 lõikeid 2 ja 3 ning määruse nr 438/2001 artiklit 10. Faktide moonutamine.

Üldkohus tuvastas, et leitud vigade arv oli enne ja pärast 31. detsembrit 2006 kestnud perioodidel väga erinev nii „kooskõlas olevate“ kui ka muude projektide kulude osas. Kuid ta asus õigusvastaselt seisukohale, et ekstrapoleerimise teel saadud ning programmi kõiki aastaid ja projektiliike hõlmav üks veamäär 32,65 % on sobiv määr. Sellega rikkus komisjon finantskorrektsioonide proportsionaalsuse ja valimite representatiivsuse põhimõtet.

---

(1)  Nõukogu 21. juuni 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta (EÜT L 161, lk 1; ELT eriväljaanne 14/001, lk 31).

(2)  Komisjoni 2. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 438/2001, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1260/1999 üksikasjalikud rakenduseeskirjad juhtimis- ja kontrollisüsteemi kohta seoses struktuurifondidest antava abiga (EÜT L 63, lk 21; ELT eriväljaanne 14/001, lk 132).

(3)  Nõukogu 11. juuli 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999 (ELT L 210, lk 25).

(4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT L 347, lk 320).

---

Üldkohus

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/20 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/20

---

Üldkohtu 11. aprilli 2018. aasta otsus – H versus nõukogu

(Kohtuasi T-271/10 RENV) (1)

((Ühine välis- ja julgeolekupoliitika - EUPMi Bosnias ja Hertsegoviinas lähetatud isikkoosseisu liige - Üleviimisotsus - EUPMi juhi pädevus otsustada lähetatud isikkoosseisu liikme üleviimine - Põhjendamiskohustus - Võimu kuritarvitamine - Ilmne hindamisviga - Psühholoogiline ahistamine))

(2018/C 182/22)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: H (esindaja: advokaat M. Velardo)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: A. Vitro ja F. Naert)

Ese

Esiteks ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada Euroopa Liidu politseimissiooni (EUPM) Bosnias ja Hertsegoviinas personalijuhi allkirjastatud 7. aprilli 2010. aasta otsus viia hageja üle Banja Luka (Bosnia ja Hertsegoviina) piirkondlikku büroosse Criminal Justice Adviser – Prosecutor’i ametikohale ning 30. aprilli 2010. aasta otsus, millele on alla kirjutanud EUPMi juht, kelle ametikoht on ette nähtud nõukogu 8. detsembri 2009. aasta otsuse 2009/906/ÜVJP Euroopa Liidu politseimissiooni (EUPM) kohta Bosnias ja Hertsegoviinas (ELT 2009, L 322, lk 22) artiklis 6, ja millega kinnitatakse 7. aprilli 2010. aasta otsust, ning teiseks ELTL artikli 268 alusel esitatud nõue mõista välja hagejale väidetavalt tekkinud kahju.

Resolutsioon

| 1. | Jätta hagi rahuldamata. |
| --- | --- |

1.

Jätta hagi rahuldamata.

| 2. | Mõista kohtukulud välja H-lt. |
| --- | --- |

2.

Mõista kohtukulud välja H-lt.

---

(1)  ELT C 221, 14.8.2010.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/20 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/20

---

Üldkohtu 10. aprilli 2018. aasta otsus – Alcogroup ja Alcodis versus komisjon

(Kohtuasi T-274/15) (1)

((Tühistamishagi - Konkurents - Kartellikokkulepped - Bioetanooli ja etanooli turg - Haldusmenetlus - Korraldus alluda kontrollile - Komisjoni uurimispädevus - Advokaadi ja kliendi teabevahetuse konfidentsiaalsuse kaitse - Eelmisest kontrollist alates vahetatud dokumendid - Komisjoni keeldumine kõnealuse rikkumismenetluse peatamisest - Vaidlustamatu akt - Vastuvõetamatus))

(2018/C 182/23)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Alcogroup (Brüssel, Belgia) ja Alcodis (Brüssel) (esindajad: advokaadid P. de Bandt, J. Dewispelaere ja J. Probst)

Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: T. Christoforou, C. Giolito, V. Bottka ja F. Jimeno Fernández)

Hagejate toetuseks menetlusse astujad: Orde van Vlaamse Balies (Brüssel) (esindajad: T. Bontinck ja P. Goffinet, hiljem advokaadid F. Wijckmans, S. Engelen ja S. De Keer), Ordre des barreaux francophones et germanophone (Brüssel) (esindajad: advokaadid T. Bontinck, A. Guillerme ja P. Goffinet) ning Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Brüssel) (esindajad: advokaadid T. Bontinck, A. Guillerme ja P. Goffinet)

Ese

ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada komisjoni 12. märtsi 2015. aasta otsus C(2015) 1769 final, mille adressaat on Alcogroup ning kõik tema poolt otseselt või kaudselt kontrollitud ettevõtjad, seal hulgas Alcodis, ja mis puudutab nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 20 lõike 4 kohast menetlust (AT.40244 – Bioetanool), ning komisjoni 8. mai 2015. aasta kiri, mille adressaat on Alcogroup uurimiste AT.A0244 – Bioetanool ja AT.A0054 – Õli ja biokütuseturud raames.

Resolutsioon

| 1. | Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. |
| --- | --- |

1.

Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.

| 2. | Jätta Alcogroupi ja Alcodisi kohtukulud nende endi kanda ning mõista nendelt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud, seal hulgas kulud ajutiste meetmete kohaldamise menetluses. |
| --- | --- |

2.

Jätta Alcogroupi ja Alcodisi kohtukulud nende endi kanda ning mõista nendelt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud, seal hulgas kulud ajutiste meetmete kohaldamise menetluses.

| 3. | Jätta Orde van Vlaamse Balies’i, Ordre des barreaux francophones et germanophone’i ja Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles’i kohtukulud käesolevas kohtuastmes nende endi kanda. |
| --- | --- |

3.

Jätta Orde van Vlaamse Balies’i, Ordre des barreaux francophones et germanophone’i ja Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles’i kohtukulud käesolevas kohtuastmes nende endi kanda.

---

(1)  ELT C 279, 24.8.2015.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/21 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/21

---

Üldkohtu presidendi 22. märtsil 2018 määrus – Valencia Club de Fútbol versus komisjon

(Kohtuasi T-732/16)

((Ajutiste meetmete kohaldamine - Riigiabi - Riigiabi, mida Hispaania andis teatud professionaalsetele jalgpalliklubidele - Avalik-õigusliku üksuse antud riigigarantii - Otsus tunnistada abi siseturuga kokkusobimatuks - Täitmise peatamise taotlus - Kiireloomulisuse puudumine))

(2018/C 182/24)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Valencia Club de Fútbol, SAD (Valencia, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. García Gallardo Gil-Fournier ja A. Guerrero Righetto)

Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Luengo, B. Stromsky ja P. Němečková)

Hageja toetuseks menetlusse astuja: Hispaania Kuningriik (esindaja: A. Gavela Llopis)

Ese

ELTL artiklitel 278 ja 297 põhinev nõue peatada komisjoni 4. juuli 2016. aasta otsuse (EL) 2017/365 riigiabi SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) kohta, mida Hispaania andis Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale ja Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale (ELT 2017, L 55, lk 12), täitmine.

Resolutsioon

| 1. | Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata. |
| --- | --- |

1.

Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.

| 2. | Tunnistada kehtetuks 10. novembri 2016. aasta kohtumäärus Valencia Club de Fútbol vs. komisjon (T-732/16 R). |
| --- | --- |

2.

Tunnistada kehtetuks 10. novembri 2016. aasta kohtumäärus Valencia Club de Fútbol vs. komisjon (T-732/16 R).

| 3. | Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi. |
| --- | --- |

3.

Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/22 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/22

---

Üldkohtu presidendi 22. märtsil 2018 määrus – Hércules Club de Fútbol versus komisjon

(Kohtuasi T-766/16)

((Ajutiste meetmete kohaldamine - Riigiabi - Riigiabi, mida Hispaania andis teatud professionaalsetele jalgpalliklubidele - Avalik-õigusliku üksuse antud riigigarantii - Otsus tunnistada abi siseturuga kokkusobimatuks - Täitmise peatamise taotlus - Kiireloomulisuse puudumine))

(2018/C 182/25)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Hispaania) (esindajad: advokaat S. Rating ja Y. Martínez Mata)

Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Luengo, B. Stromsky ja P. Němečková)

Hageja toetuseks menetlusse astuja: Hispaania Kuningriik (esindaja: A. Gavela Llopis)

Ese

ELTL artiklitel 278 ja 297 põhinev nõue peatada komisjoni 4. juuli 2016. aasta otsuse (EL) 2017/365 riigiabi SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) kohta, mida Hispaania andis Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale ja Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale (ELT 2017, L 55, lk 12), täitmine.

Resolutsioon

| 1. | Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata. |
| --- | --- |

1.

Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.

| 2. | Tunnistada kehtetuks 11. novembri 2016. aasta kohtumäärus Hércules Club de Fútbol vs. komisjon (T-766/16 R). |
| --- | --- |

2.

Tunnistada kehtetuks 11. novembri 2016. aasta kohtumäärus Hércules Club de Fútbol vs. komisjon (T-766/16 R).

| 3. | Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi. |
| --- | --- |

3.

Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/22 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/22

---

Üldkohtu 21. märtsi 2018. aasta määrus – Eco-Bat Technologies jt versus komisjon

(Kohtuasi T-361/17) (1)

((Tühistamishagi - Kartellikokkulepped - Autoakude ringlussevõtu turg - Otsus, millega parandatakse otsust ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamise ja trahvide vähendamise kohta - Hagi esitamise tähtaeg - Tähtaja algus - Hilinemine - Vastuvõetamatus))

(2018/C 182/26)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Eco-Bat Technologies Ltd (Matlock, Ühendkuningriik), Berzelius Metall GmbH (Braubach, Saksamaa) ja Société traitements chimiques des métaux (STCM) (Bazoches-les-Gallerandes, Prantsusmaa) (esindajad: M. Brealey, QC, advokaadid I. Vandenborre ja S. Dionnet)

Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: F. van Schaik, G. Conte, I. Rogalski ja J. Szczodrowski)

Ese

ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue esiteks tühistada komisjoni 8. veebruari 2017. aasta otsus C(2017) 900 final ELTL artikli 101 kohase menetluse kohta (juhtum AT.40018 – Autoakude ringlussevõtt), mida on parandatud komisjoni 6. aprilli 2017. aasta otsusega C(2017) 2223 final, ning teiseks vähendada hagejatele määratud trahvi summat.

Resolutsioon

| 1. | Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. |
| --- | --- |

1.

Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.

| 2. | Mõista kohtukulud välja Eco-Bat Technologies Ltd-lt, Berzelius Metall GmbH-lt ja Société traitements chimiques des métaux (STCM)-lt. |
| --- | --- |

2.

Mõista kohtukulud välja Eco-Bat Technologies Ltd-lt, Berzelius Metall GmbH-lt ja Société traitements chimiques des métaux (STCM)-lt.

---

(1)  ELT C 318, 25.9.2017.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/23 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/23

---

Üldkohtu 21. märtsi 2018. aasta määrus – UD versus komisjon

(Kohtuasi T-574/17) (1)

((Avalik teenistus - Toitjakaotuspensioni saav isik - Sotsiaalkindlustus - Taotluse anda eelnev luba teatavate ravikulude hüvitamiseks rahuldamata jätmine - Uus taotlus - Puhtalt kinnitav akt - Kaebuse esitamise tähtaeg - Vastuvõetamatus))

(2018/C 182/27)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: UD (esindajad: advokaadid S. Orlandi ja T. Martin)

Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: T. Bohr ja M. Mensi)

Ese

ELTL artikli 270 alusel esitatud hagi, milles palutakse tühistada komisjoni otsus keelduda andmast hagejale eelnevat luba teatavate ravikulude hüvitamiseks.

Resolutsioon

| 1. | Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata |
| --- | --- |

1.

Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata

| 2. | Jätta UD kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud. |
| --- | --- |

2.

Jätta UD kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.

---

(1)  ELT C 369, 30.10.2017.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/23 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/23

---

24. jaanuaril 2018 esitatud hagi – Giove Gas versus EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)

(Kohtuasi T-34/18)

(2018/C 182/28)

Hagiavalduse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Giove Gas Srl (Tarquinia, Itaalia) (esindajad: advokaadid A. Bergonzini ja F. Dinelli)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Compagnie des gaz de petrole Primagaz (Pariis, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: sõnalisi osi „KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA“ sisaldav ELi kujutismärk – registreerimistaotlus nr 14 740 559

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 27. novembri 2017. aasta otsus asjas R 1271/2017-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | muuta vaidlustatud otsus täies ulatuses ja |
| --- | --- |

—

muuta vaidlustatud otsus täies ulatuses ja

| — | registreerida kaubamärk. |
| --- | --- |

—

registreerida kaubamärk.

Väide

| — | Määruse 1001/2017 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine. |
| --- | --- |

—

Määruse 1001/2017 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/24 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/24

---

5. märtsil 2018 esitatud hagi – Szegedi versus parlament

(Kohtuasi T-135/18)

(2018/C 182/29)

Kohtumenetluse keel: ungari

Pooled

Hageja: Csanád Szegedi (Budapest, Ungari) (esindaja: advokaat Kristóf Bodó)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada Euroopa Parlamendi peasekretäri väljastatud võlateade nr 2017-1635; |
| --- | --- |

—

tühistada Euroopa Parlamendi peasekretäri väljastatud võlateade nr 2017-1635;

| — | tühistada Euroopa parlamendi peasekretäri 30. novembri 2017. aasta tagastamisotsus 264 196,11 euro suuruse summa kohta. |
| --- | --- |

—

tühistada Euroopa parlamendi peasekretäri 30. novembri 2017. aasta tagastamisotsus 264 196,11 euro suuruse summa kohta.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitab hageja seitse väidet.

| 1. | Esimene väide, et peasekretäri otsuses reisikulude ja parlamendiliikmete registreeritud assistentide kulude hüvitamise kohta tehtud järeldused on vastuolus objektiivse tegelikkusega. Hageja palus hüvitada reisikulud üksnes juhtudel, mil tal oli sellele õigus vastavalt Euroopa Parlamendi juhatuse otsusele nr 2009/C 159/01 Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete kohta.
  Parlamendiliikmete registreeritud assistendid, kellele otsuses viidatakse ja kellel on Euroopa Parlamendiga lepinguline suhe, teostavad tugiülesandeid, mis on seotud hageja parlamendiliikme ülesannete täitmisega Brüsselis ja Strasbourgis. |
| --- | --- |

1.

Esimene väide, et peasekretäri otsuses reisikulude ja parlamendiliikmete registreeritud assistentide kulude hüvitamise kohta tehtud järeldused on vastuolus objektiivse tegelikkusega. Hageja palus hüvitada reisikulud üksnes juhtudel, mil tal oli sellele õigus vastavalt Euroopa Parlamendi juhatuse otsusele nr 2009/C 159/01 Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete kohta.

Parlamendiliikmete registreeritud assistendid, kellele otsuses viidatakse ja kellel on Euroopa Parlamendiga lepinguline suhe, teostavad tugiülesandeid, mis on seotud hageja parlamendiliikme ülesannete täitmisega Brüsselis ja Strasbourgis.

| 2. | Teine väide, et rikutud on poolte võrdsuse põhimõtet.
  Hagejal ei olnud võimalik tutvuda tõenditega, mis toetavad peasekretäri otsuses sisalduvaid asjaolusid. Ta küll palus kirjalikult nendega tutvumist, kuid peasekretär ei saatnud talle neid tõendeid, mistõttu tal takistati igal ajal esitada sisulised seisukohad. Võlateate aluseks olev peasekretäri otsus kui hagejat puudutav õigusakt võeti vastu erapooletu ja õiglase kohtumenetluse ja poolte võrdsuse põhimõtteid ning hageja kaitseõigusi rikkudes. |
| --- | --- |

2.

Teine väide, et rikutud on poolte võrdsuse põhimõtet.

Hagejal ei olnud võimalik tutvuda tõenditega, mis toetavad peasekretäri otsuses sisalduvaid asjaolusid. Ta küll palus kirjalikult nendega tutvumist, kuid peasekretär ei saatnud talle neid tõendeid, mistõttu tal takistati igal ajal esitada sisulised seisukohad. Võlateate aluseks olev peasekretäri otsus kui hagejat puudutav õigusakt võeti vastu erapooletu ja õiglase kohtumenetluse ja poolte võrdsuse põhimõtteid ning hageja kaitseõigusi rikkudes.

| 3. | Kolmas väide, et peasekretäri otsuses on seoses tõendamiskoormisega rikutud õigusnormi. Vastupidi peasekretäri otsuses kinnitatule ei saa käesolevas asjas pidada asjasse puutuvaks kohtuasjas T-479/13 tehtud Üldkohtu 10. oktoobri 2014. aasta kohtuotsuse Marciani vs. parlament punktis 54 esitatud argumente nimelt seetõttu, et parlamendiliikme Marciani juhtumil tuli kohaldada Euroopa Parlamendi liikmete kulude hüvitamise ja toetuste maksmise eeskirja, samas kui ajal, mil hageja oli parlamendiliige, oli juba jõustunud nõukogu määrus (EÜ) nr 160/2009. |
| --- | --- |

3.

Kolmas väide, et peasekretäri otsuses on seoses tõendamiskoormisega rikutud õigusnormi. Vastupidi peasekretäri otsuses kinnitatule ei saa käesolevas asjas pidada asjasse puutuvaks kohtuasjas T-479/13 tehtud Üldkohtu 10. oktoobri 2014. aasta kohtuotsuse Marciani vs. parlament punktis 54 esitatud argumente nimelt seetõttu, et parlamendiliikme Marciani juhtumil tuli kohaldada Euroopa Parlamendi liikmete kulude hüvitamise ja toetuste maksmise eeskirja, samas kui ajal, mil hageja oli parlamendiliige, oli juba jõustunud nõukogu määrus (EÜ) nr 160/2009.

| 4. | Neljas väide, et parlamendiliikmete registreeritud assistentidele makstud palga tagasinõudmisel puudub õiguslik alus. Väide koosneb kahest osast.
  Neljanda väite esimese osa kohaselt ei ole hageja ja Euroopa Parlamendi vahel õigussuhet. Alates määruse (EÜ) nr 160/2009 jõustumisest on parlamendiliikmete registreeritud assistendil õigussuhe Euroopa Parlamendiga, mitte parlamendiliikmega, ning Euroopa Parlament ei hüvita kulusid, vaid maksab palka. Mis puutub parlamendiliikmete registreeritud assistentide töösuhtesse, siis ei ole hagejal Euroopa Parlamendiga mingit lepingulist suhet. Euroopa Parlament ei ole hagejale maksnud parlamendiliikmete registreeritud assistendi vastavat palka. Kuna puudub õigussuhe ja õiguslik alus, ei saa hagejal olla mingit Euroopa Parlamendile tagasimaksmise kohustust.
  Neljanda väite teise osa kohaselt ei tekita parlamendiliikmete registreeritud assistentide tegutsemine väljaspool teenistuskohustusi mingit õigust makstud palga tagastamisele. Euroopa Liidu personalieeskirjade artikkel 12 ei keela tegutseda väljaspool oma teenistuskohustusi, vaid nõuab üksnes ametisse nimetavalt asutuselt vastava loa saamist. Kui aga luba ei taotleta, ei näe see säte ette sanktsiooni, mis seisneks makstud palga täies ulatuses tagasimaksmises. |
| --- | --- |

4.

Neljas väide, et parlamendiliikmete registreeritud assistentidele makstud palga tagasinõudmisel puudub õiguslik alus. Väide koosneb kahest osast.

Neljanda väite esimese osa kohaselt ei ole hageja ja Euroopa Parlamendi vahel õigussuhet. Alates määruse (EÜ) nr 160/2009 jõustumisest on parlamendiliikmete registreeritud assistendil õigussuhe Euroopa Parlamendiga, mitte parlamendiliikmega, ning Euroopa Parlament ei hüvita kulusid, vaid maksab palka. Mis puutub parlamendiliikmete registreeritud assistentide töösuhtesse, siis ei ole hagejal Euroopa Parlamendiga mingit lepingulist suhet. Euroopa Parlament ei ole hagejale maksnud parlamendiliikmete registreeritud assistendi vastavat palka. Kuna puudub õigussuhe ja õiguslik alus, ei saa hagejal olla mingit Euroopa Parlamendile tagasimaksmise kohustust.

Neljanda väite teise osa kohaselt ei tekita parlamendiliikmete registreeritud assistentide tegutsemine väljaspool teenistuskohustusi mingit õigust makstud palga tagastamisele. Euroopa Liidu personalieeskirjade artikkel 12 ei keela tegutseda väljaspool oma teenistuskohustusi, vaid nõuab üksnes ametisse nimetavalt asutuselt vastava loa saamist. Kui aga luba ei taotleta, ei näe see säte ette sanktsiooni, mis seisneks makstud palga täies ulatuses tagasimaksmises.

| 5. | Viies väide, et kohustust ette nägevat õigusnormi ei ole lubatud kohaldada tagasiulatuvalt. Peasekretäri otsuse punktis 8 viidatakse tehtud järelduse õiguslike aluste seas rakendusmeetmete artiklile 39a, vaatamata sellele, et Euroopa Parlamendi juhatuse otsus nr 2015/C 397/03, millega muudetakse Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmeid, on kohaldatav alates 1. jaanuarist 2016, mistõttu ei saa see olla käesolevas vaidluses asjakohane. |
| --- | --- |

5.

Viies väide, et kohustust ette nägevat õigusnormi ei ole lubatud kohaldada tagasiulatuvalt. Peasekretäri otsuse punktis 8 viidatakse tehtud järelduse õiguslike aluste seas rakendusmeetmete artiklile 39a, vaatamata sellele, et Euroopa Parlamendi juhatuse otsus nr 2015/C 397/03, millega muudetakse Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmeid, on kohaldatav alates 1. jaanuarist 2016, mistõttu ei saa see olla käesolevas vaidluses asjakohane.

| 6. | Kuues väide, et summa kindlaksmääramisel on rikutud põhjendamiskohustust ja proportsionaalsuse põhimõtet. Sissenõutud summat ei ole põhjendatud üksikasjalikult ning ka mitte arvutusmeetodiga ning see eeldab, et parlamendiliikme assistent ei ole kunagi hageja heaks töötanud. |
| --- | --- |

6.

Kuues väide, et summa kindlaksmääramisel on rikutud põhjendamiskohustust ja proportsionaalsuse põhimõtet. Sissenõutud summat ei ole põhjendatud üksikasjalikult ning ka mitte arvutusmeetodiga ning see eeldab, et parlamendiliikme assistent ei ole kunagi hageja heaks töötanud.

| 7. | Seitsmes väide, et reisikulude tagasimaksmisele lisatud reisi kuupäeva tõendava dokumendi hindamisel kalduti kõrvale selle eesmärgist ja selle põhjal tehti ebaõige järeldus. |
| --- | --- |

7.

Seitsmes väide, et reisikulude tagasimaksmisele lisatud reisi kuupäeva tõendava dokumendi hindamisel kalduti kõrvale selle eesmärgist ja selle põhjal tehti ebaõige järeldus.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/26 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/26

---

16. märtsil 2018 esitatud hagi – Chrysses Demetriades & Co. ja Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co versus nõukogu jt

(Kohtuasi T-198/18)

(2018/C 182/30)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Küpros), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (esindaja: Barrister P. Tridimas)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank, Eurorühm ja Euroopa Liit

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

| — | kohustada kostjaid maksma hagejatele käesoleva hagi lisas esitatud tabelis näidatud summad, millele lisandub intress alates 26. märtsist 2013 kuni Üldkohtu otsuse tegemiseni; |
| --- | --- |

—

kohustada kostjaid maksma hagejatele käesoleva hagi lisas esitatud tabelis näidatud summad, millele lisandub intress alates 26. märtsist 2013 kuni Üldkohtu otsuse tegemiseni;

| — | mõista kohtukulud välja hagejatelt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja hagejatelt.

Teise võimalusena esitavad hageja täiendava nõude, milles paluvad Üldkohtul:

| — | tuvastada, et Euroopa Liidul ja/või kostjatest institutsioonidel on tekkinud lepinguväline vastutus; |
| --- | --- |

—

tuvastada, et Euroopa Liidul ja/või kostjatest institutsioonidel on tekkinud lepinguväline vastutus;

| — | määrata kindlaks, millise menetluse kohaselt teha kindlaks hagejatele tegelikult hüvitatav kahju; ja |
| --- | --- |

—

määrata kindlaks, millise menetluse kohaselt teha kindlaks hagejatele tegelikult hüvitatav kahju; ja

| — | mõista kohtukulud välja kostjatelt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad põhjendavad oma hagi nelja väitega, mis on põhiosas identsed või sarnased väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-197/18, JV Voscf jt vs. nõukogu jt.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/26 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/26

---

23. märtsil 2018 esitatud hagi – VQ versus EKP

(Kohtuasi T-203/18)

(2018/C 182/31)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: VQ (esindaja: barrister G. Cahill)

Kostja: Euroopa Keskpank

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada ELTL artikli 263 alusel Euroopa Keskpanga 14. märtsi 2018. aasta otsus SNC-2016-0026; |
| --- | --- |

—

tühistada ELTL artikli 263 alusel Euroopa Keskpanga 14. märtsi 2018. aasta otsus SNC-2016-0026;

| — | tuvastada ELTL artikli 277 alusel, et määruse (EL) nr 1024/2013 (1) artikli 18 lõige 6 on õigusvastane, ning seetõttu tühistada kõnealune otsus, ja |
| --- | --- |

—

tuvastada ELTL artikli 277 alusel, et määruse (EL) nr 1024/2013 (1) artikli 18 lõige 6 on õigusvastane, ning seetõttu tühistada kõnealune otsus, ja

| — | mõista kohtukulud välja Euroopa Keskpangalt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja Euroopa Keskpangalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

| 1. | Esimene väide, et EKP on rikkunud määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõiget 1 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 49 lõiget 1, kuna EKP määras rahalise halduskaristuse õiguslikul alusel, mis põhineb liidu ja liikmesriigi õigusel, millel puudub vahetu õigusmõju.






  — | Hageja leiab, et omaaktsiate ostusid, mis ta tegi ajavahemikus 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2015, ei saa lugeda määruse 575/2013 (2) artikli 77 punkti a ja artikli 78 rikkumiseks, kuna enne 1. jaanuari 2016 ei olnud kapitali säilitamise puhver jõustunud ega kindlaks määratud. |
| --- | --- | --- |

1.

Esimene väide, et EKP on rikkunud määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõiget 1 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 49 lõiget 1, kuna EKP määras rahalise halduskaristuse õiguslikul alusel, mis põhineb liidu ja liikmesriigi õigusel, millel puudub vahetu õigusmõju.

—

Hageja leiab, et omaaktsiate ostusid, mis ta tegi ajavahemikus 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2015, ei saa lugeda määruse 575/2013 (2) artikli 77 punkti a ja artikli 78 rikkumiseks, kuna enne 1. jaanuari 2016 ei olnud kapitali säilitamise puhver jõustunud ega kindlaks määratud.

| — | Kuivõrd EKP otsus põhineb normidel, mis reguleerivad kapitali säilitamise puhvrit direktiivis 2013/36 (3) ning mis ei olnud enne 1. jaanuari 2016 siduvad ega kindlaks määratud, siis väidab hageja, et EKP määras rahalise halduskaristuse liidu või liikmesriigi õigusnormi alusel, millel puudub vahetu õigusmõju. |
| --- | --- |

—

Kuivõrd EKP otsus põhineb normidel, mis reguleerivad kapitali säilitamise puhvrit direktiivis 2013/36 (3) ning mis ei olnud enne 1. jaanuari 2016 siduvad ega kindlaks määratud, siis väidab hageja, et EKP määras rahalise halduskaristuse liidu või liikmesriigi õigusnormi alusel, millel puudub vahetu õigusmõju.

| — | Vaidlustatud otsus rikub seega määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõiget 1 ning eelkõige põhiõiguste harta artikli 49 lõikes 1 kehtestatud õiguspärasuse põhimõtet. |
| --- | --- |

—

Vaidlustatud otsus rikub seega määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõiget 1 ning eelkõige põhiõiguste harta artikli 49 lõikes 1 kehtestatud õiguspärasuse põhimõtet.

| 2. | Teine väide, et EKP rikkus määruse 468/2014 (4) artikli 132 lõike 1 punkti b, kuna EKP määras rahalise halduskaristuse avaldamise ilma seda anonüümseks muutmata. |
| --- | --- |

2.

Teine väide, et EKP rikkus määruse 468/2014 (4) artikli 132 lõike 1 punkti b, kuna EKP määras rahalise halduskaristuse avaldamise ilma seda anonüümseks muutmata.

| 3. | Kolmas väide, et määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6 on õigusvastane ning vastuolus ELTL artikli 263 kuuenda lõigu ja põhiõiguste harta artikliga 47, kuna selle sättega kehtestatakse kohustus avalikustada rahaline halduskaristus, sõltumata asjaolust, et hageja kavatses esitada Üldkohtule hagiavalduse ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud aja jooksul.






  — | Kuna nõukogu võttis vastu sellise õigusnormi, nagu on määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6, siis on nõukogu jätnud hageja, kes soovib esitada hagi otsuse peale, millega jäeti rahaline halduskaristus anonüümseks muutmata, ilma ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud kahe kuu pikkusest tähtajast. |
| --- | --- | --- |

3.

Kolmas väide, et määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6 on õigusvastane ning vastuolus ELTL artikli 263 kuuenda lõigu ja põhiõiguste harta artikliga 47, kuna selle sättega kehtestatakse kohustus avalikustada rahaline halduskaristus, sõltumata asjaolust, et hageja kavatses esitada Üldkohtule hagiavalduse ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud aja jooksul.

—

Kuna nõukogu võttis vastu sellise õigusnormi, nagu on määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6, siis on nõukogu jätnud hageja, kes soovib esitada hagi otsuse peale, millega jäeti rahaline halduskaristus anonüümseks muutmata, ilma ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud kahe kuu pikkusest tähtajast.

| — | Vaidlustatud säte kaldub kõrvale kahe kuu pikkusest tähtajast, mis on ette nähtud tühistamishagi esitamiseks, ning annab EKPle ühepoolse pädevuse määrata, millal peab krediidiasutus hagi esitama. |
| --- | --- |

—

Vaidlustatud säte kaldub kõrvale kahe kuu pikkusest tähtajast, mis on ette nähtud tühistamishagi esitamiseks, ning annab EKPle ühepoolse pädevuse määrata, millal peab krediidiasutus hagi esitama.

| — | Kuigi EKP-l on pädevus avalikustada rahaline halduskaristus, peab asjaomane krediidiasutus hagiavalduse esitama enne EKP otsust avalikustada karistus. Selline olukord loob krediidiasutuse jaoks ebamõistliku kindlusetuse, mis võib ilmselt piirata tema võimet esitada hagi ning mis lõpuks rikub tema põhiõigust tõhusale õiguskaitsele. |
| --- | --- |

—

Kuigi EKP-l on pädevus avalikustada rahaline halduskaristus, peab asjaomane krediidiasutus hagiavalduse esitama enne EKP otsust avalikustada karistus. Selline olukord loob krediidiasutuse jaoks ebamõistliku kindlusetuse, mis võib ilmselt piirata tema võimet esitada hagi ning mis lõpuks rikub tema põhiõigust tõhusale õiguskaitsele.

| — | Järelikult on määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6 vastuolus ELTL artikli 263 kuuenda lõigu ja põhiõiguste harta artikliga 47. |
| --- | --- |

—

Järelikult on määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6 vastuolus ELTL artikli 263 kuuenda lõigu ja põhiõiguste harta artikliga 47.

| — | Kuna EKP võttis hagejalt õiguse tõhusale õiguskaitsele, siis tuleb vaidlustatud otsus tühistada. |
| --- | --- |

—

Kuna EKP võttis hagejalt õiguse tõhusale õiguskaitsele, siis tuleb vaidlustatud otsus tühistada.

---

(1)  Nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrus (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (ELT 2013, L 287, lk 63).

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT 2013, L 176, lk 1).

(3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT 2013, L 176, lk 338).

(4)  Euroopa Keskpanga 16. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 468/2014, millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (ühtse järelevalvemehhanismi raammäärus) (EKP/2014/17) (ELT 2014, L 141, lk 1).

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/28 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/28

---

30. märtsil 2018 esitatud hagi – Piaggio & C. versus EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Mopeedid)

(Kohtuasi T-219/18)

(2018/C 182/32)

Hagiavalduse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Piaggio & C. SpA (Pontedera, Itaalia) (esindaja: advokaat F. Jacobacci)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Zhejiang Zhongneng Industry Group Co. Ltd (Taizhou City, Hiina)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse disainilahenduse omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas

Vaidlusalune disainilahendus: ühenduse disainilahendus 1 783 655-0002

Vaidlustatud otsus: EUIPO kolmanda apellatsioonikoja 19. jaanuari 2018. aasta otsus asjas R 1496/2015-3

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | tunnistada käesolevas hagis esitatud kõigil põhjustel kehtetuks teisele menetluspoolele apellatsioonikojas kuuluv ühenduse disainilahendus 1 783 655-0002; |
| --- | --- |

—

tunnistada käesolevas hagis esitatud kõigil põhjustel kehtetuks teisele menetluspoolele apellatsioonikojas kuuluv ühenduse disainilahendus 1 783 655-0002;

| — | mõista menetlusega apellatsioonikojas seonduvad kulud välja kostjalt ja teiselt menetluspoolelt apellatsioonikojas Üldkohtu kodukorra artikli 190 alusel ja |
| --- | --- |

—

mõista menetlusega apellatsioonikojas seonduvad kulud välja kostjalt ja teiselt menetluspoolelt apellatsioonikojas Üldkohtu kodukorra artikli 190 alusel ja

| — | mõista kõik käesoleva menetlusega seonduvad kohtukulud välja EUIPO-lt ja võimalikult menetlusse astujalt. |
| --- | --- |

—

mõista kõik käesoleva menetlusega seonduvad kohtukulud välja EUIPO-lt ja võimalikult menetlusse astujalt.

Väited

| — | Ühenduse disainilahenduse määruse artikli 6 väär tõlgendamine ja kohaldamine; |
| --- | --- |

—

Ühenduse disainilahenduse määruse artikli 6 väär tõlgendamine ja kohaldamine;

| — | ühenduse disainilahenduse määruse artikli 25 lõike 1 punkti e rikkumine; |
| --- | --- |

—

ühenduse disainilahenduse määruse artikli 25 lõike 1 punkti e rikkumine;

| — | ühenduse disainilahenduse määruse artikli 25 lõike 1 punkti f rikkumine. |
| --- | --- |

—

ühenduse disainilahenduse määruse artikli 25 lõike 1 punkti f rikkumine.

---

| 28.5.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/29 |
| --- | --- | --- | --- |

28.5.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/29

---

5. aprillil 2018 esitatud hagi – Transtec versus komisjon

(Kohtuasi T-228/18)

(2018/C 182/33)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Transtec (Brüssel, Belgia) (esindajad: advokaadid L. Levi ja N. Flandin)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks; |
| --- | --- |

—

tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

seetõttu:

| — | tühistada 26. märtsi 2018. aasta otsus, millega Euroopa Komisjon lükkas tagasi konsortsiumi pakkumuse hanke „Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI“ (edaspidi „hange“) 3. osas, mille raames hageja juhib pakkumuse esitamist ja mis puudutab raamlepingut teenuste osutamise kohta ELi välisabi saavatele kolmandatele riikidele, ning tunnistas 3. hankeosa suhtes edukaks teised pakkujad, keda oli kokku kümme; |
| --- | --- |

—

tühistada 26. märtsi 2018. aasta otsus, millega Euroopa Komisjon lükkas tagasi konsortsiumi pakkumuse hanke „Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI“ (edaspidi „hange“) 3. osas, mille raames hageja juhib pakkumuse esitamist ja mis puudutab raamlepingut teenuste osutamise kohta ELi välisabi saavatele kolmandatele riikidele, ning tunnistas 3. hankeosa suhtes edukaks teised pakkujad, keda oli kokku kümme;

| — | menetlust korraldavate meetmete raames (vt Üldkohtu kodukorra artikkel 55) paluda kostjal esitada i) 3. hankeosa suhtes edukaks tunnistatud kümne pakkumuse omadused ja suhtelised eelised ning üldist korraldust ja metodoloogiat käsitleva punkti („Global Organisation and Methodology“) alapunktide 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 ja 1.6 osas antud hindepunktid, edukaks tunnistatud kümnele pakkumusele 3. hankeosas tehnilise pakkumuse eest antud hindepunktid („Technical score“) ja finantshinnangu punktid („Financial score“) ning ii) hindamiskomisjoni üksikasjalik aruanne; |
| --- | --- |

—

menetlust korraldavate meetmete raames (vt Üldkohtu kodukorra artikkel 55) paluda kostjal esitada i) 3. hankeosa suhtes edukaks tunnistatud kümne pakkumuse omadused ja suhtelised eelised ning üldist korraldust ja metodoloogiat käsitleva punkti („Global Organisation and Methodology“) alapunktide 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 ja 1.6 osas antud hindepunktid, edukaks tunnistatud kümnele pakkumusele 3. hankeosas tehnilise pakkumuse eest antud hindepunktid („Technical score“) ja finantshinnangu punktid („Financial score“) ning ii) hindamiskomisjoni üksikasjalik aruanne;

| — | tunnistada vastuvõetavaks ja põhjendatuks kahju hüvitamise nõue brutomarginaaliga summas 2 400 000 eurot; |
| --- | --- |

—

tunnistada vastuvõetavaks ja põhjendatuks kahju hüvitamise nõue brutomarginaaliga summas 2 400 000 eurot;

| — | mõista kõik kohtukulud välja kostjalt. |
| --- | --- |

—

mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kuus väidet.

| 1. | Esimene väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, lk 1), (edaspidi „finantsmäärus“) artiklit 106 ja pakkujatele mõeldud juhiste („Instructions to Tenderers“) (edaspidi „juhised“) artiklit 4. Rikkumise pani toime komisjon sellega, et ta ei kõrvaldanud hankemenetlusest eeskirjade eiramise tõttu pakkujat, kes kuulus ühte edukaks tunnistatud pakkumuse esitanud konsortsiumi. |
| --- | --- |

1.

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, lk 1), (edaspidi „finantsmäärus“) artiklit 106 ja pakkujatele mõeldud juhiste („Instructions to Tenderers“) (edaspidi „juhised“) artiklit 4. Rikkumise pani toime komisjon sellega, et ta ei kõrvaldanud hankemenetlusest eeskirjade eiramise tõttu pakkujat, kes kuulus ühte edukaks tunnistatud pakkumuse esitanud konsortsiumi.

| 2. | Teine väide, et komisjon on teinud ilmselge hindamisvea ja rikkunud finantsmääruse artikli 110 lõiget 5, komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju (ELT L 362, lk 1), (edaspidi „rakendusmäärus“) artiklit 151, Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõikest 2 tulenevat kohustust järgida hea halduse põhimõtet ja juhiste artikli 15 lõiget 3, kuna komisjon ei uurinud piisava tähelepanuga ebaharilikult madalate hindadega pakkumusi. |
| --- | --- |

2.

Teine väide, et komisjon on teinud ilmselge hindamisvea ja rikkunud finantsmääruse artikli 110 lõiget 5, komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju (ELT L 362, lk 1), (edaspidi „rakendusmäärus“) artiklit 151, Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõikest 2 tulenevat kohustust järgida hea halduse põhimõtet ja juhiste artikli 15 lõiget 3, kuna komisjon ei uurinud piisava tähelepanuga ebaharilikult madalate hindadega pakkumusi.

| 3. | Kolmas väide, et on rikutud põhjendamiskohustust, mis tuleneb finantsmääruse artikli 113 lõikest 2 ja rakendusmääruse artikli 161 lõikest 1. |
| --- | --- |

3.

Kolmas väide, et on rikutud põhjendamiskohustust, mis tuleneb finantsmääruse artikli 113 lõikest 2 ja rakendusmääruse artikli 161 lõikest 1.

| 4. | Neljas väide, et on rikutud harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. |
| --- | --- |

4.

Neljas väide, et on rikutud harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile.

| 5. | Viies väide, et on rikutud võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu ja ausa konkurentsi tagamise põhimõtteid ning finantsmääruse artikli 102 lõikeid 1 ja 2, kuna juhiste artikli 7 sätted on õigusvastased. |
| --- | --- |

5.

Viies väide, et on rikutud võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu ja ausa konkurentsi tagamise põhimõtteid ning finantsmääruse artikli 102 lõikeid 1 ja 2, kuna juhiste artikli 7 sätted on õigusvastased.

| 6. | Kuues väide, et on rikutud harta artiklis 41 sätestatud hea halduse põhimõtet, kuna juhiste artikli 7 sätted on õigusvastased. |
| --- | --- |

6.

Kuues väide, et on rikutud harta artiklis 41 sätestatud hea halduse põhimõtet, kuna juhiste artikli 7 sätted on õigusvastased.

---