# Den Europæiske Unions C 9/2014

| | ISSN 1977-0871
  doi:10.3000/19770871.C_2014.009.dan |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 9 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 57. årgang11. januar 2014 |

ISSN 1977-0871

doi:10.3000/19770871.C_2014.009.dan

Den Europæiske Unions

Tidende

C 9

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

57. årgang11. januar 2014

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2014/C 009/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions TidendeEUT C 377 af 21.12.2013 | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2014/C 009/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions TidendeEUT C 377 af 21.12.2013

Den Europæiske Unions Tidende

1

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2014/C 009/02 | Sag C-4/11: Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2013 — Bundesrepublik Deutschland mod Kaveh Puid (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Tyskland) (Asyl — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 4 — forordning (EF) nr. 343/2003 — artikel 3, stk. 1 og 2 — afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne — artikel 6-12 — kriterier til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig — artikel 13 — opsamlingsbestemmelse) | 2 |
| 2014/C 009/03 | Sag C-322/11: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. november 2013 — sag anlagt af K (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 63 TEUF og 65 TEUF — frie kapitalbevægelser — lovgivning i en medlemsstat, der giver afslag på fradrag for tab, der er opstået ved salg af en fast ejendom, der er beliggende i en anden medlemsstat, i avancen fra salget af værdipapirer i beskatningsstaten) | 3 |
| 2014/C 009/04 | Forenede sager C-514/11 P og C-605/11 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Liga para a Protecção da Natureza (LPN) og Republikken Finland mod Europa-Kommissionen (Appel — aktindsigt i institutionernes dokumenter — forordning (EF) nr. 1049/2001 — artikel 4, stk. 2, tredje led — undtagelse om beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision — miljøoplysninger — forordning (EF) nr. 1367/2006 — artikel 6, stk. 1 — dokumenter angående en igangværende traktatbrudssag — afslag på aktindsigt — forpligtelsen til at foretage en konkret og individuel vurdering af indholdet af de dokumenter, der er angivet i begæringen om aktindsigt — mere tungtvejende offentlig interesse) | 3 |
| 2014/C 009/05 | Sag C-518/11: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — UPC Nederland BV mod Gemeente Hilversum (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te Amsterdam — Nederlandene) (Elektroniske kommunikationsnet og -tjenester — direktiv 97/66/EF, 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF — materielt anvendelsesområde — forsyning med en basispakke af radio og tv-programmer via kabel — en kommunes overdragelse af sit kabelnet til en privat virksomhed — aftalevilkår om taksten — de nationale tilsynsmyndigheders kompetence — princippet om loyalt samarbejde) | 4 |
| 2014/C 009/06 | Sag C-638/11 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Rådet for Den Europæiske Union mod Gul Ahmed Textile Mills Ltd og Europa-Kommissionen (Appel — dumping — import af sengelinned fra Pakistan — forordning (EF) nr. 384/96 — artikel 3, stk. 7 — begrebet andre faktorer) | 5 |
| 2014/C 009/07 | Sag C-60/12: Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2013 — sag om fuldbyrdelse af en bødestraf, som blev pålagt Marián Baláž (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrchní soud v Praze — Den Tjekkiske Republik) (Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager — rammeafgørelse 2005/214/RIA — anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe — domstol med kompetence i navnlig straffesager — Unabhängiger Verwaltungssenat i østrigsk ret — arten og rækkevidden af den kontrol, der udøves af domstolen i fuldbyrdelsesstaten) | 5 |
| 2014/C 009/08 | Sag C-72/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR og Willi Schneider mod Land Rheinland-Pfalz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — miljø — direktiv 85/337/EØF — vurdering af indvirkninger på miljøet — Århuskonventionen — direktiv 2003/35/EF — ret til domstolsprøvelse af en afgørelse om tilladelse — tidsmæssig anvendelse — godkendelsesprocedure påbegyndt før den dato, hvor fristen for gennemførelse af direktiv 2003/35/EF udløb — afgørelse truffet efter denne dato — betingelser for antagelse til realitetsbehandling — krænkelse af en rettighed — karakteren af den processuelle fejl, der kan påberåbes — omfanget af domstolsprøvelsen) | 6 |
| 2014/C 009/09 | Sag C-90/12: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen (Traktatbrud — luftbefordring — luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande — medlemsstaternes pligt til at sikre, at trafikrettighederne fordeles blandt de berettigede EU-luftfartsselskaber på grundlag af en ikke-diskriminerende og gennemskuelig procedure, og til straks at underrette Kommissionen om nævnte procedure) | 7 |
| 2014/C 009/10 | Forenede sager C-187/12 — C-189/12: Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. november 2013 — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola og Eridania Sadam SpA mod AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — landbrug — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien — betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte — begreberne produktionsfaciliteter og fuldstændig nedlæggelse) | 7 |
| 2014/C 009/11 | Forenede sager C-199/12 — C-201/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. november 2013 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel mod X (sag C-199/12), Y (sag C-200/12) og Z mod Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (sag C-201/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Direktiv 2004/83/EF — minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus — artikel 10, stk. 1, litra d) — tilhørsforhold til en særlig social gruppe — seksuel orientering — årsag til forfølgelse — artikel 9, stk. 1 — begrebet forfølgelse — velbegrundet frygt for forfølgelse på grund af tilhørsforhold til en særlig social gruppe — handlinger, der er tilstrækkeligt alvorlige til at begrunde en sådan frygt — lovgivning, hvorefter homoseksuelle handlinger er strafbare — artikel 4 — individuel vurdering af kendsgerninger og omstændigheder) | 8 |
| 2014/C 009/12 | Sag C-221/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 14. november 2013 — Belgacom NV mod Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM) og Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State van België — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 49 TEUF — etableringsfrihed — artikel 56 TEUF — fri udveksling af tjenesteydelser — ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling — gennemsigtighedsforpligtelse — anvendelsesområde — aftale indgået mellem en medlemsstats offentlige myndigheder og en virksomhed i denne medlemsstat — disse myndigheders overdragelse af deres aktivitet bestående i levering af tv-tjenester og for en tidsbegrænset periode eneretten til brugen af deres kabelnet til en virksomhed i nævnte medlemsstat — spørgsmålet, om en erhvervsdrivende i samme medlemsstat kan påberåbe sig artikel 49 TEUF og 56 TEUF ved domstolene i denne medlemsstat — intet udbud — begrundelse — eksistensen af en tidligere aftale — transaktion med henblik på at bilægge en tvist vedrørende fortolkningen af denne aftale — risiko for værdiforringelse af den overdragne aktivitet) | 9 |
| 2014/C 009/13 | Sag C-225/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — C. Demir mod Staatssecretaris van Justitie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 — standstill-klausul — begrebet har opnået opholdstilladelse i henhold til gældende lovgivning) | 9 |
| 2014/C 009/14 | Forenede sager C-249/12 og C-250/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — Corina-Hrisi Tulică mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (sag C-249/12) og Călin Ion Plavoșin mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații og Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (sag C-250/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumænien) (Beskatning — moms — direktiv 2006/112/EF — artikel 73 og 78 — ejendomstransaktioner gennemført af fysiske personer — kvalificering af disse transaktioner som afgiftspligtige transaktioner — fastlæggelse af den moms, der skal betales, når parterne ikke har angivet den ved indgåelsen af aftalen — eksistensen af eller fraværet af en mulighed for leverandøren for at få tilbagebetalt momsen af erhververen — følger) | 10 |
| 2014/C 009/15 | Sag C-313/12: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. november 2013 — Giuseppa Romeo mod Regione Siciliana (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italien) (National forvaltningsprocedure — rent intern situation — forvaltningsakter — begrundelsespligt — mulighed for berigtigelse af manglende begrundelse under en retslig procedure til prøvelse af en forvaltningsakt — fortolkning af artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — Domstolen ikke kompetent) | 11 |
| 2014/C 009/16 | Sag C-383/12 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Environmental Manufacturing LLP mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Société Elmar Wolf (Appel — EF-varemærker — indsigelsessag — figurmærke, der gengiver et ulvehoved — indsigelse fra indehaveren af internationale og nationale figurmærker, der indeholder ordbestanddelene WOLF Jardin og Outils WOLF — relative registreringshindringer — skade på det ældre varemærkes særpræg — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 8, stk. 5 — ændring i den økonomiske adfærd hos gennemsnitsforbrugeren — bevisbyrde) | 11 |
| 2014/C 009/17 | Sag C-388/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. november 2013 — Comune di Ancona mod Regione Marche (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo regionale per le Marche — Italien) (Strukturfonde — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) — en strukturfonds finansielle deltagelse — kriterier for udgifters støtteberettigelse — forordning (EF) nr. 1260/1999 — artikel 30, stk. 4 — princippet om en vedvarende operation — begrebet væsentlig ændring af en operation — tildeling af en koncessionsaftale uden forudgående offentliggørelse og udbud) | 12 |
| 2014/C 009/18 | Sag C-442/12: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. november 2013 — Jan Sneller mod DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Retshjælpsforsikring — direktiv 87/344/EØF — artikel 4, stk. 1 — forsikringstagerens frie advokatvalg — klausul fastsat i de almindelige betingelser i forbindelse med aftalen, hvorved der sikres retshjælp i retslige og administrative sager ved en af forsikrerens ansatte — udgifter til ekstern juridisk rådgivning godtgøres kun, såfremt det i henhold til forsikrerens vurdering er nødvendigt at undergive sagens behandling ekstern juridisk rådgivning) | 13 |
| 2014/C 009/19 | Sag C-473/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) mod Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL og Grégory Francotte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour constitutionnelle — Belgien) (Behandling af personoplysninger — direktiv 95/46/EF — artikel 10 og 11 — oplysningspligt — artikel 13, stk. 1, litra d) og g) — undtagelser — undtagelsernes rækkevidde — privatdetektiver, der handler for et lovreguleret erhvervs kontrolorgan — direktiv 2002/58/EF — artikel 15, stk. 1) | 13 |
| 2014/C 009/20 | Sag C-478/12: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. november 2013 — Armin Maletic og Marianne Maletic mod lastminute.com GmbH og TUI Österreich GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Feldkirch — Østrig) (Retternes kompetence på det civil- og handelsretlige område — forordning (EF) nr. 44/2001 — artikel 16, stk. 1 — aftale om en rejse indgået mellem en forbruger med bopæl i en medlemsstat og et rejsebureau med hjemsted i en anden medlemsstat — tjenesteyder, der anvendes af rejsebureauet, og som har hjemsted i den medlemsstat, hvor forbrugeren har bopæl — forbrugerens ret til at anlægge sag mod de to virksomheder ved retten på det sted, hvor han har bopæl) | 14 |
| 2014/C 009/21 | Sag C-522/12: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. novembre 2013 — Tevfik Isbir mod DB Services GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — fri udveksling af tjenesteydelser — udstationering af arbejdstagere — direktiv 96/71/EF — mindsteløn — faste beløb og arbejdsgiverens bidrag til en flerårig opsparingsordning for dens arbejdstagere) | 14 |
| 2014/C 009/22 | Sag C-547/12 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. november 2013 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel — EUGFL — Garantisektionen — regnskabsafslutning for de udbetalende organer i visse medlemsstater hvad angår udgifter finansieret af Fonden — beløb, som skal tilbagebetales af Den Hellenske Republik som følge af en manglende tilbagesøgning inden for de fastsatte frister — urigtig gengivelse af beviserne) | 15 |
| 2014/C 009/23 | Sag C-560/12 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Wam Industriale SpA mod Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — en virksomheds etablering i visse tredjestater — lån til nedsat rente — afgørelse hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet og der anordnes tilbagesøgning heraf — afgørelse truffet efter Rettens annullation af den oprindelige afgørelse vedrørende den samme procedure — opfyldelse af en dom afsagt af Retten) | 15 |
| 2014/C 009/24 | Sag C-587/12 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Den Italienske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — en virksomheds etablering i visse tredjestater — afgørelse, hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet og der anordnes påbud om tilbagesøgning heraf — afgørelse truffet efter Rettens annullation af den oprindelige afgørelse vedrørende den samme procedure — opfyldelse af en dom afsagt af Retten) | 16 |
| 2014/C 009/25 | Sag C-23/13: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik (Traktatbrud — direktiv 91/271/EØF — rensning af byspildevand — artikel 3 og 4) | 16 |
| 2014/C 009/26 | Sag C-527/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 7. oktober 2013 — Lourdes Cachaldora Fernández mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) | 17 |
| 2014/C 009/27 | Sag C-537/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 14. oktober 2013 — Birutė Šiba mod Arūnas Devėnas | 17 |
| 2014/C 009/28 | Sag C-538/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 14. oktober 2013 — eVigilo Ltd mod Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos | 18 |
| 2014/C 009/29 | Sag C-539/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Det Forenede Kongerige) den 14. oktober 2013 — Merck Canada Inc. og Merck Sharp & Dohme Ltd mod Sigma Pharmaceuticals PLC | 19 |
| 2014/C 009/30 | Sag C-541/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 16. oktober 2013 — Douane Advies Bureau Rietveld mod Hauptzollamt Hannover | 20 |
| 2014/C 009/31 | Sag C-554/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 28. oktober 2013 — Z. Zh mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie og Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mod I. O. | 20 |
| 2014/C 009/32 | Sag C-562/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Bruxelles (Belgien) den 31. oktober 2013 — Centre public d’action sociale d’Ottignies-Louvain-La-Neuve e mod Moussa Abdida | 20 |
| 2014/C 009/33 | Sag C-564/13 P: Appel iværksat den 31. oktober 2013 af Planet A.E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Athen, Grækenland) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. september 2013 i sag T-489/12, Planet mod Kommissionen | 21 |
| | Retten |
| 2014/C 009/34 | Sag T-377/10: Rettens dom af 18. november 2013 — Preparados Alimenticios mod KHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika) (EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket Jambo Afrika — de ældre EF-figurmærker JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment — de ældre nationale figurmærker JUMBO — det ældre ikke-registrerede ordmærke JUMBO — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 22 |
| 2014/C 009/35 | Sag T-313/11: Rettens dom af 21. november 2013 — Heede mod KHIM (Matrix-Energetics) (EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket Matrix Energetics — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — den relevante kundekreds — datoen for bedømmelse af den beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 22 |
| 2014/C 009/36 | Sag T-337/12: Rettens dom af 21. november 2013 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI mod KHIM — Wenf International Advisers (Proptrækker) (EF-design — ugyldighedssag — registreret EF-design, der gengiver en proptrækker — tidligere nationalt design — ugyldighedsgrund — manglende individuel karakter — andet helhedsindtryk foreligger ikke — informeret bruger — den grad af frihed, som designeren har — artikel 4, 6 og artikel 25, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 6/2002) | 22 |
| 2014/C 009/37 | Sag T-443/12: Rettens dom af 21. november 2013 — Equinix (Germany) mod KHIM — Acotel (ancotel.) (EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket ancotel. — det ældre EF-figurmærke ACOTEL — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b, i forordning (EF) nr. 207/2009) | 23 |
| 2014/C 009/38 | Sag T-524/12: Rettens dom af 21. november 2013 — Recaro mod KHIM — Certino Mode (RECARO) (EF-varemærker — fortabelsessag — EF-ordmærket RECARO — reel brug af varemærket — artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 — arten af brugen af varemærket — formaliteten med hensyn til nye beviser — artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009) | 23 |
| 2014/C 009/39 | Sag T-248/13: Sag anlagt den 6. november 2013 — FK mod Kommissionen | 24 |
| 2014/C 009/40 | Sag T-534/13: Sag anlagt den 4. oktober 2013 — Panrico mod KHIM — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS) | 24 |
| 2014/C 009/41 | Sag T-557/13: Sag anlagt den 24. oktober 2013 — Tyskland mod Kommissionen | 25 |
| 2014/C 009/42 | Sag T-562/13: Sag anlagt den 24. oktober 2013 — ISOTIS mod Kommissionen | 26 |
| 2014/C 009/43 | Sag T-584/13: Sag anlagt den 4. november 2013 — BASF Agro m.fl. mod Kommissionen | 27 |
| | Retten for EU-Personalesager |
| 2014/C 009/44 | Sag F-82/11: Personalerettens dom (Første Afdeling) af 1. oktober 2013 — Loukakis m.fl. mod Parlamentet (Personalesag — Parlamentets Personaleudvalg — valg — uregelmæssigheder ved valgproceduren) | 28 |
| 2014/C 009/45 | Sag F-59/12: Personalerettens dom (Første Afdeling) af 17. oktober 2013 — BF mod Revisionsretten for Den Europæiske Union (Personalesag — udnævnelse — besættelse af en stilling som direktør — meddelelse om ledig stilling — bebyrdende retsakt — foreligger ikke — afvisning) | 28 |
| 2014/C 009/46 | Sag F-97/12: Personalerettens dom (Første Afdeling) af 7. oktober 2013 — Thomé mod Kommissionen (Personalesag — almindelig udvælgelsesprøve — meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/177/10 — afgørelse om ikke at ansætte en bestået ansøger — egnethedskriterier — eksamensbevis efter afsluttet universitetsuddannelse) | 28 |
| 2014/C 009/47 | Sag F-7/12: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 23. oktober 2013 — Aristidis Psarras mod ENISA (Personalesag — midlertidigt ansat — bedømmelse — bedømmelsesåret 2009 — karriereudviklingsrapport — påstand om annullation af karriereudviklingsrapport — akt, der indeholder et klagepunkt — søgsmål, der åbenbart må afvises) | 29 |
| 2014/C 009/48 | Sag F-57/12: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. oktober 2013 — Marcuccio mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — invaliditetstillæg — fradrag af en institutions fordring — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet) | 29 |
| 2014/C 009/49 | Sag F-50/10: Kendelse afsagt af Personaleretten den 16. oktober 2013 — De Roos-Le Large mod Kommissionen | 29 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2014/C 009/02

Sag C-4/11: Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2013 — Bundesrepublik Deutschland mod Kaveh Puid (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Tyskland) (Asyl — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 4 — forordning (EF) nr. 343/2003 — artikel 3, stk. 1 og 2 — afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne — artikel 6-12 — kriterier til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig — artikel 13 — opsamlingsbestemmelse)

2

2014/C 009/03

Sag C-322/11: Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. november 2013 — sag anlagt af K (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 63 TEUF og 65 TEUF — frie kapitalbevægelser — lovgivning i en medlemsstat, der giver afslag på fradrag for tab, der er opstået ved salg af en fast ejendom, der er beliggende i en anden medlemsstat, i avancen fra salget af værdipapirer i beskatningsstaten)

3

2014/C 009/04

Forenede sager C-514/11 P og C-605/11 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Liga para a Protecção da Natureza (LPN) og Republikken Finland mod Europa-Kommissionen (Appel — aktindsigt i institutionernes dokumenter — forordning (EF) nr. 1049/2001 — artikel 4, stk. 2, tredje led — undtagelse om beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision — miljøoplysninger — forordning (EF) nr. 1367/2006 — artikel 6, stk. 1 — dokumenter angående en igangværende traktatbrudssag — afslag på aktindsigt — forpligtelsen til at foretage en konkret og individuel vurdering af indholdet af de dokumenter, der er angivet i begæringen om aktindsigt — mere tungtvejende offentlig interesse)

3

2014/C 009/05

Sag C-518/11: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — UPC Nederland BV mod Gemeente Hilversum (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te Amsterdam — Nederlandene) (Elektroniske kommunikationsnet og -tjenester — direktiv 97/66/EF, 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF — materielt anvendelsesområde — forsyning med en basispakke af radio og tv-programmer via kabel — en kommunes overdragelse af sit kabelnet til en privat virksomhed — aftalevilkår om taksten — de nationale tilsynsmyndigheders kompetence — princippet om loyalt samarbejde)

4

2014/C 009/06

Sag C-638/11 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Rådet for Den Europæiske Union mod Gul Ahmed Textile Mills Ltd og Europa-Kommissionen (Appel — dumping — import af sengelinned fra Pakistan — forordning (EF) nr. 384/96 — artikel 3, stk. 7 — begrebet andre faktorer)

5

2014/C 009/07

Sag C-60/12: Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2013 — sag om fuldbyrdelse af en bødestraf, som blev pålagt Marián Baláž (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrchní soud v Praze — Den Tjekkiske Republik) (Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager — rammeafgørelse 2005/214/RIA — anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe — domstol med kompetence i navnlig straffesager — Unabhängiger Verwaltungssenat i østrigsk ret — arten og rækkevidden af den kontrol, der udøves af domstolen i fuldbyrdelsesstaten)

5

2014/C 009/08

Sag C-72/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR og Willi Schneider mod Land Rheinland-Pfalz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — miljø — direktiv 85/337/EØF — vurdering af indvirkninger på miljøet — Århuskonventionen — direktiv 2003/35/EF — ret til domstolsprøvelse af en afgørelse om tilladelse — tidsmæssig anvendelse — godkendelsesprocedure påbegyndt før den dato, hvor fristen for gennemførelse af direktiv 2003/35/EF udløb — afgørelse truffet efter denne dato — betingelser for antagelse til realitetsbehandling — krænkelse af en rettighed — karakteren af den processuelle fejl, der kan påberåbes — omfanget af domstolsprøvelsen)

6

2014/C 009/09

Sag C-90/12: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen (Traktatbrud — luftbefordring — luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande — medlemsstaternes pligt til at sikre, at trafikrettighederne fordeles blandt de berettigede EU-luftfartsselskaber på grundlag af en ikke-diskriminerende og gennemskuelig procedure, og til straks at underrette Kommissionen om nævnte procedure)

7

2014/C 009/10

Forenede sager C-187/12 — C-189/12: Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. november 2013 — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola og Eridania Sadam SpA mod AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — forordning (EF) nr. 320/2006 — forordning (EF) nr. 968/2006 — landbrug — midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien — betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte — begreberne produktionsfaciliteter og fuldstændig nedlæggelse)

7

2014/C 009/11

Forenede sager C-199/12 — C-201/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. november 2013 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel mod X (sag C-199/12), Y (sag C-200/12) og Z mod Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (sag C-201/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Direktiv 2004/83/EF — minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus — artikel 10, stk. 1, litra d) — tilhørsforhold til en særlig social gruppe — seksuel orientering — årsag til forfølgelse — artikel 9, stk. 1 — begrebet forfølgelse — velbegrundet frygt for forfølgelse på grund af tilhørsforhold til en særlig social gruppe — handlinger, der er tilstrækkeligt alvorlige til at begrunde en sådan frygt — lovgivning, hvorefter homoseksuelle handlinger er strafbare — artikel 4 — individuel vurdering af kendsgerninger og omstændigheder)

8

2014/C 009/12

Sag C-221/12: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 14. november 2013 — Belgacom NV mod Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM) og Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State van België — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 49 TEUF — etableringsfrihed — artikel 56 TEUF — fri udveksling af tjenesteydelser — ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling — gennemsigtighedsforpligtelse — anvendelsesområde — aftale indgået mellem en medlemsstats offentlige myndigheder og en virksomhed i denne medlemsstat — disse myndigheders overdragelse af deres aktivitet bestående i levering af tv-tjenester og for en tidsbegrænset periode eneretten til brugen af deres kabelnet til en virksomhed i nævnte medlemsstat — spørgsmålet, om en erhvervsdrivende i samme medlemsstat kan påberåbe sig artikel 49 TEUF og 56 TEUF ved domstolene i denne medlemsstat — intet udbud — begrundelse — eksistensen af en tidligere aftale — transaktion med henblik på at bilægge en tvist vedrørende fortolkningen af denne aftale — risiko for værdiforringelse af den overdragne aktivitet)

9

2014/C 009/13

Sag C-225/12: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — C. Demir mod Staatssecretaris van Justitie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 — standstill-klausul — begrebet har opnået opholdstilladelse i henhold til gældende lovgivning)

9

2014/C 009/14

Forenede sager C-249/12 og C-250/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — Corina-Hrisi Tulică mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (sag C-249/12) og Călin Ion Plavoșin mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații og Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (sag C-250/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumænien) (Beskatning — moms — direktiv 2006/112/EF — artikel 73 og 78 — ejendomstransaktioner gennemført af fysiske personer — kvalificering af disse transaktioner som afgiftspligtige transaktioner — fastlæggelse af den moms, der skal betales, når parterne ikke har angivet den ved indgåelsen af aftalen — eksistensen af eller fraværet af en mulighed for leverandøren for at få tilbagebetalt momsen af erhververen — følger)

10

2014/C 009/15

Sag C-313/12: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. november 2013 — Giuseppa Romeo mod Regione Siciliana (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italien) (National forvaltningsprocedure — rent intern situation — forvaltningsakter — begrundelsespligt — mulighed for berigtigelse af manglende begrundelse under en retslig procedure til prøvelse af en forvaltningsakt — fortolkning af artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — Domstolen ikke kompetent)

11

2014/C 009/16

Sag C-383/12 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Environmental Manufacturing LLP mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Société Elmar Wolf (Appel — EF-varemærker — indsigelsessag — figurmærke, der gengiver et ulvehoved — indsigelse fra indehaveren af internationale og nationale figurmærker, der indeholder ordbestanddelene WOLF Jardin og Outils WOLF — relative registreringshindringer — skade på det ældre varemærkes særpræg — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 8, stk. 5 — ændring i den økonomiske adfærd hos gennemsnitsforbrugeren — bevisbyrde)

11

2014/C 009/17

Sag C-388/12: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. november 2013 — Comune di Ancona mod Regione Marche (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo regionale per le Marche — Italien) (Strukturfonde — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) — en strukturfonds finansielle deltagelse — kriterier for udgifters støtteberettigelse — forordning (EF) nr. 1260/1999 — artikel 30, stk. 4 — princippet om en vedvarende operation — begrebet væsentlig ændring af en operation — tildeling af en koncessionsaftale uden forudgående offentliggørelse og udbud)

12

2014/C 009/18

Sag C-442/12: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. november 2013 — Jan Sneller mod DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Retshjælpsforsikring — direktiv 87/344/EØF — artikel 4, stk. 1 — forsikringstagerens frie advokatvalg — klausul fastsat i de almindelige betingelser i forbindelse med aftalen, hvorved der sikres retshjælp i retslige og administrative sager ved en af forsikrerens ansatte — udgifter til ekstern juridisk rådgivning godtgøres kun, såfremt det i henhold til forsikrerens vurdering er nødvendigt at undergive sagens behandling ekstern juridisk rådgivning)

13

2014/C 009/19

Sag C-473/12: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) mod Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL og Grégory Francotte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour constitutionnelle — Belgien) (Behandling af personoplysninger — direktiv 95/46/EF — artikel 10 og 11 — oplysningspligt — artikel 13, stk. 1, litra d) og g) — undtagelser — undtagelsernes rækkevidde — privatdetektiver, der handler for et lovreguleret erhvervs kontrolorgan — direktiv 2002/58/EF — artikel 15, stk. 1)

13

2014/C 009/20

Sag C-478/12: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. november 2013 — Armin Maletic og Marianne Maletic mod lastminute.com GmbH og TUI Österreich GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Feldkirch — Østrig) (Retternes kompetence på det civil- og handelsretlige område — forordning (EF) nr. 44/2001 — artikel 16, stk. 1 — aftale om en rejse indgået mellem en forbruger med bopæl i en medlemsstat og et rejsebureau med hjemsted i en anden medlemsstat — tjenesteyder, der anvendes af rejsebureauet, og som har hjemsted i den medlemsstat, hvor forbrugeren har bopæl — forbrugerens ret til at anlægge sag mod de to virksomheder ved retten på det sted, hvor han har bopæl)

14

2014/C 009/21

Sag C-522/12: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. novembre 2013 — Tevfik Isbir mod DB Services GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — fri udveksling af tjenesteydelser — udstationering af arbejdstagere — direktiv 96/71/EF — mindsteløn — faste beløb og arbejdsgiverens bidrag til en flerårig opsparingsordning for dens arbejdstagere)

14

2014/C 009/22

Sag C-547/12 P: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. november 2013 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel — EUGFL — Garantisektionen — regnskabsafslutning for de udbetalende organer i visse medlemsstater hvad angår udgifter finansieret af Fonden — beløb, som skal tilbagebetales af Den Hellenske Republik som følge af en manglende tilbagesøgning inden for de fastsatte frister — urigtig gengivelse af beviserne)

15

2014/C 009/23

Sag C-560/12 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Wam Industriale SpA mod Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — en virksomheds etablering i visse tredjestater — lån til nedsat rente — afgørelse hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet og der anordnes tilbagesøgning heraf — afgørelse truffet efter Rettens annullation af den oprindelige afgørelse vedrørende den samme procedure — opfyldelse af en dom afsagt af Retten)

15

2014/C 009/24

Sag C-587/12 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Den Italienske Republik mod Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — en virksomheds etablering i visse tredjestater — afgørelse, hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet og der anordnes påbud om tilbagesøgning heraf — afgørelse truffet efter Rettens annullation af den oprindelige afgørelse vedrørende den samme procedure — opfyldelse af en dom afsagt af Retten)

16

2014/C 009/25

Sag C-23/13: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik (Traktatbrud — direktiv 91/271/EØF — rensning af byspildevand — artikel 3 og 4)

16

2014/C 009/26

Sag C-527/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 7. oktober 2013 — Lourdes Cachaldora Fernández mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

17

2014/C 009/27

Sag C-537/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 14. oktober 2013 — Birutė Šiba mod Arūnas Devėnas

17

2014/C 009/28

Sag C-538/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 14. oktober 2013 — eVigilo Ltd mod Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

18

2014/C 009/29

Sag C-539/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Det Forenede Kongerige) den 14. oktober 2013 — Merck Canada Inc. og Merck Sharp & Dohme Ltd mod Sigma Pharmaceuticals PLC

19

2014/C 009/30

Sag C-541/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 16. oktober 2013 — Douane Advies Bureau Rietveld mod Hauptzollamt Hannover

20

2014/C 009/31

Sag C-554/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 28. oktober 2013 — Z. Zh mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie og Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mod I. O.

20

2014/C 009/32

Sag C-562/13: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Bruxelles (Belgien) den 31. oktober 2013 — Centre public d’action sociale d’Ottignies-Louvain-La-Neuve e mod Moussa Abdida

20

2014/C 009/33

Sag C-564/13 P: Appel iværksat den 31. oktober 2013 af Planet A.E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Athen, Grækenland) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. september 2013 i sag T-489/12, Planet mod Kommissionen

21

Retten

2014/C 009/34

Sag T-377/10: Rettens dom af 18. november 2013 — Preparados Alimenticios mod KHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika) (EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket Jambo Afrika — de ældre EF-figurmærker JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment — de ældre nationale figurmærker JUMBO — det ældre ikke-registrerede ordmærke JUMBO — relativ registreringshindring — ingen risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

22

2014/C 009/35

Sag T-313/11: Rettens dom af 21. november 2013 — Heede mod KHIM (Matrix-Energetics) (EF-varemærker — ansøgning om EF-ordmærket Matrix Energetics — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — den relevante kundekreds — datoen for bedømmelse af den beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009)

22

2014/C 009/36

Sag T-337/12: Rettens dom af 21. november 2013 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI mod KHIM — Wenf International Advisers (Proptrækker) (EF-design — ugyldighedssag — registreret EF-design, der gengiver en proptrækker — tidligere nationalt design — ugyldighedsgrund — manglende individuel karakter — andet helhedsindtryk foreligger ikke — informeret bruger — den grad af frihed, som designeren har — artikel 4, 6 og artikel 25, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 6/2002)

22

2014/C 009/37

Sag T-443/12: Rettens dom af 21. november 2013 — Equinix (Germany) mod KHIM — Acotel (ancotel.) (EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket ancotel. — det ældre EF-figurmærke ACOTEL — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b, i forordning (EF) nr. 207/2009)

23

2014/C 009/38

Sag T-524/12: Rettens dom af 21. november 2013 — Recaro mod KHIM — Certino Mode (RECARO) (EF-varemærker — fortabelsessag — EF-ordmærket RECARO — reel brug af varemærket — artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 — arten af brugen af varemærket — formaliteten med hensyn til nye beviser — artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009)

23

2014/C 009/39

Sag T-248/13: Sag anlagt den 6. november 2013 — FK mod Kommissionen

24

2014/C 009/40

Sag T-534/13: Sag anlagt den 4. oktober 2013 — Panrico mod KHIM — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)

24

2014/C 009/41

Sag T-557/13: Sag anlagt den 24. oktober 2013 — Tyskland mod Kommissionen

25

2014/C 009/42

Sag T-562/13: Sag anlagt den 24. oktober 2013 — ISOTIS mod Kommissionen

26

2014/C 009/43

Sag T-584/13: Sag anlagt den 4. november 2013 — BASF Agro m.fl. mod Kommissionen

27

Retten for EU-Personalesager

2014/C 009/44

Sag F-82/11: Personalerettens dom (Første Afdeling) af 1. oktober 2013 — Loukakis m.fl. mod Parlamentet (Personalesag — Parlamentets Personaleudvalg — valg — uregelmæssigheder ved valgproceduren)

28

2014/C 009/45

Sag F-59/12: Personalerettens dom (Første Afdeling) af 17. oktober 2013 — BF mod Revisionsretten for Den Europæiske Union (Personalesag — udnævnelse — besættelse af en stilling som direktør — meddelelse om ledig stilling — bebyrdende retsakt — foreligger ikke — afvisning)

28

2014/C 009/46

Sag F-97/12: Personalerettens dom (Første Afdeling) af 7. oktober 2013 — Thomé mod Kommissionen (Personalesag — almindelig udvælgelsesprøve — meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/177/10 — afgørelse om ikke at ansætte en bestået ansøger — egnethedskriterier — eksamensbevis efter afsluttet universitetsuddannelse)

28

2014/C 009/47

Sag F-7/12: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 23. oktober 2013 — Aristidis Psarras mod ENISA (Personalesag — midlertidigt ansat — bedømmelse — bedømmelsesåret 2009 — karriereudviklingsrapport — påstand om annullation af karriereudviklingsrapport — akt, der indeholder et klagepunkt — søgsmål, der åbenbart må afvises)

29

2014/C 009/48

Sag F-57/12: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. oktober 2013 — Marcuccio mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — invaliditetstillæg — fradrag af en institutions fordring — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)

29

2014/C 009/49

Sag F-50/10: Kendelse afsagt af Personaleretten den 16. oktober 2013 — De Roos-Le Large mod Kommissionen

29

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/1 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/1

---

2014/C 9/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende

EUT C 377 af 21.12.2013

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 367 af 14.12.2013

EUT C 359 af 7.12.2013

EUT C 352 af 30.11.2013

EUT C 344 af 23.11.2013

EUT C 336 af 16.11.2013

EUT C 325 af 9.11.2013

Teksterne er tilgængelige i:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/2 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/2

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2013 — Bundesrepublik Deutschland mod Kaveh Puid (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-4/11) (1)

(Asyl - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 4 - forordning (EF) nr. 343/2003 - artikel 3, stk. 1 og 2 - afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne - artikel 6-12 - kriterier til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig - artikel 13 - opsamlingsbestemmelse)

2014/C 9/02

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Hessischer Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bundesrepublik Deutschland

Sagsøgt: Kaveh Puid

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — fortolkning af artikel 3, stk. 2, første punktum, i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50, s. 1) — forpligtelse for en medlemsstat til at overtage behandlingen af en asylansøgning på grundlag af artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 343/2003 i tilfælde af risiko for, at den medlemsstat, der er ansvarlig for ansøgningen i henhold til de i den nævnte forordning fastsatte kriterier, tilsidesætter ansøgerens grundlæggende rettigheder og/eller undlader at anvende de minimumsstandarder, de er fastsat i direktiv 2003/9/EF og 2005/85/EF

Konklusion

Når medlemsstaterne ikke kan være uvidende om, at de systemmæssige mangler ved asylproceduren og modtagelsesforholdene for asylansøgere i den medlemsstat, der oprindeligt er ansvarlig efter kriterierne i kapitel III i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne, giver alvorlig grund til at antage, at den pågældende asylansøger vil blive udsat for en reel risiko for at blive undergivet umenneskelig eller nedværdigende behandling som omhandlet i artikel 4 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve — har den medlemsstat, som gennemfører proceduren til afgørelse af den ansvarlige medlemsstat, pligt til ikke at overføre asylansøgeren til den oprindeligt ansvarlige medlemsstat og til, med forbehold af udøvelsen af muligheden for selv at behandle ansøgningen, at fortsætte gennemgangen af kriterierne i nævnte kapitel med henblik på at fastslå, om en anden medlemsstat kan udpeges som ansvarlig i medfør af et af disse kriterier eller, hvis dette ikke er muligt, samme forordnings artikel 13.

I en sådan situation indebærer den omstændighed, at det er umuligt at overføre en asylansøger til den medlemsstat, der oprindeligt er ansvarlig, derimod ikke i sig selv, at den medlemsstat, som gennemfører proceduren til afgørelse af den ansvarlige medlemsstat, har pligt til selv at behandle asylansøgningen på grundlag af artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 343/2003.

---

(1)  EUT C 95 af 26.3.2011.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/3 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/3

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. november 2013 — sag anlagt af K (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-322/11) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 63 TEUF og 65 TEUF - frie kapitalbevægelser - lovgivning i en medlemsstat, der giver afslag på fradrag for tab, der er opstået ved salg af en fast ejendom, der er beliggende i en anden medlemsstat, i avancen fra salget af værdipapirer i beskatningsstaten)

2014/C 9/03

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein hallinto-oikeus

Part i hovedsagen

K

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein hallinto-oikeus — fortolkning af artikel 63 og 65 i TEUF — frie kapitalbevægelser — national skattelovgivning, der ikke indrømmer en fuldt skattepligtig person ret til fradrag for det tab, han har lidt ved afhændelse af en fast ejendom, der er beliggende i en anden medlemsstat, i realisationsfortjeneste fra værdipapirer i den medlemsstat, der foretager beskatning

Konklusion

Artikel 63 TEUF og 65 TEUF er ikke til hinder for en medlemsstats skattelovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der ikke tillader en skatteyder, som bor i denne medlemsstat, og som er fuldt indkomstskattepligtig i denne, at fradrage tabene fra afståelsen af en ejendom, der er beliggende i en anden medlemsstat, i værdipapirsindtægter, der beskattes i den første medlemsstat, mens det under visse omstændigheder ville have været muligt, hvis ejendommen havde været beliggende i den første medlemsstat.

---

(1)  EUT C 252 af 27.8.2011.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/3 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/3

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Liga para a Protecção da Natureza (LPN) og Republikken Finland mod Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-514/11 P og C-605/11 P) (1)

(Appel - aktindsigt i institutionernes dokumenter - forordning (EF) nr. 1049/2001 - artikel 4, stk. 2, tredje led - undtagelse om beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - miljøoplysninger - forordning (EF) nr. 1367/2006 - artikel 6, stk. 1 - dokumenter angående en igangværende traktatbrudssag - afslag på aktindsigt - forpligtelsen til at foretage en konkret og individuel vurdering af indholdet af de dokumenter, der er angivet i begæringen om aktindsigt - mere tungtvejende offentlig interesse)

2014/C 9/04

Processprog: portugisisk

Parter

Appellanter: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (ved advogadas P. Vinagre e Silva og L. Rossi) og Republikken Finland (ved J. Heliskoski, M. Pere og J. Leppo, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Republikken Estland (ved M. Linntam, som befuldmægtiget)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved P. Costa de Oliveira og D. Recchia, som befuldmægtigede), Kongeriget Danmark (ved V. Pasternak Jørgensen og C. Thorning, som befuldmægtigede) og Kongeriget Sverige (ved A. Falk og C. Meyer-Seitz, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for Europa-Kommissionen: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og A. Wiedmann, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 9. september 2011 i sag T-29/08, LPN mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i en sag anlagt af LPN for så vidt som søgsmålet vedrører dokumenter og dele af dokumenter, hvori Liga para a Protecção da Natureza (LPN) er blevet meddelt afslag på aktindsigt i Kommissionens afgørelse SG.E.3/MIB/psi D(2008) 8639 af 24. oktober 2008.

Konklusion

| 1) | Appellerne forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellerne forkastes.

| 2) | La Liga para a Protecção da Natureza og Republikken Finland betaler sagens omkostninger ligeligt. |
| --- | --- |

2)

La Liga para a Protecção da Natureza og Republikken Finland betaler sagens omkostninger ligeligt.

| 3) | Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 58 af 25.2.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/4 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/4

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — UPC Nederland BV mod Gemeente Hilversum (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te Amsterdam — Nederlandene)

(Sag C-518/11) (1)

(Elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - direktiv 97/66/EF, 2002/19/EF, 2002/20/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF - materielt anvendelsesområde - forsyning med en basispakke af radio og tv-programmer via kabel - en kommunes overdragelse af sit kabelnet til en privat virksomhed - aftalevilkår om taksten - de nationale tilsynsmyndigheders kompetence - princippet om loyalt samarbejde)

2014/C 9/05

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Gerechtshof te Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: UPC Nederland BV

Sagsøgt: Gemeente Hilversum

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Gerechtshof te Amsterdam — fortolkning af artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet) (EFT L 108, s. 7), af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT L 108, s. 33) samt af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (EFT L 108, s. 51) — forsyning med en frit modtagelig radio- og tv-pakke via kabel — kommune, der har afhændet sin kabelvirksomhed — begrænsning af detailprisen — konkurrenceregler — de nationale retsinstansers anvendelse heraf

Konklusion

| 1) | Artikel 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet), skal fortolkes således, at en tjeneste, der består i forsyning med en basispakke af radio og tv-programmer via kabel, og hvor betalingen herfor omfatter transmissionsomkostninger og betaling til radio- og tv-stationer og kollektive rettighedsorganisationer i forbindelse med offentliggørelsen af deres beskyttede værker, henhører under begrebet »elektronisk kommunikationstjeneste« og dermed både under det materielle anvendelsesområde for dette direktiv og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet), som udgør de nye lovgivningsmæssige rammer, der finder anvendelse på elektroniske kommunikationstjenester, for så vidt som denne tjeneste principielt omfatter transmission af tv-udsendelser via kabel-tv-net til slutbrugerens modtagelsesindretning. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet), skal fortolkes således, at en tjeneste, der består i forsyning med en basispakke af radio og tv-programmer via kabel, og hvor betalingen herfor omfatter transmissionsomkostninger og betaling til radio- og tv-stationer og kollektive rettighedsorganisationer i forbindelse med offentliggørelsen af deres beskyttede værker, henhører under begrebet »elektronisk kommunikationstjeneste« og dermed både under det materielle anvendelsesområde for dette direktiv og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet), som udgør de nye lovgivningsmæssige rammer, der finder anvendelse på elektroniske kommunikationstjenester, for så vidt som denne tjeneste principielt omfatter transmission af tv-udsendelser via kabel-tv-net til slutbrugerens modtagelsesindretning.

| 2) | Disse direktiver skal fortolkes således, at de efter udløbet af fristen for deres gennemførelse ikke tillader, at en enhed som den i hovedsagen omhandlede, der ikke er en national tilsynsmyndighed, direkte intervenerer på slutbrugerstadiet i takstfastsættelsen for forsyning med en basispakke af radio og tv-programmer via kabel. |
| --- | --- |

2)

Disse direktiver skal fortolkes således, at de efter udløbet af fristen for deres gennemførelse ikke tillader, at en enhed som den i hovedsagen omhandlede, der ikke er en national tilsynsmyndighed, direkte intervenerer på slutbrugerstadiet i takstfastsættelsen for forsyning med en basispakke af radio og tv-programmer via kabel.

| 3) | Samme direktiver skal fortolkes således, at de under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, og henset til princippet om loyalt samarbejde, ikke tillader, at en enhed, der ikke er en national tilsynsmyndighed, over for en udbyder af basispakker af radio og tv-programmer via kabel påberåber sig et vilkår, der følger af en aftale, som er indgået før vedtagelsen af de nye lovgivningsmæssige rammer, der finder anvendelse på elektroniske kommunikationstjenester, og som begrænser denne udbyders frie takstfastsættelse. |
| --- | --- |

3)

Samme direktiver skal fortolkes således, at de under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, og henset til princippet om loyalt samarbejde, ikke tillader, at en enhed, der ikke er en national tilsynsmyndighed, over for en udbyder af basispakker af radio og tv-programmer via kabel påberåber sig et vilkår, der følger af en aftale, som er indgået før vedtagelsen af de nye lovgivningsmæssige rammer, der finder anvendelse på elektroniske kommunikationstjenester, og som begrænser denne udbyders frie takstfastsættelse.

---

(1)  EUT C 25 af 28.1.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/5 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/5

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Rådet for Den Europæiske Union mod Gul Ahmed Textile Mills Ltd og Europa-Kommissionen

(Sag C-638/11 P) (1)

(Appel - dumping - import af sengelinned fra Pakistan - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 3, stk. 7 - begrebet »andre faktorer«)

2014/C 9/06

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget og rechtsanwalt G. Berrisch)

De andre parter i appelsagen: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (ved avocat L. Ruessmann) og Europa-Kommissionen (ved A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtiget, bistået af barrister E. McGovern)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 27. september 2011 i sag T-199/04, Gul Ahmed Textile Mills mod Rådet, hvorved Retten annullerede Rådets forordning (EF) nr. 397/2004 af 2. marts 2004 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Pakistan (EUT L 66, s. 1), for så vidt som den vedrørte Gul Ahmed Textile Mills Ltd — tilsidesættelse af artikel 3, stk. 7, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT L 56, s. 1) — konstatering af skade — påvisning af årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den forvoldte skade — forhold, der skal tages i betragtning

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 27. september 2011, sag T-199/04, Gul Ahmed Textile Mills mod Rådet, ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 27. september 2011, sag T-199/04, Gul Ahmed Textile Mills mod Rådet, ophæves.

| 2) | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

2)

Sagen hjemvises til Retten.

| 3) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

(1)  EUT C 65 af 3.3.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/5 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/5

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. november 2013 — sag om fuldbyrdelse af en bødestraf, som blev pålagt Marián Baláž (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrchní soud v Praze — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-60/12) (1)

(Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager - rammeafgørelse 2005/214/RIA - anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe - »domstol med kompetence i navnlig straffesager« - »Unabhängiger Verwaltungssenat« i østrigsk ret - arten og rækkevidden af den kontrol, der udøves af domstolen i fuldbyrdelsesstaten)

2014/C 9/07

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Vrchní soud v Praze

Part i hovedsagen

Marián Baláž

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Vrchní soud v Praze — fortolkning af artikel 1, litra a), nr. iii), i Rådets rammeafgørelse 2005/214/RIA af 24. februar 2005 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe (EUT L 76, s. 16) — begrebet domstol med kompetence i navnlig straffesager — »Unabhängiger Verwaltungssenat« i østrigsk ret — begrebet »lejlighed til at få sagen prøvet« ved en domstol som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 1, litra a), nr. iii) — rækkevidde

Konklusion

| 1) | Begrebet »domstol med kompetence i navnlig straffesager« — som omhandlet i artikel 1, litra a), nr. iii), i Rådets rammeafgørelse 2005/214/RIA af 24. februar 2005 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009 — udgør et selvstændigt begreb i EU-retten og skal fortolkes således, at begrebet omfatter enhver domstol, der anvender en procedure, som opfylder en straffeprocedures væsentligste kendetegn. Unabhängiger Verwaltungssenat in den Ländern (Østrig) opfylder disse kriterier og skal følgelig anses for at være omfattet af begrebet. |
| --- | --- |

1)

Begrebet »domstol med kompetence i navnlig straffesager« — som omhandlet i artikel 1, litra a), nr. iii), i Rådets rammeafgørelse 2005/214/RIA af 24. februar 2005 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på bødestraffe, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009 — udgør et selvstændigt begreb i EU-retten og skal fortolkes således, at begrebet omfatter enhver domstol, der anvender en procedure, som opfylder en straffeprocedures væsentligste kendetegn. Unabhängiger Verwaltungssenat in den Ländern (Østrig) opfylder disse kriterier og skal følgelig anses for at være omfattet af begrebet.

| 2) | Artikel 1, litra a), nr. iii), i rammeafgørelse 2005/214, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at en person skal anses for at have haft lejlighed til at få sagen prøvet ved en domstol med kompetence i navnlig straffesager i det tilfælde, hvor vedkommende inden sagsanlægget var forpligtet til at iagttage en forudgående administrativ procedure. En sådan domstol skal have fuld prøvelsesret både for så vidt angår den retlige vurdering og de faktiske omstændigheder. |
| --- | --- |

2)

Artikel 1, litra a), nr. iii), i rammeafgørelse 2005/214, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at en person skal anses for at have haft lejlighed til at få sagen prøvet ved en domstol med kompetence i navnlig straffesager i det tilfælde, hvor vedkommende inden sagsanlægget var forpligtet til at iagttage en forudgående administrativ procedure. En sådan domstol skal have fuld prøvelsesret både for så vidt angår den retlige vurdering og de faktiske omstændigheder.

---

(1)  EUT C 109 af 14.4.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/6 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/6

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR og Willi Schneider mod Land Rheinland-Pfalz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)

(Sag C-72/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 85/337/EØF - vurdering af indvirkninger på miljøet - Århuskonventionen - direktiv 2003/35/EF - ret til domstolsprøvelse af en afgørelse om tilladelse - tidsmæssig anvendelse - godkendelsesprocedure påbegyndt før den dato, hvor fristen for gennemførelse af direktiv 2003/35/EF udløb - afgørelse truffet efter denne dato - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - krænkelse af en rettighed - karakteren af den processuelle fejl, der kan påberåbes - omfanget af domstolsprøvelsen)

2014/C 9/08

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR og Willi Schneider

Sagsøgt: Land Rheinland-Pfalz

Procesdeltager: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht Leipzig — fortolkning af artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF (EUT L 156, s. 17) og fortolkning af artikel 10a i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), som ændret ved direktiv 2003/35/EF — etablering af vandbindingsområder — ret til at anlægge søgsmål til prøvelse af en afgørelse om meddelelse af tilladelse — tidsmæssige anvendelsesområde — en situation, hvor tilladelsesproceduren er indledt før udløbet af fristen for gennemførelse af direktiv 2003/35/EF, og afgørelsen er truffet efter dette tidspunkt

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, som tilføjede artikel 10a til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, skal, for så vidt som det fastsætter, at det skulle gennemføres senest den 25. juni 2005, fortolkes således, at de nationale bestemmelser, der blev vedtaget med henblik på gennemførelsen af denne artikel, ligeledes skulle finde anvendelse på administrative tilladelsesprocedurer, som blev indledt før den 25. juni 2005, når disse procedurer førte til udstedelse af en tilladelse efter dette tidspunkt. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, som tilføjede artikel 10a til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, skal, for så vidt som det fastsætter, at det skulle gennemføres senest den 25. juni 2005, fortolkes således, at de nationale bestemmelser, der blev vedtaget med henblik på gennemførelsen af denne artikel, ligeledes skulle finde anvendelse på administrative tilladelsesprocedurer, som blev indledt før den 25. juni 2005, når disse procedurer førte til udstedelse af en tilladelse efter dette tidspunkt.

| 2) | Artikel 10a i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at medlemsstaterne begrænser anvendelsen af bestemmelserne til gennemførelse af denne artikel til det tilfælde, hvor lovligheden af en afgørelse anfægtes, som følge af at der ikke blev gennemført en miljøvurdering, uden at udvide anvendelsen til det tilfælde, hvor der blev gennemført en sådan vurdering, men denne er ulovlig. |
| --- | --- |

2)

Artikel 10a i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at medlemsstaterne begrænser anvendelsen af bestemmelserne til gennemførelse af denne artikel til det tilfælde, hvor lovligheden af en afgørelse anfægtes, som følge af at der ikke blev gennemført en miljøvurdering, uden at udvide anvendelsen til det tilfælde, hvor der blev gennemført en sådan vurdering, men denne er ulovlig.

| 3) | Artikel 10a, litra b), i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national retspraksis, som ikke anerkender, at en rettighed er krænket som omhandlet i denne artikel, hvis det godtgøres, at det, henset til omstændighederne i det foreliggende tilfælde, er muligt, at den anfægtede afgørelse ikke ville have været anderledes uden den af sagsøgeren påberåbte processuelle fejl. Det forholder sig imidlertid kun således, såfremt den domstol eller det organ, som behandler sagen, ikke på nogen måde lader bevisbyrden herfor påhvile sagsøgeren og træffer afgørelse, i givet fald henset til de beviser, der er fremlagt af bygherren eller de kompetente myndigheder, og mere generelt til samtlige de sagsakter, som de har fået forelagt, idet de bl.a. tager hensyn til den påberåbte fejls grovhed, og idet de i denne forbindelse særligt undersøger, om fejlen har frataget den berørte offentlighed en af de garantier, der er indført med henblik på, i overensstemmelse med formålene med direktiv 85/337, at gøre det muligt for denne at få adgang til oplysninger og at have kompetence til at deltage i beslutningsprocessen. |
| --- | --- |

3)

Artikel 10a, litra b), i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national retspraksis, som ikke anerkender, at en rettighed er krænket som omhandlet i denne artikel, hvis det godtgøres, at det, henset til omstændighederne i det foreliggende tilfælde, er muligt, at den anfægtede afgørelse ikke ville have været anderledes uden den af sagsøgeren påberåbte processuelle fejl. Det forholder sig imidlertid kun således, såfremt den domstol eller det organ, som behandler sagen, ikke på nogen måde lader bevisbyrden herfor påhvile sagsøgeren og træffer afgørelse, i givet fald henset til de beviser, der er fremlagt af bygherren eller de kompetente myndigheder, og mere generelt til samtlige de sagsakter, som de har fået forelagt, idet de bl.a. tager hensyn til den påberåbte fejls grovhed, og idet de i denne forbindelse særligt undersøger, om fejlen har frataget den berørte offentlighed en af de garantier, der er indført med henblik på, i overensstemmelse med formålene med direktiv 85/337, at gøre det muligt for denne at få adgang til oplysninger og at have kompetence til at deltage i beslutningsprocessen.

---

(1)  EUT C 133 af 5.5.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/7

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen

(Sag C-90/12) (1)

(Traktatbrud - luftbefordring - luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande - medlemsstaternes pligt til at sikre, at trafikrettighederne fordeles blandt de berettigede EU-luftfartsselskaber på grundlag af en ikke-diskriminerende og gennemskuelig procedure, og til straks at underrette Kommissionen om nævnte procedure)

2014/C 9/09

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved K. Simonsson og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Polen (ved B. Majczyna og M. Szpunar, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5 og 6 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 847/2004 af 29. april 2004 om forhandling og gennemførelse af luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande (EUT L 157, s. 7) — medlemsstaternes pligt til at sikre, at trafikrettighederne fordeles blandt de berettigede EF-luftfartsselskaber på grundlag af en ikke-diskriminerende og gennemskuelig procedure, og til straks at underrette Kommissionen om nævnte procedure

Konklusion

| 1) | Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 og 6 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 847/2004 af 29. april 2004 om forhandling og gennemførelse af luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande, idet den ikke har truffet passende foranstaltninger som påkrævet for at efterkomme disse artikler i direktivet. |
| --- | --- |

1)

Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 og 6 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 847/2004 af 29. april 2004 om forhandling og gennemførelse af luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande, idet den ikke har truffet passende foranstaltninger som påkrævet for at efterkomme disse artikler i direktivet.

| 2) | Republikken Polen betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Republikken Polen betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 126 af 28.4.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/7

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. november 2013 — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola og Eridania Sadam SpA mod AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Forenede sager C-187/12 — C-189/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 320/2006 - forordning (EF) nr. 968/2006 - landbrug - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien - betingelser for tildeling af omstruktureringsstøtte - begreberne »produktionsfaciliteter« og »fuldstændig nedlæggelse«)

2014/C 9/10

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola og Eridania Sadam SpA

Sagsøgte: AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af artikel 3 og 4 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT L 58, s. 42) og af artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 968/2006 af 27. juni 2006 om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 (EUT L 176, s. 32) — betingelser for tildeling af den samlede støtte — begreberne »produktionsanlæg« og »fuldstændig nedlæggelse« — mulighed for produktionsanlæg til sukker, isoglukose og inulinsirup at få tildelt den samlede støtte i et tilfælde, hvor de opretholder anlæg, der ikke vedrører produktionen af sådanne produkter, men som anvendes til andre produkter

Konklusion

| 1) | Artikel 3 og 4 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik og artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 968/2006 af 27. juni 2006 om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af forordning nr. 320/2006 skal fortolkes således, at begrebet »produktionsfaciliter« i henhold til disse artikler omfatter siloer, der er beregnet til støttemodtagerens opbevaring af sukker, og dette uanset den omstændighed, at de også anvendes til andre formål. Hverken siloer, der udelukkende anvendes til opbevaring af kvoteproduceret sukker, som andre producenter oplagrer eller som købes af sidstnævnte, eller siloer, der udelukkende anvendes til emballering eller indpakning af sukker med henblik på dets afsætning, falder ind under et sådant begreb. Det påhviler den nationale ret at foretage en sådan bedømmelse i hvert enkelt tilfælde på baggrund af de tekniske egenskaber eller af den reelle brug, der er gjort af de pågældende siloer. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3 og 4 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik og artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 968/2006 af 27. juni 2006 om de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af forordning nr. 320/2006 skal fortolkes således, at begrebet »produktionsfaciliter« i henhold til disse artikler omfatter siloer, der er beregnet til støttemodtagerens opbevaring af sukker, og dette uanset den omstændighed, at de også anvendes til andre formål. Hverken siloer, der udelukkende anvendes til opbevaring af kvoteproduceret sukker, som andre producenter oplagrer eller som købes af sidstnævnte, eller siloer, der udelukkende anvendes til emballering eller indpakning af sukker med henblik på dets afsætning, falder ind under et sådant begreb. Det påhviler den nationale ret at foretage en sådan bedømmelse i hvert enkelt tilfælde på baggrund af de tekniske egenskaber eller af den reelle brug, der er gjort af de pågældende siloer.

| 2) | Gennemgangen af det tredje og fjerde spørgsmål i sag C-188/12 og det andet og tredje spørgsmål i sag C-189/12 har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 3 og 4 i forordning nr. 320/2006 og artikel 4 i forordning nr. 968/2006. |
| --- | --- |

2)

Gennemgangen af det tredje og fjerde spørgsmål i sag C-188/12 og det andet og tredje spørgsmål i sag C-189/12 har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 3 og 4 i forordning nr. 320/2006 og artikel 4 i forordning nr. 968/2006.

---

(1)  EUT C 194 af 30.6.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/8 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/8

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. november 2013 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel mod X (sag C-199/12), Y (sag C-200/12) og Z mod Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (sag C-201/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Forenede sager C-199/12 — C-201/12) (1)

(Direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - artikel 10, stk. 1, litra d) - tilhørsforhold til en særlig social gruppe - seksuel orientering - årsag til forfølgelse - artikel 9, stk. 1 - begrebet »forfølgelse« - velbegrundet frygt for forfølgelse på grund af tilhørsforhold til en særlig social gruppe - handlinger, der er tilstrækkeligt alvorlige til at begrunde en sådan frygt - lovgivning, hvorefter homoseksuelle handlinger er strafbare - artikel 4 - individuel vurdering af kendsgerninger og omstændigheder)

2014/C 9/11

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel og Z

Sagsøgte: X (sag C-199/12), Y (sag C-200/12) og Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (sag C-201/12)

Procesdeltager: Hoog Commissariaat van de Verenigde Naties voor de Vluchtelingen (sagerne C-199/12 — C-201/12)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 9, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra c), samt artikel 10, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 12) — tildeling af status som flytning — betingelser — grundene til forfølgelse — homoseksualitet — begrebet en »bestemt social gruppe« — lovgivning i oprindelsesstaten, der foreskriver en fængselsstraf på minimum 10 år i tilfælde af homoseksuelle forhold

Konklusion

| 1) | Artikel 10, stk. 1, litra d), Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, skal fortolkes således, at det på grundlag af en straffelovgivning som den, der er omhandlet i hver af hovedsagerne, som specifikt omhandler homoseksuelle, kan fastslås, at disse personer skal anses for at udgøre en bestemt social gruppe. |
| --- | --- |

1)

Artikel 10, stk. 1, litra d), Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, skal fortolkes således, at det på grundlag af en straffelovgivning som den, der er omhandlet i hver af hovedsagerne, som specifikt omhandler homoseksuelle, kan fastslås, at disse personer skal anses for at udgøre en bestemt social gruppe.

| 2) | Artikel 9, stk. 1, i direktiv 2004/83, sammenholdt med direktivets artikel 9, stk. 2, litra c), skal fortolkes således, at den blotte omstændighed, at homoseksuelle handlinger er strafbare, ikke i sig selv udgør forfølgelse. Til gengæld skal en fængselsstraf, som er straffen for homoseksuelle handlinger, og som faktisk anvendes i det hjemland, der har vedtaget en sådan lovgivning, anses for en uforholdsmæssig eller diskriminerende straf og udgør derfor forfølgelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 9, stk. 1, i direktiv 2004/83, sammenholdt med direktivets artikel 9, stk. 2, litra c), skal fortolkes således, at den blotte omstændighed, at homoseksuelle handlinger er strafbare, ikke i sig selv udgør forfølgelse. Til gengæld skal en fængselsstraf, som er straffen for homoseksuelle handlinger, og som faktisk anvendes i det hjemland, der har vedtaget en sådan lovgivning, anses for en uforholdsmæssig eller diskriminerende straf og udgør derfor forfølgelse.

| 3) | Artikel 10, stk. 1, litra d), i direktiv 2004/83, sammenholdt med direktivets artikel 2, litra c), skal fortolkes således, at udelukkende homoseksuelle handlinger, der betragtes som kriminelle i henhold til medlemsstaternes nationale lovgivning, falder uden for bestemmelsens anvendelsesområde. De kompetente myndigheder kan ikke ved behandlingen af en asylansøgning med rette forvente, at asylansøgeren for at undgå risikoen for forfølgelse holder sin homoseksualitet skjult i sit hjemland eller udviser tilbageholdenhed i forhold til at give udtryk for sin seksuelle orientering. |
| --- | --- |

3)

Artikel 10, stk. 1, litra d), i direktiv 2004/83, sammenholdt med direktivets artikel 2, litra c), skal fortolkes således, at udelukkende homoseksuelle handlinger, der betragtes som kriminelle i henhold til medlemsstaternes nationale lovgivning, falder uden for bestemmelsens anvendelsesområde. De kompetente myndigheder kan ikke ved behandlingen af en asylansøgning med rette forvente, at asylansøgeren for at undgå risikoen for forfølgelse holder sin homoseksualitet skjult i sit hjemland eller udviser tilbageholdenhed i forhold til at give udtryk for sin seksuelle orientering.

---

(1)  EUT C 217 af 21.7.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/9 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/9

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 14. november 2013 — Belgacom NV mod Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM) og Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State van België — Belgien)

(Sag C-221/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF - etableringsfrihed - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling - gennemsigtighedsforpligtelse - anvendelsesområde - aftale indgået mellem en medlemsstats offentlige myndigheder og en virksomhed i denne medlemsstat - disse myndigheders overdragelse af deres aktivitet bestående i levering af tv-tjenester og for en tidsbegrænset periode eneretten til brugen af deres kabelnet til en virksomhed i nævnte medlemsstat - spørgsmålet, om en erhvervsdrivende i samme medlemsstat kan påberåbe sig artikel 49 TEUF og 56 TEUF ved domstolene i denne medlemsstat - intet udbud - begrundelse - eksistensen af en tidligere aftale - transaktion med henblik på at bilægge en tvist vedrørende fortolkningen af denne aftale - risiko for værdiforringelse af den overdragne aktivitet)

2014/C 9/12

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State van België

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Belgacom NV

Sagsøgte: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM) og Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State van België — fortolkning af artikel 49 TEUF og 56 TEUF — anvendelsesområde — princippet om gennemsigtighed — aftale indgået af en offentlig myndighed og en virksomhed i en og samme medlemsstat om overdragelse af visse rettigheder fra denne offentlige myndighed til den pågældende virksomhed uden offentliggørelse eller opfordring til andre virksomheder om at indgive bud

Konklusion

| 1) | Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at en erhvervsdrivende i en medlemsstat ved denne medlemsstats domstole kan påberåbe sig, at der er sket tilsidesættelse af den gennemsigtighedsforpligtelse, der følger af disse artikler, i forbindelse med indgåelsen af en aftale, hvorved en eller flere af nævnte medlemsstats offentlige myndigheder enten har tildelt en erhvervsdrivende i samme medlemsstat en koncessionskontrakt om tjenesteydelser, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, eller har tildelt en erhvervsdrivende eneret til at udøve en økonomisk aktivitet, som frembyder en sådan interesse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at en erhvervsdrivende i en medlemsstat ved denne medlemsstats domstole kan påberåbe sig, at der er sket tilsidesættelse af den gennemsigtighedsforpligtelse, der følger af disse artikler, i forbindelse med indgåelsen af en aftale, hvorved en eller flere af nævnte medlemsstats offentlige myndigheder enten har tildelt en erhvervsdrivende i samme medlemsstat en koncessionskontrakt om tjenesteydelser, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, eller har tildelt en erhvervsdrivende eneret til at udøve en økonomisk aktivitet, som frembyder en sådan interesse.

| 2) | Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at






  — | viljen til ikke at tilsidesætte bestemte rettigheder, som de offentlige enheder ved en tidligere kontrakt har tildelt en erhvervsdrivende vedrørende brugen af deres kabelnet, ikke kan begrunde, at denne kontrakt udvides i strid med EU-retten ved en direkte tildeling af en koncessionskontrakt om tjenesteydelser eller en eneret til at udøve en aktivitet, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, uanset om det er for at bilægge en tvist, som er opstået fuldstændigt ufrivilligt mellem de berørte parter, vedrørende rækkevidden af denne kontrakt. |
| --- | --- | --- |

2)

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at

—

viljen til ikke at tilsidesætte bestemte rettigheder, som de offentlige enheder ved en tidligere kontrakt har tildelt en erhvervsdrivende vedrørende brugen af deres kabelnet, ikke kan begrunde, at denne kontrakt udvides i strid med EU-retten ved en direkte tildeling af en koncessionskontrakt om tjenesteydelser eller en eneret til at udøve en aktivitet, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, uanset om det er for at bilægge en tvist, som er opstået fuldstændigt ufrivilligt mellem de berørte parter, vedrørende rækkevidden af denne kontrakt.

| — | begrundelser af økonomisk art, såsom viljen til at undgå værdiforringelse af en økonomisk aktivitet, ikke udgør tvingende almene hensyn, der kan begrunde en direkte tildeling af en koncessionskontrakt om tjenesteydelser vedrørende denne aktivitet eller en eneret til at udøve nævnte aktivitet, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, under fravigelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling, som er sikret ved disse artikler. |
| --- | --- |

—

begrundelser af økonomisk art, såsom viljen til at undgå værdiforringelse af en økonomisk aktivitet, ikke udgør tvingende almene hensyn, der kan begrunde en direkte tildeling af en koncessionskontrakt om tjenesteydelser vedrørende denne aktivitet eller en eneret til at udøve nævnte aktivitet, som frembyder en bestemt grænseoverskridende interesse, under fravigelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling, som er sikret ved disse artikler.

---

(1)  EUT C 243 af 11.8.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/9 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/9

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — C. Demir mod Staatssecretaris van Justitie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Sag C-225/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - »standstill«-klausul - begrebet »har opnået opholdstilladelse i henhold til gældende lovgivning«)

2014/C 9/13

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: C. Demir

Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — Nederlandene — fortolkning af artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, som er vedtaget af det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem EØF og Tyrkiet — forbud for medlemsstaterne mod at indføre nye begrænsninger for adgang til arbejdsmarkedet for tyrkiske statsborgere der på deres område har lovligt ophold og beskæftgelse — national lovgivning der fastsætter en materiel og/eller formel betingelse for tyrkiske statsborgeres første adgang til det nationale område — krav om at være i besiddelse af en foreløbig opholdstilladelse inden indrejse til Nederlandene og inden der ansøges om en opholdstilladelse — præmis 85 i Domstolens dom i de forenede sager C-317/01 (Abatay) og C-369/01 (Sahin) (Sml. I 2003, s. 12301)

Konklusion

| 1) | Artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, vedtaget af associeringsrådet oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara af Republikken Tyrkiet på den ene side og EØF’s medlemsstater og Fællesskabet på den anden side, og som blev indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963, skal fortolkes således, at når en værtsmedlemsstats foranstaltning har til formål at fastlægge kriterier for tyrkiske statsborgeres lovlige ophold ved at vedtage eller ændre de materielle betingelser for og/eller fremgangsmåden ved disse statsborgeres indrejse, ophold og i givet fald beskæftigelse på dens område, og når disse betingelser udgør en ny begrænsning for udøvelsen af den frie bevægelighed for tyrkiske arbejdstagere i henhold til »standstill«-klausulen i denne artikel, gør alene den omstændighed, at foranstaltningen har til formål at forhindre ulovlig indrejse og ulovligt ophold forud for indgivelse af ansøgning om en opholdstilladelse, det ikke muligt at udelukke anvendelsen af denne klausul. |
| --- | --- |

1)

Artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, vedtaget af associeringsrådet oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, som blev undertegnet den 12. september 1963 i Ankara af Republikken Tyrkiet på den ene side og EØF’s medlemsstater og Fællesskabet på den anden side, og som blev indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963, skal fortolkes således, at når en værtsmedlemsstats foranstaltning har til formål at fastlægge kriterier for tyrkiske statsborgeres lovlige ophold ved at vedtage eller ændre de materielle betingelser for og/eller fremgangsmåden ved disse statsborgeres indrejse, ophold og i givet fald beskæftigelse på dens område, og når disse betingelser udgør en ny begrænsning for udøvelsen af den frie bevægelighed for tyrkiske arbejdstagere i henhold til »standstill«-klausulen i denne artikel, gør alene den omstændighed, at foranstaltningen har til formål at forhindre ulovlig indrejse og ulovligt ophold forud for indgivelse af ansøgning om en opholdstilladelse, det ikke muligt at udelukke anvendelsen af denne klausul.

| 2) | Artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 skal fortolkes således, at indehavelse af en tilladelse til foreløbigt ophold, som kun er gyldig, indtil der foreligger en endelig afgørelse om opholdsretten, ikke udgør en situation med »opnået opholdstilladelse i henhold til gældende lovgivning«. |
| --- | --- |

2)

Artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 skal fortolkes således, at indehavelse af en tilladelse til foreløbigt ophold, som kun er gyldig, indtil der foreligger en endelig afgørelse om opholdsretten, ikke udgør en situation med »opnået opholdstilladelse i henhold til gældende lovgivning«.

---

(1)  EUT C 243 af 11.8.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/10 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/10

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — Corina-Hrisi Tulică mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (sag C-249/12) og Călin Ion Plavoșin mod Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații og Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (sag C-250/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumænien)

(Forenede sager C-249/12 og C-250/12) (1)

(Beskatning - moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 73 og 78 - ejendomstransaktioner gennemført af fysiske personer - kvalificering af disse transaktioner som afgiftspligtige transaktioner - fastlæggelse af den moms, der skal betales, når parterne ikke har angivet den ved indgåelsen af aftalen - eksistensen af eller fraværet af en mulighed for leverandøren for at få tilbagebetalt momsen af erhververen - følger)

2014/C 9/14

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Inalta Curte de Casație și Justiție

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Corina-Hrisi Tulică (sag C-249/12) og Călin Ion Plavoșin (sag C-250/12)

Sagsøgte: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (sag C-249/12), Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații og Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (sag C-250/12)

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Inalta Curte de Casație și Justiție — fortolkning af artikel 73 og 78 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — afgiftsgrundlag — ejendomstransaktioner gennemført af fysiske personer, som ikke er momspligtige — de nationale myndigheders omkvalificering af de nævnte transaktioner til afgiftspligtige transaktioner — fastlæggelse af afgiftsgrundlaget i mangel af en angivelse af moms ved indgåelsen af aftalen — fradrag af momsbeløbet i aftaleprisen eller medregning af dette i den samlede pris betalt af køberen

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, navnlig dets artikel 73 og 78, skal fortolkes således, at når prisen på en vare er blevet fastsat af parterne uden nogen angivelse af merværdiafgiften, og leverandøren af den nævnte vare er den person, der er betalingspligtig for merværdiafgift for den afgiftspligtige transaktion, skal den aftalte pris i det tilfælde, hvor leverandøren ikke har mulighed for at få tilbagebetalt den af skatteforvaltningen krævede merværdiafgift af erhververen, anses for allerede at omfatte merværdiafgiften.

---

(1)  EUT C 243 af 11.8.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/11

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. november 2013 — Giuseppa Romeo mod Regione Siciliana (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana — Italien)

(Sag C-313/12) (1)

(National forvaltningsprocedure - rent intern situation - forvaltningsakter - begrundelsespligt - mulighed for berigtigelse af manglende begrundelse under en retslig procedure til prøvelse af en forvaltningsakt - fortolkning af artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - Domstolen ikke kompetent)

2014/C 9/15

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Giuseppa Romeo

Sagsøgt: Regione Siciliana

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte dei Conti (Sezione Giurisdizionale per la Regione Siciliana) — fortolkning af artikel 296 TEUF og af artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — nationale retsforskrifter, hvorefter forvaltningsmyndighederne under visse omstændigheder har adgang til ikke at begrunde deres forvaltningsakter eller til at afhjælpe en forvaltningsakts manglende begrundelse under en retssag, der anlægges til prøvelse heraf — nationale retsforskrifter, hvori der henvises til EU-retten for at regulere rent interne situationer — den nationale retsinstans mulighed for at fortolke og anvende bestemmelser og principper i national ret på en måde, der er i strid med Domstolens praksis

Konklusion

| 1) | Det første spørgsmål, der er forelagt af Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italien), ved forelæggelsesafgørelse af 19. juni 2012, afvises. |
| --- | --- |

1)

Det første spørgsmål, der er forelagt af Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana (Italien), ved forelæggelsesafgørelse af 19. juni 2012, afvises.

| 2) | Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det andet og tredje spørgsmål, der er forelagt af Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana, ved afgørelse af 19. juni 2012. |
| --- | --- |

2)

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det andet og tredje spørgsmål, der er forelagt af Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana, ved afgørelse af 19. juni 2012.

---

(1)  EUT C 295 af 29.9.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/11

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Environmental Manufacturing LLP mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Société Elmar Wolf

(Sag C-383/12 P) (1)

(Appel - EF-varemærker - indsigelsessag - figurmærke, der gengiver et ulvehoved - indsigelse fra indehaveren af internationale og nationale figurmærker, der indeholder ordbestanddelene »WOLF Jardin« og »Outils WOLF« - relative registreringshindringer - skade på det ældre varemærkes særpræg - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 5 - ændring i den økonomiske adfærd hos gennemsnitsforbrugeren - bevisbyrde)

2014/C 9/16

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Environmental Manufacturing LLP (ved solicitor M. Atkins, advocate K. Shadbolt og barrister S. Malynicz)

De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Société Elmar Wolf

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 22. maj 2012, Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (sag T-570/10), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et søgsmål indledt af ansøgeren om figurmærket, der gengiver et ulvehoved, for varer i klasse 7 med påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. oktober 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 425/2010-2) vedrørende annullation af indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved indsigelsen rejst af indehaveren af de internationale og nationale figurmærker indeholdende ordbestanddelene »WOLF Jardin« og »Outils WOLF« for varer i klasse 1, 5, 7, 8, 12, 13 og 31 blev forkastet — fortolkning af artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 — relative registreringshindringer — skade på det ældre varemærkes særpræg eller renommé

Konklusion

| 1) | Den dom, der blev afsagt den 22. maj 2012 af Den Europæiske Unions Ret, Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (gengivelse af et ulvehoved) (sag T-570/10), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den dom, der blev afsagt den 22. maj 2012 af Den Europæiske Unions Ret, Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (gengivelse af et ulvehoved) (sag T-570/10), ophæves.

| 2) | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

2)

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

| 3) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

(1)  EUT C 331 af 27.10.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/12

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. november 2013 — Comune di Ancona mod Regione Marche (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo regionale per le Marche — Italien)

(Sag C-388/12) (1)

(Strukturfonde - Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) - en strukturfonds finansielle deltagelse - kriterier for udgifters støtteberettigelse - forordning (EF) nr. 1260/1999 - artikel 30, stk. 4 - princippet om en vedvarende operation - begrebet »væsentlig ændring« af en operation - tildeling af en koncessionsaftale uden forudgående offentliggørelse og udbud)

2014/C 9/17

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale amministrativo regionale per le Marche

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Comune di Ancona

Sagsøgt: Regione Marche

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — fortolkning af artikel 30, stk. 4, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (EFT L 161, s. 1) — ophævelse og tilbagesøgning af fællesskabstilskud — begrebet »væsentlig ændring« — forholdet mellem kravet om ændring, der påvirker projektets art eller gennemførelsesbestemmelserne hertil, og kravet om ændring af betingelsen om, at der ikke må gives en virksomhed eller et offentligt organ en uretmæssig fordel — ændringer af funktionel karakter — betingelsen om at virksomhed, der modtager finansiel støtte, skal være i overensstemmelse med EU-bestemmelserne om offentlige udbud — delvis ændring af formålet med den støttefinansierede opgave og tildelingen af administrationen heraf til en privat virksomhed uden afholdelse af en offentlig udbudsprocedure

Konklusion

| 1) | Artikel 30, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene skal fortolkes således, at denne bestemmelse omfatter såvel de ændringer, der opstår under gennemførelsen af et projekt, som de ændringer, der opstår senere, herunder under administrationen af projektet, for så vidt som disse ændringer indtræffer inden for den frist på fem år, der er fastsat i nævnte bestemmelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 30, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene skal fortolkes således, at denne bestemmelse omfatter såvel de ændringer, der opstår under gennemførelsen af et projekt, som de ændringer, der opstår senere, herunder under administrationen af projektet, for så vidt som disse ændringer indtræffer inden for den frist på fem år, der er fastsat i nævnte bestemmelse.

| 2) | Artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at det med henblik på vurderingen af, at tildelingen af koncessionen ikke giver koncessionsgiveren væsentlige indtægter og koncessionshaveren uretmæssige fordele, ikke skal undersøges forinden, om det projekt, der er genstand for koncessionen, har undergået en væsentlig ændring. |
| --- | --- |

2)

Artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at det med henblik på vurderingen af, at tildelingen af koncessionen ikke giver koncessionsgiveren væsentlige indtægter og koncessionshaveren uretmæssige fordele, ikke skal undersøges forinden, om det projekt, der er genstand for koncessionen, har undergået en væsentlig ændring.

| 3) | Artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse såvel i tilfælde af en fysisk ændring, når det opførte anlæg ikke er i overensstemmelse med det projekt, der blev godkendt som støtteberettiget, som i tilfælde af en funktionel ændring, idet det er en forudsætning, at en sådan ændring — i tilfælde af en ændring, der består i anvendelsen af et anlæg til andre aktiviteter end dem, som oprindeligt blev fastsat i det projekt, der blev godkendt som støtteberettiget — skal være egnet til i betydelig grad at nedsætte den omhandlede operations kapacitet til at opnå det formål, der er fastsat for den. |
| --- | --- |

3)

Artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse såvel i tilfælde af en fysisk ændring, når det opførte anlæg ikke er i overensstemmelse med det projekt, der blev godkendt som støtteberettiget, som i tilfælde af en funktionel ændring, idet det er en forudsætning, at en sådan ændring — i tilfælde af en ændring, der består i anvendelsen af et anlæg til andre aktiviteter end dem, som oprindeligt blev fastsat i det projekt, der blev godkendt som støtteberettiget — skal være egnet til i betydelig grad at nedsætte den omhandlede operations kapacitet til at opnå det formål, der er fastsat for den.

| 4) | EU-retten er under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke til hinder for tildeling uden udbud af en koncession om offentlige tjenesteydelser vedrørende et projekt, for så vidt som denne tildeling opfylder gennemsigtighedsprincippet, hvis overholdelse, uden nødvendigvis at pålægge en forpligtelse til at gennemføre et udbud, skal gøre det muligt for en virksomhed, der er beliggende i en anden medlemsstat end den, hvor den koncessionsgivende myndighed er beliggende, at få adgang til de nødvendige oplysninger vedrørende denne koncession, før denne tildeles, således at denne virksomhed, hvis den måtte have ønsket det, ville have været i stand til at tilkendegive sin interesse i at få tildelt nævnte koncession, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

4)

EU-retten er under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke til hinder for tildeling uden udbud af en koncession om offentlige tjenesteydelser vedrørende et projekt, for så vidt som denne tildeling opfylder gennemsigtighedsprincippet, hvis overholdelse, uden nødvendigvis at pålægge en forpligtelse til at gennemføre et udbud, skal gøre det muligt for en virksomhed, der er beliggende i en anden medlemsstat end den, hvor den koncessionsgivende myndighed er beliggende, at få adgang til de nødvendige oplysninger vedrørende denne koncession, før denne tildeles, således at denne virksomhed, hvis den måtte have ønsket det, ville have været i stand til at tilkendegive sin interesse i at få tildelt nævnte koncession, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 295 af 29.9.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/13 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/13

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. november 2013 — Jan Sneller mod DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-442/12) (1)

(Retshjælpsforsikring - direktiv 87/344/EØF - artikel 4, stk. 1 - forsikringstagerens frie advokatvalg - klausul fastsat i de almindelige betingelser i forbindelse med aftalen, hvorved der sikres retshjælp i retslige og administrative sager ved en af forsikrerens ansatte - udgifter til ekstern juridisk rådgivning godtgøres kun, såfremt det i henhold til forsikrerens vurdering er nødvendigt at undergive sagens behandling ekstern juridisk rådgivning)

2014/C 9/18

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Jan Sneller

Sagsøgt: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshælpsforsikring (EFT L 185, s. 77) — frit valg af advokat for den forsikrede

Konklusion

| 1) | Artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshjælpsforsikring skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en retshjælpsforsikrer, som i sine forsikringsaftaler fastsætter, at retshjælpen i princippet ydes af forsikrerens medarbejdere, ligeledes fastsætter, at udgifterne til retshjælp ydet af en advokat eller repræsentant, som forsikringstageren frit har valgt, kun godtgøres, såfremt forsikreren finder, at sagens behandling skal overdrages til en ekstern rådgiver. |
| --- | --- |

1)

Artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshjælpsforsikring skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en retshjælpsforsikrer, som i sine forsikringsaftaler fastsætter, at retshjælpen i princippet ydes af forsikrerens medarbejdere, ligeledes fastsætter, at udgifterne til retshjælp ydet af en advokat eller repræsentant, som forsikringstageren frit har valgt, kun godtgøres, såfremt forsikreren finder, at sagens behandling skal overdrages til en ekstern rådgiver.

| 2) | Det har ikke nogen betydning for besvarelsen af det første spørgsmål, om der i henhold til national ret er pligt til juridisk rådgivning i den omhandlede retssag eller administrative sag. |
| --- | --- |

2)

Det har ikke nogen betydning for besvarelsen af det første spørgsmål, om der i henhold til national ret er pligt til juridisk rådgivning i den omhandlede retssag eller administrative sag.

---

(1)  EUT C 9 af 12.1.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/13 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/13

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) mod Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL og Grégory Francotte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour constitutionnelle — Belgien)

(Sag C-473/12) (1)

(Behandling af personoplysninger - direktiv 95/46/EF - artikel 10 og 11 - oplysningspligt - artikel 13, stk. 1, litra d) og g) - undtagelser - undtagelsernes rækkevidde - privatdetektiver, der handler for et lovreguleret erhvervs kontrolorgan - direktiv 2002/58/EF - artikel 15, stk. 1)

2014/C 9/19

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour constitutionnelle

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

Sagsøgte: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL og Grégory Francotte

Procesdeltagere: Union professionnelle nationale des détectives privés de Belgique (UPNDP), Association professionnelle des inspecteurs et experts d’assurances ASBL (APIEA) og Conseil des ministres

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — fortolkning af artikel 11, stk. 1, og artikel 13, stk. 1, litra d), og g), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281, s. 31), samt artikel 6, stk. 3, TEU — fuldstændig harmonisering? — en medlemsstats mulighed for at indføre en begrænsning af eller en undtagelse til pligten til at give den registrerede person øjeblikkelig oplysning — rækkevidden af undtagelsen til denne forpligtelse — privatdetektivers virksomhed omfattet — i benægtende fald, foreneligheden af artikel 13 i direktiv 95/46/EF med artikel 6, stk. 3, TEU, nærmere bestemt i forhold til lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling

Konklusion

Artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke har pligt til men mulighed for i deres nationale lovgivning at gennemføre en eller flere af de undtagelser, der er fastsat i denne artikel, fra pligten til at oplyse de registrerede om behandlingen af deres personoplysninger.

Virksomheden som privatdetektiv, der handler på vegne af et fagligt organ for at efterforske brud på etiske regler for et lovreguleret erhverv, i det foreliggende tilfælde ejendomsmæglererhvervet, er omfattet af den undtagelse, der er fastsat i artikel 13, stk. 1, litra d), i direktiv 95/46.

---

(1)  EUT C 26 af 26.1.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/14

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. november 2013 — Armin Maletic og Marianne Maletic mod lastminute.com GmbH og TUI Österreich GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Feldkirch — Østrig)

(Sag C-478/12) (1)

(Retternes kompetence på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 16, stk. 1 - aftale om en rejse indgået mellem en forbruger med bopæl i en medlemsstat og et rejsebureau med hjemsted i en anden medlemsstat - tjenesteyder, der anvendes af rejsebureauet, og som har hjemsted i den medlemsstat, hvor forbrugeren har bopæl - forbrugerens ret til at anlægge sag mod de to virksomheder ved retten på det sted, hvor han har bopæl)

2014/C 9/20

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Feldkirch

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Armin Maletic og Marianne Maletic

Sagsøgte: lastminute.com GmbH og TUI Österreich GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landesgericht Feldkirch — fortolkning af artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — kompetence i sager om forbrugeraftaler — kontrakt om pakkerejse indgået mellem en forbruger og en virksomhed — situation, hvor virksomheden har hjemsted i en anden medlemsstat end forbrugeren og ved gennemførelsen af kontrakten benytter sig af en virksomhed med hjemsted i forbrugerens medlemsstat — forbrugerens eventuelle ret til at anlægge sag mod de to virksomheder ved retten på det sted, hvor han har bopæl.

Konklusion

Begrebet »medkontrahent« i artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at det under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder også omfatter en aftalepart til den erhvervsdrivende, med hvem forbrugeren har indgået en aftale, når denne aftalepart har sit hjemsted i den medlemsstat, hvor den pågældende forbruger er bosat.

---

(1)  EUT C 26 af 26.1.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/14

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. novembre 2013 — Tevfik Isbir mod DB Services GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland)

(Sag C-522/12) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fri udveksling af tjenesteydelser - udstationering af arbejdstagere - direktiv 96/71/EF - mindsteløn - faste beløb og arbejdsgiverens bidrag til en flerårig opsparingsordning for dens arbejdstagere)

2014/C 9/21

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Tevfik Isbir

Sagsøgt: DB Services GmbH

Sagens genstand

Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesarbeitsgericht — fortolkning af artikel 3, stk. 1, første afsnit, litra c), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EUT 1997 L 18, s. 1) — beregning af satsen for mindstelønnen — eventuel modregning af arbejdsgiverens bidrag til en flerårig opsparingsplan til fordel for hans ansatte — situation hvor de ansatte ikke kan råde over disse tilgodehavender i flere år

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, andet led, litra c), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at der i mindstelønnen medregnes sådanne lønelementer, som ikke ændrer forholdet mellem på den ene side arbejdstagerens arbejdsydelse og på den anden side den modydelse, som den pågældende modtager som vederlag for denne ydelse. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet med hensyn til de lønelementer, der er omhandlet i hovedsagen.

---

(1)  EUT C 32 af 2.2.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/15 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/15

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 7. november 2013 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen

(Sag C-547/12 P) (1)

(Appel - EUGFL - Garantisektionen - regnskabsafslutning for de udbetalende organer i visse medlemsstater hvad angår udgifter finansieret af Fonden - beløb, som skal tilbagebetales af Den Hellenske Republik som følge af en manglende tilbagesøgning inden for de fastsatte frister - urigtig gengivelse af beviserne)

2014/C 9/22

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Den Hellenske Republik (ved I. Chalkias og S. Papaïoannou, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved H. Tserepa-Lacombe og D. Triantafyllou, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Anden afdeling) den 10. oktober 2012 i sag T-158/09, Grækenland mod Kommissionen, hvorved Retten delvist frifandt Kommissionen i en sag med påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 810 endelig af 13. februar 2009 om den finansielle behandling af visse uregelmæssigheder begået af erhvervsdrivende i forbindelse med regnskabsafslutningen for udgifter, som finansieres af Garantisektionen, Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 26 af 26.1.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/15 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/15

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Wam Industriale SpA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-560/12 P) (1)

(Appel - statsstøtte - en virksomheds etablering i visse tredjestater - lån til nedsat rente - afgørelse hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet og der anordnes tilbagesøgning heraf - afgørelse truffet efter Rettens annullation af den oprindelige afgørelse vedrørende den samme procedure - opfyldelse af en dom afsagt af Retten)

2014/C 9/23

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Wam Industriale SpA (ved avvocati E. Giliani og R. Bertoni,)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og D. Grespan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 27. september 2012 i sag T-303/10, Wam Industriale mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/134/EU af 24. marts 2010 om Italiens statsstøtte til WAM SpA (EUT 2011 L 57, s. 29) — begrundelsespligt — retten til forsvar — proportionalitetsprincippet — princippet om god forvaltningsskik — rimelig frist

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Wam Industriale SpA betaler sagens omkstninger. |
| --- | --- |

2)

Wam Industriale SpA betaler sagens omkstninger.

---

(1)  EUT C 63 af 2.3.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/16

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Den Italienske Republik mod Europa-Kommissionen

(Sag C-587/12 P) (1)

(Appel - statsstøtte - en virksomheds etablering i visse tredjestater - afgørelse, hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet og der anordnes påbud om tilbagesøgning heraf - afgørelse truffet efter Rettens annullation af den oprindelige afgørelse vedrørende den samme procedure - opfyldelse af en dom afsagt af Retten)

2014/C 9/24

Processprog: italiensk

Parter

Appellant: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato P. Gentili)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og D. Grespan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 27. september 2012 i sag T-257/10, Italien mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Europa-Kommissionen i en sag, hvorunder der var nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/134/EU af 24. marts 2010 om Italiens statsstøtte til WAM SpA (EUT 2011 L 57, s. 29) — begrundelsespligt — kontradiktionsprincippet — retskraft — proportionalitetsprincippet — de minimis-forordning

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 63 af 2.3.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/16

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 7. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik

(Sag C-23/13) (1)

(Traktatbrud - direktiv 91/271/EØF - rensning af byspildevand - artikel 3 og 4)

2014/C 9/25

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J.-P. Keppenne og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Franske Republik (ved D. Colas og S. Menez, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40) — misligholdelse af opsamling og rensning af byspildevand i otte byområder.

Konklusion

| 1) | Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 og artikel 4, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet Den Franske Republik ikke har sikret:






  — | opsamling af byspildevand i byområdet Basse-Terre, hvor personækvivalenten er over 15 000, og |
| --- | --- | --- |

1)

Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 og artikel 4, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet Den Franske Republik ikke har sikret:

—

opsamling af byspildevand i byområdet Basse-Terre, hvor personækvivalenten er over 15 000, og

| — | rensning af byspildevand i byområderne Ajaccio-Sanguinaires, Basse-Terre, Bastia-Nord, Cayenne-Leblond og Saint-Denis, hvor personækvivalenten er over 15 000. |
| --- | --- |

—

rensning af byspildevand i byområderne Ajaccio-Sanguinaires, Basse-Terre, Bastia-Nord, Cayenne-Leblond og Saint-Denis, hvor personækvivalenten er over 15 000.

| 2) | Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 79 af 16.3.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 7. oktober 2013 — Lourdes Cachaldora Fernández mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

(Sag C-527/13)

2014/C 9/26

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lourdes Cachaldora Fernández

Sagsøgte: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) og Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en national bestemmelse som 7. tillægsbestemmelse, nr. 1, regel 3, litra b), i den spanske Ley General de la Seguridad Social i strid med artikel 4 i Rådets direktiv 79/7/EØF (1) af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, når bestemmelsen berører en gruppe, der primært består af kvinder, og i henhold til hvilken udfyldningen af de lakuner i indbetalingen af bidrag, som er omfattet af den referenceperiode, der ligger til grund for beregningsgrundlaget for en bidragspligtig pension ved varig uarbejdsdygtighed, efter en periode med deltidsansættelse, skal ske på grundlag af de til enhver tid gældende mindstebaser for bidrag efter reduktion heraf ved anvendelse af deltidskoefficienten for det pågældende ansættelsesforhold forud for lakunen i indbetalingen af bidrag, hvorimod der i tilfælde af fuldtidsansættelse ikke ville ske nogen reduktion? |
| --- | --- |

1)

Er en national bestemmelse som 7. tillægsbestemmelse, nr. 1, regel 3, litra b), i den spanske Ley General de la Seguridad Social i strid med artikel 4 i Rådets direktiv 79/7/EØF (1) af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, når bestemmelsen berører en gruppe, der primært består af kvinder, og i henhold til hvilken udfyldningen af de lakuner i indbetalingen af bidrag, som er omfattet af den referenceperiode, der ligger til grund for beregningsgrundlaget for en bidragspligtig pension ved varig uarbejdsdygtighed, efter en periode med deltidsansættelse, skal ske på grundlag af de til enhver tid gældende mindstebaser for bidrag efter reduktion heraf ved anvendelse af deltidskoefficienten for det pågældende ansættelsesforhold forud for lakunen i indbetalingen af bidrag, hvorimod der i tilfælde af fuldtidsansættelse ikke ville ske nogen reduktion?

| 2) | Er en national bestemmelse som 7. tillægsbestemmelse, nr. 1, regel 3, litra b), i den spanske Ley General de la Seguridad Social i strid med § 5, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 97/81/EF (2) af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS, når bestemmelsen berører en gruppe, der primært består af kvinder, og i henhold til hvilken udfyldningen af de lakuner i indbetalingen af bidrag, som er omfattet af den referenceperiode, der ligger til grund for beregningsgrundlaget for en bidragspligtig pension ved varig uarbejdsdygtighed, efter en periode med deltidsansættelse, skal ske på grundlag af de til enhver tid gældende mindstebaser for bidrag efter reduktion heraf ved anvendelse af deltidskoefficienten for det pågældende ansættelsesforhold forud for lakunen i indbetalingen af bidrag, hvorimod der i tilfælde af fuldtidsansættelse ikke ville ske nogen reduktion? |
| --- | --- |

2)

Er en national bestemmelse som 7. tillægsbestemmelse, nr. 1, regel 3, litra b), i den spanske Ley General de la Seguridad Social i strid med § 5, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 97/81/EF (2) af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS, når bestemmelsen berører en gruppe, der primært består af kvinder, og i henhold til hvilken udfyldningen af de lakuner i indbetalingen af bidrag, som er omfattet af den referenceperiode, der ligger til grund for beregningsgrundlaget for en bidragspligtig pension ved varig uarbejdsdygtighed, efter en periode med deltidsansættelse, skal ske på grundlag af de til enhver tid gældende mindstebaser for bidrag efter reduktion heraf ved anvendelse af deltidskoefficienten for det pågældende ansættelsesforhold forud for lakunen i indbetalingen af bidrag, hvorimod der i tilfælde af fuldtidsansættelse ikke ville ske nogen reduktion?

---

(1)  EFT L 6 af 10.1.1979, s. 24.

(2)  EFT L 14 af 20.1.1998, s. 9.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 14. oktober 2013 — Birutė Šiba mod Arūnas Devėnas

(Sag C-537/13)

2014/C 9/27

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Birutė Šiba

Sagsøgt: Arūnas Devėnas

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal en fysisk person, der modtager juridiske tjenesteydelser i henhold til aftaler indgået med en advokat (advokatas) om juridiske tjenesteydelser mod vederlag i sager, der sandsynligvis er forbundet med den fysiske persons personlige interesser (skilsmisse, deling af aktiver erhvervet under ægteskab osv.), betragtes som en forbruger i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i EU-retlige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse? |
| --- | --- |

1)

Skal en fysisk person, der modtager juridiske tjenesteydelser i henhold til aftaler indgået med en advokat (advokatas) om juridiske tjenesteydelser mod vederlag i sager, der sandsynligvis er forbundet med den fysiske persons personlige interesser (skilsmisse, deling af aktiver erhvervet under ægteskab osv.), betragtes som en forbruger i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i EU-retlige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse?

| 2) | Skal en advokat (advokatas, der er medlem af et [liberalt] erhverv), der indgår en aftale med en fysisk person om juridiske tjenesteydelser mod vederlag, hvorefter han er forpligtet til at yde juridiske tjenesteydelser med henblik på at opfylde den fysiske persons mål, der ikke vedrører personens beskæftigelse eller profession, betragtes som en erhvervsdrivende i forhold til EU-retlige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse? |
| --- | --- |

2)

Skal en advokat (advokatas, der er medlem af et [liberalt] erhverv), der indgår en aftale med en fysisk person om juridiske tjenesteydelser mod vederlag, hvorefter han er forpligtet til at yde juridiske tjenesteydelser med henblik på at opfylde den fysiske persons mål, der ikke vedrører personens beskæftigelse eller profession, betragtes som en erhvervsdrivende i forhold til EU-retlige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse?

| 3) | Falder aftaler om juridiske tjenesteydelser mod vederlag, som en advokat (advokatas) udfærdiger i forbindelse med sine erhvervsmæssige aktiviteter som udøver af et liberalt erhverv, inden for anvendelsesområdet for Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler? |
| --- | --- |

3)

Falder aftaler om juridiske tjenesteydelser mod vederlag, som en advokat (advokatas) udfærdiger i forbindelse med sine erhvervsmæssige aktiviteter som udøver af et liberalt erhverv, inden for anvendelsesområdet for Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler?

| 4) | Såfremt tredje spørgsmål besvares bekræftende, skal kategoriseringen af sådanne aftaler som forbrugeraftaler ske efter generelle kriterier, eller skal de ske efter særlige kriterier? Såfremt det er nødvendigt at anvende særlige kriterier for kategoriseringen af disse aftaler som forbrugeraftaler, hvilke er da disse? |
| --- | --- |

4)

Såfremt tredje spørgsmål besvares bekræftende, skal kategoriseringen af sådanne aftaler som forbrugeraftaler ske efter generelle kriterier, eller skal de ske efter særlige kriterier? Såfremt det er nødvendigt at anvende særlige kriterier for kategoriseringen af disse aftaler som forbrugeraftaler, hvilke er da disse?

---

(1)  EFT L 95, s. 29.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/18 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 14. oktober 2013 — eVigilo Ltd mod Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

(Sag C-538/13)

2014/C 9/28

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: eVigilo Ltd

Sagsøgt: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal de EU-retlige regler om offentligt udbud ‒ artikel 1, stk. 1, tredje punktum, i [direktiv 89/665, som ændret ved] direktiv 2007/66 (1), hvori er opstillet principperne om effektivitet og hurtig behandling hvad angår forsvaret af tilbudsgiveres rettigheder, som er blevet tilsidesat, artikel 2 i direktiv 2004/18 (2), som opstiller princippet om ligebehandling af tilbudsgivere og om gennemsigtighed, og artikel 44, stk. 1, og artikel 53, stk. 1, litra a), i direktiv 2004/18, hvori er fastsat den procedure, som regulerer indgåelsen af en kontrakt med den tilbudsgiver, som har afgivet med økonomisk mest fordelagtige tilbud — forstås og fortolkes samlet eller hver for sig (men ikke begrænset til de ovennævnte bestemmelser) således, at:






  a) | i det tilfælde, hvor en tilbudsgiver er blevet opmærksom på en mulig betydningsfuld forbindelse (bånd), som en anden tilbudsgiver har med den ordregivende myndigheds sagkyndige, der har vurderet tilbuddene, og/eller er blevet opmærksom på den tilbudsgivers potentielt usædvanlige situation på grund af arbejde, der tidligere er udført i forbindelse med den omtvistede udbudsprocedure, og hvor den ordregivende myndighed henset til disse omstændigheder ikke har foretaget nogen handlinger, er sådanne oplysninger da i sig selv tilstrækkelige til at begrunde et krav om, at klageinstansen bør anse den ordregivende myndigheds handlinger for ulovlige, idet den ikke har sikret procedurernes gennemsigtighed og objektivitet, og idet der endvidere ikke stilles krav om, at sagsøgeren konkret skal bevise, at de sagkyndige handlede forudindtaget? |
| --- | --- | --- |

1)

Skal de EU-retlige regler om offentligt udbud ‒ artikel 1, stk. 1, tredje punktum, i [direktiv 89/665, som ændret ved] direktiv 2007/66 (1), hvori er opstillet principperne om effektivitet og hurtig behandling hvad angår forsvaret af tilbudsgiveres rettigheder, som er blevet tilsidesat, artikel 2 i direktiv 2004/18 (2), som opstiller princippet om ligebehandling af tilbudsgivere og om gennemsigtighed, og artikel 44, stk. 1, og artikel 53, stk. 1, litra a), i direktiv 2004/18, hvori er fastsat den procedure, som regulerer indgåelsen af en kontrakt med den tilbudsgiver, som har afgivet med økonomisk mest fordelagtige tilbud — forstås og fortolkes samlet eller hver for sig (men ikke begrænset til de ovennævnte bestemmelser) således, at:

a)

i det tilfælde, hvor en tilbudsgiver er blevet opmærksom på en mulig betydningsfuld forbindelse (bånd), som en anden tilbudsgiver har med den ordregivende myndigheds sagkyndige, der har vurderet tilbuddene, og/eller er blevet opmærksom på den tilbudsgivers potentielt usædvanlige situation på grund af arbejde, der tidligere er udført i forbindelse med den omtvistede udbudsprocedure, og hvor den ordregivende myndighed henset til disse omstændigheder ikke har foretaget nogen handlinger, er sådanne oplysninger da i sig selv tilstrækkelige til at begrunde et krav om, at klageinstansen bør anse den ordregivende myndigheds handlinger for ulovlige, idet den ikke har sikret procedurernes gennemsigtighed og objektivitet, og idet der endvidere ikke stilles krav om, at sagsøgeren konkret skal bevise, at de sagkyndige handlede forudindtaget?

| b) | klageinstansen, når den har fastslået, at sagsøgerens ovennævnte krav er berettiget, ikke er forpligtet til, idet den træffer afgørelse om de konsekvenser, der skal drages heraf for udbudsprocedurens resultat, at tage hensyn til, at resultaterne af vurderingen af de af tilbudsgiverne afgivne tilbud i det væsentlige ville have været de samme, hvis der ikke havde været forudindtagede rådgivere blandt de sagkyndige, som vurderede tilbuddene? |
| --- | --- |

b)

klageinstansen, når den har fastslået, at sagsøgerens ovennævnte krav er berettiget, ikke er forpligtet til, idet den træffer afgørelse om de konsekvenser, der skal drages heraf for udbudsprocedurens resultat, at tage hensyn til, at resultaterne af vurderingen af de af tilbudsgiverne afgivne tilbud i det væsentlige ville have været de samme, hvis der ikke havde været forudindtagede rådgivere blandt de sagkyndige, som vurderede tilbuddene?

| c) | tilbudsgiveren først (endelig) får kendskab til indholdet af kriterierne om det økonomisk mest fordelagtige tilbud, som blev formuleret i overensstemmelse med de kvalitative parametre og abstrakt fastsat i udbudsbetingelserne (kriterier såsom fuldstændighed og forenelighed med den ordregivende myndigheds behov), i forhold til hvilke tilbudsgiveren i det væsentlige var i stand til at afgive et tilbud, på det tidspunkt, hvor den ordregivende myndighed i overensstemmelse med disse kriterier vurderede tilbuddene afgivet af tilbudsgivere og gav de berørte parter omfattende oplysninger om begrundelsen for de trufne beslutninger, og at først fra dette tidspunkt kunne den forældelsesfrist, som gælder for klageproceduren i henhold til national ret, begynde at løbe i forhold til denne tilbudsgiver? |
| --- | --- |

c)

tilbudsgiveren først (endelig) får kendskab til indholdet af kriterierne om det økonomisk mest fordelagtige tilbud, som blev formuleret i overensstemmelse med de kvalitative parametre og abstrakt fastsat i udbudsbetingelserne (kriterier såsom fuldstændighed og forenelighed med den ordregivende myndigheds behov), i forhold til hvilke tilbudsgiveren i det væsentlige var i stand til at afgive et tilbud, på det tidspunkt, hvor den ordregivende myndighed i overensstemmelse med disse kriterier vurderede tilbuddene afgivet af tilbudsgivere og gav de berørte parter omfattende oplysninger om begrundelsen for de trufne beslutninger, og at først fra dette tidspunkt kunne den forældelsesfrist, som gælder for klageproceduren i henhold til national ret, begynde at løbe i forhold til denne tilbudsgiver?

| 2) | Skal artikel 53, stk. 1, litra a), i direktiv 2004/18 i sammenhæng med de principper, som regulerer indgåelsen af en kontrakt, i direktivets [artikel] 2 forstås og fortolkes således, at ordregivende myndigheder ikke kan fastsætte (og anvende) en procedure for vurdering af tilbud afgivet af tilbudsgivere, i henhold til hvilken resultaterne af vurderingen af tilbud afhænger af, hvor omfattende tilbudsgiverne har godtgjort, at deres tilbud opfylder kravene i udbudsspecifikationen, dvs. jo mere omfattende (mere grundigt) tilbudsgiveren har beskrevet tilbuddets overensstemmelse med udbudsbetingelserne, des flere points vil tilbuddet få? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 53, stk. 1, litra a), i direktiv 2004/18 i sammenhæng med de principper, som regulerer indgåelsen af en kontrakt, i direktivets [artikel] 2 forstås og fortolkes således, at ordregivende myndigheder ikke kan fastsætte (og anvende) en procedure for vurdering af tilbud afgivet af tilbudsgivere, i henhold til hvilken resultaterne af vurderingen af tilbud afhænger af, hvor omfattende tilbudsgiverne har godtgjort, at deres tilbud opfylder kravene i udbudsspecifikationen, dvs. jo mere omfattende (mere grundigt) tilbudsgiveren har beskrevet tilbuddets overensstemmelse med udbudsbetingelserne, des flere points vil tilbuddet få?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11.12.2007 om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter (EUT L 335, s. 31).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv Nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/19 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Det Forenede Kongerige) den 14. oktober 2013 — Merck Canada Inc. og Merck Sharp & Dohme Ltd mod Sigma Pharmaceuticals PLC

(Sag C-539/13)

2014/C 9/29

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Merck Canada Inc. og Merck Sharp & Dohme Ltd

Sagsøgt: Sigma Pharmaceuticals PLC

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan indehaveren af eller den adkomstberettigede til et patent eller et supplerende beskyttelsescertifikat kun støtte ret på sine rettigheder i henhold til første afsnit i den særlige ordning, hvis han forinden har givet udtryk for sin hensigt hertil? |
| --- | --- |

1)

Kan indehaveren af eller den adkomstberettigede til et patent eller et supplerende beskyttelsescertifikat kun støtte ret på sine rettigheder i henhold til første afsnit i den særlige ordning, hvis han forinden har givet udtryk for sin hensigt hertil?

| 2) | Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende:






  a) | Hvordan skal hensigten da komme til udtryk? |
| --- | --- | --- |

2)

Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende:

a)

Hvordan skal hensigten da komme til udtryk?

| b) | Er indehaveren eller den adkomstberettigede da forhindret i at støtte ret på sine rettigheder i forhold til enhver import eller markedsføring af lægemidlet i en medlemsstat, som blev foretaget, inden han gav udtryk for sin hensigt til at støtte ret herpå? |
| --- | --- |

b)

Er indehaveren eller den adkomstberettigede da forhindret i at støtte ret på sine rettigheder i forhold til enhver import eller markedsføring af lægemidlet i en medlemsstat, som blev foretaget, inden han gav udtryk for sin hensigt til at støtte ret herpå?

| 3) | Hvem skal give den forudgående meddelelse til indehaveren af eller den adkomstberettigede til et patent eller supplerende beskyttelsescertifikat i henhold til andet afsnit i den særlige ordning? Især:






  a) | Skal den forudgående meddelelse gives af den person, som har til hensigt at importere eller markedsføre lægemidlet?
  eller |
| --- | --- | --- |

3)

Hvem skal give den forudgående meddelelse til indehaveren af eller den adkomstberettigede til et patent eller supplerende beskyttelsescertifikat i henhold til andet afsnit i den særlige ordning? Især:

a)

Skal den forudgående meddelelse gives af den person, som har til hensigt at importere eller markedsføre lægemidlet?

eller

| b) | Når der, således som tilladt i den nationale lovbestemte ordning, indgives ansøgning om lovbestemt godkendelse af en person, som ikke er den påtænkte importør, kan en forudgående meddelelse givet af ansøgeren om lovbestemt godkendelse da have virkning, hvis denne person ikke selv har til hensigt at importere eller markedsføre lægemidlet, men når den påtænkte import og markedsføring vil blive foretaget i henhold til ansøgerens lovbestemte godkendelse? og






  i) | Gør det nogen forskel, hvis den forudgående meddelelse identificerer den person, som vil importere og markedsføre lægemidlet? |
| --- | --- | --- |

b)

Når der, således som tilladt i den nationale lovbestemte ordning, indgives ansøgning om lovbestemt godkendelse af en person, som ikke er den påtænkte importør, kan en forudgående meddelelse givet af ansøgeren om lovbestemt godkendelse da have virkning, hvis denne person ikke selv har til hensigt at importere eller markedsføre lægemidlet, men når den påtænkte import og markedsføring vil blive foretaget i henhold til ansøgerens lovbestemte godkendelse? og

i)

Gør det nogen forskel, hvis den forudgående meddelelse identificerer den person, som vil importere og markedsføre lægemidlet?

| ii) | Gør det nogen forskel, om den forudgående meddelelse gives, og ansøgningen om lovbestemt godkendelse indgives af en juridisk person inden for en koncern, som udgør en enkelt økonomisk enhed, og import- og markedsføringshandlingerne foretages af en anden juridisk person inden for den koncern i henhold til licens fra den første juridiske person, men hvor den forudgående meddelelse ikke identificerer den juridiske person, som vil importere eller markedsføre lægemidlet? |
| --- | --- |

ii)

Gør det nogen forskel, om den forudgående meddelelse gives, og ansøgningen om lovbestemt godkendelse indgives af en juridisk person inden for en koncern, som udgør en enkelt økonomisk enhed, og import- og markedsføringshandlingerne foretages af en anden juridisk person inden for den koncern i henhold til licens fra den første juridiske person, men hvor den forudgående meddelelse ikke identificerer den juridiske person, som vil importere eller markedsføre lægemidlet?

| 4) | Hvem skal have den forudgående meddelelse i henhold til andet afsnit i den særlige ordning? Især:






  a) | Er den adkomstberettigede til et patent eller supplerende beskyttelsescertifikat begrænset til personer, som i henhold til national ret har ret til at anlægge sag om håndhævelse af patentet eller det supplerende beskyttelsescertifikat?
  eller |
| --- | --- | --- |

4)

Hvem skal have den forudgående meddelelse i henhold til andet afsnit i den særlige ordning? Især:

a)

Er den adkomstberettigede til et patent eller supplerende beskyttelsescertifikat begrænset til personer, som i henhold til national ret har ret til at anlægge sag om håndhævelse af patentet eller det supplerende beskyttelsescertifikat?

eller

| b) | I et tilfælde, hvor en koncern udgør en enkelt økonomisk enhed bestående af en række juridiske personer, er det da tilstrækkeligt, at meddelelsen stiles til en juridisk person, som er driftsselskab og indehaver af markedsføringstilladelsen i importmedlemsstaten, snarere end til den enhed i koncernen, som i henhold til national ret har ret til at anlægge sag om håndhævelse af patentet eller det supplerende beskyttelsescertifikat, på det grundlag, at en sådan juridisk person enten kan kendetegnes som en adkomstberettiget til patentet eller SBC’et, eller at det kan forventes, at personer, som træffer beslutninger på vegne af indehaveren af patentet eller SBC’et, sædvanligvis bliver opmærksomme på en sådan meddelelse? |
| --- | --- |

b)

I et tilfælde, hvor en koncern udgør en enkelt økonomisk enhed bestående af en række juridiske personer, er det da tilstrækkeligt, at meddelelsen stiles til en juridisk person, som er driftsselskab og indehaver af markedsføringstilladelsen i importmedlemsstaten, snarere end til den enhed i koncernen, som i henhold til national ret har ret til at anlægge sag om håndhævelse af patentet eller det supplerende beskyttelsescertifikat, på det grundlag, at en sådan juridisk person enten kan kendetegnes som en adkomstberettiget til patentet eller SBC’et, eller at det kan forventes, at personer, som træffer beslutninger på vegne af indehaveren af patentet eller SBC’et, sædvanligvis bliver opmærksomme på en sådan meddelelse?

| c) | Hvis spørgsmål 4(b) besvares bekræftende, bliver en meddelelse, som ellers er regelmæssig, da uregelmæssig, hvis den stiles til »administrator, forskriftsmæssige anliggender« i et selskab, når selskabet ikke er den enhed inden for koncernen, som i henhold til national ret har ret til at anlægge sag om håndhævelse af patentet eller det supplerende beskyttelsescertifikat, men er driftsselskab eller indehaver af markedsføringstilladelsen i importmedlemsstaten, og når denne afdeling for forskriftsmæssige anliggender i praksis ofte modtager meddelelser fra parallelimportører vedrørende den særlige ordning og andre anliggender? |
| --- | --- |

c)

Hvis spørgsmål 4(b) besvares bekræftende, bliver en meddelelse, som ellers er regelmæssig, da uregelmæssig, hvis den stiles til »administrator, forskriftsmæssige anliggender« i et selskab, når selskabet ikke er den enhed inden for koncernen, som i henhold til national ret har ret til at anlægge sag om håndhævelse af patentet eller det supplerende beskyttelsescertifikat, men er driftsselskab eller indehaver af markedsføringstilladelsen i importmedlemsstaten, og når denne afdeling for forskriftsmæssige anliggender i praksis ofte modtager meddelelser fra parallelimportører vedrørende den særlige ordning og andre anliggender?

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 16. oktober 2013 — Douane Advies Bureau Rietveld mod Hauptzollamt Hannover

(Sag C-541/13)

2014/C 9/30

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Douane Advies Bureau Rietveld

Sagsøgt: Hauptzollamt Hannover

Præjudicielt spørgsmål
   (1)

Skal begrebet »reagensmiddel«, der indgår i udtrykkene reagensmidler til diagnostisk brug og reagensmidler til laboratoriebrug i KN-pos. 3822, fortolkes således, at der skal være tale om en substans, der har til formål ved en kemisk reaktion på eller med et stof, der skal undersøges, at ændre dette kemisk, for at påvise en tilstand eller en egenskab ved dette stof?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 927/2012 af 9.10.2012 (EUT L 304, s. 1)

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 28. oktober 2013 — Z. Zh mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie og Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mod I. O.

(Sag C-554/13)

2014/C 9/31

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Z. Zh

Sagsøgt: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

&

Sagsøger: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Sagsøgt: I. O.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør en tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, en risiko for den offentlige orden som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98, herefter »tilbagesendelsesdirektivet«), allerede fordi han er under mistanke for at have begået en handling, der efter national ret er en strafbar retskrænkelse, eller må det hertil også kræves, at han er blevet domfældt for denne handling, og, hvis dette er tilfældet, at denne dom er blevet retskraftig? |
| --- | --- |

1)

Udgør en tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, en risiko for den offentlige orden som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98, herefter »tilbagesendelsesdirektivet«), allerede fordi han er under mistanke for at have begået en handling, der efter national ret er en strafbar retskrænkelse, eller må det hertil også kræves, at han er blevet domfældt for denne handling, og, hvis dette er tilfældet, at denne dom er blevet retskraftig?

| 2) | Ved bedømmelsen af, om en tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, udgør en risiko for den offentlige orden som omhandlet i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 4, spiller ud over en mistanke eller domfældelse også andre faktiske forhold eller omstændigheder i det konkrete tilfælde en rolle, såsom grovheden og arten af den efter national ret strafbare handling, tidsforløbet og den pågældendes hensigt? |
| --- | --- |

2)

Ved bedømmelsen af, om en tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, udgør en risiko for den offentlige orden som omhandlet i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 4, spiller ud over en mistanke eller domfældelse også andre faktiske forhold eller omstændigheder i det konkrete tilfælde en rolle, såsom grovheden og arten af den efter national ret strafbare handling, tidsforløbet og den pågældendes hensigt?

| 3) | Spiller de faktiske forhold og omstændigheder, der i konkrete tilfælde er relevante for den i spørgsmål 2 nævnte bedømmelse, også en rolle for den i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 4, hjemlede mulighed for i de tilfælde, hvor den pågældende udgør en risiko for den offentlige orden som omhandlet i dette stk. 4, at kunne vælge mellem at undlade at indrømme en frist for frivillig udrejse eller at fastsætte en frist for frivillig udrejse, der er kortere end syv dage? |
| --- | --- |

3)

Spiller de faktiske forhold og omstændigheder, der i konkrete tilfælde er relevante for den i spørgsmål 2 nævnte bedømmelse, også en rolle for den i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 4, hjemlede mulighed for i de tilfælde, hvor den pågældende udgør en risiko for den offentlige orden som omhandlet i dette stk. 4, at kunne vælge mellem at undlade at indrømme en frist for frivillig udrejse eller at fastsætte en frist for frivillig udrejse, der er kortere end syv dage?

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Bruxelles (Belgien) den 31. oktober 2013 — Centre public d’action sociale d’Ottignies-Louvain-La-Neuve e mod Moussa Abdida

(Sag C-562/13)

2014/C 9/32

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Centre public d’action sociale d’Ottignies-Louvain-La-Neuve

Sagsøgt: Moussa Abdida

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal direktiv 2004/83/EF (1), 2005/85/EF (2) og 2003/9/EF (3) fortolkes således, at de pålægger en medlemsstat, der fastsætter, at en udlænding, som »lider af en sygdom, som indebærer en reel risiko for udlændingens liv eller fysiske integritet eller en reel risiko for umenneskelig eller vanærende behandling, idet der ikke findes passende behandling i udlændingens oprindelsesland«, har ret til subsidiær beskyttelse som omhandlet i artikel 15, litra b), i direktiv 2004/83/EF






  — | at fastsætte opsættende virkning for søgsmål, der er anlagt til prøvelse af en administrativ afgørelse om afslag på opholdsret og/eller subsidiær beskyttelse, og som indeholder et påbud om at forlade statens område |
| --- | --- | --- |

1)

Skal direktiv 2004/83/EF (1), 2005/85/EF (2) og 2003/9/EF (3) fortolkes således, at de pålægger en medlemsstat, der fastsætter, at en udlænding, som »lider af en sygdom, som indebærer en reel risiko for udlændingens liv eller fysiske integritet eller en reel risiko for umenneskelig eller vanærende behandling, idet der ikke findes passende behandling i udlændingens oprindelsesland«, har ret til subsidiær beskyttelse som omhandlet i artikel 15, litra b), i direktiv 2004/83/EF

—

at fastsætte opsættende virkning for søgsmål, der er anlagt til prøvelse af en administrativ afgørelse om afslag på opholdsret og/eller subsidiær beskyttelse, og som indeholder et påbud om at forlade statens område

| — | at dække sagsøgerens basale behov, ud over lægelige behov, inden for rammerne af sin socialhjælps- eller modtagelsesordning, indtil der træffes afgørelse i søgsmålet anlagt til prøvelse af denne administrative afgørelse? |
| --- | --- |

—

at dække sagsøgerens basale behov, ud over lægelige behov, inden for rammerne af sin socialhjælps- eller modtagelsesordning, indtil der træffes afgørelse i søgsmålet anlagt til prøvelse af denne administrative afgørelse?

| 2) | Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, pålægger chartret om grundlæggende rettigheder, og navnlig dets artikel 1-3 (menneskelig værdighed, ret til livet og integritet), artikel 4 (forbud mod umenneskelig eller nedværdigende behandling), artikel 19, stk. 2 (ret til ikke at blive udvist til en stat, hvor der er en alvorlig risiko for at blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling), artikel 20 og 21 (lighed og ikke-forskelsbehandling i forhold til andre kategorier af ansøgere om subsidiær beskyttelse), og/eller artikel 47 (adgang til effektive retsmidler), da en medlemsstat, der gennemfører direktiv 2004/83/EF, 2005/85/EF og 2003/9/EF, at fastsætte opsættende virkning for søgsmål og dækning af basale behov som anført ovenfor i spørgsmål 1? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, pålægger chartret om grundlæggende rettigheder, og navnlig dets artikel 1-3 (menneskelig værdighed, ret til livet og integritet), artikel 4 (forbud mod umenneskelig eller nedværdigende behandling), artikel 19, stk. 2 (ret til ikke at blive udvist til en stat, hvor der er en alvorlig risiko for at blive udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling), artikel 20 og 21 (lighed og ikke-forskelsbehandling i forhold til andre kategorier af ansøgere om subsidiær beskyttelse), og/eller artikel 47 (adgang til effektive retsmidler), da en medlemsstat, der gennemfører direktiv 2004/83/EF, 2005/85/EF og 2003/9/EF, at fastsætte opsættende virkning for søgsmål og dækning af basale behov som anført ovenfor i spørgsmål 1?

---

(1)  Rådets direktiv 2004/83/EF af 29.4.2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 2).

(2)  Rådets direktiv 2005/85/EF af 1.12.2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne (EUT 2005 L 326, s. 13).

(3)  Rådets direktiv 2003/9/EF af 27.1.2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne (EUT L 31, s. 18).

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/21 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/21

---

Appel iværksat den 31. oktober 2013 af Planet A.E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Athen, Grækenland) til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. september 2013 i sag T-489/12, Planet mod Kommissionen

(Sag C-564/13 P)

2014/C 9/33

Processprog: græsk

Parter

Appellant: Planet A.E., Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Athen, Grækenland) (ved advokat B. Christianos)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Kendelse afsagt af Retten den 9. september 2013 i sag T-489/12 ophæves. |
| --- | --- |

—

Kendelse afsagt af Retten den 9. september 2013 i sag T-489/12 ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten gør gældende, at Rettens kendelse af 9. september 2013 i sag T-489/12 indeholder retlige vurderinger, der er i strid med EU-retlige bestemmelser, og anfægter dem med nærværende påstand om ophævelse.

Ifølge appellanten skal den appellerede kendelse ophæves, eftersom Retten foretog en fejlagtig fortolkning og anvendelse af EU-retten, dels for så vidt angår omfanget af den retlige interesse, der ifølge EU-retten kræves for at kunne anlægge et anerkendelsessøgsmål om tilsidesættelse af kontraktretlige forpligtelser, dels for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en eksisterende og faktisk [retlig interesse].

---

Retten

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/22

---

Rettens dom af 18. november 2013 — Preparados Alimenticios mod KHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)

(Sag T-377/10) (1)

(EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket Jambo Afrika - de ældre EF-figurmærker JUMBO, JUMBO CUBE, JUMBO MARINADE, JUMBO NOKKOS, JUMBO ROF, JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON, JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment - de ældre nationale figurmærker JUMBO - det ældre ikke-registrerede ordmærke JUMBO - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

2014/C 9/34

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Preparados Alimenticios, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spanien) (ved advokat D. Pellisé Urquiza)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Tyskland) (ved advokat T. Weeg)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. juni 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1144/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Preparados Alimenticios, SA og Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG.

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | Preparados Alimenticios, SA betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Preparados Alimenticios, SA betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 301 af 6.11.2010.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/22

---

Rettens dom af 21. november 2013 — Heede mod KHIM (Matrix-Energetics)

(Sag T-313/11) (1)

(EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Matrix Energetics - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - den relevante kundekreds - datoen for bedømmelse af den beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009)

2014/C 9/35

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Günter Heede (Walldorf-Baden, Tyskland) (ved advokat R. Utz)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved K. Klüpfel, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 8. april 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1848/2010-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Matrix-Energetics som EF-varemærke.

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | Günter Heede betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Günter Heede betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 238 af 13.8.2011.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/22

---

Rettens dom af 21. november 2013 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI mod KHIM — Wenf International Advisers (Proptrækker)

(Sag T-337/12) (1)

(EF-design - ugyldighedssag - registreret EF-design, der gengiver en proptrækker - tidligere nationalt design - ugyldighedsgrund - manglende individuel karakter - andet helhedsindtryk foreligger ikke - informeret bruger - den grad af frihed, som designeren har - artikel 4, 6 og artikel 25, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 6/2002)

2014/C 9/36

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL (Madrid, Spanien) (ved advokaterne C. Ruiz Gallegos og E. Veiga Conde)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved Ó. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Wenf International Advisers Ltd, Tortola (De Britiske Jomfruøer) (ved advokaterne J.L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela og I. Munilla Muñoz)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 1. juni 2012 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 89/2011-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem Wenf International Advisers Ltd og El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL.

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 287 af 22.9.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/23 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/23

---

Rettens dom af 21. november 2013 — Equinix (Germany) mod KHIM — Acotel (ancotel.)

(Sag T-443/12) (1)

(EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket ancotel. - det ældre EF-figurmærke ACOTEL - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b, i forordning (EF) nr. 207/2009)

2014/C 9/37

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Equinix (Germany) GmbH, tidligere ancotel GmbH (Frankfurt-am-Main, Tyskland) (ved advokat H. Truelsen)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Poch, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Acotel SpA (Rom, Italien)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. august 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1895/2011-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Acotel SpA og ancotel GmbH, nu Equinix (Germany) GmbH.

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | Equinix (Germany) betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Equinix (Germany) betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 379 af 8.12.2012.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/23 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/23

---

Rettens dom af 21. november 2013 — Recaro mod KHIM — Certino Mode (RECARO)

(Sag T-524/12) (1)

(EF-varemærker - fortabelsessag - EF-ordmærket RECARO - reel brug af varemærket - artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - arten af brugen af varemærket - formaliteten med hensyn til nye beviser - artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009)

2014/C 9/38

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Recaro Holding GmbH, tidligere Recaro Beteiligungs-GmbH (Stuttgart, Tyskland) (ved advokat J. Weiser)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Certino Mode, SL (Elche, Spanien)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. september 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1761/2011-1) vedrørende en fortabelsesssag mellem Recaro Beteiligungs-GmbH og Certino Mode, SL

Konklusion

| 1) | Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.

| 2) | Recaro Holding GmbH betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Recaro Holding GmbH betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 32 af 2.2.2013.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/24

---

Sag anlagt den 6. november 2013 — FK mod Kommissionen

(Sag T-248/13)

2014/C 9/39

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: FK (Damaskus, Syrien) (ved barrister E. Grieves og solicitor J. Carey)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 14/2007 af 10. januar 2007 om 74. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 (EUT L 6, s. 6), for så vidt som forordningen vedrører sagsøgeren, og af Kommissionens afgørelse af 6. marts 2013 om at opretholde opførelsen på listerne. |
| --- | --- |

—

Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 14/2007 af 10. januar 2007 om 74. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 (EUT L 6, s. 6), for så vidt som forordningen vedrører sagsøgeren, og af Kommissionens afgørelse af 6. marts 2013 om at opretholde opførelsen på listerne.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1) | Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse ikke blev vedtaget straks eller inden for en rimelig tidsfrist. |
| --- | --- |

1)

Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse ikke blev vedtaget straks eller inden for en rimelig tidsfrist.

| 2) | Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen undlod på meningsfuld vis selv at vurdere, om sagsøgeren opfyldte det relevante kriterium. Sagsøgeren har navnlig anført, at Kommissionen (a) undlod at søge og/eller opnå de beviser, der ligger til grund for påstandene, (b) undlod at sikre sig, at begrundelsen var sammenfaldende med den grund, som De Forenede Nationers sanktionskomité støttede sig på, og undlod at søge og/eller opnå detaljer om påstandene, der var tilstrækkelige til at gøre det muligt for sagsøgeren at besvare dem effektivt, (c) undlod at tage stilling til, om nogen af påstandene byggede på oplysninger, der var opnået under tortur, og (d) undlod at søge og/eller opnå relevante diskulperende beviser. |
| --- | --- |

2)

Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen undlod på meningsfuld vis selv at vurdere, om sagsøgeren opfyldte det relevante kriterium. Sagsøgeren har navnlig anført, at Kommissionen (a) undlod at søge og/eller opnå de beviser, der ligger til grund for påstandene, (b) undlod at sikre sig, at begrundelsen var sammenfaldende med den grund, som De Forenede Nationers sanktionskomité støttede sig på, og undlod at søge og/eller opnå detaljer om påstandene, der var tilstrækkelige til at gøre det muligt for sagsøgeren at besvare dem effektivt, (c) undlod at tage stilling til, om nogen af påstandene byggede på oplysninger, der var opnået under tortur, og (d) undlod at søge og/eller opnå relevante diskulperende beviser.

| 3) | Med det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen undlod at anvende de korrekte regler vedrørende bevisbyrde og beviskrav. |
| --- | --- |

3)

Med det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen undlod at anvende de korrekte regler vedrørende bevisbyrde og beviskrav.

| 4) | Med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den begrundelse, som Kommissionen støttede sig på, er behæftet med en retlig mangel, for så vidt som (a) ingen af påstandene er understøttet af beviser, hvorfor det ikke er blevet godtgjort, at påstandene er velbegrundede, (b) visse af påstandene ikke er tilstrækkeligt præcise til, at sagsøgeren effektivt kan anfægte dem, (c) visse af påstandene er så historiske og/eller vage, at de ikke rationelt kan knyttes til det relevante kriterium, og (d) visse af påstandene ikke er i overensstemmelse med diskulperende beviser. |
| --- | --- |

4)

Med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den begrundelse, som Kommissionen støttede sig på, er behæftet med en retlig mangel, for så vidt som (a) ingen af påstandene er understøttet af beviser, hvorfor det ikke er blevet godtgjort, at påstandene er velbegrundede, (b) visse af påstandene ikke er tilstrækkeligt præcise til, at sagsøgeren effektivt kan anfægte dem, (c) visse af påstandene er så historiske og/eller vage, at de ikke rationelt kan knyttes til det relevante kriterium, og (d) visse af påstandene ikke er i overensstemmelse med diskulperende beviser.

| 5) | Med det femte anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen undlod at foretage en proportionalitetstest, hvor sagsøgerens grundlæggende rettigheder afvejes i forhold til den faktiske nuværende risiko, som han påstås at udgøre. |
| --- | --- |

5)

Med det femte anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen undlod at foretage en proportionalitetstest, hvor sagsøgerens grundlæggende rettigheder afvejes i forhold til den faktiske nuværende risiko, som han påstås at udgøre.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/24

---

Sag anlagt den 4. oktober 2013 — Panrico mod KHIM — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)

(Sag T-534/13)

2014/C 9/40

Stævningen er affattet på spansk

Parter

Sagsøger: Panrico, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokat D. Pellisé Urquiza)

Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)

Den anden part i sagen for appelkammeret: HDN Development Corp. (Frankfort, Amerikas Forenede Stater)

Sagsøgerens påstande

| — | Dette søgsmål antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Dette søgsmål antages til realitetsbehandling.

| — | Afgørelse truffet den 25. juli 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 623/2011-4, som blev meddelt sagsøgeren den 29. juli 2013, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 25. juli 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 623/2011-4, som blev meddelt sagsøgeren den 29. juli 2013, annulleres.

| — | EF-varemærke nr. 1 298 785»Krispy Kreme DOUGHNUTS« erklæres for ugyldigt. |
| --- | --- |

—

EF-varemærke nr. 1 298 785»Krispy Kreme DOUGHNUTS« erklæres for ugyldigt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Figurmærket »Krispy Kreme DOUGHNUTS« for varer og tjenesteydelser i klasse 25, 30 og 42 — EF-varemærkeregistrering nr. 1 298 785

Indehaver af EF-varemærket: HDN Development Corp.

Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Panrico, SA

Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med samme forordnings artikel 53, stk. 1, litra a)

Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen

Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen

Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med samme forordnings artikel 53, stk. 1, litra a).

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/25 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/25

---

Sag anlagt den 24. oktober 2013 — Tyskland mod Kommissionen

(Sag T-557/13)

2014/C 9/41

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Artikel 1 i og bilaget til Europa-Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/433/EU af 13. august 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres, for så vidt som de af Forbundsrepublikken Tysklands kompetente betalingsorganer ydede betalinger på i alt 6 192 951,34 EUR i forbindelse med gennemførelsen af støtteordningen for kartoffelstivelsessektoren for perioden 2003-2005 deri udelukkes fra EU-finansiering. |
| --- | --- |

—

Artikel 1 i og bilaget til Europa-Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/433/EU af 13. august 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres, for så vidt som de af Forbundsrepublikken Tysklands kompetente betalingsorganer ydede betalinger på i alt 6 192 951,34 EUR i forbindelse med gennemførelsen af støtteordningen for kartoffelstivelsessektoren for perioden 2003-2005 deri udelukkes fra EU-finansiering.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1) | Første anbringende: Tilsidesættelse af betingelserne for tildeling af præmie og støtte — betaling af minimumsprisen
  Sagsøgeren har gjort gældende, at artikel 7, stk. 4 i forordning nr. 1258/1999 (1) og artikel 31 i forordning (EF) nr. 1290/2005 (2) sammenholdt med artikel 5 i forordning (EF) nr. 1868/94 (3), artikel 11 i forordning (EF) nr. 97/95 (4), artikel 10 i forordning (EF) nr. 2236/2003 (5) og artikel 26 i forordning (EF) nr. 2237/2003 (6) er tilsidesat, idet udgifterne er blevet udelukket fra finansiering, selv om betingelserne for tildeling af præmie og støtte var opfyldt, da der er betalt minimumsprisen for den anmodede mængde. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende: Tilsidesættelse af betingelserne for tildeling af præmie og støtte — betaling af minimumsprisen

Sagsøgeren har gjort gældende, at artikel 7, stk. 4 i forordning nr. 1258/1999 (1) og artikel 31 i forordning (EF) nr. 1290/2005 (2) sammenholdt med artikel 5 i forordning (EF) nr. 1868/94 (3), artikel 11 i forordning (EF) nr. 97/95 (4), artikel 10 i forordning (EF) nr. 2236/2003 (5) og artikel 26 i forordning (EF) nr. 2237/2003 (6) er tilsidesat, idet udgifterne er blevet udelukket fra finansiering, selv om betingelserne for tildeling af præmie og støtte var opfyldt, da der er betalt minimumsprisen for den anmodede mængde.

| 2) | Andet anbringende: Mangelfuld begrundelse
  I forbindelse med det andet anbringende har sagsøgeren gjort en tilsidesættelse af artikel 296, stk. 2, TEUF gældende, da Kommissionen ikke tilstrækkeligt og utvetydigt har begrundet, hvorfor det henset til alle sprogversioner skulle følge af artikel 11 i forordning nr. 97/95, artikel 10 i forordning nr. 2236/2003 og artikel 26 i forordning nr. 2237/2003, at det er en betingelse for betaling af præmien eller støtten, at stivelsesvirksomheden allerede har betalt minimumsprisen for den samlede mængde leverede kartofler i et produktionsår. |
| --- | --- |

2)

Andet anbringende: Mangelfuld begrundelse

I forbindelse med det andet anbringende har sagsøgeren gjort en tilsidesættelse af artikel 296, stk. 2, TEUF gældende, da Kommissionen ikke tilstrækkeligt og utvetydigt har begrundet, hvorfor det henset til alle sprogversioner skulle følge af artikel 11 i forordning nr. 97/95, artikel 10 i forordning nr. 2236/2003 og artikel 26 i forordning nr. 2237/2003, at det er en betingelse for betaling af præmien eller støtten, at stivelsesvirksomheden allerede har betalt minimumsprisen for den samlede mængde leverede kartofler i et produktionsår.

| 3) | Tredje anbringende: En tilsidesættelse af pligten til at meddele klagepunkter inden for 24 måneder.
  Sagsøgeren har anført, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med femte afsnit, litra a), i forordning nr. 1258/1999, artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1663/95 (7) og artikel 31, stk. 3, første afsnit, sammenholdt med stk. 4, litra a), i forordning nr. 1290/2005 samt artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 885/2006 (8), idet Kommissionen ikke inden for 24 måneder efter det tidspunkt, hvor udgifterne blev afholdt, skriftligt og effektivt har meddelt Forbundsrepublikken Tyskland det klagepunkt (manglende gennemførelse af »de centrale kontroller«), som den har støttet udelukkelsen af udgifterne på. |
| --- | --- |

3)

Tredje anbringende: En tilsidesættelse af pligten til at meddele klagepunkter inden for 24 måneder.

Sagsøgeren har anført, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med femte afsnit, litra a), i forordning nr. 1258/1999, artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1663/95 (7) og artikel 31, stk. 3, første afsnit, sammenholdt med stk. 4, litra a), i forordning nr. 1290/2005 samt artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 885/2006 (8), idet Kommissionen ikke inden for 24 måneder efter det tidspunkt, hvor udgifterne blev afholdt, skriftligt og effektivt har meddelt Forbundsrepublikken Tyskland det klagepunkt (manglende gennemførelse af »de centrale kontroller«), som den har støttet udelukkelsen af udgifterne på.

| 4) | Fjerde anbringende: Urimelig lang sagsbehandlingstid
  Sagsøgeren har gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/1999, artikel 8 i forordning nr. 1663/95, artikel 31 i forordning nr. 1290/2005 og artikel 11 i forordning nr. 885/2006 sammenholdt med det almindelige princip om, at en forvaltningsprocedure skal gennemføres inden for en rimelig frist, og af retten til forsvar, da Kommissionens sagsbehandlingstid har været urimelig lang. |
| --- | --- |

4)

Fjerde anbringende: Urimelig lang sagsbehandlingstid

Sagsøgeren har gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/1999, artikel 8 i forordning nr. 1663/95, artikel 31 i forordning nr. 1290/2005 og artikel 11 i forordning nr. 885/2006 sammenholdt med det almindelige princip om, at en forvaltningsprocedure skal gennemføres inden for en rimelig frist, og af retten til forsvar, da Kommissionens sagsbehandlingstid har været urimelig lang.

| 5) | Femte anbringende: En tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, fjerde afsnit, i forordning nr. 1258/1999 og artikel 31. stk. 2, i forordning nr. 1290/2005 og af proportionalitetsprincippet
  Sagsøgeren har i forbindelse med dette anbringende anført, at Kommissionen ved den faste berigtigelse på 10 % ikke har foretaget en passende vurdering af arten og i hvert fald den begrænsede rækkevide af en mulig overtrædelse, ligesom Kommissionen har set bort fra den omstændighed, at EU faktisk ikke er blevet påført en finansiel skade, og at der på intet tidspunkt har bestået en reel risiko for, at der skulle indtræde en skade. |
| --- | --- |

5)

Femte anbringende: En tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, fjerde afsnit, i forordning nr. 1258/1999 og artikel 31. stk. 2, i forordning nr. 1290/2005 og af proportionalitetsprincippet

Sagsøgeren har i forbindelse med dette anbringende anført, at Kommissionen ved den faste berigtigelse på 10 % ikke har foretaget en passende vurdering af arten og i hvert fald den begrænsede rækkevide af en mulig overtrædelse, ligesom Kommissionen har set bort fra den omstændighed, at EU faktisk ikke er blevet påført en finansiel skade, og at der på intet tidspunkt har bestået en reel risiko for, at der skulle indtræde en skade.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17.5.1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 160, s. 103).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21.6.2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT L 209, S. 1).

(3)  Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 af 27.7.1994 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse (EFT L 197, s. 4).

(4)  Kommissionens forordning (EF) nr. 97/95 af 17.1.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 for så vidt angår den minimumspris og det udligningsbeløb, der skal betales kartoffelavlere, samt til Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse (EFT L 16, s. 3).

(5)  Kommissionens forordning (EF) nr. 2236/2003 af 23.12.2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse (EUT L 339, s. 45).

(6)  Kommissionens forordning (EF) nr. 2237/2003 af 23.12.2003 om gennemførelsesbestemmelser til visse støtteordninger, der er fastsat i afsnit IV i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (EUT L 339, s. 52).

(7)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7.7.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen (EFT L 158, s. 6).

(8)  Kommissionens forordning (EF) nr. 885/2006 af 21.6.2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (EUT L 171, s. 90).

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/26 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/26

---

Sag anlagt den 24. oktober 2013 — ISOTIS mod Kommissionen

(Sag T-562/13)

2014/C 9/42

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes — ISOTIS (Athen, Grækenland) (ved advokat S. Skliris)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Kommissionen ved at afkræve sagsøgeren 47 197,93 EUR, som Kommissionen har ydet som led i kontrakt 238940 REACH 112, har tilsidesat den omtvistede kontrakt. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionen ved at afkræve sagsøgeren 47 197,93 EUR, som Kommissionen har ydet som led i kontrakt 238940 REACH 112, har tilsidesat den omtvistede kontrakt.

| — | Det fastslås, at sagsøgeren ikke er forpligtet til at tilbagebetale ovennævnte beløb, som Kommissionen har ydet. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at sagsøgeren ikke er forpligtet til at tilbagebetale ovennævnte beløb, som Kommissionen har ydet.

| — | Det fastslås, at den af Kommissionen fremsatte fordring under alle omstændigheder er fuldstændigt ubegrundet for så vidt angår beløbet på 13 821,12 EUR. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den af Kommissionen fremsatte fordring under alle omstændigheder er fuldstændigt ubegrundet for så vidt angår beløbet på 13 821,12 EUR.

| — | Det fastslås, at de almindelige bestemmelser i FP6-kontrakterne ikke finder anvendelse som led i kontrakt 238940 REACH 112, og at sagsøgeren derfor som led i den omtvistede kontrakt ikke skal betale noget beløb i form af en konventionalbod (liquidated damages), |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at de almindelige bestemmelser i FP6-kontrakterne ikke finder anvendelse som led i kontrakt 238940 REACH 112, og at sagsøgeren derfor som led i den omtvistede kontrakt ikke skal betale noget beløb i form af en konventionalbod (liquidated damages),

| — | Det fastslås, at Kommissionen ved at erklære, at den havde til hensigt at gøre krav på en konventionalbod (liquidated damages) i henhold til de almindelige bestemmelser i FP6-kontrakterne, har tilsidesat den omtvistede kontrakt 238940 REACH 112. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionen ved at erklære, at den havde til hensigt at gøre krav på en konventionalbod (liquidated damages) i henhold til de almindelige bestemmelser i FP6-kontrakterne, har tilsidesat den omtvistede kontrakt 238940 REACH 112.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet påberåber sagsøgeren sig dels den omtvistede kontrakts voldgiftsklausul, dels belgisk ret, som denne kontrakt henviser til. Sagsøgeren har anført tre anbringender.

| 1) | Første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af den gode tro og god markedsføringsskik. Sagsøgeren gør nærmere bestemt gældende, at Kommissionen har opkrævet forskellige beløb uden at gøre præcise og konkrete grunde gældende hvad angår grundlaget for disse krav, og at Kommissionens kontraktsadfærd er i strid med bestemmelserne i chartret om grundlæggende rettigheder. Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser ligeledes fremgår af Kommissionens hensigt om at påberåbe sig rettigheder udledt af andre almindelige kontraktsbestemmelser (FP 6) end dem, der finder anvendelse på den omtvistede kontrakt REACH 112. |
| --- | --- |

1)

Første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af den gode tro og god markedsføringsskik. Sagsøgeren gør nærmere bestemt gældende, at Kommissionen har opkrævet forskellige beløb uden at gøre præcise og konkrete grunde gældende hvad angår grundlaget for disse krav, og at Kommissionens kontraktsadfærd er i strid med bestemmelserne i chartret om grundlæggende rettigheder. Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser ligeledes fremgår af Kommissionens hensigt om at påberåbe sig rettigheder udledt af andre almindelige kontraktsbestemmelser (FP 6) end dem, der finder anvendelse på den omtvistede kontrakt REACH 112.

| 2) | Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel II.28, stk. 1 og 5, i kontrakt 238940 REACH 112. Sagsøgeren gør nærmere bestemt gældende, at Kommissionen har påberåbt sig krav, uden at der er foretaget en forudgående kontrol som led i den omtvistede kontrakt, og at Kommissionen i generelle og abstrakte begreber har påberåbt sig en revisionsrapport, som ikke vedrører den omtvistede kontrakt REACH 112. |
| --- | --- |

2)

Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel II.28, stk. 1 og 5, i kontrakt 238940 REACH 112. Sagsøgeren gør nærmere bestemt gældende, at Kommissionen har påberåbt sig krav, uden at der er foretaget en forudgående kontrol som led i den omtvistede kontrakt, og at Kommissionen i generelle og abstrakte begreber har påberåbt sig en revisionsrapport, som ikke vedrører den omtvistede kontrakt REACH 112.

| 3) | Det tredje anbringende, som er fremsat subsidiært, vedrører den omstændighed, at den af Kommissionen fremsatte fordring er udtryk for misbrug og fremsat i ond tro. |
| --- | --- |

3)

Det tredje anbringende, som er fremsat subsidiært, vedrører den omstændighed, at den af Kommissionen fremsatte fordring er udtryk for misbrug og fremsat i ond tro.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/27 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/27

---

Sag anlagt den 4. november 2013 — BASF Agro m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-584/13)

2014/C 9/43

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BASF Agro BV (Arnhem, Nederlandene), BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland), BASF Belgium Coordination Center (Antwerpen, Belgien), BASF Española, SL (Barcelona, Spanien), BASF Italia SpA (Cesano Maderno, Italien), BASF Nederland BV (Arnhem) og BASF Slovensko spol. s r. o. (Bratislava, Slovakiet) (ved advokaterne J. Montfort og M. Peristeraki)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 781/2013 af 14. august 2013 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 for så vidt angår godkendelsesbetingelserne for aktivstoffet fipronil og om forbud mod anvendelse og salg af frø, som er behandlet med plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette aktivstof (EUT L 219, s. 22), annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 781/2013 af 14. august 2013 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 for så vidt angår godkendelsesbetingelserne for aktivstoffet fipronil og om forbud mod anvendelse og salg af frø, som er behandlet med plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette aktivstof (EUT L 219, s. 22), annulleres.

| — | Subsidiært og alene for det tilfælde, at der ikke gives medhold i ovenstående, annulleres den anfægtede forordning, i det omfang den trækker tilladelsen til anvendelse og salg af solsikkekerner, der er behandlet med fipronil, tilbage. |
| --- | --- |

—

Subsidiært og alene for det tilfælde, at der ikke gives medhold i ovenstående, annulleres den anfægtede forordning, i det omfang den trækker tilladelsen til anvendelse og salg af solsikkekerner, der er behandlet med fipronil, tilbage.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger i forbindelse med denne sag. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger i forbindelse med denne sag.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført syv anbringender.

| 1) | Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 21 i forordning nr. 1107/2009 (1), idet denne med vedtagelsen af den anfægtede forordning ikke baserede sig på nye videnskabelige og tekniske, men på yderst kontroversielle oplysninger. Tilgængelige kontroldata viste ingen skadelige virkninger på honningbikolonier. Sagsøgerne har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen med urette fandt, at aktivstoffet fipronil ikke længere opfyldte kriterierne i artikel 4 i forordning nr. 1107/2009. |
| --- | --- |

1)

Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 21 i forordning nr. 1107/2009 (1), idet denne med vedtagelsen af den anfægtede forordning ikke baserede sig på nye videnskabelige og tekniske, men på yderst kontroversielle oplysninger. Tilgængelige kontroldata viste ingen skadelige virkninger på honningbikolonier. Sagsøgerne har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen med urette fandt, at aktivstoffet fipronil ikke længere opfyldte kriterierne i artikel 4 i forordning nr. 1107/2009.

| 2) | Med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 49 i forordning nr. 1107/2009, idet den med den anfægtede forordning vedtog strenge foranstaltninger for frø, der er behandlet med fipronil uden at godtgøre, at disse behandlede frø vil kunne udgøre en »alvorlig risiko« for bier, som ikke på anden måde kan forhindres. Desuden tog Kommissionen ikke hensyn til risikobegrænsende foranstaltninger, der på tilfredsstillende vis ville kunne forhindre de anførte risici. |
| --- | --- |

2)

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 49 i forordning nr. 1107/2009, idet den med den anfægtede forordning vedtog strenge foranstaltninger for frø, der er behandlet med fipronil uden at godtgøre, at disse behandlede frø vil kunne udgøre en »alvorlig risiko« for bier, som ikke på anden måde kan forhindres. Desuden tog Kommissionen ikke hensyn til risikobegrænsende foranstaltninger, der på tilfredsstillende vis ville kunne forhindre de anførte risici.

| 3) | Med det tredje anbringende gøres det gældende, at den anfægtede forordning blev vedtaget på grundlag af en metodik, der fremgik af et udkast til retningslinjer og ikke af de gældende og godkendte retningslinjer. Kommissionen begik på denne måde retlige fejl og tilsidesatte det grundlæggende retssikkerhedsprincip og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, henset til, at retningslinjer skal være tilgængelige og vedtaget ex ante, dvs. inden gennemgangen af godkendelsen af et aktivstof, og ikke ex post. |
| --- | --- |

3)

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at den anfægtede forordning blev vedtaget på grundlag af en metodik, der fremgik af et udkast til retningslinjer og ikke af de gældende og godkendte retningslinjer. Kommissionen begik på denne måde retlige fejl og tilsidesatte det grundlæggende retssikkerhedsprincip og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, henset til, at retningslinjer skal være tilgængelige og vedtaget ex ante, dvs. inden gennemgangen af godkendelsen af et aktivstof, og ikke ex post.

| 4) | Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at den anfægtede forordning ikke kan begrundes i et forsigtighedsprincip, henset til, at betingelserne for dette princip ikke er opfyldt i denne sag. Mere præcist har sagsøgerne gjort gældende, at de risici, som Kommissionen fandt relevante, var baseret på hypoteser, der ikke er blevet bekræftet videnskabeligt. Der blev ikke taget hensyn til relevante data. Kommissionens risikovurdering var baseret på en forkert metode, og Kommissionen undlod at involvere sagsøgerne på tidspunktet for risikovurderingen, hvilket den burde have gjort. Dette førte med vedtagelsen af den anfægtede forordning til uforholdsmæssige og utilstrækkelige foranstaltninger. |
| --- | --- |

4)

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at den anfægtede forordning ikke kan begrundes i et forsigtighedsprincip, henset til, at betingelserne for dette princip ikke er opfyldt i denne sag. Mere præcist har sagsøgerne gjort gældende, at de risici, som Kommissionen fandt relevante, var baseret på hypoteser, der ikke er blevet bekræftet videnskabeligt. Der blev ikke taget hensyn til relevante data. Kommissionens risikovurdering var baseret på en forkert metode, og Kommissionen undlod at involvere sagsøgerne på tidspunktet for risikovurderingen, hvilket den burde have gjort. Dette førte med vedtagelsen af den anfægtede forordning til uforholdsmæssige og utilstrækkelige foranstaltninger.

| 5) | Med det femte anbringende gøres det gældende, at den anfægtede forordning pålægger uforholdsmæssige begrænsninger på behandlingen af frø med fipronil, uden at disse begrænsninger er hverken passende eller nødvendige for at beskytte biernes sundhed i EU. Sagsøgerne har også påpeget, at specielt med hensyn til solsikker tog Kommissionen ikke hensyn til, at behandlingen med fipronil aldrig har haft skadelige konsekvenser for biernes sundhed. |
| --- | --- |

5)

Med det femte anbringende gøres det gældende, at den anfægtede forordning pålægger uforholdsmæssige begrænsninger på behandlingen af frø med fipronil, uden at disse begrænsninger er hverken passende eller nødvendige for at beskytte biernes sundhed i EU. Sagsøgerne har også påpeget, at specielt med hensyn til solsikker tog Kommissionen ikke hensyn til, at behandlingen med fipronil aldrig har haft skadelige konsekvenser for biernes sundhed.

| 6) | Med det sjette anbringende gøres det gældende, at på grund af den snævre tidsramme for vedtagelsen af den anfægtede forordning og sagens kompleksitet var Kommissionen ikke i stand til på effektiv vis at tage hensyn til sagsøgernes indholdsmæssige og relevante bemærkninger vedrørende de tekniske, forskriftsmæssige og videnskabelige aspekter af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets »Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment for bees for the active substance fipronil«. |
| --- | --- |

6)

Med det sjette anbringende gøres det gældende, at på grund af den snævre tidsramme for vedtagelsen af den anfægtede forordning og sagens kompleksitet var Kommissionen ikke i stand til på effektiv vis at tage hensyn til sagsøgernes indholdsmæssige og relevante bemærkninger vedrørende de tekniske, forskriftsmæssige og videnskabelige aspekter af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets »Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment for bees for the active substance fipronil«.

| 7) | Med det syvende anbringende gøres det gældende, at Kommissionen ikke på passende vis forklarede de bekymringer, der førte til, at den anmodede Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet om at genoverveje godkendelsen af fipronil. Kommissionen har heller ikke forklaret, hvorfor den afviste sagsøgernes argumenter og de beviser, der blev fremlagt. Den anfægtede forordning viser heller ikke klart det væsentligste formål med Kommissionens vedtagelse af den. |
| --- | --- |

7)

Med det syvende anbringende gøres det gældende, at Kommissionen ikke på passende vis forklarede de bekymringer, der førte til, at den anmodede Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet om at genoverveje godkendelsen af fipronil. Kommissionen har heller ikke forklaret, hvorfor den afviste sagsøgernes argumenter og de beviser, der blev fremlagt. Den anfægtede forordning viser heller ikke klart det væsentligste formål med Kommissionens vedtagelse af den.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) Nr. 1107/2009 af 21.10.2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (EUT L 309, s. 1).

---

Retten for EU-Personalesager

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/28 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/28

---

Personalerettens dom (Første Afdeling) af 1. oktober 2013 — Loukakis m.fl. mod Parlamentet

(Sag F-82/11) (1)

(Personalesag - Parlamentets Personaleudvalg - valg - uregelmæssigheder ved valgproceduren)

2014/C 9/44

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Nicolaos Loukakis m.fl. (Bruxelles, Belgien) (ved advokat M.-A. Lucas)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved S. Seyr og M. Ecker, som befuldmægtigede, først bistået af advokat D. Waelbroeck, derefter af advokat A. Duron)

Intervenienter: Solidarité pour les agents et fonctionnaires européens, Syndicat général du personnel des organismes européens, Det Europæiske Tjenestemandsforbund og Pluralist (ved advokat J. Choucroun)

Sagens genstand

Påstand om, at det fastslås, at valgene til Parlamentets Personaleudvalg var retsstridige, og at det var retsstridigt, at Europa-Parlamentet undlod at gribe ind over for de forskellige uregelmæssigheder, som valgproceduren var præget af

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets stiltiende afgørelse af 20. maj 2011 om ikke at gribe ind over for de uregelmæssigheder, som valget til Personaleudvalget i november 2010 var præget af, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets stiltiende afgørelse af 20. maj 2011 om ikke at gribe ind over for de uregelmæssigheder, som valget til Personaleudvalget i november 2010 var præget af, annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet.

| 3) | Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgernes omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgernes omkostninger.

| 4) | Fagforeningerne Solidarité pour les agents et fonctionnaires européens, Syndicat général du personnel des organismes européens og Det Europæiske Tjenestemandsforbund, på den ene side, og fagforeningen Pluralist, på den anden side, bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Fagforeningerne Solidarité pour les agents et fonctionnaires européens, Syndicat général du personnel des organismes européens og Det Europæiske Tjenestemandsforbund, på den ene side, og fagforeningen Pluralist, på den anden side, bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 340 af 19.11.2011, s. 41.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/28 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/28

---

Personalerettens dom (Første Afdeling) af 17. oktober 2013 — BF mod Revisionsretten for Den Europæiske Union

(Sag F-59/12) (1)

(Personalesag - udnævnelse - besættelse af en stilling som direktør - meddelelse om ledig stilling - bebyrdende retsakt - foreligger ikke - afvisning)

2014/C 9/45

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: BF (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Revisionsretten for Den Europæiske Union (ved T. Kennedy og J. Vermer, som befuldmægtigede, bistået af advokat D. Waelbroeck))

Sagens genstand

Påstand om annullation af Revisionsrettens stillingsopslag ECA/2011/67 til besættelse af stillingen som direktør for personaleafdelingen.

Konklusion

| 1) | Revisionsretten for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Revisionsretten for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | BF bærer sine egne omkostninger og betaler de af Revisionsretten for den Europæiske Union afholdte udgifter. |
| --- | --- |

2)

BF bærer sine egne omkostninger og betaler de af Revisionsretten for den Europæiske Union afholdte udgifter.

---

(1)  EUT C 227 af 28.7.2012, s. 38.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/28 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/28

---

Personalerettens dom (Første Afdeling) af 7. oktober 2013 — Thomé mod Kommissionen

(Sag F-97/12) (1)

(Personalesag - almindelig udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/177/10 - afgørelse om ikke at ansætte en bestået ansøger - egnethedskriterier - eksamensbevis efter afsluttet universitetsuddannelse)

2014/C 9/46

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Florence Thomé (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal og D. Abreu Caldas)

Sagsøgt: Europa-Komissionen (ved B. Eggers og M.G. Gattinara, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens ansættelsesmyndigheds afgørelse om ikke at ansætte sagsøgeren efter, at hun havde bestået udvælgelsesprøve EPSO/AD/177/10-EPA, og en påstand om erstatning.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionens afgørelser af 11. november 2011 og 5. juni 2012 annulleres. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionens afgørelser af 11. november 2011 og 5. juni 2012 annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler Florence Thomé 14 000 EUR. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler Florence Thomé 14 000 EUR.

| 3) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

3)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 4) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Florence Thomé afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Florence Thomé afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 355 af 17.11.2012, s. 39.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/29

---

Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 23. oktober 2013 — Aristidis Psarras mod ENISA

(Sag F-7/12) (1)

(Personalesag - midlertidigt ansat - bedømmelse - bedømmelsesåret 2009 - karriereudviklingsrapport - påstand om annullation af karriereudviklingsrapport - akt, der indeholder et klagepunkt - søgsmål, der åbenbart må afvises)

2014/C 9/47

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Aristidis Psarras (Héraklion, Grækenland) (ved advokaterne L. Levi og A. Tymen)

Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA) (ved E. Maurage, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)

Sagens genstand

Påstand om annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for 2009 samt af afgørelsen om udfærdigelse af listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2010 og, om nødvendigt, af afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage af 17. oktober 2011.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Aristidis Psarras har afholdt i sagen. |
| --- | --- |

2)

Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Aristidis Psarras har afholdt i sagen.

---

(1)  EUT C 133 af 5.5.2012, s. 20.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/29

---

Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. oktober 2013 — Marcuccio mod Kommissionen

(Sag F-57/12) (1)

(Personalesag - tjenestemænd - invaliditetstillæg - fradrag af en institutions fordring - åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)

2014/C 9/48

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Gattinara, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelser om afslag på at nedsætte størrelsen af sagsøgerens invaliditetsydelse for juni til september 2011 og om betaling af en rente på 15 % samt et beløb på 500 EUR.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.

| 2) | Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler i sag F-57/12 R og sag T-464/12 P (R). |
| --- | --- |

2)

Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler i sag F-57/12 R og sag T-464/12 P (R).

| 3) | Luigi Marcuccio betaler Personaleretten et beløb på 2 000 EUR. |
| --- | --- |

3)

Luigi Marcuccio betaler Personaleretten et beløb på 2 000 EUR.

---

(1)  EUT C 227 af 28.7.2012, s. 37.

---

| 11.1.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 9/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.1.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 9/29

---

Kendelse afsagt af Personaleretten den 16. oktober 2013 — De Roos-Le Large mod Kommissionen

(Sag F-50/10) (1)

2014/C 9/49

Processprog: nederlandsk

Retsformanden for Rettens plenum har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.

---

(1)  EUT C 260 af 25.9.2010, s. 27.

---