# Europeiska unionens C 185/2014

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 185 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | femtiosjunde årgången17 juni 2014 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 185

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

femtiosjunde årgången17 juni 2014

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | IV   Upplysningar |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2014/C 185/01 | Eurons växelkurs | 1 |
| 2014/C 185/02 | Kommissionens beslut av den 10 juni 2014 om meddelande till de tredjeländer som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske | 2 |
| 2014/C 185/03 | Kommissionens Beslut av den 10 juni 2014 om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske | 17 |
| 2014/C 185/04 | Ny nationell sida på euromynt som är avsedda att sättas i omlopp | 32 |
| 2014/C 185/05 | Uttalande från Europeiska kommissionen om artikel 7.3 i avtalet om gemensam upphandling för anskaffning av medicinska motåtgärder enligt Europaparlamentets och rådets beslut 1082/2013/EU | 33 |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA |
| 2014/C 185/06 | Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 17.5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen – Inbjudan att lämna anbud avseende tillhandahållande av regelbunden lufttrafik i enlighet med allmän trafikplikt (
  1
  ) | 34 |
| 2014/C 185/07 | Likvidationsförfarande – Beslut om att inleda ett likvidationsförfarande för LA VIE ANONYMI ELLINIKI ASFALISTIKI ETAIRIA YGEIAS (Offentliggörande i enlighet med artikel 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/17/EG om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag) | 35 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2014/C 185/01

Eurons växelkurs

1

2014/C 185/02

Kommissionens beslut av den 10 juni 2014 om meddelande till de tredjeländer som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

2

2014/C 185/03

Kommissionens Beslut av den 10 juni 2014 om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

17

2014/C 185/04

Ny nationell sida på euromynt som är avsedda att sättas i omlopp

32

2014/C 185/05

Uttalande från Europeiska kommissionen om artikel 7.3 i avtalet om gemensam upphandling för anskaffning av medicinska motåtgärder enligt Europaparlamentets och rådets beslut 1082/2013/EU

33

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

2014/C 185/06

Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 17.5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen – Inbjudan att lämna anbud avseende tillhandahållande av regelbunden lufttrafik i enlighet med allmän trafikplikt (
  1
  )

1

34

2014/C 185/07

Likvidationsförfarande – Beslut om att inleda ett likvidationsförfarande för LA VIE ANONYMI ELLINIKI ASFALISTIKI ETAIRIA YGEIAS (Offentliggörande i enlighet med artikel 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/17/EG om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag)

(Offentliggörande i enlighet med artikel 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/17/EG om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag)

35

---

| | V   Yttranden |
| --- | --- |
| | ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN |
| | Europaparlamentet |
| 2014/C 185/08 | Inbjudan att lämna förslag IX-2015/01–Bidrag till politiska partier på europeisk nivå | 36 |
| 2014/C 185/09 | Inbjudan att lämna förslag IX-2015/02 – Bidrag till politiska stiftelser på europeisk nivå | 41 |
| | FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2014/C 185/10 | Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.7209 – Faurecia/Magneti Marelli/JV) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  ) | 45 |
| 2014/C 185/11 | Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.7294 – Carlyle/Haier Group/Haier Biomedical and Laboratory Product) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  ) | 46 |

V   Yttranden

ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN

Europaparlamentet

2014/C 185/08

Inbjudan att lämna förslag IX-2015/01–Bidrag till politiska partier på europeisk nivå

36

2014/C 185/09

Inbjudan att lämna förslag IX-2015/02 – Bidrag till politiska stiftelser på europeisk nivå

41

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

2014/C 185/10

Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.7209 – Faurecia/Magneti Marelli/JV) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  )

1

45

2014/C 185/11

Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.7294 – Carlyle/Haier Group/Haier Biomedical and Laboratory Product) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  )

1

46

---

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/1

---

Eurons växelkurs (1)

16 juni 2014

(2014/C 185/01)

1 euro =

| | Valuta | Kurs |
| --- | --- | --- |
| USD | US-dollar | 1,3532 |
| JPY | japansk yen | 137,81 |
| DKK | dansk krona | 7,4571 |
| GBP | pund sterling | 0,79740 |
| SEK | svensk krona | 9,0005 |
| CHF | schweizisk franc | 1,2176 |
| ISK | isländsk krona | |
| NOK | norsk krona | 8,1190 |
| BGN | bulgarisk lev | 1,9558 |
| CZK | tjeckisk koruna | 27,438 |
| HUF | ungersk forint | 307,51 |
| LTL | litauisk litas | 3,4528 |
| PLN | polsk zloty | 4,1425 |
| RON | rumänsk leu | 4,3963 |
| TRY | turkisk lira | 2,8979 |
| AUD | australisk dollar | 1,4426 |
| CAD | kanadensisk dollar | 1,4724 |
| HKD | Hongkongdollar | 10,4893 |
| NZD | nyzeeländsk dollar | 1,5611 |
| SGD | singaporiansk dollar | 1,6927 |
| KRW | sydkoreansk won | 1 380,77 |
| ZAR | sydafrikansk rand | 14,5266 |
| CNY | kinesisk yuan renminbi | 8,4248 |
| HRK | kroatisk kuna | 7,5805 |
| IDR | indonesisk rupiah | 15 999,04 |
| MYR | malaysisk ringgit | 4,3650 |
| PHP | filippinsk peso | 59,436 |
| RUB | rysk rubel | 46,9129 |
| THB | thailändsk baht | 43,781 |
| BRL | brasiliansk real | 3,0187 |
| MXN | mexikansk peso | 17,6505 |
| INR | indisk rupie | 81,4220 |

Valuta

Kurs

USD

US-dollar

1,3532

JPY

japansk yen

137,81

DKK

dansk krona

7,4571

GBP

pund sterling

0,79740

SEK

svensk krona

9,0005

CHF

schweizisk franc

1,2176

ISK

isländsk krona

NOK

norsk krona

8,1190

BGN

bulgarisk lev

1,9558

CZK

tjeckisk koruna

27,438

HUF

ungersk forint

307,51

LTL

litauisk litas

3,4528

PLN

polsk zloty

4,1425

RON

rumänsk leu

4,3963

TRY

turkisk lira

2,8979

AUD

australisk dollar

1,4426

CAD

kanadensisk dollar

1,4724

HKD

Hongkongdollar

10,4893

NZD

nyzeeländsk dollar

1,5611

SGD

singaporiansk dollar

1,6927

KRW

sydkoreansk won

1 380,77

ZAR

sydafrikansk rand

14,5266

CNY

kinesisk yuan renminbi

8,4248

HRK

kroatisk kuna

7,5805

IDR

indonesisk rupiah

15 999,04

MYR

malaysisk ringgit

4,3650

PHP

filippinsk peso

59,436

RUB

rysk rubel

46,9129

THB

thailändsk baht

43,781

BRL

brasiliansk real

3,0187

MXN

mexikansk peso

17,6505

INR

indisk rupie

81,4220

---

(1)  Källa: Referensväxelkurs offentliggjord av Europeiska centralbanken.

---

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/2 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/2

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 10 juni 2014

om meddelande till de tredjeländer som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

(2014/C 185/02)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 32, och

av följande skäl:

1.   INLEDNING

| (1) | Genom rådets förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske). |
| --- | --- |

(1)

Genom rådets förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske).

| (2) | I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om länder som identifieras som icke-samarbetande tredjeländer, upprättandet av en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer, avförande av länder från förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer, offentliggörande av förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer och nödåtgärder. |
| --- | --- |

(2)

I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om länder som identifieras som icke-samarbetande tredjeländer, upprättandet av en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer, avförande av länder från förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer, offentliggörande av förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer och nödåtgärder.

| (3) | Enligt artikel 32 i IUU-förordningen ska kommissionen meddela tredjeländer om möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet till tredjeländer om att de kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer ska baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen ska också vidta alla åtgärder som avses i artikel 32 i fråga om dessa länder. Kommissionen ska i synnerhet redogöra för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom en sådan identifikation, möjligheten för länderna att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen ska ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 32 i IUU-förordningen ska kommissionen meddela tredjeländer om möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet till tredjeländer om att de kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer ska baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen ska också vidta alla åtgärder som avses i artikel 32 i fråga om dessa länder. Kommissionen ska i synnerhet redogöra för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom en sådan identifikation, möjligheten för länderna att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen ska ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen.

| (4) | Enligt artikel 31 i IUU-förordningen får kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 31 i IUU-förordningen får kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

| (5) | Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer ska grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(5)

Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer ska grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen.

| (6) | I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen får rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder. |
| --- | --- |

(6)

I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen får rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.

| (7) | För att fångstintyg som godkänts av flaggstater som är tredjeländer ska accepteras måste dessa flaggstater, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, underrätta kommissionen om de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar och andra författningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa. |
| --- | --- |

(7)

För att fångstintyg som godkänts av flaggstater som är tredjeländer ska accepteras måste dessa flaggstater, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, underrätta kommissionen om de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar och andra författningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.

| (8) | Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen ska kommissionen ha ett administrativt samarbete med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen. |
| --- | --- |

(8)

Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen ska kommissionen ha ett administrativt samarbete med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen.

2.   FÖRFARANDE FÖR DEN OBEROENDE STATEN PAPUA NYA GUINEA

| (9) | Flaggstatsmeddelande från den oberoende staten Papua Nya Guinea i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen inkom till kommissionen den 4 februari 2010. |
| --- | --- |

(9)

Flaggstatsmeddelande från den oberoende staten Papua Nya Guinea i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen inkom till kommissionen den 4 februari 2010.

| (10) | Mellan den 7 och 11 november 2011 besökte kommissionen Papua Nya Guinea med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån) inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(10)

Mellan den 7 och 11 november 2011 besökte kommissionen Papua Nya Guinea med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån) inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

| (11) | Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Papua Nya Guineas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar och andra författningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, åtgärder som Papua Nya Guinea har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av Europeiska unionens fångstcertifieringssystem. |
| --- | --- |

(11)

Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Papua Nya Guineas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar och andra författningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, åtgärder som Papua Nya Guinea har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av Europeiska unionens fångstcertifieringssystem.

| (12) | Slutrapporten från besöket sändes till Papua Nya Guinea den 15 februari 2012. |
| --- | --- |

(12)

Slutrapporten från besöket sändes till Papua Nya Guinea den 15 februari 2012.

| (13) | Papua Nya Guineas kommentarer om slutrapporten från besöket mottogs den 25 maj 2012. |
| --- | --- |

(13)

Papua Nya Guineas kommentarer om slutrapporten från besöket mottogs den 25 maj 2012.

| (14) | Kommissionen gjorde ett nytt besök i Papua Nya Guinea den 7–16 november 2012 för att följa upp de åtgärder som vidtogs under det första besöket. |
| --- | --- |

(14)

Kommissionen gjorde ett nytt besök i Papua Nya Guinea den 7–16 november 2012 för att följa upp de åtgärder som vidtogs under det första besöket.

| (15) | Papua Nya Guinea lämnade kompletterande uppgifter den 3 januari 2013. |
| --- | --- |

(15)

Papua Nya Guinea lämnade kompletterande uppgifter den 3 januari 2013.

| (16) | Slutrapporten från besöket lämnades till Papua Nya Guinea den 7 mars 2013. |
| --- | --- |

(16)

Slutrapporten från besöket lämnades till Papua Nya Guinea den 7 mars 2013.

| (17) | Den 5 juli 2013 lämnade Papua Nya Guinea synpunkter på rapporten från november 2012. |
| --- | --- |

(17)

Den 5 juli 2013 lämnade Papua Nya Guinea synpunkter på rapporten från november 2012.

| (18) | Den 12 juli 2013 hölls ett möte mellan Papua Nya Guinea och kommissionen. |
| --- | --- |

(18)

Den 12 juli 2013 hölls ett möte mellan Papua Nya Guinea och kommissionen.

| (19) | Den 9 oktober 2013 lämnade kommissionen skriftliga observationer till Papua Nya Guinea där man framhöll behovet av konkreta åtgärder och reformer för att ta itu med de mest relevanta och brådskande frågorna. |
| --- | --- |

(19)

Den 9 oktober 2013 lämnade kommissionen skriftliga observationer till Papua Nya Guinea där man framhöll behovet av konkreta åtgärder och reformer för att ta itu med de mest relevanta och brådskande frågorna.

| (20) | Papua Nya Guinea lämnade ytterligare uppgifter genom skrivelser av den 11 november 2013 och den 4 december 2013. |
| --- | --- |

(20)

Papua Nya Guinea lämnade ytterligare uppgifter genom skrivelser av den 11 november 2013 och den 4 december 2013.

| (21) | Den 12 december 2013 hölls ett möte mellan Papua Nya Guinea och kommissionen. |
| --- | --- |

(21)

Den 12 december 2013 hölls ett möte mellan Papua Nya Guinea och kommissionen.

| (22) | Papua Nya Guinea lämnade kompletterande uppgifter den 6 januari 2014. |
| --- | --- |

(22)

Papua Nya Guinea lämnade kompletterande uppgifter den 6 januari 2014.

| (23) | Papua Nya Guinea är en medlem i WCPFC (kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet). Papua Nya Guinea har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (Unclos) och 1995 års avtal om tillämpning av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (nedan kallat FN:s avtal om fiskbestånd). Landet är part i South Pacific Forum Fisheries Agency Convention (nedan kallad FFA-konventionen) (2) och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse (3). |
| --- | --- |

(23)

Papua Nya Guinea är en medlem i WCPFC (kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet). Papua Nya Guinea har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (Unclos) och 1995 års avtal om tillämpning av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (nedan kallat FN:s avtal om fiskbestånd). Landet är part i South Pacific Forum Fisheries Agency Convention (nedan kallad FFA-konventionen) (2) och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse (3).

| (24) | För att utvärdera hur Papua Nya Guinea fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i de internationella avtal som nämns i skäl 23 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som nämns i skäl 23 har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet. |
| --- | --- |

(24)

För att utvärdera hur Papua Nya Guinea fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i de internationella avtal som nämns i skäl 23 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som nämns i skäl 23 har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet.

| (25) | Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av WCPFC samt offentligt tillgänglig information. |
| --- | --- |

(25)

Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av WCPFC samt offentligt tillgänglig information.

3.   MÖJLIGHETEN ATT PAPUA NYA GUINEA IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

| (26) | Kommissionen har analyserat Papua Nya Guineas skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I samband med denna undersökning tog kommissionen hänsyn till parametrarna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(26)

Kommissionen har analyserat Papua Nya Guineas skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I samband med denna undersökning tog kommissionen hänsyn till parametrarna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen.

3.1   Återkommande IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 i IUU-förordningen)

| (27) | Beträffande Papua Nya Guinea-flaggade fartyg noteras det att utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar förekommer inga sådana fartyg varken i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga belägg för att Papua Nya Guinea-flaggade fartyg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Papua Nya Guineas förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a. |
| --- | --- |

(27)

Beträffande Papua Nya Guinea-flaggade fartyg noteras det att utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar förekommer inga sådana fartyg varken i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga belägg för att Papua Nya Guinea-flaggade fartyg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Papua Nya Guineas förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a.

| (28) | I enlighet med artikel 31.4 b undersökte kommissionen även de åtgärder som Papua Nya Guinea hade vidtagit beträffande IUU-fiskeriprodukters tillträde till dess marknad. |
| --- | --- |

(28)

I enlighet med artikel 31.4 b undersökte kommissionen även de åtgärder som Papua Nya Guinea hade vidtagit beträffande IUU-fiskeriprodukters tillträde till dess marknad.

| (29) | Kommissionen anser, på grundval av en bedömning av all information den förfogar över, att Papua Nya Guinea inte kan garantera att fiskeriprodukter som kommer in i Papua Nya Guinea eller till Papua Nya Guinea-baserade beredningsanläggningar inte har sitt ursprung i IUU-fiske. Detta beror på systemfel som försvårar för myndigheterna i Papua Nya Guinea att spåra fångster eftersom det inte finns officiella uppgifter om fisk som landas, importeras och/eller bereds. De viktigaste faktorerna som ligger till grund för kommissionens bedömning sammanfattas nedan. |
| --- | --- |

(29)

Kommissionen anser, på grundval av en bedömning av all information den förfogar över, att Papua Nya Guinea inte kan garantera att fiskeriprodukter som kommer in i Papua Nya Guinea eller till Papua Nya Guinea-baserade beredningsanläggningar inte har sitt ursprung i IUU-fiske. Detta beror på systemfel som försvårar för myndigheterna i Papua Nya Guinea att spåra fångster eftersom det inte finns officiella uppgifter om fisk som landas, importeras och/eller bereds. De viktigaste faktorerna som ligger till grund för kommissionens bedömning sammanfattas nedan.

| (30) | Merparten av fisket i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion bedrivs inte av Papua Nya Guinea-flaggade fartyg, utan av fartyg under utländsk flagg som regelbundet använder hamnar i Papua Nya Guinea. I sin rapport till det åttonde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté 2012 (4) meddelade Papua Nya Guinea att sammanlagt 251 fartyg var verksamma i Papua Nya Guineas vatten under 2011, nämligen 35 långrevsfartyg och 216 notfartyg. Tio av de 216 notfartygen var Papua Nya Guinea-flaggade, 39 var befraktade till Papua Nya Guinea (fartyg med utländsk flagg som är baserade i Papua Nya Guinea) och 167 var utländska fartyg som bedriver fiske inom ramen för avtal om tillträde. Liknande uppgifter lämnades under kommissionens besök. I november 2012 informerade Papua Nya Guinea kommissionen om att 214 notfartyg hade tillstånd att fiska i Papua Nya Guineas vatten med en total tillåten fångstmängd (TAC) på mer än 700 000 ton (720 000 ton enligt Papua Nya Guineas presentation för kommissionen under besöket 2011 (5)). |
| --- | --- |

(30)

Merparten av fisket i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion bedrivs inte av Papua Nya Guinea-flaggade fartyg, utan av fartyg under utländsk flagg som regelbundet använder hamnar i Papua Nya Guinea. I sin rapport till det åttonde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté 2012 (4) meddelade Papua Nya Guinea att sammanlagt 251 fartyg var verksamma i Papua Nya Guineas vatten under 2011, nämligen 35 långrevsfartyg och 216 notfartyg. Tio av de 216 notfartygen var Papua Nya Guinea-flaggade, 39 var befraktade till Papua Nya Guinea (fartyg med utländsk flagg som är baserade i Papua Nya Guinea) och 167 var utländska fartyg som bedriver fiske inom ramen för avtal om tillträde. Liknande uppgifter lämnades under kommissionens besök. I november 2012 informerade Papua Nya Guinea kommissionen om att 214 notfartyg hade tillstånd att fiska i Papua Nya Guineas vatten med en total tillåten fångstmängd (TAC) på mer än 700 000 ton (720 000 ton enligt Papua Nya Guineas presentation för kommissionen under besöket 2011 (5)).

| (31) | Med tanke på den växande tonfiskberedningsindustrin i Papua Nya Guinea analyserade kommissionen situationen inom denna industri och dess eventuella följder för IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad. |
| --- | --- |

(31)

Med tanke på den växande tonfiskberedningsindustrin i Papua Nya Guinea analyserade kommissionen situationen inom denna industri och dess eventuella följder för IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad.

| (32) | Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handeln med fisk och fiskeriprodukter som kommer från IUU-fiske. I punkt 71 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske föreslås också att staterna bör vidta åtgärder för ökad transparens på sina marknader så att det är möjligt att spåra fisk eller fiskeriprodukter. Likaså finns det i artikel 11 i FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) uppförandekod för ansvarsfullt fiske (nedan kallad FAO:s uppförandekod) en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter. |
| --- | --- |

(32)

Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handeln med fisk och fiskeriprodukter som kommer från IUU-fiske. I punkt 71 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske föreslås också att staterna bör vidta åtgärder för ökad transparens på sina marknader så att det är möjligt att spåra fisk eller fiskeriprodukter. Likaså finns det i artikel 11 i FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) uppförandekod för ansvarsfullt fiske (nedan kallad FAO:s uppförandekod) en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter.

| (33) | Under sina besök i Papua Nya Guinea 2011 och 2012 har kommissionen tillsammans med Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet besökt eller träffat flera driftsledare vid tonfiskberedningsanläggningar etablerade i Papua Nya Guinea. |
| --- | --- |

(33)

Under sina besök i Papua Nya Guinea 2011 och 2012 har kommissionen tillsammans med Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet besökt eller träffat flera driftsledare vid tonfiskberedningsanläggningar etablerade i Papua Nya Guinea.

| (34) | Beredningsanläggningarna får en del av sina råvaror från lokalt baserade fartyg med utländsk flagg som fiskar enligt befraktningsavtal. I sin rapport 2012 till WCPFC:s vetenskapliga kommitté (6) informerade Papua Nya Guinea om att under 2011 bedrev 39 befraktade fartyg fiske både inom och utanför Papua Nya Guineas vatten, varvid de största fiskeansträngningarna gjordes i Papua Nya Guineas vatten (över 74 % i genomsnitt under de senaste fyra åren). Vissa av dessa fartyg för flagg från ett land som kommissionen den 15 november 2012 meddelade att det ansågs kunna identifieras som icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. |
| --- | --- |

(34)

Beredningsanläggningarna får en del av sina råvaror från lokalt baserade fartyg med utländsk flagg som fiskar enligt befraktningsavtal. I sin rapport 2012 till WCPFC:s vetenskapliga kommitté (6) informerade Papua Nya Guinea om att under 2011 bedrev 39 befraktade fartyg fiske både inom och utanför Papua Nya Guineas vatten, varvid de största fiskeansträngningarna gjordes i Papua Nya Guineas vatten (över 74 % i genomsnitt under de senaste fyra åren). Vissa av dessa fartyg för flagg från ett land som kommissionen den 15 november 2012 meddelade att det ansågs kunna identifieras som icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

| (35) | Under kommissionens kontrollbesök i november 2012, rapporterade Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet att åtta Papua Nya Guinea-befraktade fartyg var flaggade i Vanuatu, medan en av de befraktande beredningsanläggningarna i Papua Nya Guinea rapporterade att 12 av dess 14 verksamma befraktade fartyg var flaggade i Vanuatu. I detta avseende erinras om att fångstintyg som har godkänts av Vanuatu inte kan godtas, eftersom Vanuatus flaggstatsmeddelande i enlighet med artikel 20 att IUU-förordningen inte har godtagits av kommissionen, och att det därför inte är möjligt att importera fiskeriprodukter fångade av Vanuatuflaggade fartyg. Dessutom meddelades Vanuatu genom kommissionens beslut av den 15 november 2012 (7) att landet kan komma att identifieras som icke-samarbetande tredjeland. |
| --- | --- |

(35)

Under kommissionens kontrollbesök i november 2012, rapporterade Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet att åtta Papua Nya Guinea-befraktade fartyg var flaggade i Vanuatu, medan en av de befraktande beredningsanläggningarna i Papua Nya Guinea rapporterade att 12 av dess 14 verksamma befraktade fartyg var flaggade i Vanuatu. I detta avseende erinras om att fångstintyg som har godkänts av Vanuatu inte kan godtas, eftersom Vanuatus flaggstatsmeddelande i enlighet med artikel 20 att IUU-förordningen inte har godtagits av kommissionen, och att det därför inte är möjligt att importera fiskeriprodukter fångade av Vanuatuflaggade fartyg. Dessutom meddelades Vanuatu genom kommissionens beslut av den 15 november 2012 (7) att landet kan komma att identifieras som icke-samarbetande tredjeland.

| (36) | Driftsledaren vid den beredningsanläggning som nämns i skäl 35 har lämnat sina månadsrapporter om mottagandet av råvaror för 2012 till kommissionen, och dessa omfattar företagets uppgifter om fartyg, fiskeresor och landad fisk. Papua Nya Guineas myndigheter förlitar sig på dessa ”månadsrapporter om mottagande” från företag som landningsuppgifter, i stället för att själva kontrollera landningar och göra en officiell bedömning av nödvändiga uppgifter, t.ex. landad vikt per art och per fiskeresa och per fartyg. Papua Nya Guineas myndigheter bekräftade vid kommissionens kontrollbesök att varken fiskeri- eller tullmyndigheterna gör några landningskontroller. Råvaror som fångats av tredjelandsflaggade fartyg och som kommer till beredningsanläggningar genomgår varken ett importförfarande med betalning av tullar eller står under tullkontroll fram till export. Spårbarhet för sådana produkter inte är möjligt och tillträde till marknaden i Papua Nya Guinea skulle kunna vara möjligt utan upptäckt. |
| --- | --- |

(36)

Driftsledaren vid den beredningsanläggning som nämns i skäl 35 har lämnat sina månadsrapporter om mottagandet av råvaror för 2012 till kommissionen, och dessa omfattar företagets uppgifter om fartyg, fiskeresor och landad fisk. Papua Nya Guineas myndigheter förlitar sig på dessa ”månadsrapporter om mottagande” från företag som landningsuppgifter, i stället för att själva kontrollera landningar och göra en officiell bedömning av nödvändiga uppgifter, t.ex. landad vikt per art och per fiskeresa och per fartyg. Papua Nya Guineas myndigheter bekräftade vid kommissionens kontrollbesök att varken fiskeri- eller tullmyndigheterna gör några landningskontroller. Råvaror som fångats av tredjelandsflaggade fartyg och som kommer till beredningsanläggningar genomgår varken ett importförfarande med betalning av tullar eller står under tullkontroll fram till export. Spårbarhet för sådana produkter inte är möjligt och tillträde till marknaden i Papua Nya Guinea skulle kunna vara möjligt utan upptäckt.

| (37) | Beredningsanläggningens driftsledare förklarade under kommissionens besök i november 2012 att råvaruförsörjningen för beredningen i Papua Nya Guinea säkerställs av beredningsanläggningens moderbolag som är baserat utanför Papua Nya Guinea. Beredningsanläggningens driftsledare underrättar moderbolaget om sina råvarubehov och får efter betalning den begärda tonfiskmängden via transportfartyg. Moderbolaget har också ansvar för att avsätta fångsten från utlandsflaggade befraktade fartyg som är baserade i Papua Nya Guinea. Beredningsanläggningen som är baserad i Papua Nya Guinea har därför ingen information om dessa fartygs verksamhet och avsättningen av deras fångst. Driftsledaren informerade också kommissionen om att försäljning av oberedd fisk till andra företag baserade i Papua Nya Guinea kan förekomma. Papua Nya Guineas myndigheter gör ingen faktisk kontroll av den information driftsledaren innehar och har i själva verket aldrig granskat företaget för IUU-ändamål. Därmed kan spårbarheten för produkter som kommer från beredningsanläggningen inte garanteras. |
| --- | --- |

(37)

Beredningsanläggningens driftsledare förklarade under kommissionens besök i november 2012 att råvaruförsörjningen för beredningen i Papua Nya Guinea säkerställs av beredningsanläggningens moderbolag som är baserat utanför Papua Nya Guinea. Beredningsanläggningens driftsledare underrättar moderbolaget om sina råvarubehov och får efter betalning den begärda tonfiskmängden via transportfartyg. Moderbolaget har också ansvar för att avsätta fångsten från utlandsflaggade befraktade fartyg som är baserade i Papua Nya Guinea. Beredningsanläggningen som är baserad i Papua Nya Guinea har därför ingen information om dessa fartygs verksamhet och avsättningen av deras fångst. Driftsledaren informerade också kommissionen om att försäljning av oberedd fisk till andra företag baserade i Papua Nya Guinea kan förekomma. Papua Nya Guineas myndigheter gör ingen faktisk kontroll av den information driftsledaren innehar och har i själva verket aldrig granskat företaget för IUU-ändamål. Därmed kan spårbarheten för produkter som kommer från beredningsanläggningen inte garanteras.

| (38) | Papua Nya Guineas myndigheter informerade kommissionen om att befraktade fartyg bedrev fiske i dess exklusiva ekonomiska zon (EEZ) och var fria att exportera sin fångst. I detta avseende noteras att det i avdelning 3 artikel 36 i Papua Nya Guineas förvaltningsplan för tonfisk föreskrivs att lokalt baserade utländska fiskefartygs fångster ska landas i Papua Nya Guinea för beredning eller omlastning från en utsedd hamn för export från Papua Nya Guinea. |
| --- | --- |

(38)

Papua Nya Guineas myndigheter informerade kommissionen om att befraktade fartyg bedrev fiske i dess exklusiva ekonomiska zon (EEZ) och var fria att exportera sin fångst. I detta avseende noteras att det i avdelning 3 artikel 36 i Papua Nya Guineas förvaltningsplan för tonfisk föreskrivs att lokalt baserade utländska fiskefartygs fångster ska landas i Papua Nya Guinea för beredning eller omlastning från en utsedd hamn för export från Papua Nya Guinea.

| (39) | För registrering som export från Papua Nya Guinea krävs också normalt sett antingen en tidigare import av de berörda produkterna, eller att produkten har sitt ursprung i Papua Nya Guinea. Papua Nya Guineas tullmyndigheter meddelade kommissionen under besöket att de inte har några uppgifter om fartygens verksamhet och förlitar sig på uppgifter som lämnas av den nationella fiskerimyndigheten. Tullmyndigheterna framhöll dock problem med vissa företag eller skeppsmäklare som inte fullgör sina tullskyldigheter när det gäller deklarationer för export eller omlastning av fiskeriprodukter. Denna bristande överblick över varurörelserna kan leda till att fisk får oreglerat tillträde till Papua Nya Guineas marknad och kan också äventyra tillförlitligheten hos intyg utfärdade av Papua Nya Guineas myndigheter. |
| --- | --- |

(39)

För registrering som export från Papua Nya Guinea krävs också normalt sett antingen en tidigare import av de berörda produkterna, eller att produkten har sitt ursprung i Papua Nya Guinea. Papua Nya Guineas tullmyndigheter meddelade kommissionen under besöket att de inte har några uppgifter om fartygens verksamhet och förlitar sig på uppgifter som lämnas av den nationella fiskerimyndigheten. Tullmyndigheterna framhöll dock problem med vissa företag eller skeppsmäklare som inte fullgör sina tullskyldigheter när det gäller deklarationer för export eller omlastning av fiskeriprodukter. Denna bristande överblick över varurörelserna kan leda till att fisk får oreglerat tillträde till Papua Nya Guineas marknad och kan också äventyra tillförlitligheten hos intyg utfärdade av Papua Nya Guineas myndigheter.

| (40) | I sin skrivelse av den 5 juli 2013 erkände Papua Nya Guinea behovet av att stärka sitt kontroll- och övervakningssystem, t.ex. spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter, att införa landningsdeklarationer och systematiska kontroller och förbättra samarbetet med tullmyndigheter. Papua Nya Guinea gjorde liknande åtaganden vid mötet den 12 december 2013. Myndigheterna förklarade att de arbetar med införandet av it-system, verktyg för hamnstatsåtgärder och förbättringar av förfarandet för fångstintyg. Dessa åtgärder skulle stärka spårbarhetssystemet. All information som lämnades avsåg dock framtida planer som ännu inte gett några konkreta resultat. |
| --- | --- |

(40)

I sin skrivelse av den 5 juli 2013 erkände Papua Nya Guinea behovet av att stärka sitt kontroll- och övervakningssystem, t.ex. spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter, att införa landningsdeklarationer och systematiska kontroller och förbättra samarbetet med tullmyndigheter. Papua Nya Guinea gjorde liknande åtaganden vid mötet den 12 december 2013. Myndigheterna förklarade att de arbetar med införandet av it-system, verktyg för hamnstatsåtgärder och förbättringar av förfarandet för fångstintyg. Dessa åtgärder skulle stärka spårbarhetssystemet. All information som lämnades avsåg dock framtida planer som ännu inte gett några konkreta resultat.

| (41) | Dessutom försvåras produkters spårbarhet också av en bristande transparens i Papua Nya Guinea nationella lagstiftning, registrering och licenssystem. |
| --- | --- |

(41)

Dessutom försvåras produkters spårbarhet också av en bristande transparens i Papua Nya Guinea nationella lagstiftning, registrering och licenssystem.

| (42) | I FAO:s uppförandekod rekommenderas transparens i fiskerilagstiftningen och vid dess utarbetande samt i tillhörande politikutformning, beslutsfattande och förvaltningsprocesser (punkterna 6.13 och 7.1.9). Den innehåller principer och normer för bevarande, förvaltning och utveckling av allt fiske och omfattar även bland annat fångst, beredning av och handel med fisk och fiskeriprodukter, fiskeverksamhet och fiskeriforskning. I punkterna 11.2 och 11.3 i FAO:s uppförandekod anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra hållbar utveckling av fisket, att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden. |
| --- | --- |

(42)

I FAO:s uppförandekod rekommenderas transparens i fiskerilagstiftningen och vid dess utarbetande samt i tillhörande politikutformning, beslutsfattande och förvaltningsprocesser (punkterna 6.13 och 7.1.9). Den innehåller principer och normer för bevarande, förvaltning och utveckling av allt fiske och omfattar även bland annat fångst, beredning av och handel med fisk och fiskeriprodukter, fiskeverksamhet och fiskeriforskning. I punkterna 11.2 och 11.3 i FAO:s uppförandekod anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra hållbar utveckling av fisket, att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden.

| (43) | Kommissionen anser därför att licensen är ett viktigt dokument som gör det möjligt att fastställa operativa regler och villkor (t.ex. fiskeområden: arkipelagvatten, exklusiv ekonomisk zon, tillträde till det fria havet osv.), typ av verksamhet, utsedda hamnar eller omlastning. Under kommissionens besök 2011 fastställdes och framhölls att Papua Nya Guineas system för fartygsregistrering och licensiering inte är transparent. Reglerna och villkoren för olika typer av licenser (Papua Nya Guinea-flaggade fartyg, Papua Nya Guinea-befraktade fartyg och tredjelandsfartyg enligt avtal om tillträde) är varken tydliga, transparenta eller allmänt tillgängliga. Papua Nya Guineas förvaltningsplan för tonfisk ger endast riktlinjer för tonfiskfartygens verksamhet men anger inga särskilda villkor för deras verksamhet (8). Papua Nya Guinea besvarade kommissionens rapport med att vissa särskilda villkor är förbehållna fartyg som anses vara av betydelse för Papua Nya Guineas nationella intresse av ekonomisk utveckling och att de ligger i linje med utvecklingssträvandena hos små östater under utveckling. |
| --- | --- |

(43)

Kommissionen anser därför att licensen är ett viktigt dokument som gör det möjligt att fastställa operativa regler och villkor (t.ex. fiskeområden: arkipelagvatten, exklusiv ekonomisk zon, tillträde till det fria havet osv.), typ av verksamhet, utsedda hamnar eller omlastning. Under kommissionens besök 2011 fastställdes och framhölls att Papua Nya Guineas system för fartygsregistrering och licensiering inte är transparent. Reglerna och villkoren för olika typer av licenser (Papua Nya Guinea-flaggade fartyg, Papua Nya Guinea-befraktade fartyg och tredjelandsfartyg enligt avtal om tillträde) är varken tydliga, transparenta eller allmänt tillgängliga. Papua Nya Guineas förvaltningsplan för tonfisk ger endast riktlinjer för tonfiskfartygens verksamhet men anger inga särskilda villkor för deras verksamhet (8). Papua Nya Guinea besvarade kommissionens rapport med att vissa särskilda villkor är förbehållna fartyg som anses vara av betydelse för Papua Nya Guineas nationella intresse av ekonomisk utveckling och att de ligger i linje med utvecklingssträvandena hos små östater under utveckling.

| (44) | Denna brist på transparens och tydlighet är förvirrande och får stora konsekvenser, särskilt eftersom oklara ”särskilda villkor” gäller för ungefär 80 % av Papua Nya Guineas fiskelicenser. Denna situation hade inte förändrats vid kommissionens andra besök i november 2012. |
| --- | --- |

(44)

Denna brist på transparens och tydlighet är förvirrande och får stora konsekvenser, särskilt eftersom oklara ”särskilda villkor” gäller för ungefär 80 % av Papua Nya Guineas fiskelicenser. Denna situation hade inte förändrats vid kommissionens andra besök i november 2012.

| (45) | Kommissionen försökte också undersöka de bestämmelser som gäller för omlastningar. Relevanta bestämmelser finns i Papua Nya Guineas Fisheries Management Act 1998 (9) (FMA), Papua Nya Guineas Fisheries Management Regulation 2000 (10) samt tillämpliga WCPFC-regler (11). Kommissionen konstaterade att olika regler tillämpas, bland annat beroende på villkoren i avtalen om tillträde, villkoren i licenser, fartygens status (inhemska fartyg eller inte), de vatten som fartygen bedriver verksamhet i (arkipelagvatten eller exklusiv ekonomisk zon). Mängden bestämmelser är sådan att det blir mycket svårt för att inte säga omöjligt för driftsledare och myndigheter att förstå huruvida en omlastning är tillåten eller inte, och på vilka villkor. Under besöket i november 2012 begärde kommissionen att Papua Nya Guineas myndigheter skulle lämna fullständig information om de bestämmelser som gäller för omlastningar, men den informationen kunde inte lämnas. |
| --- | --- |

(45)

Kommissionen försökte också undersöka de bestämmelser som gäller för omlastningar. Relevanta bestämmelser finns i Papua Nya Guineas Fisheries Management Act 1998 (9) (FMA), Papua Nya Guineas Fisheries Management Regulation 2000 (10) samt tillämpliga WCPFC-regler (11). Kommissionen konstaterade att olika regler tillämpas, bland annat beroende på villkoren i avtalen om tillträde, villkoren i licenser, fartygens status (inhemska fartyg eller inte), de vatten som fartygen bedriver verksamhet i (arkipelagvatten eller exklusiv ekonomisk zon). Mängden bestämmelser är sådan att det blir mycket svårt för att inte säga omöjligt för driftsledare och myndigheter att förstå huruvida en omlastning är tillåten eller inte, och på vilka villkor. Under besöket i november 2012 begärde kommissionen att Papua Nya Guineas myndigheter skulle lämna fullständig information om de bestämmelser som gäller för omlastningar, men den informationen kunde inte lämnas.

| (46) | På grund av den konstaterade bristen på spårbarhet och bristen på tillgängliga uppgifter för Papua Nya Guineas myndigheter om landad fisk, kan Papua Nya Guinea inte garantera att fiskeriprodukter som kommer in i Papua Nya Guinea eller till Papua Nya Guinea-baserade beredningsanläggningar inte kommer från IUU-fiske, såsom anges i skälen 33–40. Möjligheten att kontrollera om IUU-produkter får tillträde och därefter exporteras försvåras också genom bristande transparens i regler och bestämmelser om registrering och licensiering, såsom anges i skälen 41–45 i detta beslut – och genom avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder, vilket kommer att beskrivas i skälen 76–82. |
| --- | --- |

(46)

På grund av den konstaterade bristen på spårbarhet och bristen på tillgängliga uppgifter för Papua Nya Guineas myndigheter om landad fisk, kan Papua Nya Guinea inte garantera att fiskeriprodukter som kommer in i Papua Nya Guinea eller till Papua Nya Guinea-baserade beredningsanläggningar inte kommer från IUU-fiske, såsom anges i skälen 33–40. Möjligheten att kontrollera om IUU-produkter får tillträde och därefter exporteras försvåras också genom bristande transparens i regler och bestämmelser om registrering och licensiering, såsom anges i skälen 41–45 i detta beslut – och genom avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder, vilket kommer att beskrivas i skälen 76–82.

| (47) | Dessa brister bekräftas även av att Papua Nya Guineas myndigheter inte kan förklara varför de, i den mening som avses i artikel 14.2 i IUU-förordningen, godkänt dokumentet från en beredningsanläggning i Papua Nya Guinea för konserverad tonfisk avsedd för unionen. Sådana dokument kan godkännas endast för fiskeriprodukter som har beretts i ett annat tredjeland än flaggstaten. I det aktuella fallet visade den fysiska kontroll som gjordes av medlemsstaternas myndigheter som ansvarar för import av fiskeriprodukter att den produkt som av importören presenterades som beredd i själva verket var oberedd fryst hel tonfisk. Det bör noteras i detta sammanhang att olika regler för tillträde till marknaden och olika tullar kan gälla för beredda och oberedda produkter. I november 2012 besökte kommissionen den beredningsanläggning i Papua Nya Guinea som deklarerats som exportör av sändningen i fråga. Företaget kunde inte lämna någon förklaring och betraktar den begäran som skickades till Papua Nya Guineas myndigheter om godkännande av beredningsdokumentet som ett misstag, i synnerhet som företaget vanligtvis inte exporterar fryst hel fisk. Detta är ett konkret fall där kommissionen konstaterade att Papua Nya Guineas myndigheter felaktigt har validerat beredningsdokument. Företaget förklarade att detta var ett förbiseende och ett rent misstag, men myndigheterna medgav att andra liknande fall kan förekomma. Detta är ytterligare ett exempel på bristande spårbarhet och transparens som visar på oförmåga att övervaka IUU-fiskeriprodukters tillträde till Papua Nya Guineas och andra marknader. |
| --- | --- |

(47)

Dessa brister bekräftas även av att Papua Nya Guineas myndigheter inte kan förklara varför de, i den mening som avses i artikel 14.2 i IUU-förordningen, godkänt dokumentet från en beredningsanläggning i Papua Nya Guinea för konserverad tonfisk avsedd för unionen. Sådana dokument kan godkännas endast för fiskeriprodukter som har beretts i ett annat tredjeland än flaggstaten. I det aktuella fallet visade den fysiska kontroll som gjordes av medlemsstaternas myndigheter som ansvarar för import av fiskeriprodukter att den produkt som av importören presenterades som beredd i själva verket var oberedd fryst hel tonfisk. Det bör noteras i detta sammanhang att olika regler för tillträde till marknaden och olika tullar kan gälla för beredda och oberedda produkter. I november 2012 besökte kommissionen den beredningsanläggning i Papua Nya Guinea som deklarerats som exportör av sändningen i fråga. Företaget kunde inte lämna någon förklaring och betraktar den begäran som skickades till Papua Nya Guineas myndigheter om godkännande av beredningsdokumentet som ett misstag, i synnerhet som företaget vanligtvis inte exporterar fryst hel fisk. Detta är ett konkret fall där kommissionen konstaterade att Papua Nya Guineas myndigheter felaktigt har validerat beredningsdokument. Företaget förklarade att detta var ett förbiseende och ett rent misstag, men myndigheterna medgav att andra liknande fall kan förekomma. Detta är ytterligare ett exempel på bristande spårbarhet och transparens som visar på oförmåga att övervaka IUU-fiskeriprodukters tillträde till Papua Nya Guineas och andra marknader.

| (48) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Papua Nya Guinea inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt för att förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad. |
| --- | --- |

(48)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Papua Nya Guinea inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt för att förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad.

3.2   Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

| (49) | Kommissionen har analyserat om Papua Nya Guineas myndigheter samarbetar effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet. |
| --- | --- |

(49)

Kommissionen har analyserat om Papua Nya Guineas myndigheter samarbetar effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet.

| (50) | De myndigheter i Papua Nya Guinea som deltar i genomförandet av IUU-förordningens fångstcertifieringssystem är vanligen samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information eller kontroller, men tillförlitligheten i deras svar äventyras och undergrävs av bristen på transparens och de små eller obefintliga möjligheterna att säkerställa spårbarhet för fiskeriprodukter enligt avsnitt 3.1 i beslutet. |
| --- | --- |

(50)

De myndigheter i Papua Nya Guinea som deltar i genomförandet av IUU-förordningens fångstcertifieringssystem är vanligen samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information eller kontroller, men tillförlitligheten i deras svar äventyras och undergrävs av bristen på transparens och de små eller obefintliga möjligheterna att säkerställa spårbarhet för fiskeriprodukter enligt avsnitt 3.1 i beslutet.

| (51) | Inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Papua Nya Guinea fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat, har kommissionen också analyserat om Papua Nya Guinea samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske. |
| --- | --- |

(51)

Inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Papua Nya Guinea fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat, har kommissionen också analyserat om Papua Nya Guinea samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske.

| (52) | I samband med detta konstaterades det vid kommissionens besök i november 2012 att Papua Nya Guineas myndigheter var ovilliga att samarbeta med flaggstater för fartyg som är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion, eftersom myndigheterna inte ville ge flaggstaterna information om fartygsuppgifter. Detta är en klar indikation på att Papua Nya Guinea inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt (i synnerhet artikel 7.1 a i FN:s avtal om fiskbestånd) för att säkerställa effektivt bevarande och förvaltning av gränsöverskridande fiskbestånd som förekommer i dess vatten och att säkerställa ett ändamålsenligt och effektivt förebyggande av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(52)

I samband med detta konstaterades det vid kommissionens besök i november 2012 att Papua Nya Guineas myndigheter var ovilliga att samarbeta med flaggstater för fartyg som är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion, eftersom myndigheterna inte ville ge flaggstaterna information om fartygsuppgifter. Detta är en klar indikation på att Papua Nya Guinea inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt (i synnerhet artikel 7.1 a i FN:s avtal om fiskbestånd) för att säkerställa effektivt bevarande och förvaltning av gränsöverskridande fiskbestånd som förekommer i dess vatten och att säkerställa ett ändamålsenligt och effektivt förebyggande av IUU-fiske.

| (53) | Under det besöket försökte kommissionen klargöra återkommande inkonsekvenser i de uppgifter som Papua Nya Guinea lämnat för EU:s import av fiskeriprodukter, vad gäller tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder. Papua Nya Guineas myndigheter säger sig känna till att uppgifter i fångstintyg utfärdade av flaggstater för fisk som landas direkt i Papua Nya Guinea för beredning ofta är felaktiga. De felaktiga uppgifterna i fångstintygen beror främst på att Papua Nya Guineas myndigheter inte förmedlar uppgifter som de har tillgång till, särskilt kontrollsystemet för fartyg (VMS) och landningsdeklarationer, till flaggstaten, inte ens i de fall där oegentligheter har fastställts. Följaktligen måste flaggstatens myndighet grunda sina fångstintyg på de uppgifter den har tillgång till, och dessa kan vara ofullständiga, felaktiga och overifierbara. Papua Nya Guineas myndigheter undertecknar dock beredningsdokument väl medvetna om att de fångstintyg som utfärdas för den fångst som beretts i Papua Nya Guinea är felaktiga. |
| --- | --- |

(53)

Under det besöket försökte kommissionen klargöra återkommande inkonsekvenser i de uppgifter som Papua Nya Guinea lämnat för EU:s import av fiskeriprodukter, vad gäller tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder. Papua Nya Guineas myndigheter säger sig känna till att uppgifter i fångstintyg utfärdade av flaggstater för fisk som landas direkt i Papua Nya Guinea för beredning ofta är felaktiga. De felaktiga uppgifterna i fångstintygen beror främst på att Papua Nya Guineas myndigheter inte förmedlar uppgifter som de har tillgång till, särskilt kontrollsystemet för fartyg (VMS) och landningsdeklarationer, till flaggstaten, inte ens i de fall där oegentligheter har fastställts. Följaktligen måste flaggstatens myndighet grunda sina fångstintyg på de uppgifter den har tillgång till, och dessa kan vara ofullständiga, felaktiga och overifierbara. Papua Nya Guineas myndigheter undertecknar dock beredningsdokument väl medvetna om att de fångstintyg som utfärdas för den fångst som beretts i Papua Nya Guinea är felaktiga.

| (54) | Enligt artiklarna 63 och 64 i FN:s havsrättskonvention ska kust- och flaggstaterna samarbeta när det gäller gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. Artiklarna 7 och 20 i FN:s avtal om fiskbestånd vidareutvecklar samarbetsskyldigheten till att omfatta krav på att fastställa åtgärder för bevarande och förvaltning och att garantera efterlevnad och verkställighet av sådana åtgärder. Dessutom rekommenderas i artikel 7.1.3 i FAO:s uppförandekod att stater som deltar i utnyttjandet av gemensamma och gränsöverskridande fiskbestånd upprättar ett bilateralt avtal om organisatoriska arrangemang för att få till stånd ett samarbete som säkerställer ett effektivt bevarande och en effektiv förvaltning av resurserna. Detta specificeras i punkterna 28 och 51 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, med detaljerade metoder för direkt samarbete mellan stater, däribland utbyte av data eller information som kuststater har tillgång till. |
| --- | --- |

(54)

Enligt artiklarna 63 och 64 i FN:s havsrättskonvention ska kust- och flaggstaterna samarbeta när det gäller gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. Artiklarna 7 och 20 i FN:s avtal om fiskbestånd vidareutvecklar samarbetsskyldigheten till att omfatta krav på att fastställa åtgärder för bevarande och förvaltning och att garantera efterlevnad och verkställighet av sådana åtgärder. Dessutom rekommenderas i artikel 7.1.3 i FAO:s uppförandekod att stater som deltar i utnyttjandet av gemensamma och gränsöverskridande fiskbestånd upprättar ett bilateralt avtal om organisatoriska arrangemang för att få till stånd ett samarbete som säkerställer ett effektivt bevarande och en effektiv förvaltning av resurserna. Detta specificeras i punkterna 28 och 51 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, med detaljerade metoder för direkt samarbete mellan stater, däribland utbyte av data eller information som kuststater har tillgång till.

| (55) | I artikel 25.10 i WCPFC-konventionen (12) föreskrivs att varje ledamot av kommissionen ska underrätta den berörda flaggstaten, om den har skälig anledning att tro att ett fartyg som för en annan stats flagg har bedrivit verksamhet som undergräver effekten av bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits för konventionsområdet. Papua Nya Guinea anser dock att de vatten som står under dess jurisdiktion inte ingår i WCPFC:s konventionsområde, vilket kommer att behandlas utförligt i skälen 76–78, och detta påverkar genomförandet av denna bestämmelse. Papua Nya Guineas förfaringssätt, som beskrivs i det här avsnittet, strider mot de skyldigheter som nämns i skäl 54 och mot WCPFC:s regler. |
| --- | --- |

(55)

I artikel 25.10 i WCPFC-konventionen (12) föreskrivs att varje ledamot av kommissionen ska underrätta den berörda flaggstaten, om den har skälig anledning att tro att ett fartyg som för en annan stats flagg har bedrivit verksamhet som undergräver effekten av bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits för konventionsområdet. Papua Nya Guinea anser dock att de vatten som står under dess jurisdiktion inte ingår i WCPFC:s konventionsområde, vilket kommer att behandlas utförligt i skälen 76–78, och detta påverkar genomförandet av denna bestämmelse. Papua Nya Guineas förfaringssätt, som beskrivs i det här avsnittet, strider mot de skyldigheter som nämns i skäl 54 och mot WCPFC:s regler.

| (56) | Vikten av effektiva samarbetsmekanismer måste bedömas mot bakgrund av Papua Nya Guineas betydande fiskeresurser (som kommer att behandlas i skäl 66), den dominerande förekomsten av utlandsflaggade fartyg i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion och den växande beredningsindustrin, som behandlats i skälen 30 och 31. Vidare åtnjuter fiskeriprodukter beredda i Papua Nya Guinea förmånstillträde till EU-marknaden genom interimsavtalet om partnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Stillahavsstaterna. Papua Nya Guinea har i detta sammanhang åtagit sig att skärpa regler, system och förfaranden för att garantera ett effektivt bevarande och en hållbar utveckling och förvaltning av fisket (13). |
| --- | --- |

(56)

Vikten av effektiva samarbetsmekanismer måste bedömas mot bakgrund av Papua Nya Guineas betydande fiskeresurser (som kommer att behandlas i skäl 66), den dominerande förekomsten av utlandsflaggade fartyg i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion och den växande beredningsindustrin, som behandlats i skälen 30 och 31. Vidare åtnjuter fiskeriprodukter beredda i Papua Nya Guinea förmånstillträde till EU-marknaden genom interimsavtalet om partnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Stillahavsstaterna. Papua Nya Guinea har i detta sammanhang åtagit sig att skärpa regler, system och förfaranden för att garantera ett effektivt bevarande och en hållbar utveckling och förvaltning av fisket (13).

| (57) | I sin skrivelse till kommissionen av den 5 juli 2013 erkände Papua Nya Guinea behovet av samarbete för att utbyta information med flaggstaterna, särskilt VMS-data. Liknande synpunkter lämnades under sammanträdet den 12 december 2013 och i skrivelsen av den 6 januari 2014. När det gäller förekomsten och genomförandet av effektiva verkställighetsåtgärder har kommissionen bedömt att Papua Nya Guinea har utvecklat ett VMS och ålägger alla fartyg som för dess flagg och som är verksamma i vatten som lyder under dess jurisdiktion att ha VMS-utrustning. Frågan om stärkning och förbättring av samarbetet med flaggstater för fartyg som är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion är dock hittills ett olöst problem. Eftersom många tredjelandsflaggade fartyg är verksamma i Papua Nya Guinea, är tillgången till VMS-data som innehas av Papua Nya Guineas myndigheter avgörande för kontrollen och övervakningen av fartyg. Papua Nya Guineas myndigheter har antingen bilaterala avtal med länder eller organisatoriska arrangemang med fiskeriorganisationer eller företag. Vad gäller de berörda flaggstaternas tillgång till VMS-data är situationen fortfarande otillfredsställande och komplicerad. Enligt den information som kommissionen samlat in har Papua Nya Guineas myndigheter undertecknat ett avtal med de behöriga myndigheterna i Filippinerna som bland annat ger tillgång till VMS-data. Detta avtal inte har genomförts. Papua Nya Guineas myndigheter har också meddelat att de under 2014 kommer att inleda liknande arrangemang med de behöriga myndigheterna i alla tredjeländer som fiskar i Papua Nya Guineas vatten. De har dock inte lämnat någon konkret tidtabell för sin planering. |
| --- | --- |

(57)

I sin skrivelse till kommissionen av den 5 juli 2013 erkände Papua Nya Guinea behovet av samarbete för att utbyta information med flaggstaterna, särskilt VMS-data. Liknande synpunkter lämnades under sammanträdet den 12 december 2013 och i skrivelsen av den 6 januari 2014. När det gäller förekomsten och genomförandet av effektiva verkställighetsåtgärder har kommissionen bedömt att Papua Nya Guinea har utvecklat ett VMS och ålägger alla fartyg som för dess flagg och som är verksamma i vatten som lyder under dess jurisdiktion att ha VMS-utrustning. Frågan om stärkning och förbättring av samarbetet med flaggstater för fartyg som är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion är dock hittills ett olöst problem. Eftersom många tredjelandsflaggade fartyg är verksamma i Papua Nya Guinea, är tillgången till VMS-data som innehas av Papua Nya Guineas myndigheter avgörande för kontrollen och övervakningen av fartyg. Papua Nya Guineas myndigheter har antingen bilaterala avtal med länder eller organisatoriska arrangemang med fiskeriorganisationer eller företag. Vad gäller de berörda flaggstaternas tillgång till VMS-data är situationen fortfarande otillfredsställande och komplicerad. Enligt den information som kommissionen samlat in har Papua Nya Guineas myndigheter undertecknat ett avtal med de behöriga myndigheterna i Filippinerna som bland annat ger tillgång till VMS-data. Detta avtal inte har genomförts. Papua Nya Guineas myndigheter har också meddelat att de under 2014 kommer att inleda liknande arrangemang med de behöriga myndigheterna i alla tredjeländer som fiskar i Papua Nya Guineas vatten. De har dock inte lämnat någon konkret tidtabell för sin planering.

| (58) | Såsom redan beskrivits leder bristen på klarhet och transparens i lagar och förfaranden, i synnerhet vad gäller registrering och licensiering av fartyg, spårbarhet och tillförlitlighet hos information och data om landningar och fångst (som behandlas i skälen 41–45), liksom vad gäller bevarande och förvaltning av resurser (som kommer att behandlas i skälen 76–82), till att en effektiv verkställighet och fastställande av IUU-överträdelser omöjliggörs. Detta gör det också svårt att fastställa påföljder och effektivt följa upp överträdelser, även om alla nödvändiga befogenheter och rättigheter finns föreskrivna i lag. I praktiken kan Papua Nya Guinea följaktligen inte på ett verkningsfullt sätt straffa dem som begår överträdelser på ett sätt som berövar dem vinsterna från IUU-fisket, vilket rekommenderas i punkt 21 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske. Bristen på tydlighet och transparens i lagar och förfaranden gör det också svårt för Papua Nya Guinea att fullgöra sina internationella skyldigheter enligt artikel 20 i FN:s avtal om fiskbestånd, särskilt vad gäller att reagera effektivt på eventuella önskemål från flaggstater när det gäller att genomföra skyldigheten att påföra fartyg som för deras flagg sanktioner om de bedriver IUU-fiske. |
| --- | --- |

(58)

Såsom redan beskrivits leder bristen på klarhet och transparens i lagar och förfaranden, i synnerhet vad gäller registrering och licensiering av fartyg, spårbarhet och tillförlitlighet hos information och data om landningar och fångst (som behandlas i skälen 41–45), liksom vad gäller bevarande och förvaltning av resurser (som kommer att behandlas i skälen 76–82), till att en effektiv verkställighet och fastställande av IUU-överträdelser omöjliggörs. Detta gör det också svårt att fastställa påföljder och effektivt följa upp överträdelser, även om alla nödvändiga befogenheter och rättigheter finns föreskrivna i lag. I praktiken kan Papua Nya Guinea följaktligen inte på ett verkningsfullt sätt straffa dem som begår överträdelser på ett sätt som berövar dem vinsterna från IUU-fisket, vilket rekommenderas i punkt 21 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske. Bristen på tydlighet och transparens i lagar och förfaranden gör det också svårt för Papua Nya Guinea att fullgöra sina internationella skyldigheter enligt artikel 20 i FN:s avtal om fiskbestånd, särskilt vad gäller att reagera effektivt på eventuella önskemål från flaggstater när det gäller att genomföra skyldigheten att påföra fartyg som för deras flagg sanktioner om de bedriver IUU-fiske.

| (59) | I fråga om det berörda IUU-fiskets bakgrund, typ, omständigheter, omfattning och allvar, kan Papua Nya Guineas myndigheter inte garantera spårbarhet i fisket eftersom deras system inte är tillräckligt tydliga och transparenta. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att bristande transparens i kombination med omöjligheten att genomföra effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende. |
| --- | --- |

(59)

I fråga om det berörda IUU-fiskets bakgrund, typ, omständigheter, omfattning och allvar, kan Papua Nya Guineas myndigheter inte garantera spårbarhet i fisket eftersom deras system inte är tillräckligt tydliga och transparenta. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att bristande transparens i kombination med omöjligheten att genomföra effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende.

| (60) | Med hänsyn till den befintliga kapaciteten hos Papua Nya Guineas myndigheter bör det noteras att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (14) anses Papua Nya Guinea vara ett land med låg mänsklig utveckling (plats 156 av 186 länder 2013), men på gränsen till att vara ett land med medelhög mänsklig utveckling. Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (15) där Papua Nya Guinea har placerats i kategorin länder med lägre medelinkomst. Den förteckning över biståndsmottagare som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) (nedan kallad OECD:s biståndskommitté) per den 1 januari 2013 avseende 2012 (16) placerar Papua Nya Guinea i kategorin länder med lägre medelinkomst. I detta avseende kan de behöriga myndigheternas ekonomiska och administrativa begränsningar anses vara en faktor som undergräver Papua Nya Guineas förmåga att uppfylla sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn. Det bör dock beaktas att Papua Nya Guineas mänskliga utvecklingsnivå är stigande (från låg till medelhög) och att Papua Nya Guineas administrativa kapacitet kontinuerligt har förstärkts genom unionens finansiella och tekniska bistånd. Slutligen bör det noteras att den nationella fiskerimyndigheten inom Papua Nya Guineas offentliga administration har en mycket självständig roll som gör det möjligt för den att utveckla bättre strategier för fiskeriförvaltning. |
| --- | --- |

(60)

Med hänsyn till den befintliga kapaciteten hos Papua Nya Guineas myndigheter bör det noteras att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (14) anses Papua Nya Guinea vara ett land med låg mänsklig utveckling (plats 156 av 186 länder 2013), men på gränsen till att vara ett land med medelhög mänsklig utveckling. Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (15) där Papua Nya Guinea har placerats i kategorin länder med lägre medelinkomst. Den förteckning över biståndsmottagare som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) (nedan kallad OECD:s biståndskommitté) per den 1 januari 2013 avseende 2012 (16) placerar Papua Nya Guinea i kategorin länder med lägre medelinkomst. I detta avseende kan de behöriga myndigheternas ekonomiska och administrativa begränsningar anses vara en faktor som undergräver Papua Nya Guineas förmåga att uppfylla sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn. Det bör dock beaktas att Papua Nya Guineas mänskliga utvecklingsnivå är stigande (från låg till medelhög) och att Papua Nya Guineas administrativa kapacitet kontinuerligt har förstärkts genom unionens finansiella och tekniska bistånd. Slutligen bör det noteras att den nationella fiskerimyndigheten inom Papua Nya Guineas offentliga administration har en mycket självständig roll som gör det möjligt för den att utveckla bättre strategier för fiskeriförvaltning.

| (61) | Kommissionen noterar, utifrån den information som samlades in under besöken 2011 och 2012, att Papua Nya Guineas myndigheter inte kan anses lida brist på ekonomiska resurser, utan att det snarare handlar om den rättsliga och administrativa miljö som krävs för ett effektivt och ändamålsenligt handläggande av arbetsuppgifterna. |
| --- | --- |

(61)

Kommissionen noterar, utifrån den information som samlades in under besöken 2011 och 2012, att Papua Nya Guineas myndigheter inte kan anses lida brist på ekonomiska resurser, utan att det snarare handlar om den rättsliga och administrativa miljö som krävs för ett effektivt och ändamålsenligt handläggande av arbetsuppgifterna.

| (62) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och mot bakgrund av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Papua Nya Guinea inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder. |
| --- | --- |

(62)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och mot bakgrund av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Papua Nya Guinea inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder.

3.3   Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

| (63) | Papua Nya Guinea har ratificerat FN:s havsrättskonvention och FN:s avtal om fiskbestånd. Papua Nya Guinea är avtalsslutande part i WCPFC. Landet är part i FFA-konventionen och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse. |
| --- | --- |

(63)

Papua Nya Guinea har ratificerat FN:s havsrättskonvention och FN:s avtal om fiskbestånd. Papua Nya Guinea är avtalsslutande part i WCPFC. Landet är part i FFA-konventionen och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse.

| (64) | Kommissionen har analyserat all information den bedömer som relevant i samband med Papua Nya Guineas status som avtalsslutande part i WCPFC. |
| --- | --- |

(64)

Kommissionen har analyserat all information den bedömer som relevant i samband med Papua Nya Guineas status som avtalsslutande part i WCPFC.

| (65) | Kommissionen har också analyserat all information den bedömer som relevant i samband med att Papua Nya Guinea gått med på att tillämpa de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av WCPFC. |
| --- | --- |

(65)

Kommissionen har också analyserat all information den bedömer som relevant i samband med att Papua Nya Guinea gått med på att tillämpa de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av WCPFC.

| (66) | På grundval av utförliga uppgifter från Papua Nya Guinea om situationen för tonfiskfiske i dess vatten, står Papua Nya Guineas tonfiskbestånd för ca 19 % av fångsten i västra och mellersta Stilla havet och ca 11 % av den globala fångsten (17) (15 % av världens tonfiskfångst och 50 % av fångsten inom Nauruavtalet enligt Papua Nya Guineas presentation för kommissionen 2011 [se skäl 30]). |
| --- | --- |

(66)

På grundval av utförliga uppgifter från Papua Nya Guinea om situationen för tonfiskfiske i dess vatten, står Papua Nya Guineas tonfiskbestånd för ca 19 % av fångsten i västra och mellersta Stilla havet och ca 11 % av den globala fångsten (17) (15 % av världens tonfiskfångst och 50 % av fångsten inom Nauruavtalet enligt Papua Nya Guineas presentation för kommissionen 2011 [se skäl 30]).

| (67) | Att döma av siffrorna i skäl 66 förvaltar Papua Nya Guinea betydande globala tonfiskresurser och har därmed ansvaret, som kuststat, för att säkerställa ansvarsfull och långsiktigt hållbar förvaltning av denna resurs. Artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention och artiklarna 7 och 8 i FN:s avtal om fiskbestånd reglerar utnyttjandet av levande resurser i kuststaten, som bör främja målet om ett optimalt utnyttjande av de levande resurserna i sin exklusiva ekonomiska zon och säkerställa att andra staters medborgare som fiskar i dess exklusiva ekonomiska zon efterlever bevarande- och förvaltningsåtgärder samt samarbeta med relevanta stater och regionala organisationer som är verksamma inom det fisket. |
| --- | --- |

(67)

Att döma av siffrorna i skäl 66 förvaltar Papua Nya Guinea betydande globala tonfiskresurser och har därmed ansvaret, som kuststat, för att säkerställa ansvarsfull och långsiktigt hållbar förvaltning av denna resurs. Artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention och artiklarna 7 och 8 i FN:s avtal om fiskbestånd reglerar utnyttjandet av levande resurser i kuststaten, som bör främja målet om ett optimalt utnyttjande av de levande resurserna i sin exklusiva ekonomiska zon och säkerställa att andra staters medborgare som fiskar i dess exklusiva ekonomiska zon efterlever bevarande- och förvaltningsåtgärder samt samarbeta med relevanta stater och regionala organisationer som är verksamma inom det fisket.

| (68) | Som nämnts i skäl 42 rekommenderar FAO:s uppförandekod transparens i fiskerilagstiftningen och vid dess utarbetande samt i tillhörande politikutformning, beslutsfattande och förvaltningsprocesser (punkterna 6.13 och 7.1.9). I punkterna 11.2 och 11.3 i uppförandekoden anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra hållbar utveckling av fisket, att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden. |
| --- | --- |

(68)

Som nämnts i skäl 42 rekommenderar FAO:s uppförandekod transparens i fiskerilagstiftningen och vid dess utarbetande samt i tillhörande politikutformning, beslutsfattande och förvaltningsprocesser (punkterna 6.13 och 7.1.9). I punkterna 11.2 och 11.3 i uppförandekoden anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra hållbar utveckling av fisket, att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden.

| (69) | I detta avseende bör det noteras att Papua Nya Guineas rättsliga ram, i strid med dessa skyldigheter och rekommendationer, saknar bestämmelser för att säkerställa effektiv och ändamålsenlig förvaltning av fartyg som är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion. Den rättsliga ramen innehåller inte heller tydliga och transparenta bestämmelser om tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder för alla typer av vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion, och i de fall det finns bestämmelser saknas tydliga och transparenta förfaranden som fastställer hur genomförandet ska säkerställas. Dessa aspekter analyseras närmare nedan. |
| --- | --- |

(69)

I detta avseende bör det noteras att Papua Nya Guineas rättsliga ram, i strid med dessa skyldigheter och rekommendationer, saknar bestämmelser för att säkerställa effektiv och ändamålsenlig förvaltning av fartyg som är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion. Den rättsliga ramen innehåller inte heller tydliga och transparenta bestämmelser om tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder för alla typer av vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion, och i de fall det finns bestämmelser saknas tydliga och transparenta förfaranden som fastställer hur genomförandet ska säkerställas. Dessa aspekter analyseras närmare nedan.

| (70) | En brist i regelverket är otillräckligheten i 1998 års förvaltningsplan för tonfisk och avsaknaden av en nationell handlingsplan mot IUU-fiske. |
| --- | --- |

(70)

En brist i regelverket är otillräckligheten i 1998 års förvaltningsplan för tonfisk och avsaknaden av en nationell handlingsplan mot IUU-fiske.

| (71) | Det bör noteras att förvaltningsplanen för tonfisk utgör den rättsliga ramen för förvaltning av tonfiskresurserna och enligt dess artikel 3.3 är tillämplig i alla Papua Nya Guineas fiskevatten, inbegripet territorial- och arkipelagvatten. |
| --- | --- |

(71)

Det bör noteras att förvaltningsplanen för tonfisk utgör den rättsliga ramen för förvaltning av tonfiskresurserna och enligt dess artikel 3.3 är tillämplig i alla Papua Nya Guineas fiskevatten, inbegripet territorial- och arkipelagvatten.

| (72) | Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet medgav i sin skrivelse till kommissionen av den 5 juli 2013 att det finns luckor i den rättsliga ramen och problem som rör förvaltnings- och kontrollsystemet. Papua Nya Guinea erkände att 1998 års förvaltningsplan för tonfisk är föråldrad och bör ses över med hänsyn till förändringar inom fiskerinäringen, bl.a. regionala och subregionala bevarande- och förvaltningsåtgärder, licenssystem och licensvillkor, TAC-gränser, förvaltning av zoner i arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon, referenspunkter, bestämmelser om fångstbegränsning. Papua Nya Guinea medgav också att lagen och förordningarna om fiskeriförvaltning bör ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(72)

Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet medgav i sin skrivelse till kommissionen av den 5 juli 2013 att det finns luckor i den rättsliga ramen och problem som rör förvaltnings- och kontrollsystemet. Papua Nya Guinea erkände att 1998 års förvaltningsplan för tonfisk är föråldrad och bör ses över med hänsyn till förändringar inom fiskerinäringen, bl.a. regionala och subregionala bevarande- och förvaltningsåtgärder, licenssystem och licensvillkor, TAC-gränser, förvaltning av zoner i arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon, referenspunkter, bestämmelser om fångstbegränsning. Papua Nya Guinea medgav också att lagen och förordningarna om fiskeriförvaltning bör ändras i enlighet med detta.

| (73) | Papua Nya Guinea lämnade tillsammans med skrivelsen av den 4 december 2013 ett arbetsdokument med förslag till en ny förvaltningsplan för tonfisk. De har också i skrivelsen av den 6 januari 2014 medgett behovet av att se över förvaltningsplanen för tonfisk och åtgärda brister i enlighet med internationella skyldigheter och bestämmelser. Den beskrivna processen är dock fortfarande i samrådsskedet i Papua Nya Guinea och det finns inget slutligt resultat. Faktum är att den befintliga planen är föråldrad och därmed inte förenlig med de skyldigheter som fastställs i artiklarna 61.2–61.5, 62.1 och 64 i FN:s havsrättskonvention om optimalt utnyttjande av resurser genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(73)

Papua Nya Guinea lämnade tillsammans med skrivelsen av den 4 december 2013 ett arbetsdokument med förslag till en ny förvaltningsplan för tonfisk. De har också i skrivelsen av den 6 januari 2014 medgett behovet av att se över förvaltningsplanen för tonfisk och åtgärda brister i enlighet med internationella skyldigheter och bestämmelser. Den beskrivna processen är dock fortfarande i samrådsskedet i Papua Nya Guinea och det finns inget slutligt resultat. Faktum är att den befintliga planen är föråldrad och därmed inte förenlig med de skyldigheter som fastställs i artiklarna 61.2–61.5, 62.1 och 64 i FN:s havsrättskonvention om optimalt utnyttjande av resurser genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (74) | Förutom att förvaltningsplanen för tonfisk är föråldrad avspeglar den inte verkligheten i Papua Nya Guineas fiskeinsatser, fiskeverksamhet och fiskeindustri, trots det uttalade kravet på att den ska ses över regelbundet (artikel 4 i förvaltningsplanen för tonfisk, artikel 28 i Papua Nya Guineas lag om fiskeriförvaltning). Planen ger en rättslig ram för verksamhet som bedrivs av 100 notfartyg för tonfisk, men Papua Nya Guinea har underlåtit att öka dess täckning till att omfatta de mer än 200 fartyg som faktiskt bedriver verksamhet. |
| --- | --- |

(74)

Förutom att förvaltningsplanen för tonfisk är föråldrad avspeglar den inte verkligheten i Papua Nya Guineas fiskeinsatser, fiskeverksamhet och fiskeindustri, trots det uttalade kravet på att den ska ses över regelbundet (artikel 4 i förvaltningsplanen för tonfisk, artikel 28 i Papua Nya Guineas lag om fiskeriförvaltning). Planen ger en rättslig ram för verksamhet som bedrivs av 100 notfartyg för tonfisk, men Papua Nya Guinea har underlåtit att öka dess täckning till att omfatta de mer än 200 fartyg som faktiskt bedriver verksamhet.

| (75) | Det bör också noteras att Papua Nya Guinea, i strid med rekommendationerna i punkterna 25, 26 och 27 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, inte har tagit fram någon nationell handlingsplan mot IUU-fiske. Papua Nya Guinea bekräftade detta i skrivelsen till kommissionen av den 5 juli 2013. |
| --- | --- |

(75)

Det bör också noteras att Papua Nya Guinea, i strid med rekommendationerna i punkterna 25, 26 och 27 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, inte har tagit fram någon nationell handlingsplan mot IUU-fiske. Papua Nya Guinea bekräftade detta i skrivelsen till kommissionen av den 5 juli 2013.

| (76) | En annan brist i regelverket är avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder antagna av Papua Nya Guinea, på grundval av bästa tillgängliga vetenskapliga rådgivning och i enlighet med landets skyldigheter enligt FN:s havsrättskonvention, FN:s avtal om fiskbestånd och WCPFC, i förhållande till alla de vatten som står under dess nationella jurisdiktion, inbegripet dess arkipelagvatten. Under kommissionens kontrollbesök 2011 och 2012 konstaterades det att bevarande- och förvaltningsbestämmelserna inte är transparenta och tydliga (utvecklas i skälen 77–82) och inte förenliga med eller baseras på bästa vetenskapliga utlåtanden (utvecklas skälen 83–89). |
| --- | --- |

(76)

En annan brist i regelverket är avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder antagna av Papua Nya Guinea, på grundval av bästa tillgängliga vetenskapliga rådgivning och i enlighet med landets skyldigheter enligt FN:s havsrättskonvention, FN:s avtal om fiskbestånd och WCPFC, i förhållande till alla de vatten som står under dess nationella jurisdiktion, inbegripet dess arkipelagvatten. Under kommissionens kontrollbesök 2011 och 2012 konstaterades det att bevarande- och förvaltningsbestämmelserna inte är transparenta och tydliga (utvecklas i skälen 77–82) och inte förenliga med eller baseras på bästa vetenskapliga utlåtanden (utvecklas skälen 83–89).

| (77) | Vattnen under Papua Nya Guineas jurisdiktion benämns territorialhav, arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s konventionsområde i princip alla vatten i Stilla havet, inbegripet vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion. |
| --- | --- |

(77)

Vattnen under Papua Nya Guineas jurisdiktion benämns territorialhav, arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s konventionsområde i princip alla vatten i Stilla havet, inbegripet vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion.

| (78) | Papua Nya Guinea har dock informerat kommissionen om att den anser att vatten som står under dess nationella jurisdiktion (arkipelagvatten, territorialhav, exklusiv ekonomisk zon) inte omfattas av konventionsområdet, fastän WCPFC delegerat genomförandet av bevarande- och förvaltningsåtgärderna till de avtalsslutande parterna. Parterna i Nauruavtalet begränsar fiskeansträngningen genom tilldelning av fartygsdagar (Vessel Day Scheme, VDS) som tillämpas i de exklusiva ekonomiska zonerna för alla parterna i avtalet, men inte heller denna begränsning gäller i Papua Nya Guineas territorial- och arkipelagvatten. |
| --- | --- |

(78)

Papua Nya Guinea har dock informerat kommissionen om att den anser att vatten som står under dess nationella jurisdiktion (arkipelagvatten, territorialhav, exklusiv ekonomisk zon) inte omfattas av konventionsområdet, fastän WCPFC delegerat genomförandet av bevarande- och förvaltningsåtgärderna till de avtalsslutande parterna. Parterna i Nauruavtalet begränsar fiskeansträngningen genom tilldelning av fartygsdagar (Vessel Day Scheme, VDS) som tillämpas i de exklusiva ekonomiska zonerna för alla parterna i avtalet, men inte heller denna begränsning gäller i Papua Nya Guineas territorial- och arkipelagvatten.

| (79) | Enligt artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5, 7, 8, 9, 10 i FN:s avtal om fiskbestånd och det övergripande målet och relevanta bestämmelser i WCPFC-konventionen (särskilt artiklarna 2, 5, 7, 8) är det en kuststats klara plikt, ansvar och skyldighet att anta åtgärder som är förenliga med dem som gäller i regionen och på det fria havet för att säkerställa långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och främja målet om ett optimalt utnyttjande av dessa. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.1, 7.2, 7.3 och 8.1, rekommenderas god praxis för att uppfylla dessa skyldigheter. |
| --- | --- |

(79)

Enligt artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5, 7, 8, 9, 10 i FN:s avtal om fiskbestånd och det övergripande målet och relevanta bestämmelser i WCPFC-konventionen (särskilt artiklarna 2, 5, 7, 8) är det en kuststats klara plikt, ansvar och skyldighet att anta åtgärder som är förenliga med dem som gäller i regionen och på det fria havet för att säkerställa långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och främja målet om ett optimalt utnyttjande av dessa. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.1, 7.2, 7.3 och 8.1, rekommenderas god praxis för att uppfylla dessa skyldigheter.

| (80) | I sitt svar till kommissionen om rapporten för 2011 förklarade Papua Nya Guinea att alla medlemmar i WCPFC omfattas av de bevarande- och förvaltningsbestämmelser som beslutats inom WCPFC och hänvisade till de fiskeriförvaltningsplaner som offentliggjorts på den officiella webbplatsen för Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet (18). Dessa bör vara tillämpliga i alla vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion (arkipelagvatten, territorialhav, exklusiv ekonomisk zon), särskilt för gränsöverskridande bestånd i syfte att säkerställa samma bevarandenivå i alla vatten som berörs av deras vandringar. Dessa planer omfattar emellertid endast verksamhet i Papua Nya Guineas exklusiva ekonomiska zon och det finns inte några motsvarande åtgärder som reglerar Papua Nya Guineas arkipelagvatten. |
| --- | --- |

(80)

I sitt svar till kommissionen om rapporten för 2011 förklarade Papua Nya Guinea att alla medlemmar i WCPFC omfattas av de bevarande- och förvaltningsbestämmelser som beslutats inom WCPFC och hänvisade till de fiskeriförvaltningsplaner som offentliggjorts på den officiella webbplatsen för Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet (18). Dessa bör vara tillämpliga i alla vatten under Papua Nya Guineas jurisdiktion (arkipelagvatten, territorialhav, exklusiv ekonomisk zon), särskilt för gränsöverskridande bestånd i syfte att säkerställa samma bevarandenivå i alla vatten som berörs av deras vandringar. Dessa planer omfattar emellertid endast verksamhet i Papua Nya Guineas exklusiva ekonomiska zon och det finns inte några motsvarande åtgärder som reglerar Papua Nya Guineas arkipelagvatten.

| (81) | Denna situation leder till en brist på tydlighet och transparens som, utöver bristen på transparens i Papua Nya Guineas lagar och förfaranden för registrering och licensiering av fiskefartyg, som behandlas i avsnitten 3.1 och 3.2 i beslutet, försvårar och undergräver möjligheten på ett ändamålsenligt sätt genomföra effektiva bevarande- och förvaltningsåtgärder för fiskeresurserna i Papua Nya Guinea. Rådande praxis i Papua Nya Guinea är att inkludera tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder i hemliga licensvillkor för tonfiskfartyg. Därför kan olika åtgärder gälla, vilket även det beror på hemliga, individuella licensvillkor. |
| --- | --- |

(81)

Denna situation leder till en brist på tydlighet och transparens som, utöver bristen på transparens i Papua Nya Guineas lagar och förfaranden för registrering och licensiering av fiskefartyg, som behandlas i avsnitten 3.1 och 3.2 i beslutet, försvårar och undergräver möjligheten på ett ändamålsenligt sätt genomföra effektiva bevarande- och förvaltningsåtgärder för fiskeresurserna i Papua Nya Guinea. Rådande praxis i Papua Nya Guinea är att inkludera tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder i hemliga licensvillkor för tonfiskfartyg. Därför kan olika åtgärder gälla, vilket även det beror på hemliga, individuella licensvillkor.

| (82) | Sammanfattningsvis finns inga tydliga, transparenta och förenliga bevarande- och förvaltningsbestämmelser för Papua Nya Guineas arkipelagvatten, vilket är i strid med de skyldigheter som nämns i skäl 79. |
| --- | --- |

(82)

Sammanfattningsvis finns inga tydliga, transparenta och förenliga bevarande- och förvaltningsbestämmelser för Papua Nya Guineas arkipelagvatten, vilket är i strid med de skyldigheter som nämns i skäl 79.

| (83) | Enligt artikel 61 FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5 och 6 i FN:s avtal om fiskbestånd och artiklarna 5 och 6 i WCPFC-konventionen måste kuststater fastställa den tillåtna fångstmängden av de levande resurserna i sina exklusiva ekonomiska zoner, baserat på bästa tillgängliga vetenskapliga uppgifter och på grundval av försiktighetsprincipen. Kuststater måste också genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder se till att levande resurser och bestånd i den exklusiva ekonomiska zonen och andra vatten under deras jurisdiktion inte hotas av överexploatering. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.3, 7.4 och 7.5, rekommenderas god praxis för att uppfylla dessa skyldigheter. |
| --- | --- |

(83)

Enligt artikel 61 FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5 och 6 i FN:s avtal om fiskbestånd och artiklarna 5 och 6 i WCPFC-konventionen måste kuststater fastställa den tillåtna fångstmängden av de levande resurserna i sina exklusiva ekonomiska zoner, baserat på bästa tillgängliga vetenskapliga uppgifter och på grundval av försiktighetsprincipen. Kuststater måste också genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder se till att levande resurser och bestånd i den exklusiva ekonomiska zonen och andra vatten under deras jurisdiktion inte hotas av överexploatering. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.3, 7.4 och 7.5, rekommenderas god praxis för att uppfylla dessa skyldigheter.

| (84) | Eftersom Papua Nya Guinea anser att WCPFC:s regler inte gäller i vatten som lyder under dess jurisdiktion, är det inte helt klart vilka uppgifter som samlas in och rapporteras till WCPFC. Uppgifterna kanske inte omfattar bedömningar av alla Papua Nya Guineas fiskevatten. Rapporter från WCPFC:s vetenskapliga kommitté tar regelbundet upp frågan om luckor i data. I rapporten från den vetenskapliga kommitténs 7:e möte noterades t.ex. i punkt 89 vissa inkonsekvenser mellan flottor vad gäller rapporteringen av bonit, gulfenad tonfisk och storögd tonfisk i notfartygens loggböcker, och med beaktande av den betydelse korrekta uppgifter om notfartygens fångstsammansättning har för vetenskapliga ändamål, rekommenderades att detta problem skulle hänskjutas till teknik- och tillämpningskommittén (19). I punkt 37 i rapporten betonades osäkerheten i data om artsammansättning, och Papua Nya Guinea uppmanades att fortsätta förbättra uppskattningarna av notfartygens fångstsammansättning. Vid sitt åttonde möte tog WCPFC:s vetenskapliga kommitté på nytt upp frågor om luckor och inkonsekvenser i data (20) i samband med fångst och fångstsammansättning, kommenterade rapporteringskrav inom ramen för befraktningsavtal och utfärdade rekommendationer om förbättrad förvaltning (21). Man tog också upp avsaknaden av uppgifter eller bristfälliga uppgifter från vissa avtalsslutande parter, varav en del är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas nationella jurisdiktion. |
| --- | --- |

(84)

Eftersom Papua Nya Guinea anser att WCPFC:s regler inte gäller i vatten som lyder under dess jurisdiktion, är det inte helt klart vilka uppgifter som samlas in och rapporteras till WCPFC. Uppgifterna kanske inte omfattar bedömningar av alla Papua Nya Guineas fiskevatten. Rapporter från WCPFC:s vetenskapliga kommitté tar regelbundet upp frågan om luckor i data. I rapporten från den vetenskapliga kommitténs 7:e möte noterades t.ex. i punkt 89 vissa inkonsekvenser mellan flottor vad gäller rapporteringen av bonit, gulfenad tonfisk och storögd tonfisk i notfartygens loggböcker, och med beaktande av den betydelse korrekta uppgifter om notfartygens fångstsammansättning har för vetenskapliga ändamål, rekommenderades att detta problem skulle hänskjutas till teknik- och tillämpningskommittén (19). I punkt 37 i rapporten betonades osäkerheten i data om artsammansättning, och Papua Nya Guinea uppmanades att fortsätta förbättra uppskattningarna av notfartygens fångstsammansättning. Vid sitt åttonde möte tog WCPFC:s vetenskapliga kommitté på nytt upp frågor om luckor och inkonsekvenser i data (20) i samband med fångst och fångstsammansättning, kommenterade rapporteringskrav inom ramen för befraktningsavtal och utfärdade rekommendationer om förbättrad förvaltning (21). Man tog också upp avsaknaden av uppgifter eller bristfälliga uppgifter från vissa avtalsslutande parter, varav en del är verksamma i vatten under Papua Nya Guineas nationella jurisdiktion.

| (85) | Rapporterna uppger också att en observatörstäckning på 100 % i enlighet med WCPFC:s krav ännu inte har uppnåtts, och Papua Nya Guinea uppfyller det ännu inte, enligt den senaste årsrapporten till vetenskapliga kommittén 2012 (22). |
| --- | --- |

(85)

Rapporterna uppger också att en observatörstäckning på 100 % i enlighet med WCPFC:s krav ännu inte har uppnåtts, och Papua Nya Guinea uppfyller det ännu inte, enligt den senaste årsrapporten till vetenskapliga kommittén 2012 (22).

| (86) | Enligt den rådgivning som lades fram vid det sjunde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté kommer fångstnivåerna sannolikt att minska om nuvarande fiskemetoder för bonit fortsätter, och man rekommenderade minskade fångster eftersom beståndsnivåerna är nedfiskade till maximalt hållbart uttag. Därför bör ökningar av fiskeansträngningen övervakas (23). |
| --- | --- |

(86)

Enligt den rådgivning som lades fram vid det sjunde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté kommer fångstnivåerna sannolikt att minska om nuvarande fiskemetoder för bonit fortsätter, och man rekommenderade minskade fångster eftersom beståndsnivåerna är nedfiskade till maximalt hållbart uttag. Därför bör ökningar av fiskeansträngningen övervakas (23).

| (87) | Papua Nya Guinea tillämpar inte några av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder i sina arkipelagvatten och har inga förenliga åtgärder på plats. Eftersom tonfiskresurserna är långvandrande och gränsöverskridande och tonfiskbestånden och fiskeverksamheten är betydande i Papua Nya Guineas arkipelagvatten, som är ett viktigt geografiskt lekområde för tonfiskarter, innebär denna situation ett hot mot varje bevarandeinsats för tonfiskbestånden som helhet. Således säkerställer inte Papua Nya Guinea tillämpningen av bevarande- och förvaltningsåtgärder i alla vatten under dess jurisdiktion på ett sätt som är förenligt med WCPFC:s krav och i enlighet med skyldigheten att se till att arter under kuststatens jurisdiktion inte äventyras genom överexploatering. |
| --- | --- |

(87)

Papua Nya Guinea tillämpar inte några av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder i sina arkipelagvatten och har inga förenliga åtgärder på plats. Eftersom tonfiskresurserna är långvandrande och gränsöverskridande och tonfiskbestånden och fiskeverksamheten är betydande i Papua Nya Guineas arkipelagvatten, som är ett viktigt geografiskt lekområde för tonfiskarter, innebär denna situation ett hot mot varje bevarandeinsats för tonfiskbestånden som helhet. Således säkerställer inte Papua Nya Guinea tillämpningen av bevarande- och förvaltningsåtgärder i alla vatten under dess jurisdiktion på ett sätt som är förenligt med WCPFC:s krav och i enlighet med skyldigheten att se till att arter under kuststatens jurisdiktion inte äventyras genom överexploatering.

| (88) | Kommissionen har också bedömt eventuella åtgärder som Papua Nya Guinea har vidtagit eller underlåtit att vidta som kan ha förtagit effekten av gällande lagar och andra författningar eller internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(88)

Kommissionen har också bedömt eventuella åtgärder som Papua Nya Guinea har vidtagit eller underlåtit att vidta som kan ha förtagit effekten av gällande lagar och andra författningar eller internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (89) | I Papua Nya Guineas förvaltningsplan för tonfisk begränsas TAC till 338 000 ton per år (artikel 33) och antalet licenser för notfartyg för tonfisk till 100 (artikel 32.2). Den nuvarande fångstnivån är emellertid över 700 000 ton och mer än 200 licensierade notfartyg är verksamma i Papua Nya Guineas vatten. Kommissionen anser därför att de nuvarande åtgärderna inte uppfyller de internationella skyldigheterna när det gäller bevarande och förvaltning. Eftersom tonfisk är ett gränsöverskridande och långvandrande bestånd måste bevarande- och förvaltningsåtgärderna vara konsekventa och förenliga i hela vandringsområdet för att vara effektiva och hållbara, vilket också är det övergripande målet för WCPFC-konventionen (24). Den nuvarande förvaltningsplanen för tonfisk gör det inte möjligt att uppfylla denna skyldighet. |
| --- | --- |

(89)

I Papua Nya Guineas förvaltningsplan för tonfisk begränsas TAC till 338 000 ton per år (artikel 33) och antalet licenser för notfartyg för tonfisk till 100 (artikel 32.2). Den nuvarande fångstnivån är emellertid över 700 000 ton och mer än 200 licensierade notfartyg är verksamma i Papua Nya Guineas vatten. Kommissionen anser därför att de nuvarande åtgärderna inte uppfyller de internationella skyldigheterna när det gäller bevarande och förvaltning. Eftersom tonfisk är ett gränsöverskridande och långvandrande bestånd måste bevarande- och förvaltningsåtgärderna vara konsekventa och förenliga i hela vandringsområdet för att vara effektiva och hållbara, vilket också är det övergripande målet för WCPFC-konventionen (24). Den nuvarande förvaltningsplanen för tonfisk gör det inte möjligt att uppfylla denna skyldighet.

| (90) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Papua Nya Guinea inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(90)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Papua Nya Guinea inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

3.4   Särskilda begränsningar för utvecklingsländer

| (91) | Det erinras om att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (25) anses Papua Nya Guinea vara ett land med låg mänsklig utveckling (plats 156 av 186 länder 2012), men på gränsen till att vara ett land med medelhög mänsklig utveckling. Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (26) där Papua Nya Guinea har placerats i kategorin länder med lägre medelinkomst. Enligt den senaste informationen från OECD:s biståndskommitté den 1 januari 2013 avseende 2012 (27) placeras Papua Nya Guinea i kategorin länder med lägre medelinkomst. |
| --- | --- |

(91)

Det erinras om att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (25) anses Papua Nya Guinea vara ett land med låg mänsklig utveckling (plats 156 av 186 länder 2012), men på gränsen till att vara ett land med medelhög mänsklig utveckling. Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (26) där Papua Nya Guinea har placerats i kategorin länder med lägre medelinkomst. Enligt den senaste informationen från OECD:s biståndskommitté den 1 januari 2013 avseende 2012 (27) placeras Papua Nya Guinea i kategorin länder med lägre medelinkomst.

| (92) | Det bör noteras att Papua Nya Guineas flaggstatsmeddelande godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 4 februari 2010. Papua Nya Guinea bekräftade därigenom, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, att det har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar och andra författningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa. |
| --- | --- |

(92)

Det bör noteras att Papua Nya Guineas flaggstatsmeddelande godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 4 februari 2010. Papua Nya Guinea bekräftade därigenom, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, att det har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar och andra författningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.

| (93) | Kommissionen informerade Papua Nya Guinea om de olika brister den hade upptäckt under sitt första besök i november 2011. Ett år senare, under sitt andra besök i november 2012, fann kommissionen att situationen i Papua Nya Guinea var oförändrad. |
| --- | --- |

(93)

Kommissionen informerade Papua Nya Guinea om de olika brister den hade upptäckt under sitt första besök i november 2011. Ett år senare, under sitt andra besök i november 2012, fann kommissionen att situationen i Papua Nya Guinea var oförändrad.

| (94) | I sin skrivelse av den 5 juli 2013 erkände Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet det fortlöpande stöd som EU ger till Papua Nya Guineas fiskerimyndigheter genom olika regionala och subregionala program. Tekniskt stöd tillhandahölls även med avseende på kampen mot IUU-fiske 2011 (28). |
| --- | --- |

(94)

I sin skrivelse av den 5 juli 2013 erkände Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet det fortlöpande stöd som EU ger till Papua Nya Guineas fiskerimyndigheter genom olika regionala och subregionala program. Tekniskt stöd tillhandahölls även med avseende på kampen mot IUU-fiske 2011 (28).

| (95) | Kommissionen har därför tagit hänsyn till Papua Nya Guineas utvecklingsbegränsningar och gett Papua Nya Guinea rimlig tid för att sedan 2011 genomföra åtgärderna för att avhjälpa bristen på överensstämmelse med sina skyldigheter enligt internationell lag på ett samordnat, effektivt och icke menligt sätt. |
| --- | --- |

(95)

Kommissionen har därför tagit hänsyn till Papua Nya Guineas utvecklingsbegränsningar och gett Papua Nya Guinea rimlig tid för att sedan 2011 genomföra åtgärderna för att avhjälpa bristen på överensstämmelse med sina skyldigheter enligt internationell lag på ett samordnat, effektivt och icke menligt sätt.

| (96) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Papua Nya Guineas fiskeriförvaltning kan ha satts ned av landets utvecklingsnivå. Med beaktande av karaktären hos de fastställda bristerna i Papua Nya Guinea, det bistånd som tillhandahålls av unionen och de åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen, finns det inga belägg för att Papua Nya Guineas underlåtelse att fullgöra de uppgifter som åligger landet enligt internationell rätt är resultatet av bristande utveckling. Papua Nya Guineas utvecklingsnivå är stigande och kan inte anses ursäkta eller motivera Papua Nya Guineas allmänna förfaringssätt som flaggstat och särskilt som kuststat i fråga om fisket och inte heller landets otillräckliga åtgärder för att förhindra, avskräcka och undanröja IUU-fiske och säkerställa effektiv övervakning, kontroll och tillsyn av fiske i farvatten som lyder under dess jurisdiktion. |
| --- | --- |

(96)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Papua Nya Guineas fiskeriförvaltning kan ha satts ned av landets utvecklingsnivå. Med beaktande av karaktären hos de fastställda bristerna i Papua Nya Guinea, det bistånd som tillhandahålls av unionen och de åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen, finns det inga belägg för att Papua Nya Guineas underlåtelse att fullgöra de uppgifter som åligger landet enligt internationell rätt är resultatet av bristande utveckling. Papua Nya Guineas utvecklingsnivå är stigande och kan inte anses ursäkta eller motivera Papua Nya Guineas allmänna förfaringssätt som flaggstat och särskilt som kuststat i fråga om fisket och inte heller landets otillräckliga åtgärder för att förhindra, avskräcka och undanröja IUU-fiske och säkerställa effektiv övervakning, kontroll och tillsyn av fiske i farvatten som lyder under dess jurisdiktion.

| (97) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att Papua Nya Guineas utvecklingsstatus och allmänna förfaringssätt på fiskeriområdet inte har satts ned av landets utvecklingsnivå. |
| --- | --- |

(97)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Papua Nya Guinea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att Papua Nya Guineas utvecklingsstatus och allmänna förfaringssätt på fiskeriområdet inte har satts ned av landets utvecklingsnivå.

4.   SLUTSATS OM MÖJLIGHETEN ATT TREDJELÄNDER IDENTIFIERAS SOM ICKE-SAMARBETANDE

| (98) | Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Papua Nya Guinea inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, få ett meddelande av kommissionen om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland i bekämpningen av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(98)

Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Papua Nya Guinea inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, få ett meddelande av kommissionen om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland i bekämpningen av IUU-fiske.

| (99) | I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Papua Nya Guinea om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Papua Nya Guinea. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen. |
| --- | --- |

(99)

I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Papua Nya Guinea om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Papua Nya Guinea. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen.

| (100) | Meddelandet till Papua Nya Guinea om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande land enligt detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem. |
| --- | --- |

(100)

Meddelandet till Papua Nya Guinea om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande land enligt detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Den oberoende staten Papua Nya Guinea meddelas härmed av kommissionen om möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeland i bekämpningen av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

Utfärdat i Bryssel den 10 juni 2014.

På kommissionens vägnar

Maria DAMANAKI

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EUT L 286, 29.10.2008, s. 1.

1

(2)  http://www.ffa.int/

2

(3)  Nauruavtalet (http://www.ffa.int/node/93#attachments).

3

(4)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, 7–15 augusti 2012, Busan, Republiken Korea, årlig rapport till kommissionen del 1: Information on Fisheries Research and Statistics, Papua New Guinea, WCPFC-SC8-AR/CCM-18 (http://www.wcpfc.int/doc/AR-CCM-18/Papua-New-Guinea-2).

4

Information on Fisheries Research and Statistics, Papua New Guinea

(5)  Information från presentation lämnad av Papua Nya Guineas nationella fiskerimyndighet under kommissionens kontrollbesök i november 2011 Overview of PNG Fisheries on the implementation status of EU IUU Regulation, och från Papua Nya Guineas Fisheries Management Regulation 2000, antagen den 25 oktober 2000 och offentliggjord den 23 november 2000 (http://www.fisheries.gov.pg/LinkClick.aspx?fileticket=25a9q0dguoo%3d&tabid=86).

5

Overview of PNG Fisheries on the implementation status of EU IUU Regulation

Fisheries Management Regulation

(6)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, WCPFC-SC8-AR/CCM-18.

6

(7)  EUT C 354, 17.11.2012, s. 1.

7

(8)  No. 48 of 1998 Fisheries Management Act 1998 The National Tuna Fishery Management Plan, antagen den 2 februari 1999, offentliggjord den 11 februari 1999 (No. G22) (http://www.fisheries.gov.pg/LinkClick.aspx?fileticket=8cFbiMpj%2ffU%3d&tabid=87).

8

No. 48 of 1998 Fisheries Management Act 1998 The National Tuna Fishery Management Plan

(9)  Fisheries Management Act of the Independent State of Papua New Guinea 1998, No. 48, 1998, antagen den 2 februari 1999, offentliggjord den 11 februari 1999 (No. G22) (http://www.fisheries.gov.pg/LinkClick.aspx?fileticket=43Of6hMc9e8%3d&tabid=86).

9

Fisheries Management Act of the Independent State of Papua New Guinea 1998, No. 48, 1998

(10)  Fisheries Management Regulation of the Independent State of Papua New Guinea 2000, No. 2, 2000.

10

Fisheries Management Regulation of the Independent State of Papua New Guinea 2000, No. 2, 2000

(11)  WCPFC Conservation and Management Measure 2009–06, Section 2.

11

Conservation and Management Measure 2009–06, Section 2

(12)  Konventionen om bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet, utfärdad i Honolulu den 5 september 2000 (http://www.wcpfc.int/doc/convention-conservation-and-management-highly-migratory-fish-stocks-western-and-central-pacific).

12

(13)  För tillgänglig information om handelsförbindelser mellan EU och Papua Nya Guinea, se http://ec.europa.eu/trade/policy/countries-and-regions/regions/pacific/ Interimsavtal om partnerskap mellan Europeiska gemenskapen, å ena sidan, och Stillahavsstaterna, å andra sidan (EUT L 272, 16.10.2009, s. 2).

13

(14)  Informationen finns på http://hdr.undp.org/en/statistics

14

(15)  EUT L 378, 27.12.2006, s. 41.

15

(16)  http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm

16

(17)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, WCPFC-SC8-AR/CCM-18.

17

(18)  http://www.fisheries.gov.pg/

18

(19)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, Pohnpei, Mikronesiska federationen, den 9–17 augusti 2011 (http://www.wcpfc.int/node/2896).

19

(20)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, 7–15 augusti 2012 (http://www.wcpfc.int/node/4587), avsnitt 3.1.

20

(21)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, punkterna 69–71.

21

(22)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, WCPFC-SC8-AR/CCM-18.

22

(23)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, punkterna 35 och 36.

23

(24)  Konventionen om bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet, särskilt artiklarna 2 och 5.

24

(25)  Informationen finns på http://hdr.undp.org/en/statistics/

25

(26)  EUT L 378, 27.12.2006, s. 41.

26

(27)  OECD:s biståndskommittés förteckning över mottagare av offentligt utvecklingsbistånd (http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm).

27

(28)  Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) Fishing, EuropeAid/129609/C/SER/Multi (Stöd till utvecklingsländer vid genomförandet av förordning (EG) nr 1005/2008 om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske).

28

Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) Fishing

---

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/17 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/17

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 10 juni 2014

om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

(2014/C 185/03)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 32 i denna, och

av följande skäl:

1.   INLEDNING

| (1) | Genom rådets förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske). |
| --- | --- |

(1)

Genom rådets förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske).

| (2) | I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om länder som identifieras som icke-samarbetande tredjeländer, upprättandet av en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer, avförande av länder från förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer, offentliggörande av förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer samt eventuella nödåtgärder. |
| --- | --- |

(2)

I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om länder som identifieras som icke-samarbetande tredjeländer, upprättandet av en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer, avförande av länder från förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer, offentliggörande av förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer samt eventuella nödåtgärder.

| (3) | Enligt artikel 32 i IUU-förordningen måste kommissionen meddela tredjeländer om möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet till tredjeländer om möjligheten att de identifieras som icke-samarbetande tredjeländer bör baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen måste också vidta alla åtgärder som avses i artikel 32 i fråga om dessa länder. Kommissionen måste i synnerhet redogöra för huvudsakliga fakta och motiveringarna bakom en sådan identifikation, möjligheten för länderna att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall inkludera en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen bör ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 32 i IUU-förordningen måste kommissionen meddela tredjeländer om möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet till tredjeländer om möjligheten att de identifieras som icke-samarbetande tredjeländer bör baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen måste också vidta alla åtgärder som avses i artikel 32 i fråga om dessa länder. Kommissionen måste i synnerhet redogöra för huvudsakliga fakta och motiveringarna bakom en sådan identifikation, möjligheten för länderna att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall inkludera en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen bör ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen.

| (4) | Enligt artikel 31 i IUU-förordningen får kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland, om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 31 i IUU-förordningen får kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland, om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske.

| (5) | Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer måste grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(5)

Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer måste grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen.

| (6) | I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen får rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder. |
| --- | --- |

(6)

I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen får rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.

| (7) | Enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen måste flaggstater som är tredjeländer meddela kommissionen sina förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa. |
| --- | --- |

(7)

Enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen måste flaggstater som är tredjeländer meddela kommissionen sina förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.

| (8) | Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen bör kommissionen samarbeta administrativt med tredjeländer när det gäller genomförandet bestämmelserna i den förordningen. |
| --- | --- |

(8)

Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen bör kommissionen samarbeta administrativt med tredjeländer när det gäller genomförandet bestämmelserna i den förordningen.

2.   FÖRFARANDE FÖR REPUBLIKEN FILIPPINERNA

| (9) | Anmälan av Republiken Filippinerna (nedan kallad Filippinerna) som flaggstat godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 15 januari 2010. |
| --- | --- |

(9)

Anmälan av Republiken Filippinerna (nedan kallad Filippinerna) som flaggstat godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 15 januari 2010.

| (10) | Mellan den 23 och 27 januari 2012 besökte kommissionen, med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån), Filippinerna inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(10)

Mellan den 23 och 27 januari 2012 besökte kommissionen, med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån), Filippinerna inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

| (11) | Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Filippinernas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, vilka åtgärder som Filippinerna har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av unionens fångstcertifieringssystem. |
| --- | --- |

(11)

Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Filippinernas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, vilka åtgärder som Filippinerna har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av unionens fångstcertifieringssystem.

| (12) | Filippinerna inkom med kompletterande information den 3 februari 2012. |
| --- | --- |

(12)

Filippinerna inkom med kompletterande information den 3 februari 2012.

| (13) | Slutrapporten från besöket sändes till Filippinerna den 21 februari 2012. |
| --- | --- |

(13)

Slutrapporten från besöket sändes till Filippinerna den 21 februari 2012.

| (14) | Filippinernas kommentarer om slutrapporten från besöket mottogs den 24 mars 2012. |
| --- | --- |

(14)

Filippinernas kommentarer om slutrapporten från besöket mottogs den 24 mars 2012.

| (15) | Kommissionen gjorde ytterligare ett besök i Filippinerna den 25–27 juni 2012 för att följa upp de åtgärder som vidtogs under det första besöket. |
| --- | --- |

(15)

Kommissionen gjorde ytterligare ett besök i Filippinerna den 25–27 juni 2012 för att följa upp de åtgärder som vidtogs under det första besöket.

| (16) | Den 28 juni 2012 överlämnade kommissionen skriftliga synpunkter på Filippinernas plan för att komma till rätta med IUU-problemen. |
| --- | --- |

(16)

Den 28 juni 2012 överlämnade kommissionen skriftliga synpunkter på Filippinernas plan för att komma till rätta med IUU-problemen.

| (17) | Filippinerna inkom med kompletterande information den 4 oktober 2012, den 12 december 2012 och den 14 februari 2013. |
| --- | --- |

(17)

Filippinerna inkom med kompletterande information den 4 oktober 2012, den 12 december 2012 och den 14 februari 2013.

| (18) | Den 8 februari 2013 hölls en videokonferens mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar. |
| --- | --- |

(18)

Den 8 februari 2013 hölls en videokonferens mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar.

| (19) | Filippinerna inkom med kompletterande information den 22 april 2013. |
| --- | --- |

(19)

Filippinerna inkom med kompletterande information den 22 april 2013.

| (20) | Den 25 april 2013 hölls ett tekniskt möte i Bryssel, i samband med vilket Filippinerna lämnade kompletterande information. |
| --- | --- |

(20)

Den 25 april 2013 hölls ett tekniskt möte i Bryssel, i samband med vilket Filippinerna lämnade kompletterande information.

| (21) | Ytterligare ett möte hölls mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar den 11 juni 2013 i Bryssel, |
| --- | --- |

(21)

Ytterligare ett möte hölls mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar den 11 juni 2013 i Bryssel,

| (22) | Filippinerna inkom med kompletterande information den 14 juni 2013. I samband med detta uppdaterade de filippinska myndigheterna kommissionen om de framsteg som gjorts vad gäller deras handlingsplan för att åtgärda IUU-problem och överlämnade utkastet till den nationella handlingsplanen om IUU-fiske och de första lagförslagen om en översyn av fiskerilagstiftningen. |
| --- | --- |

(22)

Filippinerna inkom med kompletterande information den 14 juni 2013. I samband med detta uppdaterade de filippinska myndigheterna kommissionen om de framsteg som gjorts vad gäller deras handlingsplan för att åtgärda IUU-problem och överlämnade utkastet till den nationella handlingsplanen om IUU-fiske och de första lagförslagen om en översyn av fiskerilagstiftningen.

| (23) | Med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån och på Filippinernas begäran organiserade kommissionen en workshop om kapacitetsuppbyggnad i Manila den 22–26 juli 2103 med inriktning på hamnstatsåtgärder och riskanalys. |
| --- | --- |

(23)

Med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån och på Filippinernas begäran organiserade kommissionen en workshop om kapacitetsuppbyggnad i Manila den 22–26 juli 2103 med inriktning på hamnstatsåtgärder och riskanalys.

| (24) | Filippinerna inkom med kompletterande information den 11 november 2013. |
| --- | --- |

(24)

Filippinerna inkom med kompletterande information den 11 november 2013.

| (25) | Ett möte hölls mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar den 22 november 2013 i Bryssel, |
| --- | --- |

(25)

Ett möte hölls mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar den 22 november 2013 i Bryssel,

| (26) | I december 2013 mottog kommissionen information från de filippinska myndigheterna om att landet undertecknat dekretet om antagande av den nationella handlingsplanen för att motverka IUU-fiske. Myndigheterna har även överlämnat ett samförståndsavtal till kommissionen. Genom avtalet, som undertecknades den 9 december 2013, inrättas en gemensam kommitté för fiskerisamarbete mellan Filippinernas och Papua Nya Guineas myndigheter. |
| --- | --- |

(26)

I december 2013 mottog kommissionen information från de filippinska myndigheterna om att landet undertecknat dekretet om antagande av den nationella handlingsplanen för att motverka IUU-fiske. Myndigheterna har även överlämnat ett samförståndsavtal till kommissionen. Genom avtalet, som undertecknades den 9 december 2013, inrättas en gemensam kommitté för fiskerisamarbete mellan Filippinernas och Papua Nya Guineas myndigheter.

| (27) | I februari 2014 mottog kommissionen den nationella handlingsplanen för att motverka IUU-fiske, det nya förslaget till översyn av fiskerilagstiftningen och utkastet till förordning om spårbarhet. Det nya förslaget till fiskerilagstiftning hade lagts fram för senaten och det filippinska representanthuset. |
| --- | --- |

(27)

I februari 2014 mottog kommissionen den nationella handlingsplanen för att motverka IUU-fiske, det nya förslaget till översyn av fiskerilagstiftningen och utkastet till förordning om spårbarhet. Det nya förslaget till fiskerilagstiftning hade lagts fram för senaten och det filippinska representanthuset.

| (28) | Ett möte hölls mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar den 5 mars 2014 i Bryssel. Filippinerna inkom med ytterligare information den 25 mars 2014, den 3 maj 2014 och den 15 maj 2014. |
| --- | --- |

(28)

Ett möte hölls mellan Filippinerna och kommissionens avdelningar den 5 mars 2014 i Bryssel. Filippinerna inkom med ytterligare information den 25 mars 2014, den 3 maj 2014 och den 15 maj 2014.

| (29) | Under hela det utbyte som beskrivs ovan har Filippinerna intagit en konstruktiv hållning i samarbetet med kommissionen. Det har verkligen gjorts betydande framsteg när det gäller att åtgärda de huvudsakliga problem som konstaterades under besöken på plats. Trots detta återstår en rad brister som inte har åtgärdats full ut. |
| --- | --- |

(29)

Under hela det utbyte som beskrivs ovan har Filippinerna intagit en konstruktiv hållning i samarbetet med kommissionen. Det har verkligen gjorts betydande framsteg när det gäller att åtgärda de huvudsakliga problem som konstaterades under besöken på plats. Trots detta återstår en rad brister som inte har åtgärdats full ut.

| (30) | Filippinerna är medlem av Fiskerikommissionen för västra och mellersta Stilla havet (WCPFC), Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat) och Indiska oceanens tonfiskkommission (IOTC). Filippinerna är även samarbetande icke-medlem av Kommissionen för bevarande av sydlig tonfisk (CCSBT). Filippinerna ratificerade Förenta nationernas havsrättkonvention (Unclos) 1982. |
| --- | --- |

(30)

Filippinerna är medlem av Fiskerikommissionen för västra och mellersta Stilla havet (WCPFC), Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat) och Indiska oceanens tonfiskkommission (IOTC). Filippinerna är även samarbetande icke-medlem av Kommissionen för bevarande av sydlig tonfisk (CCSBT). Filippinerna ratificerade Förenta nationernas havsrättkonvention (Unclos) 1982.

| (31) | För att utvärdera hur Filippinerna fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i de internationella avtal som nämns i skäl 30 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som nämns i skäl 30 har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet. |
| --- | --- |

(31)

För att utvärdera hur Filippinerna fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i de internationella avtal som nämns i skäl 30 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som nämns i skäl 30 har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet.

| (32) | Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av relevanta regionala fiskeriorganisationer samt offentligt tillgänglig information. |
| --- | --- |

(32)

Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av relevanta regionala fiskeriorganisationer samt offentligt tillgänglig information.

3.   MÖJLIGHETEN ATT FILIPPINERNA IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

| (33) | Kommissionen har analyserat Filippinernas skyldigheter i dess egenskap av flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I detta syfte tog kommissionen hänsyn till parametrarna i artikel 31.4–7 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(33)

Kommissionen har analyserat Filippinernas skyldigheter i dess egenskap av flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I detta syfte tog kommissionen hänsyn till parametrarna i artikel 31.4–7 i IUU-förordningen.

3.1   Återkommande IUU-fiske – upprepad förekomst av IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 i IUU-förordningen)

| (34) | Beträffande fartyg som för Filippinernas flagg noteras det utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar att några sådana fartyg varken förekommer i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga belägg för att fartyg som för Filippinernas flagg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Filippinernas förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a. |
| --- | --- |

(34)

Beträffande fartyg som för Filippinernas flagg noteras det utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar att några sådana fartyg varken förekommer i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga belägg för att fartyg som för Filippinernas flagg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Filippinernas förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a.

| (35) | I enlighet med artikel 31.4 b undersökte kommissionen även de åtgärder som Filippinerna har vidtagit beträffande tillträdet till landets marknad för fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske. |
| --- | --- |

(35)

I enlighet med artikel 31.4 b undersökte kommissionen även de åtgärder som Filippinerna har vidtagit beträffande tillträdet till landets marknad för fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske.

| (36) | På grundval av all den information som kommissionen har om frågan bedömer den att Filippinerna inte klarar att säkerställa att de fiskeriprodukter som kommer in till Filippinerna eller till Filippinerna-baserade beredningsanläggningar inte härstammar från IUU-fiske. Detta beror på systeminterna fel som försvårar för myndigheterna i Filippinerna att spåra fångster eftersom det inte finns officiella uppgifter om fisk som landas, importeras och/eller bereds. De viktigaste faktorerna som ligger till grund för kommissionens bedömning sammanfattas nedan. |
| --- | --- |

(36)

På grundval av all den information som kommissionen har om frågan bedömer den att Filippinerna inte klarar att säkerställa att de fiskeriprodukter som kommer in till Filippinerna eller till Filippinerna-baserade beredningsanläggningar inte härstammar från IUU-fiske. Detta beror på systeminterna fel som försvårar för myndigheterna i Filippinerna att spåra fångster eftersom det inte finns officiella uppgifter om fisk som landas, importeras och/eller bereds. De viktigaste faktorerna som ligger till grund för kommissionens bedömning sammanfattas nedan.

| (37) | Filippinerna har en stor fiskeflotta som fångar fisk i vatten under landets jurisdiktion, men även på fritt hav och i vatten under andra staters jurisdiktion. Enligt kommissionens uppgifter från det första besöket 2012 och enligt offentligt tillgänglig information bestod flottan av omkring 9 300 kommersiella fiskefartyg och omkring 470 000 så kallade bancas (små icke-industriella fiskefartyg) (2). Fiskare inom det småskaliga fisket fiskar inte i vatten utanför nationell jurisdiktion och deras fångster exporteras åtminstone delvis till EU. Filippinerna har en stor fjärrfiskeflotta som i mars 2014 omfattade 68 fartyg med inriktning på tonfisk (tonfiskfartyg) och som är registrerade i IOTC:s förteckning över godkända fiskefartyg, och 18 tonfiskfartyg registrerade i Iccats förteckning över godkända fartyg. Enligt den information som lämnats av Filippinerna i dess årliga fiskerirapporter till WCPFC för åren 2012 och 2013 hade landet 622 fiskefartyg (inklusive olika typer av transportfartyg) registrerade hos nämnda fiskeriorganisation den 1 juli 2012 och 722 fiskefartyg registrerade den 11 juni 2013 (3). Filippinernas fartyg fiskar huvudsakligen efter tonfisk. De årliga fångstuppgifter gällande tonfisk som lämnats av Filippinerna omfattar all tonfisk som landas i filippinska hamnar, oavsett var den fångats, och ingen urskiljning görs vad gäller fångsternas härkomst eller med hänsyn till fångstfartygets flagg. Detta väcker tvivel vad gäller kapaciteten att effektivt spåra fångsterna, vilket kommer att förklaras ytterligare i skälen 46–55. |
| --- | --- |

(37)

Filippinerna har en stor fiskeflotta som fångar fisk i vatten under landets jurisdiktion, men även på fritt hav och i vatten under andra staters jurisdiktion. Enligt kommissionens uppgifter från det första besöket 2012 och enligt offentligt tillgänglig information bestod flottan av omkring 9 300 kommersiella fiskefartyg och omkring 470 000 så kallade bancas (små icke-industriella fiskefartyg) (2). Fiskare inom det småskaliga fisket fiskar inte i vatten utanför nationell jurisdiktion och deras fångster exporteras åtminstone delvis till EU. Filippinerna har en stor fjärrfiskeflotta som i mars 2014 omfattade 68 fartyg med inriktning på tonfisk (tonfiskfartyg) och som är registrerade i IOTC:s förteckning över godkända fiskefartyg, och 18 tonfiskfartyg registrerade i Iccats förteckning över godkända fartyg. Enligt den information som lämnats av Filippinerna i dess årliga fiskerirapporter till WCPFC för åren 2012 och 2013 hade landet 622 fiskefartyg (inklusive olika typer av transportfartyg) registrerade hos nämnda fiskeriorganisation den 1 juli 2012 och 722 fiskefartyg registrerade den 11 juni 2013 (3). Filippinernas fartyg fiskar huvudsakligen efter tonfisk. De årliga fångstuppgifter gällande tonfisk som lämnats av Filippinerna omfattar all tonfisk som landas i filippinska hamnar, oavsett var den fångats, och ingen urskiljning görs vad gäller fångsternas härkomst eller med hänsyn till fångstfartygets flagg. Detta väcker tvivel vad gäller kapaciteten att effektivt spåra fångsterna, vilket kommer att förklaras ytterligare i skälen 46–55.

| (38) | Baserat på uppgifter från Filippinernas Bureau of Fisheries and Aquatic Resources (BFAR, Byrån för fiske och akvatiska resurser) utgörs traditionellt de filippinska fartygens internationella fiskevatten av följande: Sulawesisjön, indonesiska vatten, malaysiska vatten, Papua Nya Guinea, västra Stilla havet och Iccats och IOTC:s områden. Filippinerna har slutit fiskeavtal med Papua Nya Guineas, Kiribati och Salomonöarna. Enligt uppgifter som lämnades under mötet den 5 mars 2014 är de flesta fiskefartygen (vad-/notfartyg) verksamma i Papua Nya Guineas vatten (46) och i delar av WCPFC:s fria havsområde (33). Hittills är det endast två fiskefartyg som fiskar i Salomonöarnas vatten. Fångsterna som landas i Papua Nya Guinea försörjer även EU:s marknad (konserverad tonfisk). Enligt uppgifter från mars 2014 är sex filippinska fartyg aktiva i IOTC:s område och åtta i Iccats område. De enda utländska befraktade fiskefartygen är fisketransportörer och de är endast verksamma i WCPFC:s område. Inga utländska fiskefartyg har alltså för närvarande tillstånd att fiska i Filippinernas exklusiva ekonomiska zon. |
| --- | --- |

(38)

Baserat på uppgifter från Filippinernas Bureau of Fisheries and Aquatic Resources (BFAR, Byrån för fiske och akvatiska resurser) utgörs traditionellt de filippinska fartygens internationella fiskevatten av följande: Sulawesisjön, indonesiska vatten, malaysiska vatten, Papua Nya Guinea, västra Stilla havet och Iccats och IOTC:s områden. Filippinerna har slutit fiskeavtal med Papua Nya Guineas, Kiribati och Salomonöarna. Enligt uppgifter som lämnades under mötet den 5 mars 2014 är de flesta fiskefartygen (vad-/notfartyg) verksamma i Papua Nya Guineas vatten (46) och i delar av WCPFC:s fria havsområde (33). Hittills är det endast två fiskefartyg som fiskar i Salomonöarnas vatten. Fångsterna som landas i Papua Nya Guinea försörjer även EU:s marknad (konserverad tonfisk). Enligt uppgifter från mars 2014 är sex filippinska fartyg aktiva i IOTC:s område och åtta i Iccats område. De enda utländska befraktade fiskefartygen är fisketransportörer och de är endast verksamma i WCPFC:s område. Inga utländska fiskefartyg har alltså för närvarande tillstånd att fiska i Filippinernas exklusiva ekonomiska zon.

| (39) | I och med den filippinska flottans sammansättning, kombinerat med den stora variationen på ursprunget för de fiskeriprodukter som kommer in i försörjningskedjan och med ett otillräckligt spårbarhetssystem, uppstår en klar risk för att IUU-produkter hittar in på den filippinska marknaden. |
| --- | --- |

(39)

I och med den filippinska flottans sammansättning, kombinerat med den stora variationen på ursprunget för de fiskeriprodukter som kommer in i försörjningskedjan och med ett otillräckligt spårbarhetssystem, uppstår en klar risk för att IUU-produkter hittar in på den filippinska marknaden.

| (40) | Med tanke på tonfiskberedningsindustrins omfattning i Filippinerna har kommissionen analyserat situationen inom denna industri och dess eventuella följder för IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad. |
| --- | --- |

(40)

Med tanke på tonfiskberedningsindustrins omfattning i Filippinerna har kommissionen analyserat situationen inom denna industri och dess eventuella följder för IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad.

| (41) | Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handel med fisk och fiskprodukter från IUU-fiske, och föreslår i punkt 71 att stater bör vidta åtgärder för att förbättra insynen på deras marknader i syfte att möjliggöra spårbarhet för fisk och fiskprodukter. Likaså finns det i artikel 11 i FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter. |
| --- | --- |

(41)

Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handel med fisk och fiskprodukter från IUU-fiske, och föreslår i punkt 71 att stater bör vidta åtgärder för att förbättra insynen på deras marknader i syfte att möjliggöra spårbarhet för fisk och fiskprodukter. Likaså finns det i artikel 11 i FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter.

| (42) | Beredningsanläggningar får sina råvaror från fartyg som för filippinsk flagg och som fiskar i vatten under filippinsk jurisdiktion, på fritt hav och i vatten under tredjeländers jurisdiktion, samt från fartyg under utländsk flagg som landar fisk i Filippinerna och från import. |
| --- | --- |

(42)

Beredningsanläggningar får sina råvaror från fartyg som för filippinsk flagg och som fiskar i vatten under filippinsk jurisdiktion, på fritt hav och i vatten under tredjeländers jurisdiktion, samt från fartyg under utländsk flagg som landar fisk i Filippinerna och från import.

| (43) | Några av de fartyg som landar fisk i Filippinerna för koreansk flagg eller Papua Nya Guineas flagg. Det bör här erinras om att kommissionen den 26 november 2013 (4) underrättade Korea om att landet anses kunna identifieras som icke-samarbetande tredjeländer i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, medan Papua Nya Guineas (nedan kallat PNG) underrättades av kommissionen samma dag som Filippinerna. Viss fisk kommer även från filippinska fiskeriföretag som är verksamma i Papua Nya Guinea (5). |
| --- | --- |

(43)

Några av de fartyg som landar fisk i Filippinerna för koreansk flagg eller Papua Nya Guineas flagg. Det bör här erinras om att kommissionen den 26 november 2013 (4) underrättade Korea om att landet anses kunna identifieras som icke-samarbetande tredjeländer i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, medan Papua Nya Guineas (nedan kallat PNG) underrättades av kommissionen samma dag som Filippinerna. Viss fisk kommer även från filippinska fiskeriföretag som är verksamma i Papua Nya Guinea (5).

| (44) | Fisk som importeras och bereds i Filippinerna kan även ha sitt ursprung i tredjeländer, och då också från länder som inte underrättats av kommissionen som t.ex. Vanuatu, Kiribati och Mikronesiska federationen (6). Här bör det erinras om att Vanuatu, Kiribati och Mikronesiska federationen inte kan exportera fiskeriprodukter till Europeiska unionen eftersom deras flaggstatsmeddelanden enligt artikel 20 i IUU-förordningen inte har godtagits av kommissionen. |
| --- | --- |

(44)

Fisk som importeras och bereds i Filippinerna kan även ha sitt ursprung i tredjeländer, och då också från länder som inte underrättats av kommissionen som t.ex. Vanuatu, Kiribati och Mikronesiska federationen (6). Här bör det erinras om att Vanuatu, Kiribati och Mikronesiska federationen inte kan exportera fiskeriprodukter till Europeiska unionen eftersom deras flaggstatsmeddelanden enligt artikel 20 i IUU-förordningen inte har godtagits av kommissionen.

| (45) | I överensstämmelse med grundprinciperna i artikel 11.1.11 i FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske bör Filippinerna ha kapacitet att övervaka fiskens och fiskeriprodukternas ursprung och konsekvent garantera att fisk som är oförenlig med EU:s regler inte exporteras till EU. Filippinerna genomför emellertid inte det spårbarhetssystem som skulle behövas för att undvika att landet importerar och återexporterar råvaror och fiskeriprodukter från icke meddelade länder och länder som identifierats som icke-samarbetande länder i förhållande till EU. Faktum är att det skulle krävas ett fungerande spårbarhetssystem från landningsstadiet fram till exportstadiet, eller från importstadiet fram till därpå följande export. Ett sådant system har dock inte införts i Filippinerna, och bristen på kontroll och övervakning av fiskeverksamheten, särskilt av landningar, bristen på inspektioner till sjöss och i hamnar och de bristande loggbokskontrollerna gör tillsammans att IUU-fiskeprodukter lätt kan komma in på Filippinernas och EU:s marknader. Det är dessutom vanlig handelspraxis att fisk från fartyg som för filippinsk flagg fångas i tredjeländers vatten och sedan antingen landas i tredjeländer för vidare beredning eller omlastas i tredjeländers vatten och därefter skickas för vidare beredning i ett annat land. Därför sker många risktransaktioner utanför filippinska vatten. De filippinska myndigheterna förväntas, i enlighet med artikel 94 i Unclos, ha fullt ansvar över sina fartyg. Filippinerna genomför dock inte någon av de åtgärder som krävs för att säkra att myndigheter kontrollerar sanningsenligheten vad gäller den information som ges och spårbarheten vad gäller de transaktioner som har samband med deras fartygs verksamhet. |
| --- | --- |

(45)

I överensstämmelse med grundprinciperna i artikel 11.1.11 i FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske bör Filippinerna ha kapacitet att övervaka fiskens och fiskeriprodukternas ursprung och konsekvent garantera att fisk som är oförenlig med EU:s regler inte exporteras till EU. Filippinerna genomför emellertid inte det spårbarhetssystem som skulle behövas för att undvika att landet importerar och återexporterar råvaror och fiskeriprodukter från icke meddelade länder och länder som identifierats som icke-samarbetande länder i förhållande till EU. Faktum är att det skulle krävas ett fungerande spårbarhetssystem från landningsstadiet fram till exportstadiet, eller från importstadiet fram till därpå följande export. Ett sådant system har dock inte införts i Filippinerna, och bristen på kontroll och övervakning av fiskeverksamheten, särskilt av landningar, bristen på inspektioner till sjöss och i hamnar och de bristande loggbokskontrollerna gör tillsammans att IUU-fiskeprodukter lätt kan komma in på Filippinernas och EU:s marknader. Det är dessutom vanlig handelspraxis att fisk från fartyg som för filippinsk flagg fångas i tredjeländers vatten och sedan antingen landas i tredjeländer för vidare beredning eller omlastas i tredjeländers vatten och därefter skickas för vidare beredning i ett annat land. Därför sker många risktransaktioner utanför filippinska vatten. De filippinska myndigheterna förväntas, i enlighet med artikel 94 i Unclos, ha fullt ansvar över sina fartyg. Filippinerna genomför dock inte någon av de åtgärder som krävs för att säkra att myndigheter kontrollerar sanningsenligheten vad gäller den information som ges och spårbarheten vad gäller de transaktioner som har samband med deras fartygs verksamhet.

| (46) | Filippinerna har antagit fiskeriförordning nr 241 om genomförandet av det satellitbaserade övervakningssystemet VMS på fritt hav. Filippinerna har dock inte operativt tillträde till nödvändig information om position och verksamhet vad gäller vissa av landets egna fartyg som är verksamma i tredjeländers vatten, t.ex. i Papua Nya Guinea. Detta hindrar Filippinerna från att ta sitt fulla ansvar som flaggstat när det gäller ett korrekt utfärdande av fångstintyg, En mer detaljerad analys av problemen i samband med kontroll och övervakning ges i avsnitt 3.2. |
| --- | --- |

(46)

Filippinerna har antagit fiskeriförordning nr 241 om genomförandet av det satellitbaserade övervakningssystemet VMS på fritt hav. Filippinerna har dock inte operativt tillträde till nödvändig information om position och verksamhet vad gäller vissa av landets egna fartyg som är verksamma i tredjeländers vatten, t.ex. i Papua Nya Guinea. Detta hindrar Filippinerna från att ta sitt fulla ansvar som flaggstat när det gäller ett korrekt utfärdande av fångstintyg, En mer detaljerad analys av problemen i samband med kontroll och övervakning ges i avsnitt 3.2.

| (47) | Landningsdeklarationerna är av avgörande betydelse för spårbarheten i syfte att garantera kontroll och därmed också för att inte förlora uppsikten över vad som kommer in till och ut från företagen. Men fångstdeklarationer används inte för alla fångster som landas i Filippinerna. För att vara fullt tillförlitligt måste innehållet i ett sådant dokument (vad gäller fångade kvantiteter och arter) kontrolleras och bekräftas av en oberoende myndighet. Att förlita sig till siffror som tillhandahålls från företaget, så som Filippinerna gör, är i många fall inte tillräckligt. För att övervaka fiskeverksamheten på ett effektivt sätt bör det vara ett krav att fiskefartygen fyller i landningsdeklarationer, oavsett var de landar sin fångst. För närvarande är detta endast ett krav för landningar som görs i Filippinerna. De filippinska myndigheterna har inte genomfört en konsekvent uppsättning åtgärder om dokumentkontroller för landningar eller omlastningar som sker i tredjeländer. När det gäller landningar med ursprung i Papua Nya Guinea fastställde kommissionen vid sitt första kontrollbesök i Filippinerna 2012 att myndigheterna inte alltid hade kunskap om huruvida fisken landats i Papua Nya Guinea eller omlastats i Papua Nya Guineas vatten innan den sänts till Filippinerna. |
| --- | --- |

(47)

Landningsdeklarationerna är av avgörande betydelse för spårbarheten i syfte att garantera kontroll och därmed också för att inte förlora uppsikten över vad som kommer in till och ut från företagen. Men fångstdeklarationer används inte för alla fångster som landas i Filippinerna. För att vara fullt tillförlitligt måste innehållet i ett sådant dokument (vad gäller fångade kvantiteter och arter) kontrolleras och bekräftas av en oberoende myndighet. Att förlita sig till siffror som tillhandahålls från företaget, så som Filippinerna gör, är i många fall inte tillräckligt. För att övervaka fiskeverksamheten på ett effektivt sätt bör det vara ett krav att fiskefartygen fyller i landningsdeklarationer, oavsett var de landar sin fångst. För närvarande är detta endast ett krav för landningar som görs i Filippinerna. De filippinska myndigheterna har inte genomfört en konsekvent uppsättning åtgärder om dokumentkontroller för landningar eller omlastningar som sker i tredjeländer. När det gäller landningar med ursprung i Papua Nya Guinea fastställde kommissionen vid sitt första kontrollbesök i Filippinerna 2012 att myndigheterna inte alltid hade kunskap om huruvida fisken landats i Papua Nya Guinea eller omlastats i Papua Nya Guineas vatten innan den sänts till Filippinerna.

| (48) | Filippinerna har infört ett fångstcertifieringssystem i sin lagstiftning. I avsnitt 13 i fiskeriförordning nr 238 om regler och förordningar som styr genomförandet av förordning (EG) nr 1005/2008 vad gäller fångstcertifieringssystemet fastställdes ett fångstvalideringsintyg (catch validation certificate [CVC]) som har döpts om till landningsdeklaration med uppgift om fångstursprung (catch origin landing declaration [COLD]) genom fiskeriförordning nr 238-1. Det är enbart fartyg som landar i en viss hamn i Filippinerna som är skyldiga att använda COLD-deklarationen. Detta innebär att fartyg som för Filippinernas flagg och som landar fångst i andra länder, vilket sker regelbundet, inte omfattas av förordning 238-1. |
| --- | --- |

(48)

Filippinerna har infört ett fångstcertifieringssystem i sin lagstiftning. I avsnitt 13 i fiskeriförordning nr 238 om regler och förordningar som styr genomförandet av förordning (EG) nr 1005/2008 vad gäller fångstcertifieringssystemet fastställdes ett fångstvalideringsintyg (catch validation certificate [CVC]) som har döpts om till landningsdeklaration med uppgift om fångstursprung (catch origin landing declaration [COLD]) genom fiskeriförordning nr 238-1. Det är enbart fartyg som landar i en viss hamn i Filippinerna som är skyldiga att använda COLD-deklarationen. Detta innebär att fartyg som för Filippinernas flagg och som landar fångst i andra länder, vilket sker regelbundet, inte omfattas av förordning 238-1.

| (49) | För kommersiella fiskefartyg fylls ett landningsintyg i vid landning och undertecknas av BFAR:s inspektörer. Problemet är att landningsintyget innehåller information om fångstfartyget även när fångsterna landas av transportfartyg. Därmed kan inspektörerna utfärda intyg för landningar från fiskefartyg som fortfarande befinner sig till sjöss utan någon information om själva fiskeinsatserna. Det nuvarande certifieringssystemet för landning av fisk garanterar inte heller tillräcklig spårbarhet, eftersom det inte kopplar alla tillgängliga och relevanta uppgifter till varandra, som t.ex. det landande fartyget och den beredningsanläggning som fångsterna ska till. |
| --- | --- |

(49)

För kommersiella fiskefartyg fylls ett landningsintyg i vid landning och undertecknas av BFAR:s inspektörer. Problemet är att landningsintyget innehåller information om fångstfartyget även när fångsterna landas av transportfartyg. Därmed kan inspektörerna utfärda intyg för landningar från fiskefartyg som fortfarande befinner sig till sjöss utan någon information om själva fiskeinsatserna. Det nuvarande certifieringssystemet för landning av fisk garanterar inte heller tillräcklig spårbarhet, eftersom det inte kopplar alla tillgängliga och relevanta uppgifter till varandra, som t.ex. det landande fartyget och den beredningsanläggning som fångsterna ska till.

| (50) | När det gäller det småskaliga fisket är kontrollerna till sjöss eller vid landningsplatsen i princip obefintliga. Fångstrapporterna undertecknas inte av de lokala myndigheterna, utan intygas av beredningsanläggningarna vid mottagandet av råvarorna. Myndigheterna förklarade att det på grund av att det saknas resurser är väldigt ovanligt att regeringstjänstemän från relevant myndighet närvarar under landningarna. Om ingen officiell företrädare för myndigheterna närvarar vid upprättandet av fångstrapporten kan det uppstå en situation där flera landningar deklareras för ett och samma fiskefartyg och där fångster från registrerade fartyg som innehar licens blandas med fångster från icke registrerade småskaliga fartyg utan licens. Detta är problematiskt eftersom dessa rapporter används som huvuddokument vid utfärdandet av förenklade fångstintyg. |
| --- | --- |

(50)

När det gäller det småskaliga fisket är kontrollerna till sjöss eller vid landningsplatsen i princip obefintliga. Fångstrapporterna undertecknas inte av de lokala myndigheterna, utan intygas av beredningsanläggningarna vid mottagandet av råvarorna. Myndigheterna förklarade att det på grund av att det saknas resurser är väldigt ovanligt att regeringstjänstemän från relevant myndighet närvarar under landningarna. Om ingen officiell företrädare för myndigheterna närvarar vid upprättandet av fångstrapporten kan det uppstå en situation där flera landningar deklareras för ett och samma fiskefartyg och där fångster från registrerade fartyg som innehar licens blandas med fångster från icke registrerade småskaliga fartyg utan licens. Detta är problematiskt eftersom dessa rapporter används som huvuddokument vid utfärdandet av förenklade fångstintyg.

| (51) | BFAR förlitar sig på information som tillhandahålls av aktörer eller beredningsanläggningar, i stället för att verifiera och validera data i fångstintygen utifrån sin egen bedömning. Filippinerna har inte kunna utveckla ett konsekvent kontrollsystem för översyn av företagens spårbarhetsförfaranden. Trots det stora antalet dokument som krävs före valideringen av fångstintyget (standard och förenklat) kan BFAR inte kontrollera om den vikt som anges i fångstintyget är korrekt, eftersom man inte genomför några kontroller i fabrikerna. Därför kan valideringen av fångstintyget klassas som så kallad blindvalidering och det finns en reell risk för att IUU-fångster kommer in i exportflödena. |
| --- | --- |

(51)

BFAR förlitar sig på information som tillhandahålls av aktörer eller beredningsanläggningar, i stället för att verifiera och validera data i fångstintygen utifrån sin egen bedömning. Filippinerna har inte kunna utveckla ett konsekvent kontrollsystem för översyn av företagens spårbarhetsförfaranden. Trots det stora antalet dokument som krävs före valideringen av fångstintyget (standard och förenklat) kan BFAR inte kontrollera om den vikt som anges i fångstintyget är korrekt, eftersom man inte genomför några kontroller i fabrikerna. Därför kan valideringen av fångstintyget klassas som så kallad blindvalidering och det finns en reell risk för att IUU-fångster kommer in i exportflödena.

| (52) | Vid kommissionens första besök 2012 konstaterades fall av bristande kontroll när det gäller beredda kvantiteter, där de kvantiteter som erhölls efter beredning i princip motsvarade kvantiteterna före beredning. När det gäller konserverad tonfisk är detta omöjligt eftersom vissa delar av fiskkroppen måste kastas bort och kan alltså tyda på att IUU-produkter kan ha kommit in i produktions- och exportflödena. |
| --- | --- |

(52)

Vid kommissionens första besök 2012 konstaterades fall av bristande kontroll när det gäller beredda kvantiteter, där de kvantiteter som erhölls efter beredning i princip motsvarade kvantiteterna före beredning. När det gäller konserverad tonfisk är detta omöjligt eftersom vissa delar av fiskkroppen måste kastas bort och kan alltså tyda på att IUU-produkter kan ha kommit in i produktions- och exportflödena.

| (53) | Under kommissionens första besök 2012 fastställdes också att företag som kräver ett fångstintyg har ett informellt tillstånd att utfärda ett fångstintygsnummer, vilket måste bestå av en serie särskilda koder enligt BFAR:s föreskrifter (för att identifiera t.ex. en exportör eller en region) och ett följande löpnummer. Då det saknas databas eller elektroniskt system förekommer ingen kontroll av dessa nummer, vilket innebär en viss risk för missbruk genom att samma nummer kan användas för olika sändningar. |
| --- | --- |

(53)

Under kommissionens första besök 2012 fastställdes också att företag som kräver ett fångstintyg har ett informellt tillstånd att utfärda ett fångstintygsnummer, vilket måste bestå av en serie särskilda koder enligt BFAR:s föreskrifter (för att identifiera t.ex. en exportör eller en region) och ett följande löpnummer. Då det saknas databas eller elektroniskt system förekommer ingen kontroll av dessa nummer, vilket innebär en viss risk för missbruk genom att samma nummer kan användas för olika sändningar.

| (54) | Spårbarhetsproblemet förstärks av att det inte alltid sker någon kontroll av omlastningarna till sjöss. Transportfartygen gör det möjligt för fiskeriprodukterna att få tillträde till Filippinernas marknad och med tanke på de brister vad gäller kontroll och spårbarhet vid landning som förklaras i skäl (49) finns det en risk för att fisk som härstammar från IUU-fiske importeras till Filippinerna. Omlastningar är mycket frekventa och de flesta av den kommersiella flottans fiskeinsatser (med undantag för stora långrevsfartyg som fiskar i IOTC:s område) får stöd av transportfartyg som lastar fisk från fiskefartyg som är kända som fångstfartyg och transporterar den till en hamn eller en beredningsanläggning. |
| --- | --- |

(54)

Spårbarhetsproblemet förstärks av att det inte alltid sker någon kontroll av omlastningarna till sjöss. Transportfartygen gör det möjligt för fiskeriprodukterna att få tillträde till Filippinernas marknad och med tanke på de brister vad gäller kontroll och spårbarhet vid landning som förklaras i skäl (49) finns det en risk för att fisk som härstammar från IUU-fiske importeras till Filippinerna. Omlastningar är mycket frekventa och de flesta av den kommersiella flottans fiskeinsatser (med undantag för stora långrevsfartyg som fiskar i IOTC:s område) får stöd av transportfartyg som lastar fisk från fiskefartyg som är kända som fångstfartyg och transporterar den till en hamn eller en beredningsanläggning.

| (55) | Här måste det påpekas att avsaknaden av kontroller av omlastningarna undergräver myndigheternas möjligheter att kontrollera de fångster som tas av notfartyg, och att det därmed uppstår en risk för underrapportering av fångster. Den begränsade närvaron av patrullfartyg, den begränsade närvaron av observatörer ombord (utom under fredningstider avseende anordningar som samlar fisk (FAD), t.ex. under sommaren) och VMS-systemets för närvarande svaga idrifttagande kan främja IUU-verksamhet Det finns också svagheter i kontrollen av småskaliga fisken, som begränsad kontroll vid landning och begränsad övervakning till sjöss. Vidare har licenssystemet inte införts i alla kommuner. |
| --- | --- |

(55)

Här måste det påpekas att avsaknaden av kontroller av omlastningarna undergräver myndigheternas möjligheter att kontrollera de fångster som tas av notfartyg, och att det därmed uppstår en risk för underrapportering av fångster. Den begränsade närvaron av patrullfartyg, den begränsade närvaron av observatörer ombord (utom under fredningstider avseende anordningar som samlar fisk (FAD), t.ex. under sommaren) och VMS-systemets för närvarande svaga idrifttagande kan främja IUU-verksamhet Det finns också svagheter i kontrollen av småskaliga fisken, som begränsad kontroll vid landning och begränsad övervakning till sjöss. Vidare har licenssystemet inte införts i alla kommuner.

| (56) | De filippinska myndigheterna har vid upprepade tillfällen lämnat uppgifter där man erkänner att systemen har brister i fråga om spårbarhet. Den 25 februari överlämnade Filippinerna en förordning om spårbarhet. Kommissionen har emellertid inte hittills sett några tydliga tecken på framsteg vad gäller spårbarheten. |
| --- | --- |

(56)

De filippinska myndigheterna har vid upprepade tillfällen lämnat uppgifter där man erkänner att systemen har brister i fråga om spårbarhet. Den 25 februari överlämnade Filippinerna en förordning om spårbarhet. Kommissionen har emellertid inte hittills sett några tydliga tecken på framsteg vad gäller spårbarheten.

| (57) | Som framgår av skälen 46–54 ger de bristande kontrollerna av fångstintygen för import och av beredningsföretagen samt av antalet kanaler genom vilka fisken kan spåras incitament för fjärrfiskeflottan att exportera IUU-produkter tillsammans med laglig fisk, vare sig det rör sig om inhemska eller utländska fångster. Den begränsade kontrollen över verksamheten till sjöss (fiske och omlastning) förstärker problemet ytterligare, vilket kommer att granskas i avsnitt 3.2, skälen 67–75. |
| --- | --- |

(57)

Som framgår av skälen 46–54 ger de bristande kontrollerna av fångstintygen för import och av beredningsföretagen samt av antalet kanaler genom vilka fisken kan spåras incitament för fjärrfiskeflottan att exportera IUU-produkter tillsammans med laglig fisk, vare sig det rör sig om inhemska eller utländska fångster. Den begränsade kontrollen över verksamheten till sjöss (fiske och omlastning) förstärker problemet ytterligare, vilket kommer att granskas i avsnitt 3.2, skälen 67–75.

| (58) | I FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske rekommenderas transparens och insyn i fiskerilagstiftningen och dess utarbetande, samt i tillhörande policy-, beslutsfattande- och förvaltningsförfaranden (punkterna 6.13 respektive 7.1.9). Den innehåller principer och normer för bevarande, förvaltning och utveckling av allt fiske och omfattar även bland annat fångst, beredning av och handel med fisk och fiskeriprodukter, fiskeverksamhet och fiskeriforskning. I punkterna 11.2 och 11.3 i FAO:s uppförandekod anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra en hållbar utveckling av fisket, att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden. |
| --- | --- |

(58)

I FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske rekommenderas transparens och insyn i fiskerilagstiftningen och dess utarbetande, samt i tillhörande policy-, beslutsfattande- och förvaltningsförfaranden (punkterna 6.13 respektive 7.1.9). Den innehåller principer och normer för bevarande, förvaltning och utveckling av allt fiske och omfattar även bland annat fångst, beredning av och handel med fisk och fiskeriprodukter, fiskeverksamhet och fiskeriforskning. I punkterna 11.2 och 11.3 i FAO:s uppförandekod anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra en hållbar utveckling av fisket, att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden.

| (59) | Filippinerna har för avsikt att inrätta ett gemensamt registreringssystem för fiskefartyg, men det finns redan nu ett fartygsregistreringssystem vid registreringsmyndigheten (Maritime Industry Authority [Marina]) och ett licensieringssystem för fiske. Som framgick av kommissionens bedömning vid besöket 2012 finns det allvarliga brister i fartygsregistreringssystemet. Det finns ett problem med bristande överensstämmelse mellan antalet fartyg som registreras av Marina och de två licensieringsmyndigheterna (jordbruksministeriet (BFAR) och myndighetsenheter på lokal nivå (Local Governments Units [LGU]), och det finns inget strukturerat samarbete mellan dessa organ. Efter kommissionens besök ingick BFAR och Marina ett samförståndsavtal om samarbete. Men ett stort antal små fartyg som fiskar i kommunala vatten har inte registrerats av ansvarig LGU (antalet kan vara så högt som 50 %), vilket försvårar kontroll av dem. Kommissionen fastslog vidare vid sina besök att det förekommer brister i förvaltningen av fiskelicenserna, eftersom uppgifterna om antalet utfärdade licenser och data registrerade av myndigheterna är ofullständiga. |
| --- | --- |

(59)

Filippinerna har för avsikt att inrätta ett gemensamt registreringssystem för fiskefartyg, men det finns redan nu ett fartygsregistreringssystem vid registreringsmyndigheten (Maritime Industry Authority [Marina]) och ett licensieringssystem för fiske. Som framgick av kommissionens bedömning vid besöket 2012 finns det allvarliga brister i fartygsregistreringssystemet. Det finns ett problem med bristande överensstämmelse mellan antalet fartyg som registreras av Marina och de två licensieringsmyndigheterna (jordbruksministeriet (BFAR) och myndighetsenheter på lokal nivå (Local Governments Units [LGU]), och det finns inget strukturerat samarbete mellan dessa organ. Efter kommissionens besök ingick BFAR och Marina ett samförståndsavtal om samarbete. Men ett stort antal små fartyg som fiskar i kommunala vatten har inte registrerats av ansvarig LGU (antalet kan vara så högt som 50 %), vilket försvårar kontroll av dem. Kommissionen fastslog vidare vid sina besök att det förekommer brister i förvaltningen av fiskelicenserna, eftersom uppgifterna om antalet utfärdade licenser och data registrerade av myndigheterna är ofullständiga.

| (60) | Villkoren för fartygsregistrering bör vara kopplade till fiskelicenserna, i enlighet med artikel 40 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, och bör vara tydliga, transparenta och offentligt tillgängliga. Man konstaterade dock en kraftig diskrepans mellan antalet registrerade kommersiella fiskefartyg och antalet fiskefartyg med licens i Filippinerna. Enligt Marina var endast 3 700 fiskefartyg (inklusive småskaliga fartyg) registrerade 2010 medan minst 8 000 fartyg hade fått en licens utfärdad 2011. Följaktligen har den databas som förvaltas av Marina inte uppdaterats, eftersom det finns fler licensierade fiskefartyg än registrerade fartyg, vilket är faktiskt omöjligt. Det är inte lämpligt att registrera småskaliga och kommersiella fartyg i samma databas, med tanke på att de lokala myndighetsenheterna (LGU) inte regelbundet skickar korrekta uppgifter. Därför blir den totala siffran inkorrekt. Detta leder i sin tur till slutsatsen att registret inte är uppdaterat. |
| --- | --- |

(60)

Villkoren för fartygsregistrering bör vara kopplade till fiskelicenserna, i enlighet med artikel 40 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, och bör vara tydliga, transparenta och offentligt tillgängliga. Man konstaterade dock en kraftig diskrepans mellan antalet registrerade kommersiella fiskefartyg och antalet fiskefartyg med licens i Filippinerna. Enligt Marina var endast 3 700 fiskefartyg (inklusive småskaliga fartyg) registrerade 2010 medan minst 8 000 fartyg hade fått en licens utfärdad 2011. Följaktligen har den databas som förvaltas av Marina inte uppdaterats, eftersom det finns fler licensierade fiskefartyg än registrerade fartyg, vilket är faktiskt omöjligt. Det är inte lämpligt att registrera småskaliga och kommersiella fartyg i samma databas, med tanke på att de lokala myndighetsenheterna (LGU) inte regelbundet skickar korrekta uppgifter. Därför blir den totala siffran inkorrekt. Detta leder i sin tur till slutsatsen att registret inte är uppdaterat.

| (61) | De olika typerna av fiskefartyg (fartyg verksamma inom kommunalt fiske och kommersiellt fiske, ytterligare indelade i små, medelstora och stora fartyg) och fiskelicenser (utfärdade av BFAR för kommersiella fiskefartyg och skönsmässigt av LGU för småskaliga fiskefartyg) och det komplicerade licensieringssystem som är följden av detta undergräver möjligheterna att spåra fiskeverksamhet och försvårar övervaknings- och kontrollarbetet. Bristen på tillförlitlig och fullständig information om fartygsregistrering och licenser påverkar direkt möjligheten att utfärda korrekta fångstintyg. |
| --- | --- |

(61)

De olika typerna av fiskefartyg (fartyg verksamma inom kommunalt fiske och kommersiellt fiske, ytterligare indelade i små, medelstora och stora fartyg) och fiskelicenser (utfärdade av BFAR för kommersiella fiskefartyg och skönsmässigt av LGU för småskaliga fiskefartyg) och det komplicerade licensieringssystem som är följden av detta undergräver möjligheterna att spåra fiskeverksamhet och försvårar övervaknings- och kontrollarbetet. Bristen på tillförlitlig och fullständig information om fartygsregistrering och licenser påverkar direkt möjligheten att utfärda korrekta fångstintyg.

| (62) | På grund av de konstaterade bristerna vad gäller spårbarhet och bristen på information till de filippinska myndigheterna om den fisk som landas är det omöjligt för dessa att garantera att fiskeriprodukter som kommer in till Filippinerna eller Filippinerna-baserade beredningsanläggningar inte härstammar från IUU-fiske, vilket även förklaras i skälen 43–56. |
| --- | --- |

(62)

På grund av de konstaterade bristerna vad gäller spårbarhet och bristen på information till de filippinska myndigheterna om den fisk som landas är det omöjligt för dessa att garantera att fiskeriprodukter som kommer in till Filippinerna eller Filippinerna-baserade beredningsanläggningar inte härstammar från IUU-fiske, vilket även förklaras i skälen 43–56.

| (63) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Filippinerna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Filippinerna inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt för att förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad. |
| --- | --- |

(63)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Filippinerna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Filippinerna inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt för att förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad.

3.2   Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 a, b, c och d i IUU-förordningen)

| (64) | Kommissionen har först analyserat huruvida Filippinernas myndigheter samarbetar effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet. |
| --- | --- |

(64)

Kommissionen har först analyserat huruvida Filippinernas myndigheter samarbetar effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet.

| (65) | De myndigheter i Filippinerna som deltar i genomförandet av IUU-förordningens fångstcertifieringssystem är vanligen samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information eller kontroller, men tillförlitligheten i deras svar äventyras av bristen på transparens och de små eller obefintliga möjligheterna att säkerställa spårbarhet för fiskeriprodukter såsom anges i avsnitt 3.1 i beslutet. |
| --- | --- |

(65)

De myndigheter i Filippinerna som deltar i genomförandet av IUU-förordningens fångstcertifieringssystem är vanligen samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information eller kontroller, men tillförlitligheten i deras svar äventyras av bristen på transparens och de små eller obefintliga möjligheterna att säkerställa spårbarhet för fiskeriprodukter såsom anges i avsnitt 3.1 i beslutet.

| (66) | För det andra har kommissionen, inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Filippinerna fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat, också analyserat om Filippinerna samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske. |
| --- | --- |

(66)

För det andra har kommissionen, inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Filippinerna fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat, också analyserat om Filippinerna samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske.

| (67) | Såsom anges i skäl 46 har Filippinerna inte operativt tillträde till nödvändig information om position och verksamhet vad gäller landets egna fartyg som är verksamma i tredjeländers vatten, t.ex. Papua Nya Guinea. Trots det bristande samarbetet fortsätter Filippinerna att låta fartyg som för dess flagg fiska i tredjeländers vatten och landet tar därmed inte sitt fulla ansvar som flaggstat vad gäller dess fartygs verksamhet utanför landets egna vatten och vad gäller uppgifternas tillförlitlighet vid godkännandet av fångstintyg. |
| --- | --- |

(67)

Såsom anges i skäl 46 har Filippinerna inte operativt tillträde till nödvändig information om position och verksamhet vad gäller landets egna fartyg som är verksamma i tredjeländers vatten, t.ex. Papua Nya Guinea. Trots det bristande samarbetet fortsätter Filippinerna att låta fartyg som för dess flagg fiska i tredjeländers vatten och landet tar därmed inte sitt fulla ansvar som flaggstat vad gäller dess fartygs verksamhet utanför landets egna vatten och vad gäller uppgifternas tillförlitlighet vid godkännandet av fångstintyg.

| (68) | För det tredje ingår det, enligt artikel 94 i Unclos och i den internationella handlingsplanens IUU-regler (IPOA IUU), framför allt i en flaggstats skyldigheter att under sin lag ansvara för alla fartyg som för dess flagg och att utföra administrativa, tekniska och sociala kontroller av dem. I punkt 24 i IPOA IUU uppmanas flaggstater att effektivisera övervakning och kontroll av fisket, från landningen och till slutdestinationen, inklusive genom att införa det satellitbaserade övervakningssystemet för fartyg (VMS) i enlighet med relevanta nationella, regionala och internationella standarder. Detta innebär ett krav på att fartyg inom landets jurisdiktion ska ha VMS ombord. Det omfattar även skyldigheten att regelbundet överlämna loggboksuppgifter om fångster, något som kommissionen vid sitt första kontrollbesök i Filippinerna i januari 2012 upptäckte endast skedde i samband med förnyandet av licensen, dvs. vart tredje år. Av granskningen nedan framgår att Filippinerna inte har uppfyllt sin skyldighet enligt Unclos och inte har beaktat rekommendationen i IPOA IUU, särskilt vad avser kontrollen över flottan samt de kontroll- och övervakningsåtgärder som antagits och genomförts. |
| --- | --- |

(68)

För det tredje ingår det, enligt artikel 94 i Unclos och i den internationella handlingsplanens IUU-regler (IPOA IUU), framför allt i en flaggstats skyldigheter att under sin lag ansvara för alla fartyg som för dess flagg och att utföra administrativa, tekniska och sociala kontroller av dem. I punkt 24 i IPOA IUU uppmanas flaggstater att effektivisera övervakning och kontroll av fisket, från landningen och till slutdestinationen, inklusive genom att införa det satellitbaserade övervakningssystemet för fartyg (VMS) i enlighet med relevanta nationella, regionala och internationella standarder. Detta innebär ett krav på att fartyg inom landets jurisdiktion ska ha VMS ombord. Det omfattar även skyldigheten att regelbundet överlämna loggboksuppgifter om fångster, något som kommissionen vid sitt första kontrollbesök i Filippinerna i januari 2012 upptäckte endast skedde i samband med förnyandet av licensen, dvs. vart tredje år. Av granskningen nedan framgår att Filippinerna inte har uppfyllt sin skyldighet enligt Unclos och inte har beaktat rekommendationen i IPOA IUU, särskilt vad avser kontrollen över flottan samt de kontroll- och övervakningsåtgärder som antagits och genomförts.

| (69) | Filippinernas problem när det gäller kontrollen av flottan beror delvis på bristande administrativ kapacitet, då fiskeflottan är för stor för att det ska vara möjligt att kontrollera fartygen. Kommissionen har konstaterat att det råder en betydande obalans mellan Filippinernas administrativa kapacitet att övervaka och kontrollera fiskeverksamheten för de fartyg som är verksamma i dess vatten, och antalet registrerade fartyg/utfärdade fiskelicenser (uppgår till omkring 9 300 kommersiella fiskefartyg och omkring 470 000bancas). Denna situation bekräftar att Filippinerna har otillräcklig tillsynskapacitet i förhållande till omfattningen av den fiskeverksamhet som bedrivs i vatten som lyder under dess jurisdiktion trots de ökade personal- och budgetresurser som planeras för 2014. Kommissionen anser att denna brist på medel att ingripa till sjöss äventyrar varje tillsynsansträngning. |
| --- | --- |

(69)

Filippinernas problem när det gäller kontrollen av flottan beror delvis på bristande administrativ kapacitet, då fiskeflottan är för stor för att det ska vara möjligt att kontrollera fartygen. Kommissionen har konstaterat att det råder en betydande obalans mellan Filippinernas administrativa kapacitet att övervaka och kontrollera fiskeverksamheten för de fartyg som är verksamma i dess vatten, och antalet registrerade fartyg/utfärdade fiskelicenser (uppgår till omkring 9 300 kommersiella fiskefartyg och omkring 470 000bancas). Denna situation bekräftar att Filippinerna har otillräcklig tillsynskapacitet i förhållande till omfattningen av den fiskeverksamhet som bedrivs i vatten som lyder under dess jurisdiktion trots de ökade personal- och budgetresurser som planeras för 2014. Kommissionen anser att denna brist på medel att ingripa till sjöss äventyrar varje tillsynsansträngning.

| (70) | 2012 antog Filippinerna Fiskeriförordning nr 241 om föreskrifter för och genomförande av det satellitbaserade övervakningssystemet VMS på fritt hav. Enligt förordningen ska VMS gälla för alla licensierade kommersiella fiskefartyg som för Filippinernas flagg och som har tillstånd från BFAR att bedriva verksamhet på fritt hav samt för de fiskefartyg som har tillträdesrätt till fiske i andra länders exklusiva ekonomiska zon. Enligt förordningen ska VMS-kravet först tillämpas på alla fartyg under filippinsk flagg med tillstånd att bedriva tonfiskfiske på fritt hav eller med tillträdesrätt till fiske i andra länders exklusiva ekonomiska zon. Därefter ska tidsplanen för tillämpning av VMS på andra fiskefartyg/fiskeredskap som är verksamma i alla övriga fiskeområden fastställas i de kommande samråden med intressenterna, om inte annat anges i andra lagar och existerande fiskeriförordningar. Hittills visar vedertagna fakta att Filippinerna trots de existerande reglerna endast har genomfört VMS-skyldigheterna till en viss del. |
| --- | --- |

(70)

2012 antog Filippinerna Fiskeriförordning nr 241 om föreskrifter för och genomförande av det satellitbaserade övervakningssystemet VMS på fritt hav. Enligt förordningen ska VMS gälla för alla licensierade kommersiella fiskefartyg som för Filippinernas flagg och som har tillstånd från BFAR att bedriva verksamhet på fritt hav samt för de fiskefartyg som har tillträdesrätt till fiske i andra länders exklusiva ekonomiska zon. Enligt förordningen ska VMS-kravet först tillämpas på alla fartyg under filippinsk flagg med tillstånd att bedriva tonfiskfiske på fritt hav eller med tillträdesrätt till fiske i andra länders exklusiva ekonomiska zon. Därefter ska tidsplanen för tillämpning av VMS på andra fiskefartyg/fiskeredskap som är verksamma i alla övriga fiskeområden fastställas i de kommande samråden med intressenterna, om inte annat anges i andra lagar och existerande fiskeriförordningar. Hittills visar vedertagna fakta att Filippinerna trots de existerande reglerna endast har genomfört VMS-skyldigheterna till en viss del.

| (71) | Såsom Filippinerna beskriver i sin nationella handlingsplan mot IUU-fiske (NPOA IUU) som överlämnats till kommissionen, omfattar VMS-reglerna fiskefartyg som för Filippinernas flagg och som bedriver verksamhet i område nr 1 på fritt hav och i fiskevatten under andra regionala fiskeriorganisationers jurisdiktion. Enligt fiskeriförordning nr 241 krävs att fiskefartyg som för Filippinernas flagg och som är verksamma på fritt hav installerar VMS-transpondrar. Filippinerna har emellertid inte lämnat uppgifter till kommissionen om sina avsikter och planer på att genom infasning utvidga VMS till att även omfatta fiskefartyg som är verksamma i Filippinernas exklusiva ekonomiska zon, såsom normalt krävs enligt artikel 94 i Unclos och artikel 24 i IPOA-IUU i syfte att garantera omfattande och effektiv kontroll och övervakning av fisket. |
| --- | --- |

(71)

Såsom Filippinerna beskriver i sin nationella handlingsplan mot IUU-fiske (NPOA IUU) som överlämnats till kommissionen, omfattar VMS-reglerna fiskefartyg som för Filippinernas flagg och som bedriver verksamhet i område nr 1 på fritt hav och i fiskevatten under andra regionala fiskeriorganisationers jurisdiktion. Enligt fiskeriförordning nr 241 krävs att fiskefartyg som för Filippinernas flagg och som är verksamma på fritt hav installerar VMS-transpondrar. Filippinerna har emellertid inte lämnat uppgifter till kommissionen om sina avsikter och planer på att genom infasning utvidga VMS till att även omfatta fiskefartyg som är verksamma i Filippinernas exklusiva ekonomiska zon, såsom normalt krävs enligt artikel 94 i Unclos och artikel 24 i IPOA-IUU i syfte att garantera omfattande och effektiv kontroll och övervakning av fisket.

| (72) | Under sitt första besök i Filippinerna 2012 konstaterade kommissionen att centrumet för fiskerikontroll endast befann sig i utvecklings-/pilotstadiet. Filippinernas centrum för fiskerikontroll hade inte heller tillgång till operativa VMS-data, särskilt i fråga om Filippinerna-flaggade fartyg verksamma i Papua Nya Guineas vatten. För ett stort antal fartyg var det inte heller obligatoriskt att ha VMS ombord, Antalet fartyg som faktiskt rapporterade data till de filippinska myndigheterna var obetydligt. Enligt den information som samlades in under besöket 2012 hade de filippinska myndigheterna endast ”view only”-tillgång till VMS, och detta för endast 53 av de 613 fartyg som för Filippinernas flagg och som vid den tidpunkten var registrerade hos WCPFC. Denna ”view only”-tillgång bestod i praktiken av en skärmdump med information om fartygets inresa till/utresa från internationella vatten inom WCPFC:s konventionsområde och inte den faktiska fartygspositionen. Det har även kommit rapporter om problem med VMS-täckningen av fiskefartyg som är verksamma i Iccats och IOTC:s områden. I sin uppgiftslämning av den 15 maj 2014 informerade Filippinerna om att den behöriga myndigheten nu mottar VMS-positioner från Papua Nya Guineas myndigheter, men bara för ett fåtal filippinska fångstfartyg. Enligt den information som lämnats av Filippinerna mottar de inte några VMS-uppgifter för de transportfartyg som är verksamma tillsammans med fångstfartygen i Papua Nya Guineas vatten. |
| --- | --- |

(72)

Under sitt första besök i Filippinerna 2012 konstaterade kommissionen att centrumet för fiskerikontroll endast befann sig i utvecklings-/pilotstadiet. Filippinernas centrum för fiskerikontroll hade inte heller tillgång till operativa VMS-data, särskilt i fråga om Filippinerna-flaggade fartyg verksamma i Papua Nya Guineas vatten. För ett stort antal fartyg var det inte heller obligatoriskt att ha VMS ombord, Antalet fartyg som faktiskt rapporterade data till de filippinska myndigheterna var obetydligt. Enligt den information som samlades in under besöket 2012 hade de filippinska myndigheterna endast ”view only”-tillgång till VMS, och detta för endast 53 av de 613 fartyg som för Filippinernas flagg och som vid den tidpunkten var registrerade hos WCPFC. Denna ”view only”-tillgång bestod i praktiken av en skärmdump med information om fartygets inresa till/utresa från internationella vatten inom WCPFC:s konventionsområde och inte den faktiska fartygspositionen. Det har även kommit rapporter om problem med VMS-täckningen av fiskefartyg som är verksamma i Iccats och IOTC:s områden. I sin uppgiftslämning av den 15 maj 2014 informerade Filippinerna om att den behöriga myndigheten nu mottar VMS-positioner från Papua Nya Guineas myndigheter, men bara för ett fåtal filippinska fångstfartyg. Enligt den information som lämnats av Filippinerna mottar de inte några VMS-uppgifter för de transportfartyg som är verksamma tillsammans med fångstfartygen i Papua Nya Guineas vatten.

| (73) | Vidare har de filippinska myndigheterna inte haft någon fullständig överblick över de egna fartyg eller fartyg från tredjeländer som eventuellt är verksamma i landets exklusiva ekonomiska zon. |
| --- | --- |

(73)

Vidare har de filippinska myndigheterna inte haft någon fullständig överblick över de egna fartyg eller fartyg från tredjeländer som eventuellt är verksamma i landets exklusiva ekonomiska zon.

| (74) | De behöriga myndigheterna har inte heller någon information om de filippinska fartygens fiskeansträngning i Papua Nya Guineas vatten. |
| --- | --- |

(74)

De behöriga myndigheterna har inte heller någon information om de filippinska fartygens fiskeansträngning i Papua Nya Guineas vatten.

| (75) | Filippinerna har alltså inte efterlevt bestämmelserna i artikel 94 i Unclos. Vidare är denna typ av operativa brister inte förenlig med punkt 24 i IPOA IUU. |
| --- | --- |

(75)

Filippinerna har alltså inte efterlevt bestämmelserna i artikel 94 i Unclos. Vidare är denna typ av operativa brister inte förenlig med punkt 24 i IPOA IUU.

| (76) | För det fjärde uppmanas stater, i punkt 21 i IPOA IUU, att se till att de sanktioner som utdöms för fartygens IUU-fiske är tillräckligt hårda för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske. Som granskningen nedan visar har Filippinerna inte de rättsliga ramar eller den kontroll över sin flotta och sina vatten som krävs för att på ett verkningsfullt sätt straffa dem som begår lagöverträdelser. |
| --- | --- |

(76)

För det fjärde uppmanas stater, i punkt 21 i IPOA IUU, att se till att de sanktioner som utdöms för fartygens IUU-fiske är tillräckligt hårda för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske. Som granskningen nedan visar har Filippinerna inte de rättsliga ramar eller den kontroll över sin flotta och sina vatten som krävs för att på ett verkningsfullt sätt straffa dem som begår lagöverträdelser.

| (77) | Utifrån den information som samlats in under kommissionens besök fastställdes det att systemet för sanktioner mot IUU-verksamhet är otillräckligt, då sanktionerna inte på ett ändamålsenligt sätt säkrar att reglerna följs, inte avskräcker från överträdelser och inte berövar lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet. |
| --- | --- |

(77)

Utifrån den information som samlats in under kommissionens besök fastställdes det att systemet för sanktioner mot IUU-verksamhet är otillräckligt, då sanktionerna inte på ett ändamålsenligt sätt säkrar att reglerna följs, inte avskräcker från överträdelser och inte berövar lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet.

| (78) | Vad gäller de tillsynsåtgärder som införts av Filippinerna visade det sig vid kommissionens besök att det är nödvändigt att se över de sanktionerna som är tillämpliga i samband med överträdelser, i enlighet med lag nr 8550 (Republic Act) eller Filippinernas fiskerilag från 1998 (RA 8550) som är den centrala fiskerilagstiftning som för närvarande är i kraft i landet. |
| --- | --- |

(78)

Vad gäller de tillsynsåtgärder som införts av Filippinerna visade det sig vid kommissionens besök att det är nödvändigt att se över de sanktionerna som är tillämpliga i samband med överträdelser, i enlighet med lag nr 8550 (Republic Act) eller Filippinernas fiskerilag från 1998 (RA 8550) som är den centrala fiskerilagstiftning som för närvarande är i kraft i landet.

| (79) | De filippinska myndigheterna har i samband med uppgiftslämningen erkänt att de inte har infört något avskräckande sanktionssystem. Den nuvarande sanktionsnivån är förlegad och står inte i proportion till allvaret hos de aktuella överträdelserna, den potentiella effekten av överträdelserna och den potentiella vinst som kan uppkomma av denna olagliga verksamhet. Som exempel kan nämnas förstöringen av korallrevet vid Cotabatokusten, vars värde uppskattas till 11,5 miljarder euro. Förövaren skulle endast straffas med en bot mellan 2 000 PHP (cirka 32 euro) och 20 000 PHP (cirka 320 euro). |
| --- | --- |

(79)

De filippinska myndigheterna har i samband med uppgiftslämningen erkänt att de inte har infört något avskräckande sanktionssystem. Den nuvarande sanktionsnivån är förlegad och står inte i proportion till allvaret hos de aktuella överträdelserna, den potentiella effekten av överträdelserna och den potentiella vinst som kan uppkomma av denna olagliga verksamhet. Som exempel kan nämnas förstöringen av korallrevet vid Cotabatokusten, vars värde uppskattas till 11,5 miljarder euro. Förövaren skulle endast straffas med en bot mellan 2 000 PHP (cirka 32 euro) och 20 000 PHP (cirka 320 euro).

| (80) | Sedan kommissionens kontrollbesök 2012 har de filippinska myndigheterna lagt fram ett utkast till ändring av Filippinernas fiskerilag från 1998. De föreslagna bötesbeloppen, som visserligen är högre än de som anges i den nuvarande bindande lagstiftningen, förefaller fortfarande inte vara tillräckligt stränga för att på ett effektivt sätt beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från IUU-fisket. Till exempel kommer, enligt utkastet, ett bötesbelopp som föreskrivs för redskap som förstör korallrev eller andra marina livsmiljöer (och detta är ett av de högsta föreskrivna beloppen i utkastet) att uppgå till tre gånger värdet av den fisk som fångats genom fiskeoperationen, eller två miljoner PHP (cirka 35 000 euro), beroende på vilket belopp som är högst. Detta är helt klart inte tillräckligt med tanke på korallrevens höga ekonomiska värde (se skäl 79). Utkastet har lagts fram för senaten och representanthuset, men har ännu inte antagits och är därför inte rättsligt bindande. De filippinska myndigheterna har inte presenterat någon tydlig tidsplan för antagandet och genomförandet av utkastet. |
| --- | --- |

(80)

Sedan kommissionens kontrollbesök 2012 har de filippinska myndigheterna lagt fram ett utkast till ändring av Filippinernas fiskerilag från 1998. De föreslagna bötesbeloppen, som visserligen är högre än de som anges i den nuvarande bindande lagstiftningen, förefaller fortfarande inte vara tillräckligt stränga för att på ett effektivt sätt beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från IUU-fisket. Till exempel kommer, enligt utkastet, ett bötesbelopp som föreskrivs för redskap som förstör korallrev eller andra marina livsmiljöer (och detta är ett av de högsta föreskrivna beloppen i utkastet) att uppgå till tre gånger värdet av den fisk som fångats genom fiskeoperationen, eller två miljoner PHP (cirka 35 000 euro), beroende på vilket belopp som är högst. Detta är helt klart inte tillräckligt med tanke på korallrevens höga ekonomiska värde (se skäl 79). Utkastet har lagts fram för senaten och representanthuset, men har ännu inte antagits och är därför inte rättsligt bindande. De filippinska myndigheterna har inte presenterat någon tydlig tidsplan för antagandet och genomförandet av utkastet.

| (81) | Vidare innehåller den nuvarande lagstiftningen inte någon definition av IUU-fiske, några bestämmelser om allvarliga överträdelser eller särskilda sanktioner vid upprepade överträdelser från samma förövare. I det nya utkastet föreskrivs en definition av IUU och åtgärder mot upprepade överträdelser. Det innehåller dock inga administrativa uppföljningsåtgärder som tillämpas systematiskt. Vidare utökar det utkast som lagts fram av Filippinerna tillämpningsområdet för 1998 års fiskerilag till att omfatta handlingar som begås på fritt hav eller i tredjeländers vatten, medan den nuvarande gällande lagstiftningen endast är tillämplig på vatten under Filippinernas jurisdiktion. För närvarande finns det alltså ingen rättslig grund för de filippinska myndigheterna att utdöma sanktioner för IUU-verksamhet som bedrivs av fartyg som för landets flagg och som verkar utanför nationell jurisdiktion. |
| --- | --- |

(81)

Vidare innehåller den nuvarande lagstiftningen inte någon definition av IUU-fiske, några bestämmelser om allvarliga överträdelser eller särskilda sanktioner vid upprepade överträdelser från samma förövare. I det nya utkastet föreskrivs en definition av IUU och åtgärder mot upprepade överträdelser. Det innehåller dock inga administrativa uppföljningsåtgärder som tillämpas systematiskt. Vidare utökar det utkast som lagts fram av Filippinerna tillämpningsområdet för 1998 års fiskerilag till att omfatta handlingar som begås på fritt hav eller i tredjeländers vatten, medan den nuvarande gällande lagstiftningen endast är tillämplig på vatten under Filippinernas jurisdiktion. För närvarande finns det alltså ingen rättslig grund för de filippinska myndigheterna att utdöma sanktioner för IUU-verksamhet som bedrivs av fartyg som för landets flagg och som verkar utanför nationell jurisdiktion.

| (82) | I sin nuvarande form är sanktionerna sålunda varken tillräckligt omfattande eller stränga för att uppfylla sin avskräckande funktion. Sanktionsnivån är inte heller tillräckligt hög för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i artikel 25.7 i WCPFC-konventionen. Vidare undergrävs möjligheten att bestraffa och effektivt följa upp överträdelser ytterligare på grund av avsaknaden av tydlighet och insyn i lagar och förfaranden, särskilt när det gäller fartygsregistrering och -licensiering, och på grund av bristen på spårbarhet och avsaknaden av tillförlitlighet hos uppgifter och data som rör landningar och fångst (se skälen 45–62 samt som rör bevarande och förvaltning av resurser (vilket kommer att beskrivas i skälen 100–102). Denna situation gör det mycket svårt att se till att lagstiftningen efterlevs och att fastställa om IUU-överträdelser har begåtts. Filippinernas resultat när det gäller effektiva tillsynsåtgärder är inte förenliga med dess skyldigheter enligt artikel 94 i Unclos eller med rekommendationerna i punkt 21 i IPOA IUU. |
| --- | --- |

(82)

I sin nuvarande form är sanktionerna sålunda varken tillräckligt omfattande eller stränga för att uppfylla sin avskräckande funktion. Sanktionsnivån är inte heller tillräckligt hög för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i artikel 25.7 i WCPFC-konventionen. Vidare undergrävs möjligheten att bestraffa och effektivt följa upp överträdelser ytterligare på grund av avsaknaden av tydlighet och insyn i lagar och förfaranden, särskilt när det gäller fartygsregistrering och -licensiering, och på grund av bristen på spårbarhet och avsaknaden av tillförlitlighet hos uppgifter och data som rör landningar och fångst (se skälen 45–62 samt som rör bevarande och förvaltning av resurser (vilket kommer att beskrivas i skälen 100–102). Denna situation gör det mycket svårt att se till att lagstiftningen efterlevs och att fastställa om IUU-överträdelser har begåtts. Filippinernas resultat när det gäller effektiva tillsynsåtgärder är inte förenliga med dess skyldigheter enligt artikel 94 i Unclos eller med rekommendationerna i punkt 21 i IPOA IUU.

| (83) | Enligt artiklarna 63 och 64 i FN:s havsrättskonvention ska kust- och flaggstaterna samarbeta när det gäller gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. Dessutom rekommenderas i artikel 7.1.3 i FAO:s uppförandekod att stater som deltar i utnyttjandet av gemensamma och gränsöverskridande fiskbestånd upprättar ett bilateralt avtal om organisatoriska arrangemang för att få till stånd ett samarbete som säkerställer ett effektivt bevarande och en effektiv förvaltning av resurserna. Detta specificeras i punkterna 28 och 51 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, med detaljerade metoder för direkt samarbete mellan stater, däribland utbyte av data eller information som kuststater har tillgång till. Genom att information inte delas mellan Filippinerna och Papua Nya Guinea, vilket skulle möjliggöra korskontroller av den information som krävs för att validera fångstintygen, undergrävs tillämpningen av dessa bestämmelser. |
| --- | --- |

(83)

Enligt artiklarna 63 och 64 i FN:s havsrättskonvention ska kust- och flaggstaterna samarbeta när det gäller gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. Dessutom rekommenderas i artikel 7.1.3 i FAO:s uppförandekod att stater som deltar i utnyttjandet av gemensamma och gränsöverskridande fiskbestånd upprättar ett bilateralt avtal om organisatoriska arrangemang för att få till stånd ett samarbete som säkerställer ett effektivt bevarande och en effektiv förvaltning av resurserna. Detta specificeras i punkterna 28 och 51 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, med detaljerade metoder för direkt samarbete mellan stater, däribland utbyte av data eller information som kuststater har tillgång till. Genom att information inte delas mellan Filippinerna och Papua Nya Guinea, vilket skulle möjliggöra korskontroller av den information som krävs för att validera fångstintygen, undergrävs tillämpningen av dessa bestämmelser.

| (84) | I artikel 25.10 i WCPFC-konventionen (7) föreskrivs att varje ledamot av den kommissionen ska underrätta den berörda flaggstaten, om den har skälig anledning att tro att ett fartyg som för en annan stats flagg har bedrivit verksamhet som undergräver effekten av bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits för konventionsområdet. Papua Nya Guinea och Filippinerna samarbetar emellertid inte med varandra om utbyte av VMS-information – information bedöms vara av yttersta vikt för fartygens efterlevnad av bevarande och förvaltningsåtgärderna. Detta får konsekvenser för genomförandet av bestämmelsen. |
| --- | --- |

(84)

I artikel 25.10 i WCPFC-konventionen (7) föreskrivs att varje ledamot av den kommissionen ska underrätta den berörda flaggstaten, om den har skälig anledning att tro att ett fartyg som för en annan stats flagg har bedrivit verksamhet som undergräver effekten av bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits för konventionsområdet. Papua Nya Guinea och Filippinerna samarbetar emellertid inte med varandra om utbyte av VMS-information – information bedöms vara av yttersta vikt för fartygens efterlevnad av bevarande och förvaltningsåtgärderna. Detta får konsekvenser för genomförandet av bestämmelsen.

| (85) | Den ovan beskrivna avsaknaden av tydlighet och transparens äventyrar även möjligheterna att bedöma aspekter som IUU-fiskets historiska bakgrund och art, omständigheterna kring det samt dess omfattning och allvar. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att bristande transparens i kombination med omöjligheten att genomföra effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende. |
| --- | --- |

(85)

Den ovan beskrivna avsaknaden av tydlighet och transparens äventyrar även möjligheterna att bedöma aspekter som IUU-fiskets historiska bakgrund och art, omständigheterna kring det samt dess omfattning och allvar. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att bristande transparens i kombination med omöjligheten att genomföra effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende.

| (86) | Med hänsyn till den befintliga kapaciteten hos de filippinska myndigheterna bör det noteras att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (8) anses Filippinerna vara ett land med medelhög mänsklig utveckling (plats 114 av 186 länder). Detta bekräftas även i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (9) där Filippinerna finns med i kategorin länder och territorier med lägre medelinkomst, samt i informationen från OECD:s biståndskommitté (OECD/DAC) av den 1 januari 2013 med rapportering om 2012 (10). I detta avseende kan de ekonomiska och administrativa begränsningarna för de behöriga myndigheterna anses vara en faktor som undergräver Filippinernas förmåga att uppfylla sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn. |
| --- | --- |

(86)

Med hänsyn till den befintliga kapaciteten hos de filippinska myndigheterna bör det noteras att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (8) anses Filippinerna vara ett land med medelhög mänsklig utveckling (plats 114 av 186 länder). Detta bekräftas även i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (9) där Filippinerna finns med i kategorin länder och territorier med lägre medelinkomst, samt i informationen från OECD:s biståndskommitté (OECD/DAC) av den 1 januari 2013 med rapportering om 2012 (10). I detta avseende kan de ekonomiska och administrativa begränsningarna för de behöriga myndigheterna anses vara en faktor som undergräver Filippinernas förmåga att uppfylla sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn.

| (87) | Man bör dock ta hänsyn till att Filippinernas administrativa kapacitet har stärkts kontinuerligt genom finansiellt och tekniskt stöd från unionen. Unionen har t.ex. redan finansierat en särskild teknisk stödåtgärd i Filippinerna för kampen mot IUU-fiske under 2011 (11). Vidare organiserade kommissionen, med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån och på Filippinernas begäran, också en workshop om kapacitetsuppbyggnad den 22–26 juli 2013 i Manila med inriktning på hamnstatsåtgärder och riskanalys. |
| --- | --- |

(87)

Man bör dock ta hänsyn till att Filippinernas administrativa kapacitet har stärkts kontinuerligt genom finansiellt och tekniskt stöd från unionen. Unionen har t.ex. redan finansierat en särskild teknisk stödåtgärd i Filippinerna för kampen mot IUU-fiske under 2011 (11). Vidare organiserade kommissionen, med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån och på Filippinernas begäran, också en workshop om kapacitetsuppbyggnad den 22–26 juli 2013 i Manila med inriktning på hamnstatsåtgärder och riskanalys.

| (88) | Utan att det påverkar analysen i skälen 86 och 87 kan det också utifrån den information som samlades in under besöken 2012 noteras att det inte kan anses att det är ekonomiska resurser som saknas, utan snarare den rättsliga och administrativa miljö som krävs för att de filippinska myndigheterna ska kunna utföra sina uppgifter på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. |
| --- | --- |

(88)

Utan att det påverkar analysen i skälen 86 och 87 kan det också utifrån den information som samlades in under besöken 2012 noteras att det inte kan anses att det är ekonomiska resurser som saknas, utan snarare den rättsliga och administrativa miljö som krävs för att de filippinska myndigheterna ska kunna utföra sina uppgifter på ett effektivt och ändamålsenligt sätt.

| (89) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som landet har lämnat, kan det fastställas enligt artikel 31.3 och 31.5 a, b, c och d i IUU-förordningen att Filippinerna har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell lag i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder. |
| --- | --- |

(89)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som landet har lämnat, kan det fastställas enligt artikel 31.3 och 31.5 a, b, c och d i IUU-förordningen att Filippinerna har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell lag i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder.

3.3   Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

| (90) | Filippinerna har ratificerat Unclos. Filippinerna är avtalsslutande part i Iccat, IOTC och WCPFC samt samarbetande icke-medlem i CCSBT. |
| --- | --- |

(90)

Filippinerna har ratificerat Unclos. Filippinerna är avtalsslutande part i Iccat, IOTC och WCPFC samt samarbetande icke-medlem i CCSBT.

| (91) | Kommissionen analyserade först all information den bedömde som relevant i samband med Filippinernas status som avtalsslutande part i IOTC och Iccat. |
| --- | --- |

(91)

Kommissionen analyserade först all information den bedömde som relevant i samband med Filippinernas status som avtalsslutande part i IOTC och Iccat.

| (92) | Enligt IOTC:s efterlevnadsrapport, utfärdad av efterlevnadskommittén (CoC) vid dess möte 2012 (12), har Filippinerna inte införlivat de bestämmelserna om havssköldpaddor och rävhajar som ingår i IOTC:s bevarande och förvaltningsåtgärder i sin nationella lagstiftning (resolution 10/6 och 10/12 om sjöfåglar och rävhajar). Det noterades vidare att Filippinerna inte efterlever IOTC:s datarapporteringskrav fullt ut. Detta gäller i synnerhet uppgifter om storleksfördelning, som endast rapporteras delvis. Kommittén uppmanade Filippinerna att förbättra datainsamling och rapportering ytterligare (resolution 10/02 om minimikrav för rapportering). Filippinerna har inte rapporterat sin förteckning över aktiva fartyg för 2011 (resolution 10/08 om förteckningen över aktiva fartyg). Landet har inte heller överlämnat några observatörsrapporter (resolution 11/04 om regionala observatörsprogram). De punkter på vilka kommittén anser det finnas anledning till oro i fråga om Filippineras efterlevnad meddelades landet av IOTC:s ordförande i en skrivelse av den 22 mars 2011 om den genomförandenivå vad gäller IOTC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder som efterlevnadskommitténs konstaterade vid sitt åttonde möte under 2011. |
| --- | --- |

(92)

Enligt IOTC:s efterlevnadsrapport, utfärdad av efterlevnadskommittén (CoC) vid dess möte 2012 (12), har Filippinerna inte införlivat de bestämmelserna om havssköldpaddor och rävhajar som ingår i IOTC:s bevarande och förvaltningsåtgärder i sin nationella lagstiftning (resolution 10/6 och 10/12 om sjöfåglar och rävhajar). Det noterades vidare att Filippinerna inte efterlever IOTC:s datarapporteringskrav fullt ut. Detta gäller i synnerhet uppgifter om storleksfördelning, som endast rapporteras delvis. Kommittén uppmanade Filippinerna att förbättra datainsamling och rapportering ytterligare (resolution 10/02 om minimikrav för rapportering). Filippinerna har inte rapporterat sin förteckning över aktiva fartyg för 2011 (resolution 10/08 om förteckningen över aktiva fartyg). Landet har inte heller överlämnat några observatörsrapporter (resolution 11/04 om regionala observatörsprogram). De punkter på vilka kommittén anser det finnas anledning till oro i fråga om Filippineras efterlevnad meddelades landet av IOTC:s ordförande i en skrivelse av den 22 mars 2011 om den genomförandenivå vad gäller IOTC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder som efterlevnadskommitténs konstaterade vid sitt åttonde möte under 2011.

| (93) | Enligt uppgifterna i IOTC:s efterlevnadsrapport av den 10 mars 2012 (13) efterlevde Filippinerna inte rapporteringsskyldigheterna enligt följande: Resolution 09/02 om utvecklingsplanen för flottan – ej inlämnad. Resolution 07/02 om förteckning över godkända fartyg med en total längd på minst 24 meter – viss obligatorisk information saknas eller uppfyller inte IOTC:s standarder. När det gäller VMS efterlevde Filippinerna inte resolution 10/01 och resolution 06/03, eftersom inga uppgifter om sammanfattningen av VMS-registren och ingen VMS-rapport om framsteg och genomförande hade lämnats i rapporten om genomförandet. Filippinerna efterlevde inte heller resolution 10/12 om förbudet gällande rävhajar av alla arter av familjen Alopiidae och resolution 10/06 om rapportering om sjöfåglar och genomförandet av riskreducerande åtgärder söder om 25° S, då landet inte hade lämnat den erforderliga informationen. Vad gäller observatörer efterlevde Filippinerna inte resolution 11/04: landet har inte lämnat någon information om täckningsnivån och inga observatörsrapporter. Filippinerna efterlevde inte heller resolution 01/06 om det statistiska programmet, då man inte lämnat någon årsrapport. |
| --- | --- |

(93)

Enligt uppgifterna i IOTC:s efterlevnadsrapport av den 10 mars 2012 (13) efterlevde Filippinerna inte rapporteringsskyldigheterna enligt följande: Resolution 09/02 om utvecklingsplanen för flottan – ej inlämnad. Resolution 07/02 om förteckning över godkända fartyg med en total längd på minst 24 meter – viss obligatorisk information saknas eller uppfyller inte IOTC:s standarder. När det gäller VMS efterlevde Filippinerna inte resolution 10/01 och resolution 06/03, eftersom inga uppgifter om sammanfattningen av VMS-registren och ingen VMS-rapport om framsteg och genomförande hade lämnats i rapporten om genomförandet. Filippinerna efterlevde inte heller resolution 10/12 om förbudet gällande rävhajar av alla arter av familjen Alopiidae och resolution 10/06 om rapportering om sjöfåglar och genomförandet av riskreducerande åtgärder söder om 25° S, då landet inte hade lämnat den erforderliga informationen. Vad gäller observatörer efterlevde Filippinerna inte resolution 11/04: landet har inte lämnat någon information om täckningsnivån och inga observatörsrapporter. Filippinerna efterlevde inte heller resolution 01/06 om det statistiska programmet, då man inte lämnat någon årsrapport.

| (94) | I IOTC:s efterlevnadsrapport för Filippinerna av den 2 april 2013 (14) anger efterlevnadskommittén att de punkter i 2012 års efterlevnadsrapport som väckt oro vad gäller Filippinernas efterlevnad hade meddelats Filippinerna av kommissionens ordförande i en skrivelse av den 26 april 2012. Vid översynen av 2013 års efterlevnadsrapport för Filippinerna har efterlevandskommittén konstaterat betydande fall av bristande efterlevnad. Filippinerna har inte införlivat förbudet mot stora drivgarn i sin nationella lagstiftning, trots att detta är ett krav enligt resolution 12/11. Landet har inte genomfört ett observatörsprogram i enlighet med resolution 11/04. Landet har inte lämnat den obligatoriska rapporten om omlastning till sjöss enligt kraven i resolution 12/05, Vidare har Filippinerna inte överlämnat den obligatoriska VMS-rapporten om framsteg och genomförande enligt kraven i resolution 06/03. Landet har inte heller överlämnat den obligatoriska rapporten om jämförelsen av export och import enligt kraven i resolution 01/06. |
| --- | --- |

(94)

I IOTC:s efterlevnadsrapport för Filippinerna av den 2 april 2013 (14) anger efterlevnadskommittén att de punkter i 2012 års efterlevnadsrapport som väckt oro vad gäller Filippinernas efterlevnad hade meddelats Filippinerna av kommissionens ordförande i en skrivelse av den 26 april 2012. Vid översynen av 2013 års efterlevnadsrapport för Filippinerna har efterlevandskommittén konstaterat betydande fall av bristande efterlevnad. Filippinerna har inte införlivat förbudet mot stora drivgarn i sin nationella lagstiftning, trots att detta är ett krav enligt resolution 12/11. Landet har inte genomfört ett observatörsprogram i enlighet med resolution 11/04. Landet har inte lämnat den obligatoriska rapporten om omlastning till sjöss enligt kraven i resolution 12/05, Vidare har Filippinerna inte överlämnat den obligatoriska VMS-rapporten om framsteg och genomförande enligt kraven i resolution 06/03. Landet har inte heller överlämnat den obligatoriska rapporten om jämförelsen av export och import enligt kraven i resolution 01/06.

| (95) | Vidare framgår det av informationen i IOTC:s efterlevnadsrapport av den 2 april 2013 att Filippinerna inte eller endast delvis efterlevde resolution 20/08 om förteckningen över aktiva fartyg och resolution 07/02 om förteckningen över godkända fartyg med en total längd på minst 24 meter, eftersom landet utelämnat obligatorisk information t.ex. om ägare, målarter, bruttotonnage, tillståndsperiod, verksamhetshamn. När det gäller VMS efterlevde Filippinerna, liksom under det föregående året, inte resolution 06/03 och resolution 12/13, eftersom inga uppgifter om sammanfattningen av VMS-registren och genomförande hade lämnats i rapporten om genomförandet. Filippinerna hade endast delvis efterlevt de obligatoriska statistiska kraven enligt resolution 10/02. Filippinerna efterlevde inte heller resolution 12/05 om omlastning till sjöss, eftersom man inte lämnat erforderlig obligatorisk information. När det gäller observatörer efterlevde Filippinerna inte eller endast delvis resolution 1/04. Det bör sägas att landet inte tillhandahöll erforderlig observatörstäckning på grund av att Indiska oceanen är ett högriskområde och tillhandahöll därmed inte de obligatoriska observatörsrapporterna och inte heller årsrapporten. |
| --- | --- |

(95)

Vidare framgår det av informationen i IOTC:s efterlevnadsrapport av den 2 april 2013 att Filippinerna inte eller endast delvis efterlevde resolution 20/08 om förteckningen över aktiva fartyg och resolution 07/02 om förteckningen över godkända fartyg med en total längd på minst 24 meter, eftersom landet utelämnat obligatorisk information t.ex. om ägare, målarter, bruttotonnage, tillståndsperiod, verksamhetshamn. När det gäller VMS efterlevde Filippinerna, liksom under det föregående året, inte resolution 06/03 och resolution 12/13, eftersom inga uppgifter om sammanfattningen av VMS-registren och genomförande hade lämnats i rapporten om genomförandet. Filippinerna hade endast delvis efterlevt de obligatoriska statistiska kraven enligt resolution 10/02. Filippinerna efterlevde inte heller resolution 12/05 om omlastning till sjöss, eftersom man inte lämnat erforderlig obligatorisk information. När det gäller observatörer efterlevde Filippinerna inte eller endast delvis resolution 1/04. Det bör sägas att landet inte tillhandahöll erforderlig observatörstäckning på grund av att Indiska oceanen är ett högriskområde och tillhandahöll därmed inte de obligatoriska observatörsrapporterna och inte heller årsrapporten.

| (96) | Förutom att vissa av de ovan nämnda problemen innebär överträdelser av de internationella fiskeriorganisationernas regler innebär de också överträdelser av de allmänna skyldigheterna enligt Unclos, som granskningen nedan kommer att visa. |
| --- | --- |

(96)

Förutom att vissa av de ovan nämnda problemen innebär överträdelser av de internationella fiskeriorganisationernas regler innebär de också överträdelser av de allmänna skyldigheterna enligt Unclos, som granskningen nedan kommer att visa.

| (97) | Underlåtelsen att införliva förbudet mot stora drivnät i den nationella lagstiftningen i enlighet med IOTC:s resolution 12/11 (se beskrivningen i skäl 94) undergräver Filippinernas möjlighet att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 118 i Unclos där det fastslås att stater måste samarbeta för att bevara och förvalta levande resurser i det fria havet. |
| --- | --- |

(97)

Underlåtelsen att införliva förbudet mot stora drivnät i den nationella lagstiftningen i enlighet med IOTC:s resolution 12/11 (se beskrivningen i skäl 94) undergräver Filippinernas möjlighet att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 118 i Unclos där det fastslås att stater måste samarbeta för att bevara och förvalta levande resurser i det fria havet.

| (98) | Såsom beskrivs i skälen 93–97 har Filippinerna inte efterlevt IOTC:s krav om registrering och rättidig rapportering. Landet har inte lämnat information till IOTC om statistik, utvecklingsplanen för flottan, VMS-rapportering och registrering, observatörsrapporter och rapporter om omlastning. Dessa brister är inte förenliga med artikel 119.2 i Unclos där det anges att tillgänglig vetenskaplig information, statistik rörande fångst och fiskeansträngning samt andra data som är relevanta för bevarandet av fiskbestånden ska lämnas och utbytas regelbundet genom behöriga internationella organisationer på subregional, regional eller internationell nivå. |
| --- | --- |

(98)

Såsom beskrivs i skälen 93–97 har Filippinerna inte efterlevt IOTC:s krav om registrering och rättidig rapportering. Landet har inte lämnat information till IOTC om statistik, utvecklingsplanen för flottan, VMS-rapportering och registrering, observatörsrapporter och rapporter om omlastning. Dessa brister är inte förenliga med artikel 119.2 i Unclos där det anges att tillgänglig vetenskaplig information, statistik rörande fångst och fiskeansträngning samt andra data som är relevanta för bevarandet av fiskbestånden ska lämnas och utbytas regelbundet genom behöriga internationella organisationer på subregional, regional eller internationell nivå.

| (99) | Vidare är underlåtenheten att rapportera till IOTC om sammanfattningen av VMS-registren och VMS-rapporter tillsammans med de filippinska myndigheternas generella svårigheter att motta VMS-signal från Filippinerna-flaggade fartyg när de är verksamma i tredjeländers vatten inte förenligt med artikel 62.4 e i Unclos med avseende på kravet att begära VMS-positionsrapport från fiskefartyg. Denna brist är dessutom inte förenlig med punkt 24.3 i IPOA IUU, där flaggstaterna uppmanas att effektivisera övervakningen och kontrollen av fisket från att det börjar, under landningen och till slutdestinationen, inklusive införandet av ett satellitbaserat övervakningssystem för fartyg (VMS), i enlighet med relevanta nationella, regionala och internationella standarder, vilka innebär ett krav på att fartyg inom landets jurisdiktion ska ha VMS ombord. |
| --- | --- |

(99)

Vidare är underlåtenheten att rapportera till IOTC om sammanfattningen av VMS-registren och VMS-rapporter tillsammans med de filippinska myndigheternas generella svårigheter att motta VMS-signal från Filippinerna-flaggade fartyg när de är verksamma i tredjeländers vatten inte förenligt med artikel 62.4 e i Unclos med avseende på kravet att begära VMS-positionsrapport från fiskefartyg. Denna brist är dessutom inte förenlig med punkt 24.3 i IPOA IUU, där flaggstaterna uppmanas att effektivisera övervakningen och kontrollen av fisket från att det börjar, under landningen och till slutdestinationen, inklusive införandet av ett satellitbaserat övervakningssystem för fartyg (VMS), i enlighet med relevanta nationella, regionala och internationella standarder, vilka innebär ett krav på att fartyg inom landets jurisdiktion ska ha VMS ombord.

| (100) | Enligt artikel 62.1 i Unclos och relevanta regler i WCPFC-konventionen (i synnerhet artiklarna 2, 5, 7, 8) är det dessutom en kuststats oomstridliga skyldighet att anta åtgärder som är förenliga med de åtgärder som är tillämpliga i regionen och på fritt hav i syfte att säkerställa långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och att främja målet om ett optimalt utnyttjande. I Filippinernas regelverk föreskrivs endast begränsade bevarande- och förvaltningsåtgärder för samtliga vatten under dess nationella jurisdiktion. Dessa åtgärder är inte förenliga med Filippinernas skyldigheter enligt internationell rätt och de regionala fiskeriorganisationernas regler. |
| --- | --- |

(100)

Enligt artikel 62.1 i Unclos och relevanta regler i WCPFC-konventionen (i synnerhet artiklarna 2, 5, 7, 8) är det dessutom en kuststats oomstridliga skyldighet att anta åtgärder som är förenliga med de åtgärder som är tillämpliga i regionen och på fritt hav i syfte att säkerställa långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och att främja målet om ett optimalt utnyttjande. I Filippinernas regelverk föreskrivs endast begränsade bevarande- och förvaltningsåtgärder för samtliga vatten under dess nationella jurisdiktion. Dessa åtgärder är inte förenliga med Filippinernas skyldigheter enligt internationell rätt och de regionala fiskeriorganisationernas regler.

| (101) | Vattnen under Filippinernas jurisdiktion benämns som territorialvatten, arkipelagiska vatten och EEZ-vatten. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s behörighetsområde i princip alla vatten i Stilla havet (begränsade i söder och i öster av definierade linjer), inklusive vatten under Filippinernas jurisdiktion. Eftersom Filippinerna anser att WCPFC:s regler inte gäller fullt ut i vatten som lyder under dess jurisdiktion, är det inte helt klart vilka uppgifter som samlas in och rapporteras till WCPFC. Här ingår inte bedömningar av samtliga av Filippinernas fiskevatten. Eftersom Filippinerna anser att deras arkipelagiska vatten inte omfattas av tillämpningsområdet för WCPFC:s åtgärder, bryter landet mot dessa åtgärder. |
| --- | --- |

(101)

Vattnen under Filippinernas jurisdiktion benämns som territorialvatten, arkipelagiska vatten och EEZ-vatten. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s behörighetsområde i princip alla vatten i Stilla havet (begränsade i söder och i öster av definierade linjer), inklusive vatten under Filippinernas jurisdiktion. Eftersom Filippinerna anser att WCPFC:s regler inte gäller fullt ut i vatten som lyder under dess jurisdiktion, är det inte helt klart vilka uppgifter som samlas in och rapporteras till WCPFC. Här ingår inte bedömningar av samtliga av Filippinernas fiskevatten. Eftersom Filippinerna anser att deras arkipelagiska vatten inte omfattas av tillämpningsområdet för WCPFC:s åtgärder, bryter landet mot dessa åtgärder.

| (102) | Såsom konstaterades under kommissionen första kontrollbesök 2012 har endast få bevarandeåtgärder införts och de flesta av dem har mycket begränsade effekter. De lokala myndigheternas roll när det gäller att införa bevarandeåtgärder i kommunala vatten förblir också oklar. Det finns 915 lokala myndigheter; dessa förefaller agera oberoende av BFAR, som inte har befogenhet att ålägga dem politik och regler i frågor som rör deras jurisdiktion, t.ex. kommunala vatten. |
| --- | --- |

(102)

Såsom konstaterades under kommissionen första kontrollbesök 2012 har endast få bevarandeåtgärder införts och de flesta av dem har mycket begränsade effekter. De lokala myndigheternas roll när det gäller att införa bevarandeåtgärder i kommunala vatten förblir också oklar. Det finns 915 lokala myndigheter; dessa förefaller agera oberoende av BFAR, som inte har befogenhet att ålägga dem politik och regler i frågor som rör deras jurisdiktion, t.ex. kommunala vatten.

| (103) | Denna situation leder till en brist på tydlighet och transparens som, utöver bristen på transparens i Filippinernas lagar och förfaranden för registrering och licensiering av fiskefartyg, som behandlas i avsnitten 3.1 och 3.2 i beslutet, försvårar och undergräver möjligheten att på ett ändamålsenligt sätt genomföra effektiva bevarande- och förvaltningsåtgärder för fiskeresurserna i Filippinerna. |
| --- | --- |

(103)

Denna situation leder till en brist på tydlighet och transparens som, utöver bristen på transparens i Filippinernas lagar och förfaranden för registrering och licensiering av fiskefartyg, som behandlas i avsnitten 3.1 och 3.2 i beslutet, försvårar och undergräver möjligheten att på ett ändamålsenligt sätt genomföra effektiva bevarande- och förvaltningsåtgärder för fiskeresurserna i Filippinerna.

| (104) | Filippinerna har inte genomfört internationella instrument i enlighet med rekommendationerna i punkt 10 i IPOA IUU, där stater uppmanas att ratificera, godkänna och ansluta sig till Unfsa och att prioritera detta. Kommissionen anser att denna rekommendation är särskilt relevant för Filippinerna, som har en stor fiskeflotta som bedriver fiske efter långvandrande arter (huvudsakligen tonfisk i Iccats, IOTC:s och WCPFC:s område). |
| --- | --- |

(104)

Filippinerna har inte genomfört internationella instrument i enlighet med rekommendationerna i punkt 10 i IPOA IUU, där stater uppmanas att ratificera, godkänna och ansluta sig till Unfsa och att prioritera detta. Kommissionen anser att denna rekommendation är särskilt relevant för Filippinerna, som har en stor fiskeflotta som bedriver fiske efter långvandrande arter (huvudsakligen tonfisk i Iccats, IOTC:s och WCPFC:s område).

| (105) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Filippinerna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Filippinerna inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(105)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Filippinerna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Filippinerna inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

3.4   Särskilda begränsningar för utvecklingsländer

| (106) | Det erinras om att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (15) anses Filippinerna vara ett land med medelhög mänsklig utveckling (plats 114 av 186 länder år 2012). Detta bekräftas även i bilaga II till förordning (EG) nr 1905 där Filippinerna finns med i kategorin länder och territorier med lägre medelinkomst, samt i informationen från OECD:s biståndskommitté (OECD/DAC) av den 1 januari 2013 med rapportering om 2012 (16). |
| --- | --- |

(106)

Det erinras om att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (15) anses Filippinerna vara ett land med medelhög mänsklig utveckling (plats 114 av 186 länder år 2012). Detta bekräftas även i bilaga II till förordning (EG) nr 1905 där Filippinerna finns med i kategorin länder och territorier med lägre medelinkomst, samt i informationen från OECD:s biståndskommitté (OECD/DAC) av den 1 januari 2013 med rapportering om 2012 (16).

| (107) | Det bör noteras att Filippinernas anmälan som flaggstat godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 15 januari 2010. Filippinerna bekräftade därigenom, i enlighet med kraven i artikel 20.1 i IUU-förordningen, att landet har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa. |
| --- | --- |

(107)

Det bör noteras att Filippinernas anmälan som flaggstat godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 15 januari 2010. Filippinerna bekräftade därigenom, i enlighet med kraven i artikel 20.1 i IUU-förordningen, att landet har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.

| (108) | Kommissionen informerade Filippinerna om de olika brister den hade upptäckt under sitt första besök i januari 2012. Några månader senare, under sitt andra besök i juni 2012, fann kommissionen att situationen var oförändrad. Kommissionen försökte få de filippinska myndigheterna att samarbeta och vidta korrigerande åtgärder i fråga om de konstaterade bristerna. Filippinerna har inte vidtagit tillräckliga korrigerande åtgärder eller åstadkommit tillräcklig positiv utveckling för att komma tillrätta med de fastställda bristerna. |
| --- | --- |

(108)

Kommissionen informerade Filippinerna om de olika brister den hade upptäckt under sitt första besök i januari 2012. Några månader senare, under sitt andra besök i juni 2012, fann kommissionen att situationen var oförändrad. Kommissionen försökte få de filippinska myndigheterna att samarbeta och vidta korrigerande åtgärder i fråga om de konstaterade bristerna. Filippinerna har inte vidtagit tillräckliga korrigerande åtgärder eller åstadkommit tillräcklig positiv utveckling för att komma tillrätta med de fastställda bristerna.

| (109) | Det bör också noteras att unionen redan har finansierat en särskild teknisk stödåtgärd i Filippinerna för att bekämpa IUU-fiske under 2011 (17). |
| --- | --- |

(109)

Det bör också noteras att unionen redan har finansierat en särskild teknisk stödåtgärd i Filippinerna för att bekämpa IUU-fiske under 2011 (17).

| (110) | Vidare organiserade kommissionen, med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån och på Filippinernas begäran, också en workshop om kapacitetsuppbyggnad den 22–26 juli 2013 i Manila med inriktning på hamnstatsåtgärder och riskanalys. |
| --- | --- |

(110)

Vidare organiserade kommissionen, med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån och på Filippinernas begäran, också en workshop om kapacitetsuppbyggnad den 22–26 juli 2013 i Manila med inriktning på hamnstatsåtgärder och riskanalys.

| (111) | Kommissionen har tagit hänsyn till Filippinernas utvecklingsbegränsningar och gett Filippinerna rimlig tid för att sedan 2012 genomföra åtgärder för att på ett samordnat, effektivt och icke menligt sätt avhjälpa åsidosättandet av dess skyldigheter enligt internationell lag. |
| --- | --- |

(111)

Kommissionen har tagit hänsyn till Filippinernas utvecklingsbegränsningar och gett Filippinerna rimlig tid för att sedan 2012 genomföra åtgärder för att på ett samordnat, effektivt och icke menligt sätt avhjälpa åsidosättandet av dess skyldigheter enligt internationell lag.

| (112) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Filippinerna har lämnat, kan det i enlighet med enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Filippinernas fiskeriförvaltning kan försvåras av landets övergripande utvecklingsnivå. Med beaktande av karaktären hos de fastställda bristerna i Filippinerna, det bistånd som tillhandahålls av unionen och de åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen, finns det emellertid inga belägg för att Filippinernas underlåtelse att fullgöra de uppgifter som åligger landet enligt internationell rätt skulle vara resultatet av bristande utveckling. Filippinernas utvecklingsnivå kan inte ursäkta eller motivera Filippinernas allmänna förfaringssätt som flagg- och kuststat i fråga om fisket och inte heller landets otillräckliga åtgärder för att förhindra, avskräcka och undanröja IUU-fiske och säkerställa effektiv övervakning, kontroll och tillsyn av fiske i farvatten som lyder under dess jurisdiktion. |
| --- | --- |

(112)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Filippinerna har lämnat, kan det i enlighet med enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Filippinernas fiskeriförvaltning kan försvåras av landets övergripande utvecklingsnivå. Med beaktande av karaktären hos de fastställda bristerna i Filippinerna, det bistånd som tillhandahålls av unionen och de åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen, finns det emellertid inga belägg för att Filippinernas underlåtelse att fullgöra de uppgifter som åligger landet enligt internationell rätt skulle vara resultatet av bristande utveckling. Filippinernas utvecklingsnivå kan inte ursäkta eller motivera Filippinernas allmänna förfaringssätt som flagg- och kuststat i fråga om fisket och inte heller landets otillräckliga åtgärder för att förhindra, avskräcka och undanröja IUU-fiske och säkerställa effektiv övervakning, kontroll och tillsyn av fiske i farvatten som lyder under dess jurisdiktion.

| (113) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som landet har lämnat, kan det fastställas enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen att Filippinernas utveckling och resultat i fråga om fisket inte har satts ned av utvecklingsnivån. |
| --- | --- |

(113)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som landet har lämnat, kan det fastställas enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen att Filippinernas utveckling och resultat i fråga om fisket inte har satts ned av utvecklingsnivån.

4.   SLUTSATS OM MÖJLIGHETEN ATT TREDJELÄNDER IDENTIFIERAS SOM ICKE-SAMARBETANDE

| (114) | Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Filippinerna inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, meddelas om möjligheten att landet av kommissionen identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(114)

Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Filippinerna inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, meddelas om möjligheten att landet av kommissionen identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske.

| (115) | I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Filippinerna om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Filippinerna. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen. |
| --- | --- |

(115)

I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Filippinerna om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Filippinerna. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen.

| (116) | Meddelandet till Filippinerna om möjligheten att av kommissionen identifieras som ett icke-samarbetande land med avseende på vad som anges i detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem. |
| --- | --- |

(116)

Meddelandet till Filippinerna om möjligheten att av kommissionen identifieras som ett icke-samarbetande land med avseende på vad som anges i detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Republiken Filippinerna meddelas härmed om möjligheten att av kommissionen identifieras som icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

Utfärdat i Bryssel den 10 juni 2014.

På kommissionens vägnar

Maria DAMANAKI

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EUT L 286, 29.10.2008, s. 1.

1

(2)  Enligt uppgift från Department of Agriculture – Bureau of Fisheries and Aquatic Resources, Philippine Fisheries Profile 2011, http://www.bfar.da.gov.ph/pages/AboutUs/maintabs/publications/pdf%20files/2011%20Fisheries%20Profile%20(Final)%20(4).pdf

2

(3)  http://www.wcpfc.int/system/files/AR-CCM-19-Philippines-Rev-2.pdf

3

http://www.wcpfc.int/system/files/AR-CCM-19-Philippines-Part-1.pdf

(4)  EUT C 346, 27.11.2013, s. 26.

4

(5)  Se fotnot 2.

5

(6)  Se fotnot 2.

6

(7)  Konventionen om bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet, utfärdad i Honolulu den 5 september 2000 (http://www.wcpfc.int/doc/convention-conservation-and-management-highly-migratory-fish-stocks-western-and-central-pacific).

7

(8)  Information finns på http://hdr.undp.org/en/statistics

8

(9)  EUT L 378, 27.12.2006, s. 41.

9

(10)  OECD:s biståndskommittés förteckning över mottagare av offentligt utvecklingsbistånd (http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm)

10

(11)  Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) Fishing, EuropeAid/129609/C/SER/Multi (Stöd till utvecklingsländer vid genomförandet av förordning (EG) nr 1005/2008 om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske).

11

(12)  IOTC:s efterlevnadsrapport för Filippinerna utarbetad av efterlevnadskommitten, 9:e mötet i CoC, rapport av den 10 mars 2012, IOTC-2012-CoC09-CR22; CoC09-IR22.

12

(13)  IOTC:s efterlevnadsrapport av den 10 mars 2012, IOTC-2012-CoC09-CR22_Rev2[E].

13

(14)  IOTC:s efterlevnadsrapport av den 2 april 2013, IOTC-2013-CoC10-CR22[E].

14

(15)  Se fotnot 8.

15

(16)  Se fotnot 10.

16

(17)  Se fotnot 11.

17

---

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/32 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/32

---

Ny nationell sida på euromynt som är avsedda att sättas i omlopp

(2014/C 185/04)

Euromynt avsedda att sättas i omlopp är lagliga betalningsmedel i hela euroområdet. För att informera alla som hanterar mynt, liksom den breda allmänheten, offentliggör kommissionen utformningen av alla nya euromynt (1). I enlighet med rådets slutsatser av den 10 februari 2009 (2) får medlemsstaterna i euroområdet och de länder som har ingått ett monetärt avtal med Europeiska unionen om utgivning av euromynt ge ut minnesmynt i euro avsedda att sättas i omlopp, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda, främst att endast mynt med valören 2 euro ges ut. Dessa mynt har samma tekniska egenskaper som andra euromynt med valören 2 euro, men deras nationella sida har ett minnes- eller jubileumsmotiv med högt nationellt eller europeiskt symbolvärde.

Utgivande land
  : Frankrike

Anledning
  : Bekämpning av hiv/aids inom ramen för världsaidsdagen.

Beskrivning
  : Det röda bandet är symbolen för kampen mot hiv/aids och återfinns på myntets åtsida. Bandet, som har formen av ett omvänt V-tecken, skapades på initiativ av sammanslutningen av bildkonstnärer Visual Aids Artist Caucus, och den amerikanske målaren Franck Moore och bärs nära hjärtat som en symbol för solidaritet med människor som lever med och/eller insjuknat i hiv/aids. Dess målsättning är att bandet en dag ska kunna bäras som ett V-tecken som illustrerar att kampen mot sjukdomen har vunnits. Tre band återfinns på åtsidan. Ett av dem är rättvänt och rödfärgat i utgåvorna för BU och BE. De båda övriga banden är sammankopplade med de två V:na och uppochnedvända, vilket förstärker symboliken med den efterlängtade segern över sjukdomen. Datumet den 1 december, som är Unescos internationella världsaidsdag, anges högst upp på myntet.

I myntets yttre fält återfinns EU-flaggans tolv stjärnor.

Myntupplaga
  : 3 miljoner

Utgivningsdag
  : November 2014

---

(1)  Se EGT C 373, 28.12.2001, s. 1 för upplysningar om nationella sidor på alla mynt som gavs ut 2002.

(2)  Se slutsatserna från rådets möte (ekonomiska och finansiella frågor) den 10 februari 2009 och kommissionens rekommendation av den 19 december 2008 om gemensamma riktlinjer för utformningen av euromyntens nationella sidor och utgivningen av euromynt avsedda att sättas i omlopp (EUT L 9, 14.1.2009, s. 52).

---

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/33 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/33

---

Uttalande från Europeiska kommissionen om artikel 7.3 i avtalet om gemensam upphandling för anskaffning av medicinska motåtgärder enligt Europaparlamentets och rådets beslut 1082/2013/EU

(2014/C 185/05)

Syftet med avtalet om gemensam upphandling av medicinska motåtgärder är att underlätta samordningen av de praktiska frågorna i samband med de gemensamma inköp som omfattas av avtalet. Det innebär inte att unionen eller dess institutioner ges behörighet eller offentligrättsliga maktbefogenheter på folkhälsoområdet. Artikel 7.3 i avtalet är endast tillämplig på beslutsprocesser i samband med den interna administrativa styrningen av själva den gemensamma upphandlingen. Den är endast avsedd som en sista utväg, vid behov, för att undvika situationer där det inte går att fatta något beslut.

---

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/34 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/34

---

Meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 17.5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen

Inbjudan att lämna anbud avseende tillhandahållande av regelbunden lufttrafik i enlighet med allmän trafikplikt

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 185/06)

| Medlemsstat | Sverige |
| --- | --- |
| Berörda flyglinjer | Gällivare–Arlanda, Hemavan–Arlanda, Lycksele–Arlanda, Pajala–Luleå, Sveg–Arlanda, Vilhelmina–Arlanda, Östersund–Umeå, Hagfors–Arlanda och Torsby–Arlanda |
| Kontraktets giltighetstid | 25 oktober 2015–26 oktober 2019 |
| Tidsfrist för inlämnande av anbud | 60 dagar från dagen för offentliggörande av denna inbjudan att lämna anbud |
| Adress där texten med inbjudan att lämna anbud och all annan relevant information och/eller dokumentation om anbudsförfarandet och den allmänna trafikplikten kan erhållas | För ytterligare information:





  The Swedish Transport Administration |
| SE-781 87 Borlänge |
| SVERIGE |
| Internet: |
| http://www.trafikverket.se/Foretag/Upphandling/Aktuella-upphandlingar/ |
| RFT referens: TRV 2014/12198 |
| Tfn +46 771921921 |
| Kontaktpersoner: |
| Anna Fürst |
| E-post: anna.furst@trafikverket.se |
| Johan Holmér |
| E-post: johan.holmer@trafikverket.se |

Medlemsstat

Sverige

Berörda flyglinjer

Gällivare–Arlanda, Hemavan–Arlanda, Lycksele–Arlanda, Pajala–Luleå, Sveg–Arlanda, Vilhelmina–Arlanda, Östersund–Umeå, Hagfors–Arlanda och Torsby–Arlanda

Kontraktets giltighetstid

25 oktober 2015–26 oktober 2019

Tidsfrist för inlämnande av anbud

60 dagar från dagen för offentliggörande av denna inbjudan att lämna anbud

Adress där texten med inbjudan att lämna anbud och all annan relevant information och/eller dokumentation om anbudsförfarandet och den allmänna trafikplikten kan erhållas

För ytterligare information:

The Swedish Transport Administration

SE-781 87 Borlänge

SVERIGE

Internet:

http://www.trafikverket.se/Foretag/Upphandling/Aktuella-upphandlingar/

RFT referens: TRV 2014/12198

Tfn +46 771921921

Kontaktpersoner:

Anna Fürst

E-post: anna.furst@trafikverket.se

Johan Holmér

E-post: johan.holmer@trafikverket.se

---

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/35 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/35

---

Likvidationsförfarande

Beslut om att inleda ett likvidationsförfarande för LA VIE ANONYMI ELLINIKI ASFALISTIKI ETAIRIA YGEIAS

(Offentliggörande i enlighet med artikel 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/17/EG om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag)

(2014/C 185/07)

| Försäkringsföretag | LA VIE ANONYMI ELLINIKI ASFALISTIKI ETAIRIA YGEIAS





  med säte i Kifissia, adress: Filadelfeos & Kefalariou 1 |
| --- | --- |
| 145 62 Kifissia |
| GREKLAND |

Försäkringsföretag

LA VIE ANONYMI ELLINIKI ASFALISTIKI ETAIRIA YGEIAS

med säte i Kifissia, adress: Filadelfeos & Kefalariou 1

145 62 Kifissia

GREKLAND

Beslutsdatum, datum för ikraftträdande och beslutets ändamål

Beslut 103/1 av den 21 februari 2014 av Grekiska centralbankens kommitté för kredit- och försäkringsfrågor om slutlig indragning av bolagets tillstånd att driva försäkringsrörelse och om dess likvidation.

Ikraftträdande: den 21 februari 2014.

Behöriga myndigheter

Greklands centralbank, avdelningen för tillsyn över privata försäkringsföretag

Adress:

| El. Venizelou 21 |
| --- |
| 102 50 Aten |
| GREKLAND |

El. Venizelou 21

102 50 Aten

GREKLAND

Tillsynsmyndighet

Greklands centralbank, avdelningen för tillsyn över privata försäkringsföretag

Adress:

| El. Venizelou 21 |
| --- |
| 102 50 Aten |
| GREKLAND |

El. Venizelou 21

102 50 Aten

GREKLAND

Utsedd likvidator

Eleni Atherinou

(ansvarig likvidator)

Adress:

| Zefyrou 24 |
| --- |
| 145 63 Kifissia |
| GREKLAND |

Zefyrou 24

145 63 Kifissia

GREKLAND

Tillämplig lagstiftning

Grekisk lagstiftning med hänvisning till bestämmelserna i artiklarna 3.3, 3.7–3.9, 10, 12a, 17a–c i dekret 400/1970

---

V Yttranden

ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN

Europaparlamentet

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/36 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/36

---

Inbjudan att lämna förslag IX-2015/01–”Bidrag till politiska partier på europeisk nivå”

(2014/C 185/08)

Enligt artikel 10.4 i fördraget om Europeiska unionen bidrar de politiska partierna på europeisk nivå till att skapa ett europeiskt medvetande och uttrycka unionsmedborgarnas politiska vilja. Enligt artikel 224 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska Europaparlamentet och rådet genom förordningar som antas i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa regler för de politiska partier på europeisk nivå som avses i artikel 10.4 i fördraget om Europeiska unionen och särskilt bestämmelser om deras finansiering.

I detta sammanhang offentliggör parlamentet en förslagsinfordran för bidrag till politiska partier på europeisk nivå.

1.   Grundläggande rättsakt

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2004/2003 av den 4 november 2003 om regler för och finansiering av politiska partier på europeisk nivå (1) (nedan kallad förordning (EG) nr 2004/2003).

Beslut av Europaparlamentets presidium av den 29 mars 2004 om tillämpningsföreskrifter till förordning (EG) nr 2004/2003 (2) (nedan kallat presidiets beslut av den 29 mars 2004).

Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 av den 25 oktober 2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget och om upphävande av rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 (3) (nedan kallad budgetförordningen).

Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1268/2012 av den 29 oktober 2012 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget (4) (nedan kallad tillämpningsföreskrifterna).

2.   Syfte

Enligt artikel 2 i presidiets beslut av den 29 mars 2004 ska Europaparlamentet ”varje år, före utgången av det första halvåret under det år som föregår det år för vilket ansökan om bidrag gäller, offentliggöra en inbjudan att lämna förslag för dem som vill ansöka om bidrag till partier och stiftelser”.

Denna förslagsinfordran avser bidragsansökningar för räkenskapsåret 2015 som omfattar verksamhetsperioden från den 1 januari till den 31 december 2015. Bidragets syfte är att stödja mottagarens årliga arbetsprogram.

3.   Prövningsbarhet

Man kommer endast att beakta skriftliga ansökningar som lämnats in på de formulär för bidragsansökan som finns i bilaga 1 till presidiets beslut av den 29 mars 2004 och adresserats till Europaparlamentets talman inom tidsfristen.

4.   Kriterier och styrkande handlingar

4.1   Stödkriterier

För att kunna få stöd måste ett politiskt parti på europeisk nivå uppfylla de villkor som anges i artikel 3.1 i förordning (EG) nr 2004/2003, nämligen följande:

| a) | Det måste vara en juridisk person i den medlemsstat där det har sitt säte. |
| --- | --- |

a)

Det måste vara en juridisk person i den medlemsstat där det har sitt säte.

| b) | Det måste företrädas av ledamöter i Europaparlamentet eller de nationella eller regionala parlamenten eller regionala församlingarna, i åtminstone en fjärdedel av medlemsstaterna, eller ha erhållit i åtminstone en fjärdedel av medlemsstaterna, minst tre procent av rösterna i var och en av dessa medlemsstater i de senaste valen till Europaparlamentet. |
| --- | --- |

b)

Det måste företrädas av ledamöter i Europaparlamentet eller de nationella eller regionala parlamenten eller regionala församlingarna, i åtminstone en fjärdedel av medlemsstaterna, eller ha erhållit i åtminstone en fjärdedel av medlemsstaterna, minst tre procent av rösterna i var och en av dessa medlemsstater i de senaste valen till Europaparlamentet.

| c) | Det måste respektera, i synnerhet i sitt program och i sin verksamhet, de principer på vilka Europeiska unionen grundar sig, nämligen principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt rättsstatsprincipen. |
| --- | --- |

c)

Det måste respektera, i synnerhet i sitt program och i sin verksamhet, de principer på vilka Europeiska unionen grundar sig, nämligen principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt rättsstatsprincipen.

| d) | Det måste ha deltagit i eller uttryckt sin avsikt att delta i valen till Europaparlamentet. |
| --- | --- |

d)

Det måste ha deltagit i eller uttryckt sin avsikt att delta i valen till Europaparlamentet.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EG) nr 2004/2003 får en ledamot av Europaparlamentet vara medlem av endast ett politiskt parti på europeisk nivå (artikel 10.1 sista stycket i förordning (EG) nr 2004/2003).

De politiska partierna ska därför upplysas om att Europaparlamentet tillämpar bestämmelserna i artikel 3.1 b, vilket innebär att en ledamot av Europaparlamentet får vara medlem av endast det politiska parti på europeisk nivå i vilket ledamotens nationella politiska parti är medlem.

4.2   Uteslutningskriterier

De sökande måste också intyga att de inte befinner sig i någon av de situationer som beskrivs i artiklarna 106.1 och 107 i budgetförordningen.

4.3   Urvalskriterier

De sökande måste styrka att de har den rättsliga och ekonomiska bärkraft som krävs för att utföra det arbetsprogram som anges i ansökan om finansiering och att de har den tekniska kapacitet och ledarförmåga som krävs för att framgångsrikt genomföra det arbetsprogram som de ansöker om bidrag för.

4.4   Kriterier för fördelning av stöd

I enlighet med artikel 10 i förordning (EG) nr 2004/2003 kommer de tillgängliga anslagen för budgetåret 2015 att fördelas enligt nedanstående mellan de politiska partier vars begäran om finansiering varit föremål för ett positivt beslut när det gäller kriterierna för giltighet, stödberättigande, uteslutning och urval:

| a) | 15 procent ska fördelas i lika delar. |
| --- | --- |

a)

15 procent ska fördelas i lika delar.

| b) | 85 procent ska fördelas mellan dem som har valda ledamöter i Europaparlamentet, i proportion till antalet valda ledamöter. |
| --- | --- |

b)

85 procent ska fördelas mellan dem som har valda ledamöter i Europaparlamentet, i proportion till antalet valda ledamöter.

4.5   Styrkande handlingar

För bedömningen av dessa kriterier bör de sökande tillhandahålla följande styrkande handlingar:

| a) | Följebrev i original där det ansökta bidragsbeloppet anges. |
| --- | --- |

a)

Följebrev i original där det ansökta bidragsbeloppet anges.

| b) | Ansökningsformuläret i bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004, vederbörligen ifyllt och undertecknat (med skriftlig sanningsförsäkran). |
| --- | --- |

b)

Ansökningsformuläret i bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004, vederbörligen ifyllt och undertecknat (med skriftlig sanningsförsäkran).

| c) | Stadgar för det politiska partiet (5). |
| --- | --- |

c)

Stadgar för det politiska partiet (5).

| d) | Officiellt registreringsintyg (6). |
| --- | --- |

d)

Officiellt registreringsintyg (6).

| e) | Aktuellt bevis på det politiska partiets existens. |
| --- | --- |

e)

Aktuellt bevis på det politiska partiets existens.

| f) | Lista på styrelsens ordförande/medlemmar (efternamn, förnamn, titlar eller befattningar inom det ansökande partiet) (7). |
| --- | --- |

f)

Lista på styrelsens ordförande/medlemmar (efternamn, förnamn, titlar eller befattningar inom det ansökande partiet) (7).

| g) | Handlingar som intygar att den sökande uppfyller villkoren i artikel 3.1 b i förordning (EG) nr 2004/2003. |
| --- | --- |

g)

Handlingar som intygar att den sökande uppfyller villkoren i artikel 3.1 b i förordning (EG) nr 2004/2003.

| h) | Handlingar som intygar att den sökande uppfyller villkoren i artikel 3.1 d i förordning (EG) nr 2004/2003 (8)
   (9). |
| --- | --- |

h)

Handlingar som intygar att den sökande uppfyller villkoren i artikel 3.1 d i förordning (EG) nr 2004/2003 (8)
   (9).

| i) | Det politiska partiets program (10). |
| --- | --- |

i)

Det politiska partiets program (10).

| j) | Komplett årsredovisning för 2013, attesterad av det externa revisionsorganet (11)
   (12). |
| --- | --- |

j)

Komplett årsredovisning för 2013, attesterad av det externa revisionsorganet (11)
   (12).

| k) | Beskrivning av det årliga arbetsprogrammet. |
| --- | --- |

k)

Beskrivning av det årliga arbetsprogrammet.

| l) | Preliminär verksamhetsbudget för den stödberättigande perioden (1 januari 2015 till 31 december 2015), med angivande av de utgifter som är berättigade till stöd ur gemenskapens budget. |
| --- | --- |

l)

Preliminär verksamhetsbudget för den stödberättigande perioden (1 januari 2015 till 31 december 2015), med angivande av de utgifter som är berättigade till stöd ur gemenskapens budget.

5.   Finansiering från EU:s budget

Anslagen för budgetåret 2015 till artikel 402 i EU-budgeten, ”Bidrag till europeiska politiska stiftelser”, uppskattas till totalt 28 350 084 euro. De måste godkännas av budgetmyndigheten.

Det högsta beloppet för Europaparlamentets ekonomiska stöd får inte överstiga 85 procent av de stödberättigande utgifterna i de europeiska politiska partiernas driftsbudgetar. Bevisbördan för detta ligger hos det berörda politiska partiet.

Finansieringen ska ske i form av ett bidrag till administrationskostnader såsom föreskrivs i budgetförordningen och tillämpningsföreskrifterna. Reglerna för utbetalningen av stödet och skyldigheterna i samband med dess användning kommer att fastställas i de beslut om stöd för vilka det finns en mall i bilaga 2a i presidiets beslut av den 29 mars 2004.

6.   Förfarande och sista dag för inlämnande av förslag

6.1   Sista ansökningsdag och inlämning av ansökningar

Sista dagen för att lämna in ansökningar är den 30 september 2014. Ansökningar som lämnats in efter detta datum kommer inte att beaktas.

Ansökningarna måste

| a) | göras på ansökningsformuläret (bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004), |
| --- | --- |

a)

göras på ansökningsformuläret (bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004),

| b) | vara undertecknade av den sökande eller dennes behörige företrädare, |
| --- | --- |

b)

vara undertecknade av den sökande eller dennes behörige företrädare,

| c) | lämnas in i dubbla kuvert, båda kuverten ska tillslutas. På det inre kuvertet ska det, utöver den adressatavdelning som anges i inbjudan att lämna förslag, stå följande:

  ”CALL FOR PROPOSALS –
  2015 GRANTS TO POLITICAL PARTIES AT EUROPEAN LEVEL



  NOT TO BE OPENED BY THE MAIL SERVICE OR BY ANY OTHER UNAUTHORISED PERSON”

  Om självhäftande kuvert används ska de förseglas med tejp. Avsändaren ska sedan skriva sin namnteckning tvärsöver denna tejp. Både avsändarens skriftliga underskrift och dennes organisations stämpel anses som avsändarens underskrift.
  Förutom avsändarens egen adress ska följande adress skrivas på det yttre kuvertet:





  EUROPEAN PARLIAMENT |
| --- | --- |
| Mail Service |
| KAD 00D008 |
| 2929 Luxembourg |

c)

lämnas in i dubbla kuvert, båda kuverten ska tillslutas. På det inre kuvertet ska det, utöver den adressatavdelning som anges i inbjudan att lämna förslag, stå följande:

”CALL FOR PROPOSALS –
  2015 GRANTS TO POLITICAL PARTIES AT EUROPEAN LEVEL

NOT TO BE OPENED BY THE MAIL SERVICE OR BY ANY OTHER UNAUTHORISED PERSON”

Om självhäftande kuvert används ska de förseglas med tejp. Avsändaren ska sedan skriva sin namnteckning tvärsöver denna tejp. Både avsändarens skriftliga underskrift och dennes organisations stämpel anses som avsändarens underskrift.

Förutom avsändarens egen adress ska följande adress skrivas på det yttre kuvertet:

EUROPEAN PARLIAMENT

Mail Service

KAD 00D008

2929 Luxembourg

Följande adress ska skrivas på det inre kuvertet:

| President of the European Parliament |
| --- |
| Attn. Mr Roger Vanhaeren, Director-General of Finance |
| SCH 05B031 |
| 2929 Luxembourg |

President of the European Parliament

Attn. Mr Roger Vanhaeren, Director-General of Finance

SCH 05B031

2929 Luxembourg

| d) | De ska skickas senast det datum då tidsfristen löper ut enligt vad som fastställts i inbjudan att lämna förslag, antingen med rekommenderad post (postens stämpel gäller) eller med bud (datumet på budfirmans inlämningskvitto gäller). |
| --- | --- |

d)

De ska skickas senast det datum då tidsfristen löper ut enligt vad som fastställts i inbjudan att lämna förslag, antingen med rekommenderad post (postens stämpel gäller) eller med bud (datumet på budfirmans inlämningskvitto gäller).

6.2   Vägledande förfarande och tidsplan

Nedanstående förfaranden och tidsfrister kommer att tillämpas vid tilldelningen av stöd till politiska partier på europeisk nivå:

| a) | Ansökningen insänds till Europaparlamentet (senast den 30 september 2014). |
| --- | --- |

a)

Ansökningen insänds till Europaparlamentet (senast den 30 september 2014).

| b) | Europaparlamentets enheter behandlar ansökningarna och gör ett urval. Endast de godkända ansökningarna kommer att behandlas utifrån de kriterier för stödberättigande, uteslutning och urval som anges i inbjudan att lämna förslag. |
| --- | --- |

b)

Europaparlamentets enheter behandlar ansökningarna och gör ett urval. Endast de godkända ansökningarna kommer att behandlas utifrån de kriterier för stödberättigande, uteslutning och urval som anges i inbjudan att lämna förslag.

| c) | Europaparlamentets presidium fattar beslut om beviljande (i princip senast den 1 januari 2015 i enlighet med artikel 4 i presidiets beslut av den 29 mars 2004). |
| --- | --- |

c)

Europaparlamentets presidium fattar beslut om beviljande (i princip senast den 1 januari 2015 i enlighet med artikel 4 i presidiets beslut av den 29 mars 2004).

| d) | Underrättelse om beslut om stöd. |
| --- | --- |

d)

Underrättelse om beslut om stöd.

| e) | En förhandsfinansiering på 80 procent betalas ut (inom 15 dagar efter beslutet om beviljande). |
| --- | --- |

e)

En förhandsfinansiering på 80 procent betalas ut (inom 15 dagar efter beslutet om beviljande).

6.3   Mer information

Följande texter finns tillgängliga på Europaparlamentets webbplats:

http://www.europarl.europa.eu/tenders/invitations.htm

| a) | Förordning (EG) nr 2004/2003. |
| --- | --- |

a)

Förordning (EG) nr 2004/2003.

| b) | Presidiets beslut av den 29 mars 2004. |
| --- | --- |

b)

Presidiets beslut av den 29 mars 2004.

| c) | Formulär för bidragsansökan (bilaga 1 till presidiets beslut av den 29 mars 2004). |
| --- | --- |

c)

Formulär för bidragsansökan (bilaga 1 till presidiets beslut av den 29 mars 2004).

Frågor angående denna inbjudan att lämna förslag för beviljande av bidrag ska skickas med e-post (ange vilken publikation det gäller) till följande adress: fin.part.fond.pol@europarl.europa.eu

6.4   Behandling av personuppgifter

I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (13) kommer personuppgifter som finns i ansökan om finansiering och dess bilagor att behandlas i enlighet med lojalitetsprincipen, lagenlighetsprincipen och proportionalitetsprincipen, och för detta projekts uttryckligt angivna och legitima ändamål. För att behandla ansökan kan de potentiella stödmottagarnas personuppgifter behandlas av Europaparlamentets behöriga enheter och organ och överföras till enheter för internrevision, Europeiska revisionsrätten, panelen för finansiella oegentligheter eller Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) i syfte att skydda gemenskapernas finansiella intressen.

Namn på ledamöter och företrädare för de europeiska politiska partier som anges i bidragsansökan för att uppfylla representationskriteriet i artikel 3 b i förordning (EG) nr 2004/2003 får offentliggöras av Europaparlamentet och lämnas ut till allmänheten genom tillämpning av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (14) om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets handlingar. De politiska partierna uppmanas att till ansökan bifoga en deklaration som undertecknats av berörda medlemmar av eller företrädare för partiet, i vilken anges att de har informerats och ger sitt samtycke till att deras namn lämnas ut till allmänheten.

Varje enskild berörd person har rätt att vända sig till Europeiska datatillsynsmannen (edps@edps.europa.eu) för att överklaga ett beslut.

---

(1)  EUT L 297, 15.11.2003, s. 1.

(2)  EUT C 155, 12.6.2004, s. 1.

(3)  EUT L 298, 26.10.2012, s. 1.

(4)  EUT L 362, 31.12.2012, s. 1.

(5)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(6)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(7)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(8)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(9)  Inklusive en förteckning över de valda personer som avses i artikel 3.1 b första stycket och i artikel 10.1 b i förordningen.

(10)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(11)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(12)  Utom om det politiska partiet på europeisk nivå har bildats under innevarande år.

(13)  EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

(14)  EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

---

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/41 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/41

---

Inbjudan att lämna förslag IX-2015/02 – ”Bidrag till politiska stiftelser på europeisk nivå”

(2014/C 185/09)

Enligt artikel 10.4 i fördraget om Europeiska unionen bidrar de politiska partierna på europeisk nivå till att skapa ett europeiskt medvetande och uttrycka unionsmedborgarnas politiska vilja. Enligt artikel 224 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska Europaparlamentet och rådet genom förordningar som antas i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa regler för de politiska partier på europeisk nivå som avses i artikel 10.4 i fördraget om Europeiska unionen och särskilt bestämmelser om deras finansiering.

I förordning (EG) nr 2004/2003, reviderad 2007, erkänns rollen för politiska stiftelser på europeisk nivå som organisationer som är knutna till politiska partier på europeisk nivå, och som ”genom sin verksamhet kan stödja och underbygga målen för politiska partier på europeisk nivå, särskilt när det handlar om att bidra till debatten om politiska frågor på europeisk nivå och europeisk integration, samt genom att fungera som katalysatorer för nya idéer, analyser och politiska alternativ”. I denna förordning föreskrivs att Europaparlamentet ska ge ett årligt driftsstöd till de politiska stiftelser som begär detta och som uppfyller villkoren i förordningen.

I detta sammanhang offentliggör parlamentet en förslagsinfordran för bidrag till politiska stiftelser på europeisk nivå.

1.   Grundläggande rättsakt

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2004/2003 av den 4 november 2003 om regler för och finansiering av politiska partier på europeisk nivå (1) (nedan kallad förordning (EG) nr 2004/2003).

Beslut av Europaparlamentets presidium av den 29 mars 2004 om tillämpningsföreskrifter till förordning (EG) nr 2004/2003 (2) (nedan kallat presidiets beslut av den 29 mars 2004).

Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 av den 25 oktober 2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget (3) (nedan kallad budgetförordningen).

Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1268/2012 av den 29 oktober 2012 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget (4) (nedan kallad tillämpningsföreskrifterna).

2.   Syfte

Enligt artikel 2 i presidiets beslut ska Europaparlamentet ”varje år, före utgången av det första halvåret under det år som föregår det år för vilket ansökan om bidrag gäller, offentliggöra en inbjudan att lämna förslag för dem som vill ansöka om bidrag till partier och stiftelser”.

Denna förslagsinfordran avser bidragsansökningar för räkenskapsåret 2015 som omfattar verksamhetsperioden från den 1 januari 2015 till den 31 december 2015. Bidragets syfte är att stödja mottagarens årliga arbetsprogram.

3.   Prövningsbarhet

Man kommer endast att beakta skriftliga ansökningar som lämnats in på de formulär för bidragsansökan som finns i bilaga 1 till presidiets beslut av den 29 mars 2004 och adresserats till Europaparlamentets talman inom tidsfristen.

4.   Kriterier och styrkande handlingar

4.1   Stödkriterier

För att kunna få stöd måste en politisk stiftelse på europeisk nivå uppfylla de villkor som anges i artikel 3.2 i förordning (EG) nr 2004/2003, nämligen följande:

| a) | Den måste vara knuten till ett av de politiska partier på europeisk nivå som erkänts i enlighet med denna förordning, enligt intyg från det partiet. |
| --- | --- |

a)

Den måste vara knuten till ett av de politiska partier på europeisk nivå som erkänts i enlighet med denna förordning, enligt intyg från det partiet.

| b) | Den måste vara en juridisk person i den medlemsstat där den har sitt säte. Denna juridiska person måste vara skild från den juridiska person som utgör det politiska parti på europeisk nivå som stiftelsen är knuten till. |
| --- | --- |

b)

Den måste vara en juridisk person i den medlemsstat där den har sitt säte. Denna juridiska person måste vara skild från den juridiska person som utgör det politiska parti på europeisk nivå som stiftelsen är knuten till.

| c) | Det måste respektera, i synnerhet i sitt program och i sin verksamhet, de principer på vilka Europeiska unionen grundar sig, nämligen principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt rättsstatsprincipen. |
| --- | --- |

c)

Det måste respektera, i synnerhet i sitt program och i sin verksamhet, de principer på vilka Europeiska unionen grundar sig, nämligen principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt rättsstatsprincipen.

| d) | Den får inte vara vinstdrivande. |
| --- | --- |

d)

Den får inte vara vinstdrivande.

| e) | Den ska ha en styrelse med geografiskt balanserad sammansättning. |
| --- | --- |

e)

Den ska ha en styrelse med geografiskt balanserad sammansättning.

Vidare måste den också uppfylla de villkor som anges i artikel 3.3 i förordning (EG) nr 2004/2003: ”Inom ramen för förordningen är det varje politiskt parti och stiftelse på europeisk nivå som ska fastställa de särskilda formerna för förhållandet dem emellan i enlighet med nationell lagstiftning, inbegripet en lämplig grad av åtskillnad av den dagliga förvaltningen samt ledningsstrukturen för den politiska stiftelsen på europeisk nivå å ena sidan och för det politiska parti på europeisk nivå som stiftelsen är knuten till å den andra.”

4.2   Uteslutningskriterier

De sökande måste också intyga att de inte befinner sig i någon av de situationer som beskrivs i artiklarna 106.1 och 107 i budgetförordningen.

4.3   Urvalskriterier

De sökande måste styrka att de har den rättsliga och ekonomiska bärkraft som krävs för att utföra det arbetsprogram som anges i ansökan om finansiering och att de har den tekniska kapacitet och ledarförmåga som krävs för att framgångsrikt genomföra det arbetsprogram som de ansöker om bidrag för.

4.4   Kriterier för fördelning av stöd

I enlighet med artikel 4.5 i förordning (EG) nr 2004/2003 kommer de tillgängliga anslagen för budgetåret 2015 att fördelas enligt nedanstående mellan de politiska stiftelser på europeisk nivå vars begäran om finansiering varit föremål för ett positivt beslut när det gäller kriterierna för giltighet, stödberättigande, uteslutning och urval:

| a) | 15 procent ska fördelas i lika delar. |
| --- | --- |

a)

15 procent ska fördelas i lika delar.

| b) | 85 procent fördelas mellan dem som är knutna till sådana politiska partier på europeisk nivå som har ledamöter i Europaparlamentet, i proportion till antalet ledamöter. |
| --- | --- |

b)

85 procent fördelas mellan dem som är knutna till sådana politiska partier på europeisk nivå som har ledamöter i Europaparlamentet, i proportion till antalet ledamöter.

4.5   Styrkande handlingar

För bedömningen av dessa kriterier bör de sökande tillhandahålla följande styrkande handlingar:

| a) | Följebrev i original där det sökta bidragsbeloppet anges. |
| --- | --- |

a)

Följebrev i original där det sökta bidragsbeloppet anges.

| b) | Ansökningsformuläret i bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004, vederbörligen ifyllt och undertecknat (med skriftlig sanningsförsäkran). |
| --- | --- |

b)

Ansökningsformuläret i bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004, vederbörligen ifyllt och undertecknat (med skriftlig sanningsförsäkran).

| c) | Den politiska stiftelsens stadgar (5). |
| --- | --- |

c)

Den politiska stiftelsens stadgar (5).

| d) | Officiellt registreringsintyg (6). |
| --- | --- |

d)

Officiellt registreringsintyg (6).

| e) | Aktuellt bevis på den politiska stiftelsens existens. |
| --- | --- |

e)

Aktuellt bevis på den politiska stiftelsens existens.

| f) | Lista på styrelsens ordförande/medlemmar (efternamn, förnamn, medborgarskap, titlar eller befattningar inom den politiska stiftelsen). |
| --- | --- |

f)

Lista på styrelsens ordförande/medlemmar (efternamn, förnamn, medborgarskap, titlar eller befattningar inom den politiska stiftelsen).

| g) | Den politiska stiftelsens politiska program (7). |
| --- | --- |

g)

Den politiska stiftelsens politiska program (7).

| h) | Komplett årsredovisning för 2013, attesterad av det externa revisionsorganet (8). |
| --- | --- |

h)

Komplett årsredovisning för 2013, attesterad av det externa revisionsorganet (8).

| i) | Preliminär verksamhetsbudget för den stödberättigande perioden (1 januari 2015 till 31 december 2015), med angivande av de utgifter som är berättigade till stöd ur gemenskapens budget. |
| --- | --- |

i)

Preliminär verksamhetsbudget för den stödberättigande perioden (1 januari 2015 till 31 december 2015), med angivande av de utgifter som är berättigade till stöd ur gemenskapens budget.

| j) | Beskrivning av det årliga arbetsprogrammet. |
| --- | --- |

j)

Beskrivning av det årliga arbetsprogrammet.

| k) | Handlingar som intygar att den politiska stiftelsen uppfyller villkoren i artikel 3.3 i förordning (EG) 2004/2003. |
| --- | --- |

k)

Handlingar som intygar att den politiska stiftelsen uppfyller villkoren i artikel 3.3 i förordning (EG) 2004/2003.

5.   Finansiering från EU:s budget

Anslagen för budgetåret 2015 till artikel 4 0 3 i EU-budgeten, ”Bidrag till europeiska politiska stiftelser”, uppskattas till totalt 13 668 000 EUR. De måste godkännas av budgetmyndigheten.

Maximibeloppet för Europaparlamentets ekonomiska stöd får inte överstiga 85 procent av de stödberättigande utgifterna i de europeiska politiska stiftelsernas driftsbudgetar. Bevisbördan för detta ligger hos den berörda politiska stiftelsen.

Finansieringen ska ske i form av ett bidrag till administrationskostnader såsom föreskrivs i budgetförordningen och tillämpningsföreskrifterna. Reglerna för utbetalningen av stödet och skyldigheterna i samband med dess användning kommer att fastställas i de beslut om stöd för vilka det finns en mall i bilaga 2b i presidiets beslut av den 29 mars 2004.

6.   Förfarande och sista dag för inlämnande av förslag

6.1   Sista ansökningsdag och inlämning av ansökningar

Sista dagen för att lämna in ansökningar är den 30 september 2014. Ansökningar som lämnats in efter detta datum kommer inte att beaktas.

Ansökningarna måste

| a) | göras på ansökningsformuläret (bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004), |
| --- | --- |

a)

göras på ansökningsformuläret (bilaga 1 i presidiets beslut av den 29 mars 2004),

| b) | vara undertecknade av den sökande eller dennes behörige företrädare, |
| --- | --- |

b)

vara undertecknade av den sökande eller dennes behörige företrädare,

| c) | lämnas in i dubbla kuvert, båda kuverten ska tillslutas. På det inre kuvertet ska det, utöver den adressatavdelning som anges i inbjudan att lämna förslag, stå följande:

  ”CALL FOR PROPOSALS — 2015 GRANTS TO POLITICAL FOUNDATIONS AT EUROPEAN LEVEL



  NOT TO BE OPENED BY THE MAIL SERVICE OR BY ANY OTHER UNAUTHORISED PERSON”

  Om självhäftande kuvert används ska de förseglas med tejp. Avsändaren ska sedan skriva sin namnteckning tvärsöver denna tejp. Både avsändarens skriftliga underskrift och dennes organisations stämpel anses som avsändarens underskrift.
  Förutom avsändarens egen adress ska följande adress skrivas på det yttre kuvertet:





  EUROPEAN PARLIAMENT |
| --- | --- |
| Mail Service |
| KAD 00D008 |
| 2929 Luxembourg |

c)

lämnas in i dubbla kuvert, båda kuverten ska tillslutas. På det inre kuvertet ska det, utöver den adressatavdelning som anges i inbjudan att lämna förslag, stå följande:

”CALL FOR PROPOSALS — 2015 GRANTS TO POLITICAL FOUNDATIONS AT EUROPEAN LEVEL

NOT TO BE OPENED BY THE MAIL SERVICE OR BY ANY OTHER UNAUTHORISED PERSON”

Om självhäftande kuvert används ska de förseglas med tejp. Avsändaren ska sedan skriva sin namnteckning tvärsöver denna tejp. Både avsändarens skriftliga underskrift och dennes organisations stämpel anses som avsändarens underskrift.

Förutom avsändarens egen adress ska följande adress skrivas på det yttre kuvertet:

EUROPEAN PARLIAMENT

Mail Service

KAD 00D008

2929 Luxembourg

Följande adress ska skrivas på det inre kuvertet:

| President of the European Parliament |
| --- |
| Attn. Mr Roger Vanhaeren, Director-General of Finance |
| SCH 05B031 |
| 2929 Luxembourg |

President of the European Parliament

Attn. Mr Roger Vanhaeren, Director-General of Finance

SCH 05B031

2929 Luxembourg

| d) | De ska skickas senast det datum då tidsfristen löper ut enligt vad som fastställts i inbjudan att lämna förslag, antingen med rekommenderad post (postens stämpel gäller) eller med bud (datumet på budfirmans inlämningskvitto gäller). |
| --- | --- |

d)

De ska skickas senast det datum då tidsfristen löper ut enligt vad som fastställts i inbjudan att lämna förslag, antingen med rekommenderad post (postens stämpel gäller) eller med bud (datumet på budfirmans inlämningskvitto gäller).

6.2   Vägledande förfarande och tidsplan

Nedanstående förfaranden och tidsfrister kommer att tillämpas vid tilldelningen av stöd till politiska stiftelser på europeisk nivå:

| a) | Ansökningen insänds till Europaparlamentet (senast den 30 september 2014). |
| --- | --- |

a)

Ansökningen insänds till Europaparlamentet (senast den 30 september 2014).

| b) | Europaparlamentets enheter behandlar ansökningarna och gör ett urval. Endast de godkända ansökningarna kommer att behandlas utifrån de kriterier för stödberättigande, uteslutning och urval som anges i inbjudan att lämna förslag. |
| --- | --- |

b)

Europaparlamentets enheter behandlar ansökningarna och gör ett urval. Endast de godkända ansökningarna kommer att behandlas utifrån de kriterier för stödberättigande, uteslutning och urval som anges i inbjudan att lämna förslag.

| c) | Europaparlamentets presidium fattar beslut om beviljande (i princip senast den 1 januari 2015 i enlighet med artikel 4 i presidiets beslut av den 29 mars 2004) och informerar de sökande om resultatet. |
| --- | --- |

c)

Europaparlamentets presidium fattar beslut om beviljande (i princip senast den 1 januari 2015 i enlighet med artikel 4 i presidiets beslut av den 29 mars 2004) och informerar de sökande om resultatet.

| d) | Underrättelse om beslut om stöd. |
| --- | --- |

d)

Underrättelse om beslut om stöd.

| e) | En förhandsfinansiering på 80 procent betalas ut (inom 15 dagar efter beslutet om beviljande). |
| --- | --- |

e)

En förhandsfinansiering på 80 procent betalas ut (inom 15 dagar efter beslutet om beviljande).

6.3   Kompletterande uppgifter

Följande texter finns tillgängliga på Europaparlamentets webbplats:

http://www.europarl.europa.eu/tenders/invitations.htm

| a) | Förordning (EG) nr 2004/2003. |
| --- | --- |

a)

Förordning (EG) nr 2004/2003.

| b) | Presidiets beslut av den 29 mars 2004. |
| --- | --- |

b)

Presidiets beslut av den 29 mars 2004.

| c) | Formulär för bidragsansökan (bilaga 1 till presidiets beslut av den 29 mars 2004). |
| --- | --- |

c)

Formulär för bidragsansökan (bilaga 1 till presidiets beslut av den 29 mars 2004).

Frågor angående denna inbjudan att lämna förslag för beviljande av bidrag ska skickas med e-post (ange vilken publikation det gäller) till följande adress: fin.part.fond.pol@europarl.europa.eu

6.4   Behandling av personuppgifter

I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (9) kommer personuppgifter som finns i ansökan om finansiering och dess bilagor att behandlas i enlighet med lojalitetsprincipen, lagenlighetsprincipen och proportionalitetsprincipen, och för detta projekts uttryckligt angivna och legitima ändamål. För att behandla ansökan kan de potentiella stödmottagarnas personuppgifter behandlas av Europaparlamentets behöriga enheter och organ och överföras till enheter för internrevision, Europeiska revisionsrätten, panelen för finansiella oegentligheter eller Olaf i syfte att skydda gemenskapernas finansiella intressen.

Varje enskild berörd person har rätt att vända sig till Europeiska datatillsynsmannen (edps@edps.europa.eu) för att överklaga ett beslut.

---

(1)  EUT L 297, 15.11.2003, s. 1.

(2)  EUT C 155, 12.6.2004, s. 1.

(3)  EUT L 298, 26.10.2012, s. 1.

(4)  EUT L 362, 31.12.2012, s. 1.

(5)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(6)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(7)  Eller en försäkran på heder och samvete om att uppgifterna i de handlingar som redan översänts inte har ändrats.

(8)  Utom om den ansökande organisationen har bildats under innevarande år.

(9)  EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

---

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/45 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/45

---

Förhandsanmälan av en koncentration

(Ärende M.7209 – Faurecia/Magneti Marelli/JV)

Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 185/10)

| 1. | Europeiska kommissionen mottog den 10 juni 2014 en anmälan om en föreslagen koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1), genom vilken företaget Faurecia SA (Faurecia, Frankrike), ytterst kontrollerat av koncernen PSA Peugeot Citroen (PSA, Frankrike) och Magneti Marelli SpA (Magneti Marelli, Italien) kontrollerat av FIAT SpA, moderbolag till Fiat-koncernen (FIAT, Italien) på det sätt som avses i artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen förvärvar gemensam kontroll över ett gemensamt företag i Frankrike genom förvärv av aktier i ett nyskapat företag som utgör ett gemensamt företag. |
| --- | --- |

1.

Europeiska kommissionen mottog den 10 juni 2014 en anmälan om en föreslagen koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1), genom vilken företaget Faurecia SA (Faurecia, Frankrike), ytterst kontrollerat av koncernen PSA Peugeot Citroen (PSA, Frankrike) och Magneti Marelli SpA (Magneti Marelli, Italien) kontrollerat av FIAT SpA, moderbolag till Fiat-koncernen (FIAT, Italien) på det sätt som avses i artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen förvärvar gemensam kontroll över ett gemensamt företag i Frankrike genom förvärv av aktier i ett nyskapat företag som utgör ett gemensamt företag.

| 2. | De berörda företagen bedriver följande affärsverksamhet:
  —   Faurecia: tillverkning och tillhandahållande av fordonsutrustning, bl.a. fordonssäten, interiörsystem, karosskomponenter och teknik för emissionskontroll.
  —   PSA: utbud av produkter och tjänster inom fordonssektorn.
  —   Magneti Marelli: tillverkning och tillhandahållande av avancerade komponenter och system för fordonssektorn, bl.a. produkter för fordonsbelysning och drivlina, elektroniksystem, fjädringssystem och stötdämpare, avgassystem, plastkomponenter och plastmoduler, reservdelar och tjänster för eftermarknaden och produkter för motorsport.
  —   FIAT: utbud av produkter och tjänster inom fordonssektorn. |
| --- | --- |

2.

De berörda företagen bedriver följande affärsverksamhet:

—   Faurecia: tillverkning och tillhandahållande av fordonsutrustning, bl.a. fordonssäten, interiörsystem, karosskomponenter och teknik för emissionskontroll.

—   PSA: utbud av produkter och tjänster inom fordonssektorn.

—   Magneti Marelli: tillverkning och tillhandahållande av avancerade komponenter och system för fordonssektorn, bl.a. produkter för fordonsbelysning och drivlina, elektroniksystem, fjädringssystem och stötdämpare, avgassystem, plastkomponenter och plastmoduler, reservdelar och tjänster för eftermarknaden och produkter för motorsport.

—   FIAT: utbud av produkter och tjänster inom fordonssektorn.

| 3. | Kommissionen har vid en preliminär granskning kommit fram till att den anmälda transaktionen kan omfattas av koncentrationsförordningen, dock med det förbehållet att ett slutligt beslut i denna fråga fattas senare. Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 (2). |
| --- | --- |

3.

Kommissionen har vid en preliminär granskning kommit fram till att den anmälda transaktionen kan omfattas av koncentrationsförordningen, dock med det förbehållet att ett slutligt beslut i denna fråga fattas senare. Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 (2).

| 4. | Kommissionen uppmanar berörda tredje parter att till den lämna eventuella synpunkter på den föreslagna koncentrationen.
  Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Synpunkterna kan, med angivande av referens M.7209 – Faurecia/Magneti Marelli/JV, sändas till kommissionen per fax (+32 22964301), per e-post till COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu eller per brev till





  Europeiska kommissionen |
| --- | --- |
| Generaldirektoratet för konkurrens |
| Registreringsenheten för företagskoncentrationer |
| 1049 Bryssel |
| BELGIEN |

4.

Kommissionen uppmanar berörda tredje parter att till den lämna eventuella synpunkter på den föreslagna koncentrationen.

Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Synpunkterna kan, med angivande av referens M.7209 – Faurecia/Magneti Marelli/JV, sändas till kommissionen per fax (+32 22964301), per e-post till COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu eller per brev till

Europeiska kommissionen

Generaldirektoratet för konkurrens

Registreringsenheten för företagskoncentrationer

1049 Bryssel

BELGIEN

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (koncentrationsförordningen).

(2)  EUT C 366, 14.12.2013, s. 5.

---

| 17.6.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 185/46 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 185/46

---

Förhandsanmälan av en koncentration

(Ärende M.7294 – Carlyle/Haier Group/Haier Biomedical and Laboratory Product)

Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 185/11)

| 1. | Europeiska kommissionen mottog den 6 juni 2014 en anmälan om en föreslagen koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1), genom vilken företagen Carlyle Group L.P. (Carlyle, Förenta staterna) och Haier Group Corporation (Haier Group, Kina) på det sätt som avses i artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen avser att förvärva gemensam kontroll över företaget Haier Biomedical and Laboratory Products Co., Ltd (HBML, Kina), för närvarande helt och hållet kontrollerat av Haier Group. |
| --- | --- |

1.

Europeiska kommissionen mottog den 6 juni 2014 en anmälan om en föreslagen koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1), genom vilken företagen Carlyle Group L.P. (Carlyle, Förenta staterna) och Haier Group Corporation (Haier Group, Kina) på det sätt som avses i artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen avser att förvärva gemensam kontroll över företaget Haier Biomedical and Laboratory Products Co., Ltd (HBML, Kina), för närvarande helt och hållet kontrollerat av Haier Group.

| 2. | De berörda företagen bedriver följande affärsverksamhet:
  —   Carlyle: global alternativ kapitalförvaltare.
  —   Haier Group: multinationell tillverkare och leverantör av hemelektronik och hushållsapparater.
  —   HBML: leverantör av allmän laboratorieutrustning, särskilt kyl- och frysskåp, även för mycket låga temperaturer, för medicinskt bruk, samt säkerhetsdragskåp för biomedicinskt bruk. |
| --- | --- |

2.

De berörda företagen bedriver följande affärsverksamhet:

—   Carlyle: global alternativ kapitalförvaltare.

—   Haier Group: multinationell tillverkare och leverantör av hemelektronik och hushållsapparater.

—   HBML: leverantör av allmän laboratorieutrustning, särskilt kyl- och frysskåp, även för mycket låga temperaturer, för medicinskt bruk, samt säkerhetsdragskåp för biomedicinskt bruk.

| 3. | Kommissionen har vid en preliminär granskning kommit fram till att den anmälda transaktionen kan omfattas av koncentrationsförordningen, dock med det förbehållet att ett slutligt beslut i denna fråga fattas senare. Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 (2). |
| --- | --- |

3.

Kommissionen har vid en preliminär granskning kommit fram till att den anmälda transaktionen kan omfattas av koncentrationsförordningen, dock med det förbehållet att ett slutligt beslut i denna fråga fattas senare. Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 (2).

| 4. | Kommissionen uppmanar berörda tredje parter att till den lämna eventuella synpunkter på den föreslagna koncentrationen.
  Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Synpunkterna kan, med angivande av referens M.7294 – Carlyle/Haier Group/Haier Biomedical and Laboratory Product, sändas till Europeiska kommissionen per fax (+32 22964301), per e-post till COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu eller per brev till





  Europeiska kommissionen |
| --- | --- |
| Generaldirektoratet för konkurrens |
| Registreringsenheten för företagskoncentrationer |
| 1049 Bryssel |
| BELGIEN |

4.

Kommissionen uppmanar berörda tredje parter att till den lämna eventuella synpunkter på den föreslagna koncentrationen.

Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Synpunkterna kan, med angivande av referens M.7294 – Carlyle/Haier Group/Haier Biomedical and Laboratory Product, sändas till Europeiska kommissionen per fax (+32 22964301), per e-post till COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu eller per brev till

Europeiska kommissionen

Generaldirektoratet för konkurrens

Registreringsenheten för företagskoncentrationer

1049 Bryssel

BELGIEN

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (koncentrationsförordningen).

(2)  EUT C 366, 14.12.2013, s. 5.

---