# Den Europæiske Unions L 157/2014

| | ISSN 1977-0634 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 157 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 57. årgang27. maj 2014 |

ISSN 1977-0634

Den Europæiske Unions

Tidende

L 157

Dansk udgave

Retsforskrifter

57. årgang27. maj 2014

---

| Indhold | | I   Lovgivningsmæssige retsakter | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | | DIREKTIVER |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/66/EU af 15. maj 2014 om indrejse- og opholdsbetingelser for virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere | 1 |
| | | AFGØRELSER |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 565/2014/EU af 15. maj 2014 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage og om ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF | 23 |

Indhold

I   Lovgivningsmæssige retsakter

Side

DIREKTIVER

*

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/66/EU af 15. maj 2014 om indrejse- og opholdsbetingelser for virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere

1

AFGØRELSER

*

Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 565/2014/EU af 15. maj 2014 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage og om ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF

23

| | | II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter |
| --- | --- | --- |
| | | INTERNATIONALE AFTALER |
| | | 2014/300/EU |
| | * | Rådets afgørelse af 15. juli 2013 om indgåelse af aftalen om visse aspekter af lufttrafik mellem Den Europæiske Union og regeringen for Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka | 31 |
| | | 2014/301/EU |
| | * | Rådets afgørelse af 19. maj 2014 om indgåelse af ordningen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor | 33 |
| | | FORORDNINGER |
| | * | Rådets forordning (EU) nr. 566/2014 af 26. maj 2014 om ændring af forordning (EF) nr. 617/2007 for så vidt angår anvendelsen af overgangsperioden mellem den 10. EUF og den 11. EUF, indtil den interne aftale for 11. EUF træder i kraft | 35 |
| | * | Rådets forordning (EU) nr. 567/2014 af 26. maj 2014 om ændring af forordning (EF) nr. 215/2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond for så vidt angår anvendelse af overgangsperioden mellem den 10. Europæiske Udviklingsfond og den 11. Europæiske Udviklingsfond frem til ikrafttrædelsen af den interne aftale om den 11. Europæiske Udviklingsfond | 52 |
| | * | Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 568/2014 af 18. februar 2014 om ændring af bilag V til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 for så vidt angår vurdering og kontrol af konstansen af byggevarers ydeevne | 76 |
| | * | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 569/2014 af 23. maj 2014 om ændring af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af trichlorisocyanursyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en fornyet undersøgelse (ny eksportør) i henhold til artikel 11, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 | 80 |
| | * | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 570/2014 af 26. maj 2014 om afslutning af en delvis genoptagelse af antidumpingundersøgelsen vedrørende importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia | 85 |
| | * | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 571/2014 af 26. maj 2014 om godkendelse af aktivstoffet ipconazol, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, og om ændring af bilaget til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 (
  1
  ) | 96 |
| | | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 572/2014 af 26. maj 2014 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager | 101 |

II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

INTERNATIONALE AFTALER

2014/300/EU

*

Rådets afgørelse af 15. juli 2013 om indgåelse af aftalen om visse aspekter af lufttrafik mellem Den Europæiske Union og regeringen for Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka

31

2014/301/EU

*

Rådets afgørelse af 19. maj 2014 om indgåelse af ordningen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor

33

FORORDNINGER

*

Rådets forordning (EU) nr. 566/2014 af 26. maj 2014 om ændring af forordning (EF) nr. 617/2007 for så vidt angår anvendelsen af overgangsperioden mellem den 10. EUF og den 11. EUF, indtil den interne aftale for 11. EUF træder i kraft

35

*

Rådets forordning (EU) nr. 567/2014 af 26. maj 2014 om ændring af forordning (EF) nr. 215/2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond for så vidt angår anvendelse af overgangsperioden mellem den 10. Europæiske Udviklingsfond og den 11. Europæiske Udviklingsfond frem til ikrafttrædelsen af den interne aftale om den 11. Europæiske Udviklingsfond

52

*

Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 568/2014 af 18. februar 2014 om ændring af bilag V til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 for så vidt angår vurdering og kontrol af konstansen af byggevarers ydeevne

76

*

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 569/2014 af 23. maj 2014 om ændring af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af trichlorisocyanursyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en fornyet undersøgelse (ny eksportør) i henhold til artikel 11, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009

80

*

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 570/2014 af 26. maj 2014 om afslutning af en delvis genoptagelse af antidumpingundersøgelsen vedrørende importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia

85

*

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 571/2014 af 26. maj 2014 om godkendelse af aktivstoffet ipconazol, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, og om ændring af bilaget til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 (
  1
  )

1

96

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 572/2014 af 26. maj 2014 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

101

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst |

---

(1)   EØS-relevant tekst

1

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

I Lovgivningsmæssige retsakter

DIREKTIVER

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/1

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/66/EU

af 15. maj 2014

om indrejse- og opholdsbetingelser for virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 79, stk. 2, litra a) og b),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkastet til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Med henblik på gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal der ifølge traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) træffes foranstaltninger på indvandringsområdet, som er retfærdige over for tredjelandsstatsborgere. |
| --- | --- |

(1)

Med henblik på gradvis at indføre et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal der ifølge traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) træffes foranstaltninger på indvandringsområdet, som er retfærdige over for tredjelandsstatsborgere.

| (2) | I TEUF fastsættes det, at Unionen skal udforme en fælles indvandringspolitik med henblik på at sikre en effektiv styring af migrationsstrømme i alle faser og en retfærdig behandling af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i medlemsstaterne. Med henblik herpå skal Europa-Parlamentet og Rådet vedtage foranstaltninger vedrørende betingelserne for indrejse og ophold samt standarder for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser og vedrørende definitionen af rettighederne for tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i en medlemsstat, herunder betingelserne for fri bevægelighed og ophold i de øvrige medlemsstater. |
| --- | --- |

(2)

I TEUF fastsættes det, at Unionen skal udforme en fælles indvandringspolitik med henblik på at sikre en effektiv styring af migrationsstrømme i alle faser og en retfærdig behandling af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i medlemsstaterne. Med henblik herpå skal Europa-Parlamentet og Rådet vedtage foranstaltninger vedrørende betingelserne for indrejse og ophold samt standarder for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser og vedrørende definitionen af rettighederne for tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i en medlemsstat, herunder betingelserne for fri bevægelighed og ophold i de øvrige medlemsstater.

| (3) | I Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »Europa 2020: En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« fastsættes målet om, at Unionen skal være en økonomi baseret på viden og innovation, hvor de administrative byrder på virksomhederne mindskes, og det sikres, at udbuddet af arbejdskraft matches bedre med efterspørgslen efter arbejdskraft. Foranstaltninger med henblik på at gøre det lettere for ledere, specialister og ansatte trainees, der er tredjelandsstatsborgere, at indrejse i Unionen i forbindelse med virksomhedsintern udstationering skal ses i dette bredere perspektiv. |
| --- | --- |

(3)

I Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »Europa 2020: En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« fastsættes målet om, at Unionen skal være en økonomi baseret på viden og innovation, hvor de administrative byrder på virksomhederne mindskes, og det sikres, at udbuddet af arbejdskraft matches bedre med efterspørgslen efter arbejdskraft. Foranstaltninger med henblik på at gøre det lettere for ledere, specialister og ansatte trainees, der er tredjelandsstatsborgere, at indrejse i Unionen i forbindelse med virksomhedsintern udstationering skal ses i dette bredere perspektiv.

| (4) | I Stockholmprogrammet, som Det Europæiske Råd vedtog den 11. december 2009, erkendes det, at indvandring af arbejdskraft kan bidrage til øget konkurrenceevne og økonomisk dynamik, og at fleksible migrationspolitikker i en situation med store demografiske forandringer, der i fremtiden vil stille Unionen over for en stigende efterspørgsel efter arbejdskraft, vil yde et vigtigt bidrag til Unionens økonomiske udvikling og resultater på længere sigt. Stockholmprogrammet opfordrer således Kommissionen og Rådet til at fortsætte gennemførelsen af politikplanen for lovlig migration i Kommissionens meddelelse af 21. december 2005. |
| --- | --- |

(4)

I Stockholmprogrammet, som Det Europæiske Råd vedtog den 11. december 2009, erkendes det, at indvandring af arbejdskraft kan bidrage til øget konkurrenceevne og økonomisk dynamik, og at fleksible migrationspolitikker i en situation med store demografiske forandringer, der i fremtiden vil stille Unionen over for en stigende efterspørgsel efter arbejdskraft, vil yde et vigtigt bidrag til Unionens økonomiske udvikling og resultater på længere sigt. Stockholmprogrammet opfordrer således Kommissionen og Rådet til at fortsætte gennemførelsen af politikplanen for lovlig migration i Kommissionens meddelelse af 21. december 2005.

| (5) | Som følge af globaliseringen af erhvervslivet, den øgede handel og væksten i og spredningen af multinationale koncerner er antallet af midlertidige kortvarige virksomhedsinterne udstationeringer af ledere, specialister og ansatte trainees til og fra multinationale selskabers afdelinger og datterselskaber i de senere år vokset. |
| --- | --- |

(5)

Som følge af globaliseringen af erhvervslivet, den øgede handel og væksten i og spredningen af multinationale koncerner er antallet af midlertidige kortvarige virksomhedsinterne udstationeringer af ledere, specialister og ansatte trainees til og fra multinationale selskabers afdelinger og datterselskaber i de senere år vokset.

| (6) | Sådanne virksomhedsinterne udstationeringer af vigtige medarbejdere tilfører værtsvirksomhederne nye kvalifikationer og ny viden samt innovation og øgede økonomiske muligheder for værtsenhederne, hvorved den videnbaserede økonomi i Unionen fremmes, og der skabes investeringsstrømme på tværs af Unionen. Virksomhedsinterne udstationeringer fra virksomheder i tredjelande skaber også mulighed for at lette virksomhedsinterne udstationeringer fra virksomheder i Unionen til virksomheder i tredjelande og for at sætte Unionen i en stærkere position i forhold til dets internationale partnere. Når det gøres lettere at foretage virksomhedsinterne udstationeringer, får multinationale koncerner mulighed for at udnytte deres menneskelige ressourcer optimalt. |
| --- | --- |

(6)

Sådanne virksomhedsinterne udstationeringer af vigtige medarbejdere tilfører værtsvirksomhederne nye kvalifikationer og ny viden samt innovation og øgede økonomiske muligheder for værtsenhederne, hvorved den videnbaserede økonomi i Unionen fremmes, og der skabes investeringsstrømme på tværs af Unionen. Virksomhedsinterne udstationeringer fra virksomheder i tredjelande skaber også mulighed for at lette virksomhedsinterne udstationeringer fra virksomheder i Unionen til virksomheder i tredjelande og for at sætte Unionen i en stærkere position i forhold til dets internationale partnere. Når det gøres lettere at foretage virksomhedsinterne udstationeringer, får multinationale koncerner mulighed for at udnytte deres menneskelige ressourcer optimalt.

| (7) | Det regelsæt, der fastsættes i dette direktiv, kan også være til gavn for migranternes hjemlande, da den midlertidige migration under veletablerede regler kan medføre overførsel af kvalifikationer, viden, teknologi og knowhow. |
| --- | --- |

(7)

Det regelsæt, der fastsættes i dette direktiv, kan også være til gavn for migranternes hjemlande, da den midlertidige migration under veletablerede regler kan medføre overførsel af kvalifikationer, viden, teknologi og knowhow.

| (8) | Dette direktiv bør ikke berøre princippet om fortrinsret for EU-borgere hvad angår adgangen til medlemsstaternes arbejdsmarked som udtrykt i de relevante bestemmelser i de relevante tiltrædelsesakter. |
| --- | --- |

(8)

Dette direktiv bør ikke berøre princippet om fortrinsret for EU-borgere hvad angår adgangen til medlemsstaternes arbejdsmarked som udtrykt i de relevante bestemmelser i de relevante tiltrædelsesakter.

| (9) | Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes ret til at udstede andre tilladelser end tilladelser til virksomhedsinternt udstationerede med henblik på enhver form for beskæftigelse, hvis en tredjelandsstatsborger ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde. |
| --- | --- |

(9)

Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes ret til at udstede andre tilladelser end tilladelser til virksomhedsinternt udstationerede med henblik på enhver form for beskæftigelse, hvis en tredjelandsstatsborger ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde.

| (10) | Dette direktiv bør fastsætte en gennemsigtig og forenklet procedure for virksomhedsinternt udstationeredes indrejse, der er baseret på fælles definitioner og harmoniserede kriterier. |
| --- | --- |

(10)

Dette direktiv bør fastsætte en gennemsigtig og forenklet procedure for virksomhedsinternt udstationeredes indrejse, der er baseret på fælles definitioner og harmoniserede kriterier.

| (11) | Medlemsstaterne bør sikre, at der foretages passende kontrol og effektive inspektioner for at sikre en korrekt gennemførelse af dette direktiv. Det faktum, at der er udstedt en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, bør under den virksomhedsinterne udstationering ikke berøre eller forhindre medlemsstaterne i at anvende deres arbejdsretlige bestemmelser, som i overensstemmelse med EU-retten har til formål at kontrollere overholdelsen af arbejdsvilkårene som fastlagt i artikel 18, stk. 1. |
| --- | --- |

(11)

Medlemsstaterne bør sikre, at der foretages passende kontrol og effektive inspektioner for at sikre en korrekt gennemførelse af dette direktiv. Det faktum, at der er udstedt en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, bør under den virksomhedsinterne udstationering ikke berøre eller forhindre medlemsstaterne i at anvende deres arbejdsretlige bestemmelser, som i overensstemmelse med EU-retten har til formål at kontrollere overholdelsen af arbejdsvilkårene som fastlagt i artikel 18, stk. 1.

| (12) | En medlemsstats mulighed for på grundlag af national lovgivning at pålægge en virksomhedsinternt udstationerets arbejdsgiver, der er etableret i et tredjeland, sanktioner bør forblive uændret. |
| --- | --- |

(12)

En medlemsstats mulighed for på grundlag af national lovgivning at pålægge en virksomhedsinternt udstationerets arbejdsgiver, der er etableret i et tredjeland, sanktioner bør forblive uændret.

| (13) | I dette direktiv bør virksomhedsinternt udstationerede omfatte ledere, specialister og ansatte trainees. Definitionen heraf bør bygge på Unionens særlige forpligtelser i medfør af den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) og bilaterale handelsaftaler. Eftersom forpligtelserne inden for rammerne af GATS ikke omfatter betingelserne for indrejse, ophold og arbejde, bør dette direktiv supplere og lette opfyldelsen af disse forpligtelser. Anvendelsesområdet for de virksomhedsinterne udstationeringer, som direktivet dækker, bør imidlertid være bredere end, hvad der fremgår af handelsforpligtelserne, da udstationeringerne ikke nødvendigvis finder sted i tjenesteydelsessektoren, og de udstationerede kan stamme fra et tredjeland, der ikke er part i en handelsaftale. |
| --- | --- |

(13)

I dette direktiv bør virksomhedsinternt udstationerede omfatte ledere, specialister og ansatte trainees. Definitionen heraf bør bygge på Unionens særlige forpligtelser i medfør af den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) og bilaterale handelsaftaler. Eftersom forpligtelserne inden for rammerne af GATS ikke omfatter betingelserne for indrejse, ophold og arbejde, bør dette direktiv supplere og lette opfyldelsen af disse forpligtelser. Anvendelsesområdet for de virksomhedsinterne udstationeringer, som direktivet dækker, bør imidlertid være bredere end, hvad der fremgår af handelsforpligtelserne, da udstationeringerne ikke nødvendigvis finder sted i tjenesteydelsessektoren, og de udstationerede kan stamme fra et tredjeland, der ikke er part i en handelsaftale.

| (14) | Til vurdering af virksomhedsinternt udstationeredes kvalifikationer bør medlemsstaterne i relevant omfang gøre brug af den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) for livslang læring med henblik på en sammenlignelig og gennemsigtig vurdering af kvalifikationer. EQF's nationale koordinationspunkter vil kunne give oplysninger og vejledning om, hvordan de nationale kvalifikationsniveauer er forbundet med EQF. |
| --- | --- |

(14)

Til vurdering af virksomhedsinternt udstationeredes kvalifikationer bør medlemsstaterne i relevant omfang gøre brug af den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) for livslang læring med henblik på en sammenlignelig og gennemsigtig vurdering af kvalifikationer. EQF's nationale koordinationspunkter vil kunne give oplysninger og vejledning om, hvordan de nationale kvalifikationsniveauer er forbundet med EQF.

| (15) | Virksomhedsinternt udstationerede bør desuden som minimum nyde godt af de samme arbejds- og ansættelsesvilkår som udstationerede arbejdstagere, hvis arbejdsgiver er etableret på Unionens område, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF (4). Medlemsstaterne bør kræve, at virksomhedsinternt udstationerede får samme behandling som statsborgere i tilsvarende stillinger for så vidt angår den løn, der udbetales under hele udstationeringen. Den enkelte medlemsstat bør have ansvaret for at kontrollere den løn, som virksomhedsinternt udstationerede får udbetalt under deres ophold på dens område. Formålet hermed er at beskytte arbejdstagerne og sikre en fair konkurrence mellem virksomheder, der er etableret i en medlemsstat, og virksomheder, der er etableret i et tredjeland, da det sikrer, at sidstnævnte ikke vil kunne drage nytte af lavere arbejdsmæssige standarder og derved få en konkurrencemæssig fordel. |
| --- | --- |

(15)

Virksomhedsinternt udstationerede bør desuden som minimum nyde godt af de samme arbejds- og ansættelsesvilkår som udstationerede arbejdstagere, hvis arbejdsgiver er etableret på Unionens område, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF (4). Medlemsstaterne bør kræve, at virksomhedsinternt udstationerede får samme behandling som statsborgere i tilsvarende stillinger for så vidt angår den løn, der udbetales under hele udstationeringen. Den enkelte medlemsstat bør have ansvaret for at kontrollere den løn, som virksomhedsinternt udstationerede får udbetalt under deres ophold på dens område. Formålet hermed er at beskytte arbejdstagerne og sikre en fair konkurrence mellem virksomheder, der er etableret i en medlemsstat, og virksomheder, der er etableret i et tredjeland, da det sikrer, at sidstnævnte ikke vil kunne drage nytte af lavere arbejdsmæssige standarder og derved få en konkurrencemæssig fordel.

| (16) | For at sikre at den virksomhedsinternt udstationeredes kvalifikationer passer til værtsenheden, bør vedkommende have været beskæftiget inden for samme koncern i en sammenhængende periode på mindst tre og højst seks måneder umiddelbart forud for udstationeringen i tilfælde af ledere og specialister og i en sammenhængende periode på mindst tre og højst seks måneder i tilfælde af ansatte trainees. |
| --- | --- |

(16)

For at sikre at den virksomhedsinternt udstationeredes kvalifikationer passer til værtsenheden, bør vedkommende have været beskæftiget inden for samme koncern i en sammenhængende periode på mindst tre og højst seks måneder umiddelbart forud for udstationeringen i tilfælde af ledere og specialister og i en sammenhængende periode på mindst tre og højst seks måneder i tilfælde af ansatte trainees.

| (17) | Da en virksomhedsintern udstationering udgør en midlertidig migration, bør varigheden af udstationeringen til Unionen inklusive mobilitet mellem medlemsstaterne ikke overstige tre år for ledere og specialister og ét år for ansatte trainees, hvorefter de bør vende tilbage til et tredjeland, medmindre de opnår opholdstilladelse på et andet grundlag i overensstemmelse med EU-ret eller national ret. Udstationeringens maksimale varighed bør omfatte den samlede varighed af flere på hinanden følgende udstedte tilladelser til virksomhedsinternt udstationerede. En efterfølgende udstationering til Unionen vil kunne finde sted efter, at en tredjelandsstatsborger har forladt medlemsstaternes område. |
| --- | --- |

(17)

Da en virksomhedsintern udstationering udgør en midlertidig migration, bør varigheden af udstationeringen til Unionen inklusive mobilitet mellem medlemsstaterne ikke overstige tre år for ledere og specialister og ét år for ansatte trainees, hvorefter de bør vende tilbage til et tredjeland, medmindre de opnår opholdstilladelse på et andet grundlag i overensstemmelse med EU-ret eller national ret. Udstationeringens maksimale varighed bør omfatte den samlede varighed af flere på hinanden følgende udstedte tilladelser til virksomhedsinternt udstationerede. En efterfølgende udstationering til Unionen vil kunne finde sted efter, at en tredjelandsstatsborger har forladt medlemsstaternes område.

| (18) | For at sikre en virksomhedsintern udstationerings midlertidige karakter og forebygge misbrug bør medlemsstaterne kunne kræve, at der går en vis tid mellem udløbet af den periode, som en udstationering højst må vare, og en ny ansøgning vedrørende samme tredjelandsstatsborger i henhold til dette direktiv i den samme medlemsstat. |
| --- | --- |

(18)

For at sikre en virksomhedsintern udstationerings midlertidige karakter og forebygge misbrug bør medlemsstaterne kunne kræve, at der går en vis tid mellem udløbet af den periode, som en udstationering højst må vare, og en ny ansøgning vedrørende samme tredjelandsstatsborger i henhold til dette direktiv i den samme medlemsstat.

| (19) | Da en virksomhedsintern udstationering udgør en midlertidig udstationering, bør ansøgeren som en del af arbejds- eller ansættelseskontrakten fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren efter udstationeringens ophør vil kunne vende tilbage til en enhed, der tilhører samme koncern og er etableret i et tredjeland. Ansøgeren bør desuden fremlægge dokumentation for, at lederen eller specialisten, der udstationeres fra et tredjeland, besidder de erhvervsmæssige kvalifikationer og den relevante erhvervserfaring, der er brug for i den værtsenhed, hvori vedkommende skal udstationeres. |
| --- | --- |

(19)

Da en virksomhedsintern udstationering udgør en midlertidig udstationering, bør ansøgeren som en del af arbejds- eller ansættelseskontrakten fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren efter udstationeringens ophør vil kunne vende tilbage til en enhed, der tilhører samme koncern og er etableret i et tredjeland. Ansøgeren bør desuden fremlægge dokumentation for, at lederen eller specialisten, der udstationeres fra et tredjeland, besidder de erhvervsmæssige kvalifikationer og den relevante erhvervserfaring, der er brug for i den værtsenhed, hvori vedkommende skal udstationeres.

| (20) | Tredjelandsstatsborgere, der ansøger om at få indrejse som ansatte trainees, bør fremlægge dokumentation for en universitetsgrad. De bør desuden, hvis det kræves, fremlægge en uddannelsesaftale, herunder en beskrivelse af uddannelsesprogrammet, dets varighed og betingelserne for tilsynet med ansatte trainees, der dokumenterer, at de vil følge egentlige uddannelseskurser og ikke blive anvendt som normale arbejdstagere. |
| --- | --- |

(20)

Tredjelandsstatsborgere, der ansøger om at få indrejse som ansatte trainees, bør fremlægge dokumentation for en universitetsgrad. De bør desuden, hvis det kræves, fremlægge en uddannelsesaftale, herunder en beskrivelse af uddannelsesprogrammet, dets varighed og betingelserne for tilsynet med ansatte trainees, der dokumenterer, at de vil følge egentlige uddannelseskurser og ikke blive anvendt som normale arbejdstagere.

| (21) | Medmindre det er i strid med princippet om fortrinsret for EU-borgere som udtrykt i de relevante bestemmelser i de relevante tiltrædelsesakter, bør der ikke gennemføres en arbejdsmarkedstest. |
| --- | --- |

(21)

Medmindre det er i strid med princippet om fortrinsret for EU-borgere som udtrykt i de relevante bestemmelser i de relevante tiltrædelsesakter, bør der ikke gennemføres en arbejdsmarkedstest.

| (22) | En medlemsstat bør anerkende erhvervsmæssige kvalifikationer, som en tredjelandsstatsborger har erhvervet i en anden medlemsstat, på samme måde som for unionsborgere, og den bør tage hensyn til kvalifikationer, der er erhvervet i et tredjeland i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (5). Sådan anerkendelse bør ikke berøre eventuelle restriktioner for så vidt angår adgang til lovregulerede erhverv, som er afledt af forbehold med hensyn til eksisterende tilsagn i forbindelse med lovregulerede erhverv, som Unionen eller Unionen og dens medlemsstater har taget inden for rammerne af en handelsaftale. Dette direktiv bør under alle omstændigheder ikke give mulighed for en gunstigere behandling af virksomhedsinternt udstationerede sammenlignet med unionsborgere eller borgere fra Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde for så vidt angår adgang til lovregulerede erhverv i en medlemsstat. |
| --- | --- |

(22)

En medlemsstat bør anerkende erhvervsmæssige kvalifikationer, som en tredjelandsstatsborger har erhvervet i en anden medlemsstat, på samme måde som for unionsborgere, og den bør tage hensyn til kvalifikationer, der er erhvervet i et tredjeland i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (5). Sådan anerkendelse bør ikke berøre eventuelle restriktioner for så vidt angår adgang til lovregulerede erhverv, som er afledt af forbehold med hensyn til eksisterende tilsagn i forbindelse med lovregulerede erhverv, som Unionen eller Unionen og dens medlemsstater har taget inden for rammerne af en handelsaftale. Dette direktiv bør under alle omstændigheder ikke give mulighed for en gunstigere behandling af virksomhedsinternt udstationerede sammenlignet med unionsborgere eller borgere fra Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde for så vidt angår adgang til lovregulerede erhverv i en medlemsstat.

| (23) | Dette direktiv bør ikke påvirke medlemsstaternes ret til at bestemme antallet af indrejsetilladelser i overensstemmelse med artikel 79, stk. 5, i TEUF. |
| --- | --- |

(23)

Dette direktiv bør ikke påvirke medlemsstaternes ret til at bestemme antallet af indrejsetilladelser i overensstemmelse med artikel 79, stk. 5, i TEUF.

| (24) | Med henblik på at bekæmpe eventuelt misbrug af dette direktiv bør medlemsstaterne kunne afslå, inddrage eller undlade at forlænge en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejsen for virksomhedsinternt udstationerede og/eller ikke udøver en reel virksomhed. |
| --- | --- |

(24)

Med henblik på at bekæmpe eventuelt misbrug af dette direktiv bør medlemsstaterne kunne afslå, inddrage eller undlade at forlænge en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejsen for virksomhedsinternt udstationerede og/eller ikke udøver en reel virksomhed.

| (25) | Dette direktiv har til formål at lette mobiliteten for virksomhedsinternt udstationerede inden for Unionen (»mobilitet inden for EU«) og mindske den administrative byrde, der er forbundet med arbejdsrelaterede udstationeringer i flere medlemsstater. Med henblik herpå oprettes der ved dette direktiv en særlig ordning for mobilitet inden for EU, hvorved indehaveren af en gyldig tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, der er udstedt af en medlemsstat, har ret til at indrejse, opholde sig og arbejde i en eller flere medlemsstater i overensstemmelse med bestemmelserne om kortvarig og langvarig mobilitet i henhold til dette direktiv. Kortvarig mobilitet bør i dette direktiv omfatte ophold i andre medlemsstater end den, der udstedte tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, i en periode på op til 90 dage pr. medlemsstat. Langvarig mobilitet bør i dette direktiv omfatte ophold i andre medlemsstater end den, der udstedte tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, i mere end 90 dage pr. medlemsstat. For at forhindre omgåelse af sondringen mellem kortvarig og langvarig mobilitet bør en kortvarig mobilitetsperiode i en given medlemsstat begrænses til højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage, og det bør ikke være muligt at indgive en underretning om kortvarig mobilitet og en ansøgning om langvarig mobilitet på samme tid. Hvis behovet for langvarig mobilitet opstår, efter at den virksomhedsinternt udstationeredes kortvarige mobilitet er påbegyndt, kan den anden medlemsstat anmode om, at ansøgningen indgives mindst 20 dage inden udløbet af den kortvarige mobilitetsperiode. |
| --- | --- |

(25)

Dette direktiv har til formål at lette mobiliteten for virksomhedsinternt udstationerede inden for Unionen (»mobilitet inden for EU«) og mindske den administrative byrde, der er forbundet med arbejdsrelaterede udstationeringer i flere medlemsstater. Med henblik herpå oprettes der ved dette direktiv en særlig ordning for mobilitet inden for EU, hvorved indehaveren af en gyldig tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, der er udstedt af en medlemsstat, har ret til at indrejse, opholde sig og arbejde i en eller flere medlemsstater i overensstemmelse med bestemmelserne om kortvarig og langvarig mobilitet i henhold til dette direktiv. Kortvarig mobilitet bør i dette direktiv omfatte ophold i andre medlemsstater end den, der udstedte tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, i en periode på op til 90 dage pr. medlemsstat. Langvarig mobilitet bør i dette direktiv omfatte ophold i andre medlemsstater end den, der udstedte tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, i mere end 90 dage pr. medlemsstat. For at forhindre omgåelse af sondringen mellem kortvarig og langvarig mobilitet bør en kortvarig mobilitetsperiode i en given medlemsstat begrænses til højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage, og det bør ikke være muligt at indgive en underretning om kortvarig mobilitet og en ansøgning om langvarig mobilitet på samme tid. Hvis behovet for langvarig mobilitet opstår, efter at den virksomhedsinternt udstationeredes kortvarige mobilitet er påbegyndt, kan den anden medlemsstat anmode om, at ansøgningen indgives mindst 20 dage inden udløbet af den kortvarige mobilitetsperiode.

| (26) | Medens den særlige mobilitetsordning, der er oprettet ved dette direktiv, bør fastsætte selvstændige regler for indrejse og ophold med henblik på arbejde som virksomhedsinternt udstationeret i andre medlemsstater end den, der har udstedt tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, bør alle andre regler vedrørende personers bevægelser på tværs af grænserne som fastlagt i de relevante bestemmelser i Schengenreglerne fortsat finde anvendelse. |
| --- | --- |

(26)

Medens den særlige mobilitetsordning, der er oprettet ved dette direktiv, bør fastsætte selvstændige regler for indrejse og ophold med henblik på arbejde som virksomhedsinternt udstationeret i andre medlemsstater end den, der har udstedt tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, bør alle andre regler vedrørende personers bevægelser på tværs af grænserne som fastlagt i de relevante bestemmelser i Schengenreglerne fortsat finde anvendelse.

| (27) | Hvis udstationeringen involverer flere steder i forskellige medlemsstater, bør de relevante oplysninger i givet fald fremsendes til de kompetente myndigheder i andre medlemsstater for at lette kontrollen. |
| --- | --- |

(27)

Hvis udstationeringen involverer flere steder i forskellige medlemsstater, bør de relevante oplysninger i givet fald fremsendes til de kompetente myndigheder i andre medlemsstater for at lette kontrollen.

| (28) | Hvis virksomhedsinternt udstationerede har udøvet deres ret til mobilitet, bør den anden medlemsstat på bestemte betingelser kunne tage skridt med henblik på, at den virksomhedsinternt udstationeredes aktiviteter, ikke er i strid med de relevante bestemmelser i dette direktiv. |
| --- | --- |

(28)

Hvis virksomhedsinternt udstationerede har udøvet deres ret til mobilitet, bør den anden medlemsstat på bestemte betingelser kunne tage skridt med henblik på, at den virksomhedsinternt udstationeredes aktiviteter, ikke er i strid med de relevante bestemmelser i dette direktiv.

| (29) | Medlemsstaterne bør fastsætte effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner, f.eks. økonomiske sanktioner, der skal pålægges, hvis dette direktiv ikke overholdes. Disse foranstaltninger kan bl.a. bestå af sanktioner som fastsat i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF (6). Sanktionerne kan pålægges den værtsenhed, der er etableret i den pågældende medlemsstat. |
| --- | --- |

(29)

Medlemsstaterne bør fastsætte effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner, f.eks. økonomiske sanktioner, der skal pålægges, hvis dette direktiv ikke overholdes. Disse foranstaltninger kan bl.a. bestå af sanktioner som fastsat i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF (6). Sanktionerne kan pålægges den værtsenhed, der er etableret i den pågældende medlemsstat.

| (30) | Indførelsen af én enkelt procedure for at opnå en kombineret opholds- og arbejdstilladelse (»den samlede tilladelse«) bør være med til at forenkle de regler, der på nuværende tidspunkt finder anvendelse i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

(30)

Indførelsen af én enkelt procedure for at opnå en kombineret opholds- og arbejdstilladelse (»den samlede tilladelse«) bør være med til at forenkle de regler, der på nuværende tidspunkt finder anvendelse i medlemsstaterne.

| (31) | Der bør være muligt at indføre en forenklet procedure for enheder eller koncerner, der er blevet godkendt med henblik herpå. Godkendelsen bør regelmæssigt tages op til vurdering. |
| --- | --- |

(31)

Der bør være muligt at indføre en forenklet procedure for enheder eller koncerner, der er blevet godkendt med henblik herpå. Godkendelsen bør regelmæssigt tages op til vurdering.

| (32) | Når en medlemsstat har besluttet at lade en tredjelandsstatsborger, som opfylder kriterierne i dette direktiv, indrejse, bør den pågældende modtage en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, som giver den pågældende mulighed for på bestemte betingelser at udføre sine opgaver i forskellige enheder, der tilhører det samme tværnationale selskab, herunder enheder, der er placeret i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

(32)

Når en medlemsstat har besluttet at lade en tredjelandsstatsborger, som opfylder kriterierne i dette direktiv, indrejse, bør den pågældende modtage en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, som giver den pågældende mulighed for på bestemte betingelser at udføre sine opgaver i forskellige enheder, der tilhører det samme tværnationale selskab, herunder enheder, der er placeret i andre medlemsstater.

| (33) | Hvor der kræves et visum og tredjelandsstatsborgeren opfylder kriterierne for at få udstedt en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, bør medlemsstaten lette tredjelandsstatsborgerens adgang til at opnå det nødvendige visum og bør sikre, at de kompetente myndigheder reelt samarbejder med henblik herpå. |
| --- | --- |

(33)

Hvor der kræves et visum og tredjelandsstatsborgeren opfylder kriterierne for at få udstedt en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, bør medlemsstaten lette tredjelandsstatsborgerens adgang til at opnå det nødvendige visum og bør sikre, at de kompetente myndigheder reelt samarbejder med henblik herpå.

| (34) | Hvis tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede udstedes af en medlemsstat, der ikke anvender Schengenreglerne i fuld udstrækning, og den virksomhedsinternt udstationerede passerer en ydre grænse som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 (7) inden for rammerne af mobilitet inden for EU, bør en medlemsstat have ret til at kræve dokumentation for, at den virksomhedsinternt udstationerede er rejst ind på dens område med henblik på virksomhedsintern udstationering. Endvidere bør medlemsstater, der anvender Schengenreglerne i fuld udstrækning, i tilfælde af passage af en ydre grænse i betydningen i forordning (EF) nr. 562/2006 konsultere Schengeninformationssystemet og nægte indrejse eller modsætte sig mobilitet for så vidt angår personer, om hvilke der i systemet er foretaget en indberetning med henblik på nægtelse af indrejse eller ophold, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 (8). |
| --- | --- |

(34)

Hvis tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede udstedes af en medlemsstat, der ikke anvender Schengenreglerne i fuld udstrækning, og den virksomhedsinternt udstationerede passerer en ydre grænse som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 (7) inden for rammerne af mobilitet inden for EU, bør en medlemsstat have ret til at kræve dokumentation for, at den virksomhedsinternt udstationerede er rejst ind på dens område med henblik på virksomhedsintern udstationering. Endvidere bør medlemsstater, der anvender Schengenreglerne i fuld udstrækning, i tilfælde af passage af en ydre grænse i betydningen i forordning (EF) nr. 562/2006 konsultere Schengeninformationssystemet og nægte indrejse eller modsætte sig mobilitet for så vidt angår personer, om hvilke der i systemet er foretaget en indberetning med henblik på nægtelse af indrejse eller ophold, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 (8).

| (35) | Medlemsstaterne bør kunne anføre yderligere oplysninger vedrørende beskæftigelsesaktiviteten under tredjelandsstatsborgerens virksomhedsinterne udstationering i papirformat og/eller lagre disse oplysninger i elektronisk format, jf. artikel 4 i Rådets forordning (EF) 1030/2002 (9) og litra a), punkt 16, i bilaget hertil. Bestemmelsen om disse supplerende oplysninger bør være valgfri for medlemsstaterne og bør ikke udgøre et yderligere krav, der kunne kompromittere den samlede tilladelse og proceduren med én enkelt ansøgning. |
| --- | --- |

(35)

Medlemsstaterne bør kunne anføre yderligere oplysninger vedrørende beskæftigelsesaktiviteten under tredjelandsstatsborgerens virksomhedsinterne udstationering i papirformat og/eller lagre disse oplysninger i elektronisk format, jf. artikel 4 i Rådets forordning (EF) 1030/2002 (9) og litra a), punkt 16, i bilaget hertil. Bestemmelsen om disse supplerende oplysninger bør være valgfri for medlemsstaterne og bør ikke udgøre et yderligere krav, der kunne kompromittere den samlede tilladelse og proceduren med én enkelt ansøgning.

| (36) | Dette direktiv bør ikke afholde virksomhedsinternt udstationerede fra at udøve specifikke beskæftigelsesaktiviteter på arbejdspladser tilhørende kunder inden for den medlemsstat, hvor værtsenheden er etableret, i overensstemmelse med de bestemmelser vedrørende sådanne aktiviteter, der finder anvendelse i medlemsstaten. |
| --- | --- |

(36)

Dette direktiv bør ikke afholde virksomhedsinternt udstationerede fra at udøve specifikke beskæftigelsesaktiviteter på arbejdspladser tilhørende kunder inden for den medlemsstat, hvor værtsenheden er etableret, i overensstemmelse med de bestemmelser vedrørende sådanne aktiviteter, der finder anvendelse i medlemsstaten.

| (37) | Dette direktiv påvirker ikke betingelserne for levering af tjenesteydelser inden for rammerne af s artikel 56 TEUF. Dette direktiv berører navnlig ikke de arbejds- og ansættelsesvilkår, der i henhold til direktiv 96/71/EF finder anvendelse på arbejdstagere, der udstationeres på en anden medlemsstats område for at levere en tjenesteydelse dér. Dette direktiv bør ikke gælde tredjelandsstatsborgere udstationeret af virksomheder, som er etableret i en medlemsstat, som led i udveksling af tjenesteydelser, jf. direktiv 96/71/EF. Tredjelandsstatsborgere, der er i besiddelse af en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, kan ikke gøre brug af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF. Dette direktiv bør ikke give virksomheder, der er etableret i et tredjeland, en gunstigere behandling end virksomheder, der er etableret i en medlemsstat, jf. artikel 1, stk. 4, i direktiv 96/71/EF. |
| --- | --- |

(37)

Dette direktiv påvirker ikke betingelserne for levering af tjenesteydelser inden for rammerne af s artikel 56 TEUF. Dette direktiv berører navnlig ikke de arbejds- og ansættelsesvilkår, der i henhold til direktiv 96/71/EF finder anvendelse på arbejdstagere, der udstationeres på en anden medlemsstats område for at levere en tjenesteydelse dér. Dette direktiv bør ikke gælde tredjelandsstatsborgere udstationeret af virksomheder, som er etableret i en medlemsstat, som led i udveksling af tjenesteydelser, jf. direktiv 96/71/EF. Tredjelandsstatsborgere, der er i besiddelse af en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, kan ikke gøre brug af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF. Dette direktiv bør ikke give virksomheder, der er etableret i et tredjeland, en gunstigere behandling end virksomheder, der er etableret i en medlemsstat, jf. artikel 1, stk. 4, i direktiv 96/71/EF.

| (38) | Det er vigtigt, at virksomhedsinternt udstationerede er dækket af en tilstrækkelig social sikring, herunder eventuelt ydelser til deres familiemedlemmer, for at sikre anstændige arbejds- og levevilkår, mens de opholder sig i Unionen. Derfor bør der i national lovgivning sikres ligebehandling hvad angår de dele af den sociale sikring, der er anført i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (10). Dette direktiv harmoniserer ikke medlemsstaternes lovgivning om social sikring. Det er begrænset til at anvende princippet om ligebehandling på området social sikring for de personer, der falder ind under dets anvendelsesområde. Retten til ligebehandling på området social sikring finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der opfylder de objektive og ikkediskriminerende betingelser i lovgivningen i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, med hensyn til tilknytning og ret til sociale sikringsydelser.
  I mange medlemsstater er retten til familieydelser betinget af en vis forbindelse til den pågældende medlemsstat, idet ydelserne har til formål at støtte en positiv demografisk udvikling for at sikre den fremtidige arbejdsstyrke i medlemsstaten. Eftersom den virksomhedsinternt udstationerede og de medfølgende familiemedlemmer opholder sig midlertidigt i en medlemsstat, bør dette direktiv ikke berøre denne medlemsstats ret til på visse betingelser at begrænse ligebehandling i forbindelse med familieydelser. Sociale sikringsrettigheder bør ydes uden at foregribe bestemmelser i national ret og/eller bilaterale aftaler om anvendelse af lovgivningen om social sikring i hjemlandet. Bilaterale aftaler eller national ret om virksomhedsinternt udstationeredes ret til sociale sikringsrettigheder, der vedtages efter dette direktivs ikrafttræden, bør dog ikke give mulighed for en behandling, der er mindre gunstig end den behandling, der gives statsborgere i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres. Det kan f.eks. som følge af national ret eller sådanne aftaler være i den virksomhedsinternt udstationeredes interesse fortsat at være omfattet af de sociale sikringsordninger i sit hjemland, hvis en afbrydelse af den pågældendes tilknytning kan skade vedkommendes rettigheder, eller hvis den pågældendes tilknytning kan betyde, at vedkommende skal betale for dobbelt dækning. Medlemsstaterne bør altid bevare muligheden for at stille virksomhedsinternt udstationerede gunstigere for så vidt angår retten til sociale sikringsrettigheder. Intet i dette direktiv bør berøre retten for efterladte, der har rettigheder fra den virksomhedsinternt udstationerede, til at modtage efterladtepension, når de er bosiddende i et tredjeland. |
| --- | --- |

(38)

Det er vigtigt, at virksomhedsinternt udstationerede er dækket af en tilstrækkelig social sikring, herunder eventuelt ydelser til deres familiemedlemmer, for at sikre anstændige arbejds- og levevilkår, mens de opholder sig i Unionen. Derfor bør der i national lovgivning sikres ligebehandling hvad angår de dele af den sociale sikring, der er anført i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (10). Dette direktiv harmoniserer ikke medlemsstaternes lovgivning om social sikring. Det er begrænset til at anvende princippet om ligebehandling på området social sikring for de personer, der falder ind under dets anvendelsesområde. Retten til ligebehandling på området social sikring finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der opfylder de objektive og ikkediskriminerende betingelser i lovgivningen i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, med hensyn til tilknytning og ret til sociale sikringsydelser.

I mange medlemsstater er retten til familieydelser betinget af en vis forbindelse til den pågældende medlemsstat, idet ydelserne har til formål at støtte en positiv demografisk udvikling for at sikre den fremtidige arbejdsstyrke i medlemsstaten. Eftersom den virksomhedsinternt udstationerede og de medfølgende familiemedlemmer opholder sig midlertidigt i en medlemsstat, bør dette direktiv ikke berøre denne medlemsstats ret til på visse betingelser at begrænse ligebehandling i forbindelse med familieydelser. Sociale sikringsrettigheder bør ydes uden at foregribe bestemmelser i national ret og/eller bilaterale aftaler om anvendelse af lovgivningen om social sikring i hjemlandet. Bilaterale aftaler eller national ret om virksomhedsinternt udstationeredes ret til sociale sikringsrettigheder, der vedtages efter dette direktivs ikrafttræden, bør dog ikke give mulighed for en behandling, der er mindre gunstig end den behandling, der gives statsborgere i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres. Det kan f.eks. som følge af national ret eller sådanne aftaler være i den virksomhedsinternt udstationeredes interesse fortsat at være omfattet af de sociale sikringsordninger i sit hjemland, hvis en afbrydelse af den pågældendes tilknytning kan skade vedkommendes rettigheder, eller hvis den pågældendes tilknytning kan betyde, at vedkommende skal betale for dobbelt dækning. Medlemsstaterne bør altid bevare muligheden for at stille virksomhedsinternt udstationerede gunstigere for så vidt angår retten til sociale sikringsrettigheder. Intet i dette direktiv bør berøre retten for efterladte, der har rettigheder fra den virksomhedsinternt udstationerede, til at modtage efterladtepension, når de er bosiddende i et tredjeland.

| (39) | I tilfælde af mobilitet mellem medlemsstater bør Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1231/2010 (11), finde anvendelse i overensstemmelse hermed. Dette direktiv bør ikke give flere rettigheder end de rettigheder, der allerede eksisterer ifølge gældende EU-ret, hvad angår social sikring for tredjelandsstatsborgere, som har interesser i flere medlemsstater. |
| --- | --- |

(39)

I tilfælde af mobilitet mellem medlemsstater bør Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1231/2010 (11), finde anvendelse i overensstemmelse hermed. Dette direktiv bør ikke give flere rettigheder end de rettigheder, der allerede eksisterer ifølge gældende EU-ret, hvad angår social sikring for tredjelandsstatsborgere, som har interesser i flere medlemsstater.

| (40) | For at gøre det særlige regelsæt, der fastsættes i dette direktiv, mere attraktivt og tillade, at det giver alle de forventede fordele for så vidt angår konkurrenceevnen for virksomheder i Unionen, bør virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere være underlagt gunstige betingelser for familiesammenføring i den medlemsstat, der har udstedt tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, og i de medlemsstater, der giver den virksomhedsinternt udstationerede tilladelse til at opholde sig og arbejde på deres område i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser om langvarig mobilitet. Denne ret vil fjerne en vigtig hindring for, at potentielle virksomhedsinternt udstationerede kan acceptere at blive udstationeret. For at bevare familiens enhed bør familiemedlemmer kunne tilslutte sig den virksomhedsinternt udstationerede i en anden medlemsstat, og deres adgang til arbejdsmarkedet bør lettes. |
| --- | --- |

(40)

For at gøre det særlige regelsæt, der fastsættes i dette direktiv, mere attraktivt og tillade, at det giver alle de forventede fordele for så vidt angår konkurrenceevnen for virksomheder i Unionen, bør virksomhedsinternt udstationerede tredjelandsstatsborgere være underlagt gunstige betingelser for familiesammenføring i den medlemsstat, der har udstedt tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, og i de medlemsstater, der giver den virksomhedsinternt udstationerede tilladelse til at opholde sig og arbejde på deres område i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser om langvarig mobilitet. Denne ret vil fjerne en vigtig hindring for, at potentielle virksomhedsinternt udstationerede kan acceptere at blive udstationeret. For at bevare familiens enhed bør familiemedlemmer kunne tilslutte sig den virksomhedsinternt udstationerede i en anden medlemsstat, og deres adgang til arbejdsmarkedet bør lettes.

| (41) | For at lette en hurtig behandling af ansøgninger bør medlemsstater give forrang til udveksling af oplysninger og fremsendelse af relevante dokumenter elektronisk, medmindre der opstår tekniske vanskeligheder, eller væsentlige interesser gør andet påkrævet. |
| --- | --- |

(41)

For at lette en hurtig behandling af ansøgninger bør medlemsstater give forrang til udveksling af oplysninger og fremsendelse af relevante dokumenter elektronisk, medmindre der opstår tekniske vanskeligheder, eller væsentlige interesser gør andet påkrævet.

| (42) | Indsamlingen og fremsendelsen af dossierer og oplysninger bør ske i overensstemmelse med de relevante databeskyttelses- og sikkerhedsregler. |
| --- | --- |

(42)

Indsamlingen og fremsendelsen af dossierer og oplysninger bør ske i overensstemmelse med de relevante databeskyttelses- og sikkerhedsregler.

| (43) | Dette direktiv bør ikke finde anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ansøger om ophold i en medlemsstat som forskere med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt, da de er omfattet af Rådets direktiv 2005/71/EF (12). |
| --- | --- |

(43)

Dette direktiv bør ikke finde anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ansøger om ophold i en medlemsstat som forskere med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt, da de er omfattet af Rådets direktiv 2005/71/EF (12).

| (44) | Målene for dette direktiv, nemlig en særlig indrejseprocedure og vedtagelsen af indrejse- og opholdsbetingelser med henblik på virksomhedsinterne udstationeringer af tredjelandsstatsborgere, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af foranstaltningens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. |
| --- | --- |

(44)

Målene for dette direktiv, nemlig en særlig indrejseprocedure og vedtagelsen af indrejse- og opholdsbetingelser med henblik på virksomhedsinterne udstationeringer af tredjelandsstatsborgere, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af foranstaltningens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

| (45) | Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der bygger på de rettigheder, som følger af de socialpagter, der er vedtaget af Unionen og Europarådet. |
| --- | --- |

(45)

Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der bygger på de rettigheder, som følger af de socialpagter, der er vedtaget af Unionen og Europarådet.

| (46) | I overensstemmelse med den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 (13) fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter har medlemsstaterne forpligtet sig til i begrundede tilfælde at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. Med hensyn til dette direktiv finder lovgiveren, at fremsendelsen af sådanne dokumenter er begrundet. |
| --- | --- |

(46)

I overensstemmelse med den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 (13) fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter har medlemsstaterne forpligtet sig til i begrundede tilfælde at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. Med hensyn til dette direktiv finder lovgiveren, at fremsendelsen af sådanne dokumenter er begrundet.

| (47) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol deltager disse medlemsstater ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland. |
| --- | --- |

(47)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol deltager disse medlemsstater ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland.

| (48) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark — |
| --- | --- |

(48)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

KAPITEL I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Emne

I dette direktiv fastsættes:

| a) | betingelserne for tredjelandsstatsborgeres og deres familiemedlemmers indrejse og ophold i over 90 dage på medlemsstaternes område og deres rettigheder i forbindelse med en virksomhedsintern udstationering |
| --- | --- |

a)

betingelserne for tredjelandsstatsborgeres og deres familiemedlemmers indrejse og ophold i over 90 dage på medlemsstaternes område og deres rettigheder i forbindelse med en virksomhedsintern udstationering

| b) | betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold og deres rettigheder, jf. litra a), i andre medlemsstater end den medlemsstat, som først udsteder en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede til den pågældende tredjelandsstatsborger på grundlag af dette direktiv. |
| --- | --- |

b)

betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold og deres rettigheder, jf. litra a), i andre medlemsstater end den medlemsstat, som først udsteder en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede til den pågældende tredjelandsstatsborger på grundlag af dette direktiv.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1.   Dette direktiv finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, som har ophold uden for medlemsstaternes område på ansøgningstidspunktet, og som ansøger om indrejse eller har fået adgang til indrejse i en medlemsstat i henhold til dette direktiv i forbindelse med en virksomhedsintern udstationering som leder, specialist eller ansat trainee.

2.   Dette direktiv finder ikke anvendelse på tredjelandsstatsborgere, som:

| a) | ansøger om ophold i en medlemsstat som forskere, som defineret i direktiv 2005/71/EF, for at gennemføre et forskningsprojekt |
| --- | --- |

a)

ansøger om ophold i en medlemsstat som forskere, som defineret i direktiv 2005/71/EF, for at gennemføre et forskningsprojekt

| b) | efter aftale mellem Unionen og dens medlemsstater og disse tredjelande nyder godt af retten til fri bevægelighed på samme måde som unionsborgere eller er beskæftiget af en virksomhed, der er etableret i disse tredjelande |
| --- | --- |

b)

efter aftale mellem Unionen og dens medlemsstater og disse tredjelande nyder godt af retten til fri bevægelighed på samme måde som unionsborgere eller er beskæftiget af en virksomhed, der er etableret i disse tredjelande

| c) | er udstationeret inden for rammerne af direktiv 96/71/EF |
| --- | --- |

c)

er udstationeret inden for rammerne af direktiv 96/71/EF

| d) | udfører aktiviteter som selvstændige erhvervsdrivende |
| --- | --- |

d)

udfører aktiviteter som selvstændige erhvervsdrivende

| e) | ansættes af arbejdsformidlinger, vikarbureauer eller andre virksomheder, der beskæftiger sig med at stille arbejdskraft til rådighed, for at arbejde under tilsyn og ledelse af en anden virksomhed |
| --- | --- |

e)

ansættes af arbejdsformidlinger, vikarbureauer eller andre virksomheder, der beskæftiger sig med at stille arbejdskraft til rådighed, for at arbejde under tilsyn og ledelse af en anden virksomhed

| f) | er optaget som fuldtidsstuderende, eller som gennemgår et kortvarigt praktikophold under tilsyn som en del af deres studier. |
| --- | --- |

f)

er optaget som fuldtidsstuderende, eller som gennemgår et kortvarigt praktikophold under tilsyn som en del af deres studier.

3.   Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes ret til at udstede andre opholdstilladelser end den tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, der er omfattet af dette direktiv, med henblik på enhver form for beskæftigelse for tredjelandsstatsborgere, der ikke er omfattet af direktivets anvendelsesområde.

Artikel 3

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

a)   »tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke er unionsborger som omhandlet i artikel 20, stk. 1, TEUF

b)   »virksomhedsintern udstationering«: midlertidig udstationering med henblik på beskæftigelse eller uddannelse af en tredjelandsstatsborger, der på tidspunktet for ansøgning om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede har ophold uden for medlemsstaternes område, fra en virksomhed, der er etableret uden for en medlemsstats område, og som tredjelandsstatsborgeren er bundet til forud for og under udstationeringen via en arbejdsaftale, til en enhed, der tilhører virksomheden eller samme koncern, der er etableret i den pågældende medlemsstat, og, hvis det er relevant, mobilitet mellem værtsenheder, der er etableret i én eller flere andre medlemsstater

c)   »virksomhedsinternt udstationeret«: en tredjelandsstatsborger, der har ophold uden for medlemsstaternes område på tidspunktet for ansøgning om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, og som er omfattet af en virksomhedsintern udstationering

d)   »værtsenhed«: den enhed, som den virksomhedsinternt udstationerede udstationeres i, uanset dens retlige form, og som er etableret på en medlemsstats område i overensstemmelse med national lovgivning

e)   »leder«: en person, der beklæder en overordnet stilling, som fortrinsvis forestår ledelsen af værtsenheden, og som i generel tilsyns- og rådgivningsmæssig henseende først og fremmest sorterer under virksomhedens bestyrelse eller aktionærer eller tilsvarende; denne funktion omfatter: ledelse af værtsenheden eller en afdeling eller underafdeling af værtsenheden, tilsyn og kontrol med det arbejde, der udføres af andre tilsyns-, fag- eller ledelsesmedarbejdere, bemyndigelse til at anbefale ansættelse, afskedigelse eller andre personalemæssige tiltag

f)   »specialist«: en person, som arbejder i koncernen og besidder en specialiseret viden, der er vigtig for værtsenhedens aktivitetsområder eller tekniske eller ledelsesmæssige områder. Ved vurdering af en sådan viden tages der ikke kun hensyn til viden, der er specifik for værtsenheden, men også til om personen har et højt kvalifikationsniveau, herunder tilstrækkelig erhvervserfaring, med berøring til en type arbejde eller aktivitet, der kræver specifik teknisk viden, herunder eventuelt medlemskab af et akkrediteret erhverv

g)   »ansat trainee«: en person med en universitetsuddannelse, som udstationeres i en værtsenhed med henblik på karriereudvikling eller for at opnå uddannelse i erhvervsteknikker eller -metoder, og som aflønnes under udstationeringen

h)   »familiemedlemmer«: tredjelandsstatsborgere som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF (14)

i)   »tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede«: en tilladelse, der er markeret med betegnelsen »ICT«, og som giver indehaveren ret til at opholde sig og arbejde på den første medlemsstats og, hvor dette er relevant, på den andre medlemsstaters område på betingelserne i dette direktiv

j)   »tilladelse til langvarig mobilitet«: en tilladelse, der er markeret med betegnelsen »mobile ICT«, og som giver indehaveren af en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede ret til at opholde sig og arbejde på den anden medlemsstats område på betingelserne i dette direktiv

k)   »én enkelt ansøgningsprocedure«: den procedure, der på grundlag af én enkelt ansøgning om tilladelse til at tage ophold og arbejde på en medlemsstats område, fører til en afgørelse om den pågældende ansøgning

l)   »koncern«: to eller flere virksomheder, der i medfør af national lovgivning anses for at være forbundet, idet en virksomhed, direkte eller indirekte, ejer størstedelen af den anden virksomheds tegnede kapital, besidder flertallet af de stemmerettigheder, der er knyttet til de kapitalandele, som virksomheden har udstedt, eller har beføjelse til at udpege mere end halvdelen af medlemmerne af den anden virksomheds administrations-, ledelses- eller tilsynsorganer; eller virksomhederne er underlagt modervirksomhedens fælles ledelse

m)   »første medlemsstat«: den medlemsstat, der først udsteder en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede til en tredjelandsstatsborger

n)   »anden medlemsstat«: enhver anden medlemsstat end den første, hvor den virksomhedsinternt udstationerede agter at udøve eller udøver retten til mobilitet i henhold til dette direktiv

o)   »lovreguleret erhverv«: et lovreguleret erhverv som defineret i artikel 3, stk. 1, litra a), i direktiv 2005/36/EF.

Artikel 4

Gunstigere bestemmelser

1.   Dette direktiv anvendes med forbehold af gunstigere bestemmelser i:

| a) | EU-retten, herunder bilaterale og multilaterale aftaler mellem Unionen og dens medlemsstater på den ene side og et eller flere tredjelande på den anden side |
| --- | --- |

a)

EU-retten, herunder bilaterale og multilaterale aftaler mellem Unionen og dens medlemsstater på den ene side og et eller flere tredjelande på den anden side

| b) | bilaterale eller multilaterale aftaler, der er indgået mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande. |
| --- | --- |

b)

bilaterale eller multilaterale aftaler, der er indgået mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande.

2.   Dette direktiv påvirker ikke medlemsstaternes ret til at vedtage eller bibeholde gunstigere bestemmelser for tredjelandsstatsborgere, på hvem det finder anvendelse, jf. artikel 3, litrah), og artikel 15, 18 og 19.

KAPITEL II

INDREJSEBETINGELSER

Artikel 5

Indrejsekriterier

1.   Uanset artikel 11, stk. 1, påhviler det tredjelandsstatsborgere, der ansøger om indrejse på dette direktivs betingelser, eller værtsenheden at:

| a) | fremlægge dokumentation for, at værtsenheden og den virksomhed, der er etableret i et tredjeland, tilhører samme virksomhed eller koncern |
| --- | --- |

a)

fremlægge dokumentation for, at værtsenheden og den virksomhed, der er etableret i et tredjeland, tilhører samme virksomhed eller koncern

| b) | fremlægge dokumentation for ansættelse i den samme virksomhed eller koncern i en sammenhængende periode på mindst tre og højst tolv måneder umiddelbart før datoen for den virksomhedsinterne udstationering for ledere og specialister og i en sammenhængende periode på mindst tre og højst seks måneder for ansatte trainees |
| --- | --- |

b)

fremlægge dokumentation for ansættelse i den samme virksomhed eller koncern i en sammenhængende periode på mindst tre og højst tolv måneder umiddelbart før datoen for den virksomhedsinterne udstationering for ledere og specialister og i en sammenhængende periode på mindst tre og højst seks måneder for ansatte trainees

| c) | fremlægge en arbejdskontrakt og, om nødvendigt, en ansættelseskontrakt fra arbejdsgiveren, der indeholder følgende:






  i) | detaljer om udstationeringens varighed og værtsenhedens eller -enhedernes placering |
| --- | --- | --- |

c)

fremlægge en arbejdskontrakt og, om nødvendigt, en ansættelseskontrakt fra arbejdsgiveren, der indeholder følgende:

i)

detaljer om udstationeringens varighed og værtsenhedens eller -enhedernes placering

| ii) | dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren tiltræder en stilling som leder, specialist eller ansat trainee i værtsenheden eller -enhederne i den pågældende medlemsstat |
| --- | --- |

ii)

dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren tiltræder en stilling som leder, specialist eller ansat trainee i værtsenheden eller -enhederne i den pågældende medlemsstat

| iii) | løn samt andre arbejds- og ansættelsesvilkår under den virksomhedsinterne udstationering |
| --- | --- |

iii)

løn samt andre arbejds- og ansættelsesvilkår under den virksomhedsinterne udstationering

| iv) | dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren efter den virksomhedsinterne udstationerings ophør vil kunne vende tilbage til en enhed, der tilhører samme virksomhed eller koncern og er etableret i et tredjeland |
| --- | --- |

iv)

dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren efter den virksomhedsinterne udstationerings ophør vil kunne vende tilbage til en enhed, der tilhører samme virksomhed eller koncern og er etableret i et tredjeland

| d) | fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren har de erhvervsmæssige kvalifikationer og den erfaring, der er behov for i værtsenheden, hvortil den pågældende skal udstationeres som leder eller specialist, eller for en ansat trainee den krævede universitetsuddannelse |
| --- | --- |

d)

fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren har de erhvervsmæssige kvalifikationer og den erfaring, der er behov for i værtsenheden, hvortil den pågældende skal udstationeres som leder eller specialist, eller for en ansat trainee den krævede universitetsuddannelse

| e) | i givet fald fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren opfylder betingelserne i national ret i den pågældende medlemsstat for unionsborgere, der udøver det lovregulerede erhverv, som ansøgningen vedrører |
| --- | --- |

e)

i givet fald fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren opfylder betingelserne i national ret i den pågældende medlemsstat for unionsborgere, der udøver det lovregulerede erhverv, som ansøgningen vedrører

| f) | fremlægge et gyldigt rejsedokument for tredjelandsstatsborgeren som fastsat i national ret og en ansøgning om visum eller et visum, hvis det er påkrævet. Medlemsstaterne kan kræve, at rejsedokumentets gyldighedsperiode dækker mindst gyldighedsperioden for tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede |
| --- | --- |

f)

fremlægge et gyldigt rejsedokument for tredjelandsstatsborgeren som fastsat i national ret og en ansøgning om visum eller et visum, hvis det er påkrævet. Medlemsstaterne kan kræve, at rejsedokumentets gyldighedsperiode dækker mindst gyldighedsperioden for tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede

| g) | fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren har eller, hvis det er fastsat i national lovgivning, har ansøgt om en sygeforsikring, der dækker alle de risici, som den pågældende medlemsstats borgere normalt er forsikret mod, i de tidsrum, hvor vedkommende i forbindelse med eller som følge af det arbejde, der udføres i den medlemsstat, ikke er dækket af en sådan forsikring eller omfattet af tilsvarende rettigheder til ydelser, medmindre andet gælder ifølge eksisterende bilaterale aftaler. |
| --- | --- |

g)

fremlægge dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren har eller, hvis det er fastsat i national lovgivning, har ansøgt om en sygeforsikring, der dækker alle de risici, som den pågældende medlemsstats borgere normalt er forsikret mod, i de tidsrum, hvor vedkommende i forbindelse med eller som følge af det arbejde, der udføres i den medlemsstat, ikke er dækket af en sådan forsikring eller omfattet af tilsvarende rettigheder til ydelser, medmindre andet gælder ifølge eksisterende bilaterale aftaler.

2.   Medlemsstaterne kan kræve, at ansøgeren fremlægger de dokumenter, der er nævnt i stk. 1, litra a), c), d), e) og g), på et sprog, som er officielt i den pågældende medlemsstat.

3.   Medlemsstaterne kan kræve, at ansøgeren senest på tidspunktet for udstedelse af tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede opgiver den pågældende tredjelandsstatsborgers adresse på medlemsstatens område.

4.   Medlemsstaterne kræver, at:

| a) | alle betingelser i love, administrative bestemmelser og/eller universelt gældende kollektive aftaler, der finder anvendelse på udstationerede arbejdstagere i en lignende situation inden for den relevante erhvervsbranche, er opfyldt under virksomhedsintern udstationering, hvad angår arbejds- og ansættelsesvilkår bortset fra løn.
  Hvis der ikke findes en ordning, hvorved kollektive aftaler erklæres alment gældende, kan medlemsstaterne tage udgangspunkt i kollektive aftaler, der generelt finder anvendelse i alle lignende virksomheder i det geografiske område og inden for det pågældende erhverv eller den pågældende branche, og/eller kollektive aftaler, der er blevet indgået af de mest repræsentative arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer på nationalt plan, og som anvendes på hele det nationale område |
| --- | --- |

a)

alle betingelser i love, administrative bestemmelser og/eller universelt gældende kollektive aftaler, der finder anvendelse på udstationerede arbejdstagere i en lignende situation inden for den relevante erhvervsbranche, er opfyldt under virksomhedsintern udstationering, hvad angår arbejds- og ansættelsesvilkår bortset fra løn.

Hvis der ikke findes en ordning, hvorved kollektive aftaler erklæres alment gældende, kan medlemsstaterne tage udgangspunkt i kollektive aftaler, der generelt finder anvendelse i alle lignende virksomheder i det geografiske område og inden for det pågældende erhverv eller den pågældende branche, og/eller kollektive aftaler, der er blevet indgået af de mest repræsentative arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer på nationalt plan, og som anvendes på hele det nationale område

| b) | den løn, som tredjelandsstatsborgeren får under hele den virksomhedsinterne udstationering, ikke er mindre gunstig end den løn, der udbetales til statsborgere i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, i tilsvarende stillinger, i overensstemmelse med gældende lovgivning, kollektive aftaler eller praksis i den medlemsstat, hvor værtsenheden er etableret. |
| --- | --- |

b)

den løn, som tredjelandsstatsborgeren får under hele den virksomhedsinterne udstationering, ikke er mindre gunstig end den løn, der udbetales til statsborgere i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, i tilsvarende stillinger, i overensstemmelse med gældende lovgivning, kollektive aftaler eller praksis i den medlemsstat, hvor værtsenheden er etableret.

5.   På grundlag af den dokumentation, der er fremlagt i medfør af stk. 1, kan medlemsstaterne kræve, at den virksomhedsinternt udstationerede har tilstrækkelige midler under sit ophold til at forsørge sig selv og sine familiemedlemmer uden at behøve at benytte sig af medlemsstaternes sociale bistandsordning.

6.   Foruden den i stk. 1 omhandlede dokumentation kan det kræves, at en tredjelandsstatsborger, der ansøger om indrejse som ansat trainee, fremlægger en uddannelsesaftale vedrørende forberedelsen af sin kommende stilling i virksomheden eller koncernen, herunder en beskrivelse af uddannelsesprogrammet, der viser, at formålet med opholdet er at uddanne den ansatte trainee med henblik på karriereudvikling eller for at opnå uddannelse i erhvervsteknikker eller metoder, og viser dets varighed samt betingelserne for, hvordan den ansatte trainee superviseres under gennemførelsen af programmet.

7.   Ansøgeren meddeler den berørte medlemsstats kompetente myndigheder alle ændringer under ansøgningsproceduren, der vedrører de i denne artikel fastsatte indrejsekriterier.

8.   Tredjelandsstatsborgere, som anses for at udgøre en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed, bevilges ikke indrejse i henhold til dette direktiv.

Artikel 6

Antal indrejsetilladelser

Dette direktiv påvirker ikke en medlemsstats ret til at bestemme antallet af indrejsetilladelser for tredjelandsborgere i overensstemmelse med artikel 79, stk. 5, TEUF. På dette grundlag kan en ansøgning om en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede enten afvises som uantagelig til behandling eller afslås.

Artikel 7

Afslagsgrunde

1.   Medlemsstaterne afslår en ansøgning om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede i hvert af følgende tilfælde:

| a) | hvis artikel 5 ikke er opfyldt |
| --- | --- |

a)

hvis artikel 5 ikke er opfyldt

| b) | hvis de fremlagte dokumenter er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalskede eller ulovligt ændret |
| --- | --- |

b)

hvis de fremlagte dokumenter er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalskede eller ulovligt ændret

| c) | hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejse for virksomhedsinternt udstationerede |
| --- | --- |

c)

hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejse for virksomhedsinternt udstationerede

| d) | hvis opholdets maksimale varighed, jf. artikel 12, stk. 1, er nået. |
| --- | --- |

d)

hvis opholdets maksimale varighed, jf. artikel 12, stk. 1, er nået.

2.   Medlemsstaterne afslår, hvor det er relevant, en ansøgning, hvis arbejdsgiveren eller værtsenheden er blevet straffet i overensstemmelse med national lovgivning for sort arbejde og/eller ulovlig beskæftigelse.

3.   Medlemsstaterne kan afslå en ansøgning om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede i hvert af følgende tilfælde:

| a) | hvis arbejdsgiveren eller værtsenheden ikke har opfyldt sine juridiske forpligtelser vedrørende social sikring, beskatning, arbejdstagerrettigheder eller arbejdsvilkår |
| --- | --- |

a)

hvis arbejdsgiveren eller værtsenheden ikke har opfyldt sine juridiske forpligtelser vedrørende social sikring, beskatning, arbejdstagerrettigheder eller arbejdsvilkår

| b) | hvis arbejdsgiverens eller værtsenhedens virksomhed er ved at blive eller er blevet opløst i henhold til national insolvenslovgivning, eller hvis ingen økonomisk aktivitet finder sted |
| --- | --- |

b)

hvis arbejdsgiverens eller værtsenhedens virksomhed er ved at blive eller er blevet opløst i henhold til national insolvenslovgivning, eller hvis ingen økonomisk aktivitet finder sted

| c) | hvis hensigten med eller virkningen af den virksomhedsinternt udstationeredes midlertidige tilstedeværelse er at gribe ind i eller på anden måde påvirke resultatet af en arbejdskonflikt eller arbejdsmæssig forhandling. |
| --- | --- |

c)

hvis hensigten med eller virkningen af den virksomhedsinternt udstationeredes midlertidige tilstedeværelse er at gribe ind i eller på anden måde påvirke resultatet af en arbejdskonflikt eller arbejdsmæssig forhandling.

4.   Medlemsstaterne kan afslå en ansøgning om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede af de grunde, der er anført i artikel 12, stk. 2.

5.   Inden en medlemsstat træffer afgørelse om at afslå en ansøgning, tager den hensyn til de særlige omstændigheder i det konkrete tilfælde og overholder proportionalitetsprincippet, jf. dog stk. 1.

Artikel 8

Inddragelse af eller afslag på forlængelse af tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede

1.   Medlemsstaterne inddrager en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede i hvert af følgende tilfælde:

| a) | hvis den er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalsket eller ulovligt ændret |
| --- | --- |

a)

hvis den er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalsket eller ulovligt ændret

| b) | hvis den virksomhedsinternt udstationerede har taget ophold i den pågældende medlemsstat af andre årsager end dem, der gjorde, at vedkommende fik tilladelse til at opholde sig i medlemsstaten |
| --- | --- |

b)

hvis den virksomhedsinternt udstationerede har taget ophold i den pågældende medlemsstat af andre årsager end dem, der gjorde, at vedkommende fik tilladelse til at opholde sig i medlemsstaten

| c) | hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejsen for virksomhedsinternt udstationerede. |
| --- | --- |

c)

hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejsen for virksomhedsinternt udstationerede.

2.   Medlemsstaterne inddrager i givet fald en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, hvis arbejdsgiveren eller værtsenheden er blevet straffet i overensstemmelse med national lovgivning for sort arbejde og/eller ulovlig beskæftigelse.

3.   Medlemsstaterne giver afslag på forlængelse af en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede i hvert af følgende tilfælde:

| a) | hvis den er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalsket eller ulovligt ændret |
| --- | --- |

a)

hvis den er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalsket eller ulovligt ændret

| b) | hvis den virksomhedsinternt udstationerede har taget ophold i den pågældende medlemsstat af andre årsager end dem, der gjorde, at vedkommende fik tilladelse til at opholde sig i medlemsstaten |
| --- | --- |

b)

hvis den virksomhedsinternt udstationerede har taget ophold i den pågældende medlemsstat af andre årsager end dem, der gjorde, at vedkommende fik tilladelse til at opholde sig i medlemsstaten

| c) | hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejsen for virksomhedsinternt udstationerede |
| --- | --- |

c)

hvis værtsenheden er oprettet primært for at lette indrejsen for virksomhedsinternt udstationerede

| d) | hvis opholdets maksimale varighed, jf. artikel 12, stk. 1, er nået. |
| --- | --- |

d)

hvis opholdets maksimale varighed, jf. artikel 12, stk. 1, er nået.

4.   Medlemsstaterne giver, i givet fald, afslag på at forlænge en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, hvis arbejdsgiveren eller værtsenheden er blevet straffet i overensstemmelse med national lovgivning for sort arbejde og/eller ulovlig beskæftigelse.

5.   Medlemsstaterne kan inddrage eller afslå at forlænge en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede i følgende tilfælde:

| a) | hvis artikel 5, ikke var eller ikke længere er opfyldt |
| --- | --- |

a)

hvis artikel 5, ikke var eller ikke længere er opfyldt

| b) | hvis arbejdsgiveren eller værtsenheden ikke har opfyldt sine juridiske forpligtelser vedrørende social sikring, beskatning, arbejdstagerrettigheder eller arbejdsvilkår |
| --- | --- |

b)

hvis arbejdsgiveren eller værtsenheden ikke har opfyldt sine juridiske forpligtelser vedrørende social sikring, beskatning, arbejdstagerrettigheder eller arbejdsvilkår

| c) | hvis arbejdsgiverens eller værtsenhedens virksomhed er ved at blive eller er blevet opløst i henhold til national insolvenslovgivning, eller hvis ingen økonomisk aktivitet finder sted |
| --- | --- |

c)

hvis arbejdsgiverens eller værtsenhedens virksomhed er ved at blive eller er blevet opløst i henhold til national insolvenslovgivning, eller hvis ingen økonomisk aktivitet finder sted

| d) | hvis den virksomhedsinternt udstationerede ikke har overholdt bestemmelserne om mobilitet i artikel 21 og 22. |
| --- | --- |

d)

hvis den virksomhedsinternt udstationerede ikke har overholdt bestemmelserne om mobilitet i artikel 21 og 22.

6.   Når der træffes afgørelse om at inddrage eller afslå at forlænge en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, tages der hensyn til de konkrete omstændigheder i sagen og overholdelse af proportionalitetsprincippet, jf. dog stk. 1 og 3.

Artikel 9

Sanktioner

1.   Medlemsstaterne kan holde værtsenheden ansvarlig for manglende overholdelse af indrejse-, opholds- og mobilitetsbetingelserne som fastsat i dette direktiv.

2.   Den pågældende medlemsstat fastsætter sanktioner, hvor værtsenheden holdes ansvarlig i overensstemmelse med stk. 1. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

3.   Medlemsstaterne fastlægger foranstaltninger med henblik på at forebygge eventuelt misbrug og sanktionere overtrædelser af dette direktiv. Foranstaltningerne skal omfatte overvågning, vurdering og, hvis det er relevant, inspektion i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis.

KAPITEL III

PROCEDURE OG TILLADELSE

Artikel 10

Adgang til oplysninger

1.   Medlemsstaterne sikrer, at oplysninger om al den dokumentation, der er nødvendig i forbindelse med ansøgningen, og oplysninger om indrejse og ophold, herunder rettigheder, forpligtelser og proceduremæssige garantier for den virksomhedsinternt udstationerede og dennes familiemedlemmer, er lettilgængelige for ansøgerne. Medlemsstaterne sikrer også, at der foreligger lettilgængelige oplysninger om de procedurer, der finder anvendelse på kortvarig mobilitet som omhandlet i artikel 21, stk. 2, og langvarig mobilitet som omhandlet i artikel 22, stk. 1.

2.   De pågældende medlemsstater stiller oplysninger til rådighed for værtsenheden om medlemsstaternes ret til at pålægge sanktioner i henhold til artikel 9 og 23.

Artikel 11

Ansøgning om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede eller om tilladelse til langvarig mobilitet

1.   Medlemsstaterne afgør, om det er tredjelandsstatsborgeren eller værtsenheden, der skal indgive en ansøgning. Medlemsstaterne kan også bestemme, at en ansøgning kan indgives af enten den ene eller den anden af disse to.

2.   Ansøgningen om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede indgives, når tredjelandsstatsborgeren har ophold uden for den medlemsstats område, hvortil den pågældende ansøger om indrejsetilladelse.

3.   Ansøgningen om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede indgives til myndighederne i den medlemsstat, hvor det første ophold finder sted. Hvis det første ophold ikke er det længste, indgives ansøgningen til myndighederne i den medlemsstat, hvor det længste samlede ophold er planlagt til at finde sted under udstationeringen.

4.   Medlemsstaterne udpeger de myndigheder, der har kompetence til at modtage ansøgningen og udstede tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede eller tilladelsen til langvarig mobilitet.

5.   Ansøgeren har ret til at indgive en ansøgning ved en procedure med én enkelt ansøgning.

6.   Der kan stilles forenklede procedurer vedrørende udstedelse af tilladelser for virksomhedsinternt udstationerede og deres familiemedlemmer samt visa til rådighed for enheder eller for virksomheder eller koncerner, som medlemsstaterne har godkendt med henblik herpå i overensstemmelse med deres nationale ret eller administrative praksis.

Godkendelsen tages regelmæssigt op til vurdering.

7.   De forenklede procedurer, der er fastsat i stk. 6, omfatter mindst:

| a) | fritagelse af ansøgeren for at fremlægge en del af den dokumentation, der er omhandlet i artikel 5 eller artikel 22, stk. 2, litra a) |
| --- | --- |

a)

fritagelse af ansøgeren for at fremlægge en del af den dokumentation, der er omhandlet i artikel 5 eller artikel 22, stk. 2, litra a)

| b) | adgang til en hasteprocedure for indrejsetilladelser, der gør det muligt at udstede tilladelser til virksomhedsinternt udstationerede og tilladelser til langvarig mobilitet inden for en tidsfrist, der er kortere end tidsfristen i artikel 15, stk. 1, eller i artikel 22, stk. 2 og/eller |
| --- | --- |

b)

adgang til en hasteprocedure for indrejsetilladelser, der gør det muligt at udstede tilladelser til virksomhedsinternt udstationerede og tilladelser til langvarig mobilitet inden for en tidsfrist, der er kortere end tidsfristen i artikel 15, stk. 1, eller i artikel 22, stk. 2 og/eller

| c) | forenklede og/eller fremskyndede procedurer i forbindelse med udstedelse af de nødvendige visa. |
| --- | --- |

c)

forenklede og/eller fremskyndede procedurer i forbindelse med udstedelse af de nødvendige visa.

8.   Enheder, virksomheder eller koncerner, der er blevet godkendt i henhold til stk. 6, underretter straks og under alle omstændigheder inden for en frist på 30 dage den relevante myndighed om alle ændringer, der har indvirkning på betingelserne for godkendelsen.

9.   Medlemsstaterne fastsætter passende sanktioner, herunder inddragelse af godkendelsen, i tilfælde af manglende underretning af den relevante myndighed.

Artikel 12

En virksomhedsintern udstationerings varighed

1.   Den maksimale varighed af en virksomhedsintern udstationering er på højst tre år for ledere og specialister og ét år for ansatte trainees, hvorefter de skal forlade medlemsstaternes område, medmindre de får opholdstilladelse på et andet grundlag i overensstemmelse med EU- eller national ret.

2.   Medlemsstaterne kan, uden at dette berører deres forpligtelser i henhold til internationale aftaler, kræve, at der går op til seks måneder mellem udløbet af udstationeringens maksimale varighed, jf. stk. 1, og en ny ansøgning vedrørende samme tredjelandsstatsborger i forbindelse med dette direktiv i samme medlemsstat.

Artikel 13

Tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede

1.   Virksomhedsinternt udstationerede, der opfylder indrejsekriterierne i artikel 5, og for hvem de kompetente myndigheder har truffet en positiv afgørelse, får udstedt en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede.

2.   Tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede er gyldig i mindst ét år eller under varigheden af udstationeringen på den pågældende medlemsstats område, hvis dette tidsrum er kortere, og den kan forlænges i op til højst tre år for ledere og specialister og ét år for ansatte trainees.

3.   Tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede udstedes af medlemsstatens kompetente myndigheder ved anvendelse af den ensartede udformning, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1030/2002.

4.   Under overskriften »tilladelsestype«, jf. litra a), nr. 6.4, i bilaget til forordning (EF) nr. 1030/2002, anfører medlemsstaterne »ICT«.

Medlemsstaterne kan også tilføje en betegnelse på deres officielle sprog.

5.   Medlemsstaterne udsteder ingen yderligere tilladelser, navnlig ikke arbejdstilladelser af nogen art.

6.   Medlemsstaterne kan anføre yderligere oplysninger vedrørende beskæftigelsesaktiviteten under tredjelandsstatsborgerens virksomhedsinterne udstationering i papirformat og/eller lagre disse data i elektronisk format, jf. artikel 4 i forordning (EF) nr. 1030/2002 og litra a), nr. 16), i bilaget dertil.

7.   Den pågældende medlemsstat letter adgangen til at opnå de nødvendige visa for en tredjelandsstatsborger, hvis ansøgning om indrejse er blevet accepteret.

Artikel 14

Ændringer, der påvirker betingelserne for indrejse under udstationeringen

Ansøgeren underretter den pågældende medlemsstats kompetente myndigheder om enhver ændring under udstationeringen, der vedrører de i artikel 5 fastsatte betingelser for indrejse.

Artikel 15

Proceduremæssige garantier

1.   Den berørte medlemsstats kompetente myndigheder træffer en afgørelse vedrørende ansøgningen om en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede eller en forlængelse heraf og giver i overensstemmelse med meddelelsesprocedurerne i henhold til national ret ansøgeren skriftlig meddelelse om afgørelsen snarest muligt og senest 90 dage efter datoen for indgivelsen af den fuldstændige ansøgning.

2.   Hvis de oplysninger eller den dokumentation, der er vedlagt ansøgningen som bilag, er ufuldstændig(e), meddeler de kompetente myndigheder inden for en rimelig frist ansøgeren, hvilke yderligere oplysninger der kræves, og fastsætter en rimelig frist for indsendelsen af disse. Den i stk. 1 nævnte periode suspenderes, indtil de kompetente myndigheder har modtaget de nødvendige supplerende oplysninger.

3.   Grundene til en afgørelse om, at en ansøgning ikke kan antages til behandling, om afslag på en ansøgning eller om afslag på forlængelse af en ansøgning meddeles ansøgeren skriftligt. Grundene til en afgørelse om inddragelse af en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede meddeles både den virksomhedsinternt udstationerede og værtsenheden skriftligt.

4.   En afgørelse om, at en ansøgning om tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede ikke kan antages til behandling, om afslag på en sådan ansøgning eller om afslag på forlængelse eller inddragelse af en sådan ansøgning skal kunne anfægtes ved retten i den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med national lovgivning. I den skriftlige meddelelse angives den domstol eller administrative myndighed, hvortil den pågældende kan indgive klage, og fristen for indgivelse af klagen.

5.   I den periode, der er nævnt i artikel 12, stk. 1, kan en ansøger indgive en ansøgning om forlængelse inden udløbet af tilladelsen til den virksomhedsinternt udstationerede. Medlemsstaterne kan fastsætte en maksimal frist på 90 dage før tilladelsens udløb til indgivelse af en ansøgning om forlængelse.

6.   Hvis gyldigheden af tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede udløber under forlængelsesproceduren, giver medlemsstaterne den virksomhedsinternt udstationerede lov til at blive på deres område, indtil de kompetente myndigheder har truffet afgørelse om ansøgningen. I sådanne tilfælde kan de, hvis det er påkrævet ifølge national lovgivning, udstede midlertidige nationale opholdstilladelser eller tilsvarende tilladelser.

Artikel 16

Gebyrer

Medlemsstaterne kan opkræve betaling af gebyrer for behandling af ansøgninger i overensstemmelse med dette direktiv. Sådanne gebyrers størrelse må ikke være uforholdsmæssig eller urimelig.

KAPITEL IV

RETTIGHEDER

Artikel 17

Rettigheder på grundlag af tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede

I gyldighedsperioden for tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede har indehaveren i den første medlemsstat mindst følgende rettigheder:

| a) | ret til at indrejse og opholde sig på den første medlemsstats område |
| --- | --- |

a)

ret til at indrejse og opholde sig på den første medlemsstats område

| b) | fri adgang til hele den første medlemsstats område i overensstemmelse med national ret |
| --- | --- |

b)

fri adgang til hele den første medlemsstats område i overensstemmelse med national ret

| c) | ret til at udøve den konkrete beskæftigelsesaktivitet, der er tilladt i henhold til tilladelsen i overensstemmelse med national ret i enhver værtsenhed, der tilhører en virksomhed eller koncern i den første medlemsstat. |
| --- | --- |

c)

ret til at udøve den konkrete beskæftigelsesaktivitet, der er tilladt i henhold til tilladelsen i overensstemmelse med national ret i enhver værtsenhed, der tilhører en virksomhed eller koncern i den første medlemsstat.

Rettighederne omhandlet i denne artikels stk. 1, litra a)-c), haves også i den anden medlemsstat i overensstemmelse med artikel 20.

Artikel 18

Retten til ligebehandling

1.   Uanset hvilken lov der finder anvendelse på ansættelsesforholdet, og uden at dette berører artikel 5, stk. 4, litra b), har virksomhedsinternt udstationerede i henhold til dette direktiv mindst samme rettigheder som personer, der er omfattet af direktiv 96/71/EF med hensyn til de arbejds- og ansættelsesvilkår, der finder anvendelse på udstationerede arbejdstagere i en lignende situation i henhold til artikel 3 i direktiv 96/71/EF i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres.

2.   Virksomhedsinternt udstationerede har ret til samme behandling som statsborgerne i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, for så vidt angår:

| a) | foreningsfrihed og frihed til medlemskab af en arbejdstager- eller arbejdsgiverorganisation eller enhver organisation, hvis medlemmer har et bestemt virke, herunder rettigheder og fordele som følge af et sådant medlemskab, uden at de nationale bestemmelser om offentlig orden og sikkerhed derved tilsidesættes |
| --- | --- |

a)

foreningsfrihed og frihed til medlemskab af en arbejdstager- eller arbejdsgiverorganisation eller enhver organisation, hvis medlemmer har et bestemt virke, herunder rettigheder og fordele som følge af et sådant medlemskab, uden at de nationale bestemmelser om offentlig orden og sikkerhed derved tilsidesættes

| b) | anerkendelse af eksamensbeviser og andre faglige kvalifikationsbeviser i overensstemmelse med de relevante nationale procedurer |
| --- | --- |

b)

anerkendelse af eksamensbeviser og andre faglige kvalifikationsbeviser i overensstemmelse med de relevante nationale procedurer

| c) | bestemmelser i national ret vedrørende de grene af de sociale sikringsordninger defineret i artikel 3 i forordning (EF) nr. 883/2004, medmindre oprindelseslandets ret finder anvendelse i henhold til gældende bilaterale aftaler eller den nationale ret i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, der sikrer, at den virksomhedsinternt udstationerede er omfattet af lovgivningen vedrørende social sikring i et af disse lande. I tilfælde af mobilitet inden for EU mellem medlemsstater, og medmindre andet gælder i henhold til bilaterale aftaler, der sikrer, at den virksomhedsinternt udstationerede er omfattet af national ret i hjemlandet, finder Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EU) nr. 1231/2010 tilsvarende anvendelse |
| --- | --- |

c)

bestemmelser i national ret vedrørende de grene af de sociale sikringsordninger defineret i artikel 3 i forordning (EF) nr. 883/2004, medmindre oprindelseslandets ret finder anvendelse i henhold til gældende bilaterale aftaler eller den nationale ret i den medlemsstat, hvor arbejdet udføres, der sikrer, at den virksomhedsinternt udstationerede er omfattet af lovgivningen vedrørende social sikring i et af disse lande. I tilfælde af mobilitet inden for EU mellem medlemsstater, og medmindre andet gælder i henhold til bilaterale aftaler, der sikrer, at den virksomhedsinternt udstationerede er omfattet af national ret i hjemlandet, finder Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EU) nr. 1231/2010 tilsvarende anvendelse

| d) | medmindre andet gælder i henhold til forordning (EU) nr. 1231/2010 og bilaterale aftaler, udbetaling af ydelser ved alderdom, invaliditet og dødsfald, lovbestemt alderspension på grundlag af den virksomhedsinternt udstationeredes tidligere beskæftigelse og erhvervet af den virksomhedsinternt udstationerede, som flytter til et tredjeland, eller efterladte efter sådanne virksomhedsinternt udstationerede, der er bosiddende i et tredjeland og afleder rettigheder fra den virksomhedsinternt udstationerede i overensstemmelse med den i artikel 3 i forordning (EF) nr. 883/2004 fastsatte lovgivning på samme vilkår og efter samme satser som statsborgere i de pågældende medlemsstater, når de flytter til et tredjeland |
| --- | --- |

d)

medmindre andet gælder i henhold til forordning (EU) nr. 1231/2010 og bilaterale aftaler, udbetaling af ydelser ved alderdom, invaliditet og dødsfald, lovbestemt alderspension på grundlag af den virksomhedsinternt udstationeredes tidligere beskæftigelse og erhvervet af den virksomhedsinternt udstationerede, som flytter til et tredjeland, eller efterladte efter sådanne virksomhedsinternt udstationerede, der er bosiddende i et tredjeland og afleder rettigheder fra den virksomhedsinternt udstationerede i overensstemmelse med den i artikel 3 i forordning (EF) nr. 883/2004 fastsatte lovgivning på samme vilkår og efter samme satser som statsborgere i de pågældende medlemsstater, når de flytter til et tredjeland

| e) | adgang til varer og tjenester samt forsyning med varer og tjenester, der stilles til rådighed for offentligheden, undtagen procedurer for adgang til bolig som fastsat i national lovgivning, med forbehold af aftalefriheden i henhold til EU-lovgivning og national lovgivning, og tjenester, der ydes af offentlige arbejdsformidlinger. |
| --- | --- |

e)

adgang til varer og tjenester samt forsyning med varer og tjenester, der stilles til rådighed for offentligheden, undtagen procedurer for adgang til bolig som fastsat i national lovgivning, med forbehold af aftalefriheden i henhold til EU-lovgivning og national lovgivning, og tjenester, der ydes af offentlige arbejdsformidlinger.

Bilaterale aftaler eller national ret i henhold til dette stykke betragtes som internationale aftaler eller medlemsstatsbestemmelser i overensstemmelse med artikel 4.

3.   Med forbehold af forordning (EU) nr. 1231/2010 kan medlemsstaterne beslutte, at stk. 2, litra c), vedrørende familieydelser ikke finder anvendelse på virksomhedsinternt udstationerede, der har fået lov at opholde sig og arbejde på en medlemsstats område i en periode på højst ni måneder.

4.   Denne artikel finder anvendelse med forbehold af medlemsstaternes ret til at inddrage eller afslå at forlænge tilladelsen, jf. artikel 8.

Artikel 19

Familiemedlemmer

1.   Direktiv 2003/86/EF finder anvendelse i den første og i den anden medlemsstat, der giver den virksomhedsinternt udstationerede tilladelse til at opholde sig og arbejde på deres område i overensstemmelse med nærværende direktivs artikel 22, med de undtagelser, der er fastsat i denne artikel.

2.   Uanset artikel 3, stk. 1, og artikel 8 i direktiv 2003/86/EF afhænger familiesammenføringen i medlemsstaten ikke af, om indehaveren af den tilladelse, der er udstedt af disse medlemsstater på grundlag af dette direktiv, har rimelig udsigt til at opnå tidsubegrænset opholdsret, og om den pågældende har haft ophold af en mindste varighed.

3.   Uanset artikel 4, stk. 1, tredje afsnit, og artikel 7, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF kan medlemsstaterne kun anvende de heri omhandlede integrationsforanstaltninger, efter at de pågældende har opnået familiesammenføring.

4.   Uanset artikel 5, stk. 4, første afsnit, i direktiv 2003/86/EF giver en medlemsstat opholdstilladelse til familiemedlemmer inden 90 dage efter, at den fuldstændige ansøgning herom er indgivet, hvis betingelserne for familiesammenføring er opfyldt. Medlemsstatens kompetente myndighed behandler ansøgningen om opholdstilladelse for den virksomhedsinternt udstationeredes familiemedlemmer på samme tid som ansøgningen om tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede eller tilladelsen til langvarig mobilitet, i tilfælde hvor ansøgningen om opholdstilladelse for den virksomhedsinternt udstationeredes familiemedlemmer indgives samtidig. De proceduremæssige garantier i artikel 15 finder tilsvarende anvendelse.

5.   Uanset artikel 13, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF udløber gyldighedsperioden af familiemedlemmernes opholdstilladelse i en medlemsstat som hovedregel på udløbsdatoen for tilladelsen til den virksomhedsinternt udstationerede eller tilladelsen til langvarig mobilitet, som denne medlemsstat har udstedt.

6.   Uanset artikel 14, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF og med forbehold af princippet om præference for EU-borgere hvad angår adgangen til medlemsstaternes arbejdsmarkeder som udtrykt i de relevante bestemmelser i de relevante tiltrædelsesakter har den virksomhedsinternt udstationeredes familiemedlemmer, der har opnået familiesammenføring, ret til adgang til beskæftigelse og selvstændig virksomhed i den medlemsstat, der har udstedt opholdstilladelsen til familiemedlemmer.

KAPITEL V

MOBILITET INDEN FOR EU

Artikel 20

Mobilitet

Tredjelandsstatsborgere, der er indehavere af en gyldig tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, som den første medlemsstat har udstedt, kan på grundlag af denne tilladelse og et gyldigt rejsedokument, i henhold til betingelserne i artikel 21 og 22 og, med forbehold af artikel 23, indrejse, opholde sig og arbejde i en eller flere andre medlemsstater.

Artikel 21

Kortvarig mobilitet

1.   Tredjelandsstatsborgere, der er indehavere af en gyldig tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, som den første medlemsstat har udstedt, har ret til at opholde sig i en hvilken som helst anden medlemsstat og til at arbejde i enhver anden enhed, der er etableret i sidstnævnte medlemsstat, og som tilhører samme virksomhed eller koncern, i en periode på op til 90 dage inden for en given periode på 180 dage pr. medlemsstat, med forbehold af betingelserne i denne artikel.

2.   Den anden medlemsstat kan kræve, at værtsenheden i den første medlemsstat underretter den første medlemsstat og den anden medlemsstat om, at den virksomhedsinternt udstationerede har til hensigt at arbejde i en enhed, der er etableret i den anden medlemsstat.

I sådanne tilfælde sikrer den anden medlemsstat, at underretningen kan finde sted:

| a) | enten på ansøgningstidspunktet i den første medlemsstat, hvis mobiliteten til den anden medlemsstat allerede er planlagt på det tidspunkt, eller |
| --- | --- |

a)

enten på ansøgningstidspunktet i den første medlemsstat, hvis mobiliteten til den anden medlemsstat allerede er planlagt på det tidspunkt, eller

| b) | efter at den virksomhedsinternt udstationerede er rejst ind i den første medlemsstat, så snart der opnås kendskab til den planlagte mobilitet til den anden medlemsstat. |
| --- | --- |

b)

efter at den virksomhedsinternt udstationerede er rejst ind i den første medlemsstat, så snart der opnås kendskab til den planlagte mobilitet til den anden medlemsstat.

3.   Den anden medlemsstat kan kræve, at underretningen skal indeholde fremsendelse af følgende dokumenter og oplysninger:

| a) | dokumentation for, at værtsenheden i den anden medlemsstat og den virksomhed, der er etableret i et tredjeland, tilhører samme virksomhed eller koncern |
| --- | --- |

a)

dokumentation for, at værtsenheden i den anden medlemsstat og den virksomhed, der er etableret i et tredjeland, tilhører samme virksomhed eller koncern

| b) | en arbejdskontrakt og, om nødvendigt, en ansættelseskontrakt, som blev fremsendt til den første medlemsstat i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, litra c) |
| --- | --- |

b)

en arbejdskontrakt og, om nødvendigt, en ansættelseskontrakt, som blev fremsendt til den første medlemsstat i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, litra c)

| c) | i givet fald dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren opfylder betingelserne i national ret i den pågældende medlemsstat for unionsborgere, der udøver det lovregulerede erhverv, som ansøgningen vedrører |
| --- | --- |

c)

i givet fald dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren opfylder betingelserne i national ret i den pågældende medlemsstat for unionsborgere, der udøver det lovregulerede erhverv, som ansøgningen vedrører

| d) | et gyldigt rejsedokument, jf. artikel 5, stk. 1, litra f), og |
| --- | --- |

d)

et gyldigt rejsedokument, jf. artikel 5, stk. 1, litra f), og

| e) | hvis det ikke er angivet i nogen af ovennævnte dokumenter, den planlagte varighed af og de planlagte datoer for mobiliteten. |
| --- | --- |

e)

hvis det ikke er angivet i nogen af ovennævnte dokumenter, den planlagte varighed af og de planlagte datoer for mobiliteten.

Den anden medlemsstat kan kræve, at disse dokumenter og oplysninger forelægges på et eller flere af denne medlemsstats officielle sprog.

4.   Hvis en underretning har fundet sted i overensstemmelse med stk. 2, litra a), og hvis den anden medlemsstat ikke har gjort indsigelse over for den første medlemsstat i overensstemmelse med stk. 6, kan den virksomhedsinternt udstationeredes mobilitet til den anden medlemsstat finde sted på et hvilket som helst tidspunkt i løbet af gyldighedsperioden for tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede.

5.   Hvis underretningen har fundet sted i overensstemmelse med stk. 2, litra b), kan mobiliteten påbegyndes straks efter underretningen af den anden medlemsstat, eller på et hvilket som helst tidspunkt derefter inden for gyldighedsperioden for tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede.

6.   På grundlag af underretningen som omhandlet i stk. 2 kan den anden medlemsstat gøre indsigelse mod den virksomhedsinternt udstationeredes mobilitet til dens område inden for 20 dage efter modtagelsen af underretningen, hvis:

| a) | betingelserne i artikel 5, stk. 4, litra b), eller artikel 5, stk. 3, litra a), c) eller d), ikke er opfyldt |
| --- | --- |

a)

betingelserne i artikel 5, stk. 4, litra b), eller artikel 5, stk. 3, litra a), c) eller d), ikke er opfyldt

| b) | de fremlagte dokumenter er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalskede eller ulovligt ændret |
| --- | --- |

b)

de fremlagte dokumenter er erhvervet på uretmæssig vis eller er forfalskede eller ulovligt ændret

| c) | opholdets maksimale varighed, jf. artikel 12, stk. 1, eller denne artikels stk. 1, er nået. |
| --- | --- |

c)

opholdets maksimale varighed, jf. artikel 12, stk. 1, eller denne artikels stk. 1, er nået.

De kompetente myndigheder i den anden medlemsstat underretter straks de kompetente myndigheder og værtsenheden i den første medlemsstat om deres indsigelse mod mobiliteten.

7.   Hvis den anden medlemsstat gør indsigelse mod mobiliteten i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 6, og mobiliteten endnu ikke har fundet sted, har den virksomhedsinternt udstationerede ikke ret til at arbejde i den anden medlemsstat som led i den virksomhedsinterne udstationering. Hvis mobiliteten allerede har fundet sted, finder artikel 23, stk. 4 og 5, anvendelse.

8.   Hvis den første medlemsstat forlænger tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede inden for den maksimale varighed som omhandlet i artikel 12, stk. 1, giver den forlængede tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede fortsat indehaveren ret til at arbejde i den anden medlemsstat, med forbehold af den maksimale varighed som anført i nærværende artikels stk. 1.

9.   Virksomhedsinternt udstationerede, der formodes at udgøre en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed, får ikke tilladelse til indrejse eller ophold på den anden medlemsstats område.

Artikel 22

Langvarig mobilitet

1.   I forbindelse med tredjelandsstatsborgere, der er indehavere af en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, der er udstedt af den første medlemsstat, og som har til hensigt at opholde sig i en hvilken som helst anden medlemsstat eller arbejde i enhver anden enhed, der er etableret i sidstnævnte medlemsstat, og som tilhører den samme virksomhed eller koncern, i mere end 90 dage pr. medlemsstat, kan den anden medlemsstat beslutte at:

| a) | anvende bestemmelserne i artikel 21 og give den virksomhedsinternt udstationerede tilladelse til at opholde sig og arbejde på dens område på grundlag af og i løbet af gyldighedsperioden for den tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, som den første medlemsstat udstedte eller |
| --- | --- |

a)

anvende bestemmelserne i artikel 21 og give den virksomhedsinternt udstationerede tilladelse til at opholde sig og arbejde på dens område på grundlag af og i løbet af gyldighedsperioden for den tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, som den første medlemsstat udstedte eller

| b) | anvende proceduren i stk. 2-7. |
| --- | --- |

b)

anvende proceduren i stk. 2-7.

2.   Hvis der indgives en ansøgning om langvarig mobilitet:

| a) | kan den anden medlemsstat kræve, at ansøgeren fremsender nogle af eller alle følgende dokumenter, såfremt de kræves af den anden medlemsstat i forbindelse med den oprindelige ansøgning:






  i) | dokumentation for, at værtsenheden i den anden medlemsstat og den virksomhed, der er etableret i et tredjeland, tilhører samme virksomhed eller koncern |
| --- | --- | --- |

a)

kan den anden medlemsstat kræve, at ansøgeren fremsender nogle af eller alle følgende dokumenter, såfremt de kræves af den anden medlemsstat i forbindelse med den oprindelige ansøgning:

i)

dokumentation for, at værtsenheden i den anden medlemsstat og den virksomhed, der er etableret i et tredjeland, tilhører samme virksomhed eller koncern

| ii) | en arbejdskontrakt og, om nødvendigt, en ansættelseskontrakt, som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra c) |
| --- | --- |

ii)

en arbejdskontrakt og, om nødvendigt, en ansættelseskontrakt, som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra c)

| iii) | i givet fald dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren opfylder betingelserne i national ret i den pågældende medlemsstat, for unionsborgere, der udøver det lovregulerede erhverv, som ansøgningen vedrører |
| --- | --- |

iii)

i givet fald dokumentation for, at tredjelandsstatsborgeren opfylder betingelserne i national ret i den pågældende medlemsstat, for unionsborgere, der udøver det lovregulerede erhverv, som ansøgningen vedrører

| iv) | et gyldigt rejsedokument, jf. artikel 5, stk. 1, litra f), og |
| --- | --- |

iv)

et gyldigt rejsedokument, jf. artikel 5, stk. 1, litra f), og

| v) | dokumentation for at have eller, hvis dette er fastsat i national lovgivning, at have ansøgt om en sygeforsikring, jf. artikel 5, stk. 1, litra g). |
| --- | --- |

v)

dokumentation for at have eller, hvis dette er fastsat i national lovgivning, at have ansøgt om en sygeforsikring, jf. artikel 5, stk. 1, litra g).

Den anden medlemsstat kan kræve, at ansøgeren senest på tidspunktet for udstedelse af tilladelsen til langvarig mobilitet, opgiver den pågældende virksomhedsinternt udstationeredes adresse på den anden medlemsstats område.

Den anden medlemsstat kan kræve, at disse dokumenter og oplysninger forelægges på et eller flere af denne medlemsstats officielle sprog

| b) | Den anden medlemsstat træffer afgørelse om ansøgningen om langvarig mobilitet og underretter skriftligt ansøgeren så hurtigt som muligt om afgørelsen, men ikke senere end 90 dage efter den dato, hvor ansøgningen og de dokumenter, der kræves i henhold til litra a), er indgivet til den anden medlemsstats kompetente myndigheder |
| --- | --- |

b)

Den anden medlemsstat træffer afgørelse om ansøgningen om langvarig mobilitet og underretter skriftligt ansøgeren så hurtigt som muligt om afgørelsen, men ikke senere end 90 dage efter den dato, hvor ansøgningen og de dokumenter, der kræves i henhold til litra a), er indgivet til den anden medlemsstats kompetente myndigheder

| c) | Det kræves ikke, at den virksomhedsinternt udstationerede forlader medlemsstaternes områder for at indgive ansøgningen, eller at denne er indehaver af et visum |
| --- | --- |

c)

Det kræves ikke, at den virksomhedsinternt udstationerede forlader medlemsstaternes områder for at indgive ansøgningen, eller at denne er indehaver af et visum

| d) | Den virksomhedsinternt udstationerede har ret til at arbejde i den anden medlemsstat indtil de kompetente myndigheder har truffet en afgørelse om ansøgningen om langvarig mobilitet, forudsat at






  i) | tidsfristen i artikel 21, stk. 1, og gyldighedsperioden for tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, som den første medlemsstat udstedte, ikke er udløbet |
| --- | --- | --- |

d)

Den virksomhedsinternt udstationerede har ret til at arbejde i den anden medlemsstat indtil de kompetente myndigheder har truffet en afgørelse om ansøgningen om langvarig mobilitet, forudsat at

i)

tidsfristen i artikel 21, stk. 1, og gyldighedsperioden for tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, som den første medlemsstat udstedte, ikke er udløbet

| ii) | den fuldstændige ansøgning, hvis den anden medlemsstat kræver det, er blevet indgivet til den anden medlemsstat mindst 20 dage, før den virksomhedsinternt udstationeredes langvarige mobilitet begynder. |
| --- | --- |

ii)

den fuldstændige ansøgning, hvis den anden medlemsstat kræver det, er blevet indgivet til den anden medlemsstat mindst 20 dage, før den virksomhedsinternt udstationeredes langvarige mobilitet begynder.

| e) | En ansøgning om langvarig mobilitet kan ikke indgives samtidig med en underretning om kortvarig mobilitet. Hvis behovet for langvarig mobilitet opstår, efter at den virksomhedsinternt udstationeredes kortvarige mobilitet er påbegyndt, kan den anden medlemsstat anmode om, at ansøgningen om langvarig mobilitet indgives mindst 20 dage inden udløbet af den kortvarige mobilitetsperiode. |
| --- | --- |

e)

En ansøgning om langvarig mobilitet kan ikke indgives samtidig med en underretning om kortvarig mobilitet. Hvis behovet for langvarig mobilitet opstår, efter at den virksomhedsinternt udstationeredes kortvarige mobilitet er påbegyndt, kan den anden medlemsstat anmode om, at ansøgningen om langvarig mobilitet indgives mindst 20 dage inden udløbet af den kortvarige mobilitetsperiode.

3.   Medlemsstaterne kan afslå på ansøgningen om langvarig mobilitet, hvis

| a) | betingelserne i nærværende artikels stk. 2, litra a), eller kriterierne i artikel 5, stk. 4, 5 eller 8, ikke er opfyldt |
| --- | --- |

a)

betingelserne i nærværende artikels stk. 2, litra a), eller kriterierne i artikel 5, stk. 4, 5 eller 8, ikke er opfyldt

| b) | en af de grunde, der er omfattet af artikel 7, stk. 1, litra b) eller d), artikel 7, stk. 2, 3 eller 4, finder anvendelse eller |
| --- | --- |

b)

en af de grunde, der er omfattet af artikel 7, stk. 1, litra b) eller d), artikel 7, stk. 2, 3 eller 4, finder anvendelse eller

| c) | tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede udløber under proceduren. |
| --- | --- |

c)

tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede udløber under proceduren.

4.   Hvis den anden medlemsstat træffer en positiv afgørelsen om ansøgningen om langvarig mobilitet som omhandlet i stk. 2, får den virksomhedsinternt udstationerede udstedt en tilladelse til langvarig mobilitet, der giver den virksomhedsinternt udstationerede lov til at opholde sig og arbejde på dens område. Denne tilladelse udstedes ved anvendelse af den ensartede udformning, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1030/2002. Under overskriften »tilladelsestype«, jf. punkt 6.4, litra a), i bilaget til forordning (EF) nr. 1030/2002 anfører medlemsstaterne: »mobile ICT«. Medlemsstaterne kan også tilføje en indikation på deres officielle sprog.

Medlemsstaterne kan anføre yderligere oplysninger vedrørende beskæftigelsesaktiviteten under virksomhedsinternt udstationeredes langvarige mobilitet i papirformat og/eller lagre disse data i elektronisk format, jf. artikel 4 i forordning (EF) 1030/2002 og litra a), punkt 16 i bilaget dertil.

5.   Forlængelse af en tilladelse til langvarig mobilitet berører ikke artikel 11, stk. 3.

6.   Den anden medlemsstat underretter de kompetente myndigheder i den første medlemsstat, hvis de udsteder en tilladelse til langvarig mobilitet.

7.   Hvis en medlemsstat træffer afgørelse om en ansøgning om langvarig mobilitet, finder bestemmelserne i artikel 8, artikel 15, stk. 2-6, og artikel 16 anvendelse.

Artikel 23

Garantier og sanktioner

1.   Hvis tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede udstedes af en medlemsstat, hvor Schengenreglerne ikke finder anvendelse i fuld udstrækning, og den virksomhedsinternt udstationerede krydser en ydre grænse, har den anden medlemsstat ret til at kræve dokumentation for, at den virksomhedsinternt udstationerede flytter til den anden medlemsstat med henblik på virksomhedsintern udstationering, i form af:

| a) | en kopi af underretningen fra værtsenheden i den første medlemsstat i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2 eller |
| --- | --- |

a)

en kopi af underretningen fra værtsenheden i den første medlemsstat i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2 eller

| b) | en skrivelse fra værtsenheden i den anden medlemsstat, der som minimum angiver varigheden af mobiliteten inden for EU og beliggenheden af værtsenheden eller værtsenhederne i den anden medlemsstat. |
| --- | --- |

b)

en skrivelse fra værtsenheden i den anden medlemsstat, der som minimum angiver varigheden af mobiliteten inden for EU og beliggenheden af værtsenheden eller værtsenhederne i den anden medlemsstat.

2.   Hvis den første medlemsstat inddrager tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede, underretter den straks myndighederne i den anden medlemsstat.

3.   Værtsenheden i den anden medlemsstat underretter de kompetente myndigheder i den anden medlemsstat om alle ændringer, der har indvirkning på de betingelser, som tilladelsen til mobiliteten blev givet på grundlag af.

4.   Den anden medlemsstat kan kræve, at den virksomhedsinternt udstationerede omgående ophører med al beskæftigelsesaktivitet og forlader dens område, hvis den:

| a) | ikke er blevet underrettet i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2 og 3, og kræver en sådan underretning |
| --- | --- |

a)

ikke er blevet underrettet i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2 og 3, og kræver en sådan underretning

| b) | har gjort indsigelse mod mobiliteten i overensstemmelse med artikel 21, stk. 6 |
| --- | --- |

b)

har gjort indsigelse mod mobiliteten i overensstemmelse med artikel 21, stk. 6

| c) | har afslået en ansøgning om langvarig mobilitet i overensstemmelse med artikel 22, stk. 3 |
| --- | --- |

c)

har afslået en ansøgning om langvarig mobilitet i overensstemmelse med artikel 22, stk. 3

| d) | tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede eller tilladelsen til langvarig mobilitet er anvendt i andet øjemed, end hvad den var udstedt til |
| --- | --- |

d)

tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede eller tilladelsen til langvarig mobilitet er anvendt i andet øjemed, end hvad den var udstedt til

| e) | har opdaget, at de betingelser, som tilladelsen til mobiliteten blev givet på grundlag af, ikke længere opfyldes. |
| --- | --- |

e)

har opdaget, at de betingelser, som tilladelsen til mobiliteten blev givet på grundlag af, ikke længere opfyldes.

5.   I de i stk. 4 omhandlede tilfælde giver den første medlemsstat på den anden medlemsstats anmodning den virksomhedsinternt udstationerede og i givet fald vedkommendes familiemedlemmer tilladelse til genindrejse straks og uden formaliteter. Dette gælder også, hvis den tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede, som den første medlemsstat har udstedt, er udløbet eller er blevet inddraget i løbet af mobilitetens gyldighedsperiode i den anden medlemsstat.

6.   Hvis indehaveren af en tilladelse til virksomhedsinternt udstationerede passerer den ydre grænse i en medlemsstat, hvor Schengenreglerne finder anvendelse i fuld udstrækning, konsulterer medlemsstaten Schengeninformationssystemet. Den pågældende medlemsstat afslår indrejse eller gør indsigelse mod mobilitet for personer, om hvem der er foretaget en indberetning med henblik på nægtelse af indrejse eller ophold i Schengeninformationssystemet.

7.   Medlemsstaterne kan pålægge den værtsenhed, der er etableret på deres respektive områder, sanktioner i overensstemmelse med artikel 9, hvis:

| a) | værtsenheden ikke har underrettet om den virksomhedsinternt udstationeredes mobilitet i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2 og 3 |
| --- | --- |

a)

værtsenheden ikke har underrettet om den virksomhedsinternt udstationeredes mobilitet i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2 og 3

| b) | tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede eller tilladelsen til langvarig mobilitet er anvendt i andet øjemed, end det den var udstedt til |
| --- | --- |

b)

tilladelsen til virksomhedsinternt udstationerede eller tilladelsen til langvarig mobilitet er anvendt i andet øjemed, end det den var udstedt til

| c) | ansøgningen om en tilladelse til virksomhedsintern udstationering er blevet indgivet til en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor det længste samlede ophold finder sted |
| --- | --- |

c)

ansøgningen om en tilladelse til virksomhedsintern udstationering er blevet indgivet til en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor det længste samlede ophold finder sted

| d) | den virksomhedsinternt udstationerede ikke længere opfylder de kriterier og betingelser, på grundlag af hvilke tilladelsen til mobiliteten blev givet, og værtsenheden ikke underretter de kompetente myndigheder i den anden medlemsstat om en sådan ændring |
| --- | --- |

d)

den virksomhedsinternt udstationerede ikke længere opfylder de kriterier og betingelser, på grundlag af hvilke tilladelsen til mobiliteten blev givet, og værtsenheden ikke underretter de kompetente myndigheder i den anden medlemsstat om en sådan ændring

| e) | den virksomhedsinternt udstationerede påbegyndte arbejdet i den anden medlemsstat, på trods af at betingelserne for mobilitet ikke var opfyldt, i tilfælde hvor artikel 21, stk. 5, eller artikel 22, stk. 2, litra d), finder anvendelse. |
| --- | --- |

e)

den virksomhedsinternt udstationerede påbegyndte arbejdet i den anden medlemsstat, på trods af at betingelserne for mobilitet ikke var opfyldt, i tilfælde hvor artikel 21, stk. 5, eller artikel 22, stk. 2, litra d), finder anvendelse.

KAPITEL VI

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 24

Statistikker

1.   Medlemsstaterne indberetter statistiske data til Kommissionen om antallet af førstegangsudstedte tilladelser til virksomhedsinternt udstationerede og tilladelser til langvarig mobilitet og i givet fald de underretninger, der er modtaget i henhold til artikel 21 stk. 2, samt så vidt muligt om antallet af virksomhedsinternt udstationerede, hvis tilladelse er blevet forlænget, fornyet eller inddraget. Disse statistikker opdeles efter statsborgerskab og efter længden af tilladelsens gyldighedsperiode samt så vidt muligt efter økonomisk sektor samt den udstationeredes stilling.

2.   De statistiske oplysninger baseres på referenceperioder på ét kalenderår og indberettes til Kommissionen inden for seks måneder efter udløbet af referenceåret. Det første referenceår er 2017.

3.   De statistiske oplysninger indberettes i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 862/2007 (15).

Artikel 25

Rapportering

Kommissionen forelægger hvert tredje år og første gang den 29. november 2019 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv i medlemsstaterne og foreslår i givet fald nødvendige ændringer. Rapporten skal især fokusere på en vurdering af, om ordningen for mobilitet inden for EU fungerer korrekt, og på eventuel misbrug af ordningen samt dens samspil med Schengenreglerne. Kommissionen vurderer navnlig anvendelsen i praksis af artikel 20, 21, 22, 23 og 26.

Artikel 26

Samarbejde mellem kontaktpunkter

1.   Medlemsstaterne udpeger kontaktpunkter, der samarbejder effektivt og er ansvarlige for at modtage og videreformidle de oplysninger, der er nødvendige for at gennemføre artikel 21, 22 og 23. Medlemsstaterne udveksler fortrinsvis oplysninger elektronisk.

2.   Hver medlemsstat underretter de andre medlemsstater gennem de nationale kontaktpunkter, jf. stk. 1, om de udpegede myndigheder, jf. artikel 11, stk. 4, og om den procedure, der anvendes på mobilitet som omhandlet i artikel 21 og 22.

Artikel 27

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 29. november 2016. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse love og bestemmelser.

Disse love og bestemmelser indeholder ved vedtagelsen en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 28

Ikrafttrædelse

Dette direktiv træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 29

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.

På Europa-Parlamentets vegne

M. SCHULZ

Formand

På Rådets vegne

D. KOURKOULAS

Formand

---

(1)  EUT C 218 af 23.7.2011, s. 101.

1

(2)  EUT C 166 af 7.6.2011, s. 59.

2

(3)  Europa-Parlamentets holdning af 15.4.2014 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 13.5.2014.

3

(4)  Europa-Parlamentet og Rådets Direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT L 18 af 21.1.1997, s. 1).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF af 18. juni 2009 om minimumsstandarder for sanktioner og foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 168 af 30.6.2009, s. 24).

6

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1).

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 af 20. december 2006 om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengen-informationssystemet (SIS II) (EUT L 381 af 28.12.2006, s. 4).

8

(9)  Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (EFT L 157 af 15.6.2002, s. 1).

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1).

10

(11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1231/2010 af 24. november 2010 om udvidelse af forordning (EF) nr. 883/2004 og forordning (EF) nr. 987/2009 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er omfattet af disse forordninger udelukkende på grund af deres nationalitet (EUT L 344 af 29.12.2010, s. 1).

11

(12)  Rådets direktiv 2005/71/EF af 12. oktober 2005 om en særlig indrejseprocedure for tredjelandsstatsborgere med henblik på videnskabelig forskning (EUT L 289 af 3.11.2005, s. 15).

12

(13)  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

13

(14)  Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251 af 3.10.2003, s. 12).

14

(15)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 862/2007, af 11. juli 2007 om EF-statistikker over migration og international beskyttelse og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 311/76 om udarbejdelse af statistik vedrørende udenlandske arbejdstagere (EUT L 199 af 31.7.2007, s. 23).

15

---

AFGØRELSER

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/23 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/23

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 565/2014/EU

af 15. maj 2014

om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage og om ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a) og b),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | I henhold til artikel 4, stk. 1, i tiltrædelsesakten af 2011 skal Kroatien, der tiltrådte Unionen den 1. juli 2013, fra denne dato indføre visumpligt for statsborgere fra tredjelande opført i bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 (2). |
| --- | --- |

(1)

I henhold til artikel 4, stk. 1, i tiltrædelsesakten af 2011 skal Kroatien, der tiltrådte Unionen den 1. juli 2013, fra denne dato indføre visumpligt for statsborgere fra tredjelande opført i bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 (2).

| (2) | I henhold til artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011 gælder bestemmelserne i Schengenreglerne om betingelser og kriterier for udstedelse af ensartede visa såvel som bestemmelserne om gensidig anerkendelse af visa og om ligestilling mellem opholdstilladelser/visa til længerevarende ophold og visa til kortvarigt ophold først for Kroatien efter vedtagelse af en rådsafgørelse herom. De er dog bindende for Kroatien fra tiltrædelsesdatoen. |
| --- | --- |

(2)

I henhold til artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011 gælder bestemmelserne i Schengenreglerne om betingelser og kriterier for udstedelse af ensartede visa såvel som bestemmelserne om gensidig anerkendelse af visa og om ligestilling mellem opholdstilladelser/visa til længerevarende ophold og visa til kortvarigt ophold først for Kroatien efter vedtagelse af en rådsafgørelse herom. De er dog bindende for Kroatien fra tiltrædelsesdatoen.

| (3) | Kroatien skal derfor udstede nationale visa til indrejse i eller transit gennem sit område til tredjelandsstatsborgere, der er i besiddelse af et ensartet visum, et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse udstedt af en medlemsstat, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, eller tilsvarende dokumenter udstedt af Bulgarien, Cypern og Rumænien, som endnu ikke fuldt ud anvender disse regler. |
| --- | --- |

(3)

Kroatien skal derfor udstede nationale visa til indrejse i eller transit gennem sit område til tredjelandsstatsborgere, der er i besiddelse af et ensartet visum, et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse udstedt af en medlemsstat, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, eller tilsvarende dokumenter udstedt af Bulgarien, Cypern og Rumænien, som endnu ikke fuldt ud anvender disse regler.

| (4) | Indehavere af dokumenter, der er udstedt af medlemsstater, som anvender Schengenreglerne fuldt ud, og dokumenter, der er udstedt af Bulgarien, Cypern og Rumænien, udgør ingen risiko for Kroatien, da de har været underkastet den fornødne kontrol i de pågældende medlemsstater. For at undgå, at Kroatien pålægges en urimelig administrativ byrde, bør der vedtages fælles regler, der tillader Kroatien ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af de pågældende medlemsstater som ligestillede med sine nationale visa, og der bør indføres en forenklet ordning for personkontrol ved dets ydre grænser på grundlag af denne ensidige anerkendelse. |
| --- | --- |

(4)

Indehavere af dokumenter, der er udstedt af medlemsstater, som anvender Schengenreglerne fuldt ud, og dokumenter, der er udstedt af Bulgarien, Cypern og Rumænien, udgør ingen risiko for Kroatien, da de har været underkastet den fornødne kontrol i de pågældende medlemsstater. For at undgå, at Kroatien pålægges en urimelig administrativ byrde, bør der vedtages fælles regler, der tillader Kroatien ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af de pågældende medlemsstater som ligestillede med sine nationale visa, og der bør indføres en forenklet ordning for personkontrol ved dets ydre grænser på grundlag af denne ensidige anerkendelse.

| (5) | De fælles regler, som blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 895/2006/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 582/2008/EF (4), bør ophæves. Med hensyn til Cypern, som anvender den fælles ordning, der blev indført ved beslutning nr. 895/2006/EF den 10. juli 2006, og til Bulgarien og Rumænien, som anvender den fælles ordning, der blev indført den 18. juli 2008 ved beslutning nr. 582/2008/EF, bør der fastsættes fælles regler, der på samme måde som Kroatien giver Bulgarien, Cypern og Rumænien ret til ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, samt lignende dokumenter udstedt af Kroatien som ligestillede med nationale visa og til at indføre en forenklet ordning for personkontrol ved deres ydre grænser, som bygger på denne ensidige anerkendelse. Denne afgørelse berører ikke Bulgariens og Rumæniens mål om snarest at blive Schengenmedlemsstater. |
| --- | --- |

(5)

De fælles regler, som blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 895/2006/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 582/2008/EF (4), bør ophæves. Med hensyn til Cypern, som anvender den fælles ordning, der blev indført ved beslutning nr. 895/2006/EF den 10. juli 2006, og til Bulgarien og Rumænien, som anvender den fælles ordning, der blev indført den 18. juli 2008 ved beslutning nr. 582/2008/EF, bør der fastsættes fælles regler, der på samme måde som Kroatien giver Bulgarien, Cypern og Rumænien ret til ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, samt lignende dokumenter udstedt af Kroatien som ligestillede med nationale visa og til at indføre en forenklet ordning for personkontrol ved deres ydre grænser, som bygger på denne ensidige anerkendelse. Denne afgørelse berører ikke Bulgariens og Rumæniens mål om snarest at blive Schengenmedlemsstater.

| (6) | Den forenklede ordning i denne afgørelse bør anvendes i en overgangsperiode indtil den dato, som fastsættes i en rådsafgørelse, jf. artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003 for Cyperns vedkommende, i artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2005 for Bulgariens og Rumæniens vedkommende og i artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2011 for Kroatiens vedkommende, med forbehold af eventuelle overgangsbestemmelser vedrørende dokumenter udstedt før denne dato. |
| --- | --- |

(6)

Den forenklede ordning i denne afgørelse bør anvendes i en overgangsperiode indtil den dato, som fastsættes i en rådsafgørelse, jf. artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003 for Cyperns vedkommende, i artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2005 for Bulgariens og Rumæniens vedkommende og i artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2011 for Kroatiens vedkommende, med forbehold af eventuelle overgangsbestemmelser vedrørende dokumenter udstedt før denne dato.

| (7) | Deltagelsen i den forenklede ordning bør være frivillig og ikke pålægge medlemsstaterne forpligtelser ud over dem, der er fastsat i tiltrædelsesakten af 2003, tiltrædelsesakten af 2005 eller tiltrædelsesakten af 2011. |
| --- | --- |

(7)

Deltagelsen i den forenklede ordning bør være frivillig og ikke pålægge medlemsstaterne forpligtelser ud over dem, der er fastsat i tiltrædelsesakten af 2003, tiltrædelsesakten af 2005 eller tiltrædelsesakten af 2011.

| (8) | De fælles regler bør gælde for ensartede visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, for visa med begrænset territorial gyldighed udstedt til en ansøger, som har et rejsedokument, der ikke er anerkendt af en eller flere, men ikke alle medlemsstater, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 810/2009 (5) (»visumkodeksen«) og af lande, der er associerede i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, samt visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien. Anerkendelsen af et dokument bør begrænses til dets gyldighedsperiode. |
| --- | --- |

(8)

De fælles regler bør gælde for ensartede visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, for visa med begrænset territorial gyldighed udstedt til en ansøger, som har et rejsedokument, der ikke er anerkendt af en eller flere, men ikke alle medlemsstater, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 810/2009 (5) (»visumkodeksen«) og af lande, der er associerede i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, samt visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien. Anerkendelsen af et dokument bør begrænses til dets gyldighedsperiode.

| (9) | Indrejsebetingelserne for tredjelandsstatsborgere, hvis påtænke ophold på medlemsstaternes område har en varighed på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage, som fastsat i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 (6), skal være opfyldt med undtagelse af kravet om at være i besiddelse af gyldigt visum, hvis krævet i henhold til forordning (EF) nr. 539/2006, for så vidt som denne afgørelse indfører en ordning for Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens ensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af medlemsstater, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, samt tilsvarende dokumenter udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien i forbindelse med transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage. |
| --- | --- |

(9)

Indrejsebetingelserne for tredjelandsstatsborgere, hvis påtænke ophold på medlemsstaternes område har en varighed på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage, som fastsat i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 (6), skal være opfyldt med undtagelse af kravet om at være i besiddelse af gyldigt visum, hvis krævet i henhold til forordning (EF) nr. 539/2006, for så vidt som denne afgørelse indfører en ordning for Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens ensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af medlemsstater, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, samt tilsvarende dokumenter udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien i forbindelse med transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.

| (10) | Målet med denne afgørelse, nemlig indførelse af en ordning for Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens gensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af andre medlemsstater, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. |
| --- | --- |

(10)

Målet med denne afgørelse, nemlig indførelse af en ordning for Bulgariens, Kroatiens, Cyperns og Rumæniens gensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af andre medlemsstater, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

| (11) | For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (8). |
| --- | --- |

(11)

For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (8).

| (12) | For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (9), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF, sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (10). |
| --- | --- |

(12)

For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (9), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF, sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (10).

| (13) | For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (11), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF, sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EF (12). |
| --- | --- |

(13)

For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (11), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF, sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EF (12).

| (14) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. |
| --- | --- |

(14)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

| (15) | Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (13), og Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige. |
| --- | --- |

(15)

Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (13), og Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

| (16) | Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (14), og Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland — |
| --- | --- |

(16)

Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (14), og Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Ved denne afgørelse indføres en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som betyder, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt kan anerkende dokumenter omhandlet i nærværende afgørelses artikel 2, stk. 1, og artikel 3 udstedt til tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af visumpligt, jf. forordning (EF) nr. 539/2001, som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.

Gennemførelsen af denne afgørelse berører ikke personkontrollen ved de ydre grænser i henhold til artikel 5-13 samt 18 og 19 i forordning (EF) nr. 562/2006.

Artikel 2

1.   Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien kan anerkende følgende dokumenter udstedt af medlemsstater, der fuldt ud anvender Schengenreglerne, som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage uanset indehaverens nationalitet:

| a) | et »ensartet visum« som defineret i artikel 2, nr. 3), i visumkodeksen, der er gyldigt til to eller flere indrejser |
| --- | --- |

a)

et »ensartet visum« som defineret i artikel 2, nr. 3), i visumkodeksen, der er gyldigt til to eller flere indrejser

| b) | et »visum til længerevarende ophold« som omhandlet i artikel 18 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen (15) |
| --- | --- |

b)

et »visum til længerevarende ophold« som omhandlet i artikel 18 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen (15)

| c) | en »opholdstilladelse« som defineret i artikel 2, nr. 15), i forordning (EF) nr. 562/2006. |
| --- | --- |

c)

en »opholdstilladelse« som defineret i artikel 2, nr. 15), i forordning (EF) nr. 562/2006.

2.   Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien kan også anerkende visa med begrænset territorial gyldighed udstedt i henhold til artikel 25, stk. 3, første punktum, i visumkodeksen som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.

3.   Hvis Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien beslutter at anvende denne afgørelse, anerkender de alle de i stk. 1 og 2 omhandlede dokumenter, uanset hvilken medlemsstat der har udstedt dokumentet, medmindre de er indsat i rejsedokumenter, som de ikke anerkender, eller i rejsedokumenter udstedt af et tredjeland, som de ikke har diplomatiske forbindelser med.

Artikel 3

1.   Hvis Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien beslutter at anvende artikel 2, kan de ud over de i nævnte artikel omhandlede dokumenter anerkende følgende som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage:

| a) | nationale visa til kortvarigt ophold og nationale visa til længerevarende ophold udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien i den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 (16) |
| --- | --- |

a)

nationale visa til kortvarigt ophold og nationale visa til længerevarende ophold udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien i den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 (16)

| b) | opholdstilladelser udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien i overensstemmelse med den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 (17) |
| --- | --- |

b)

opholdstilladelser udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern eller Rumænien i overensstemmelse med den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 (17)

medmindre sådanne visa og opholdstilladelser er indsat i rejsedokumenter, som disse medlemsstater ikke anerkender, eller i rejsedokumenter udstedt af et tredjeland, som de ikke har diplomatiske relationer med.

2.   Dokumenter udstedt af Bulgarien, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag I.

Dokumenter udstedt af Kroatien, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag II.

Dokumenter udstedt af Cypern, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag III.

Dokumenter udstedt af Rumænien, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag IV.

Artikel 4

De i artikel 2 og 3 omhandlede dokumenters gyldighedsperiode skal dække transittens eller opholdets varighed.

Artikel 5

Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien giver inden 20 arbejdsdage fra denne afgørelses ikrafttræden Kommissionen meddelelse herom, hvis de beslutter at anvende denne afgørelse. Kommissionen offentliggør disse medlemsstaters meddelelser i Den Europæiske Unions Tidende.

Disse meddelelser skal i givet fald angive de tredjelande, på hvilke Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ikke lader denne afgørelse finde anvendelse, fordi de ikke har diplomatiske relationer med dem, jf. artikel 2, stk. 3, og artikel 3, stk. 1.

Artikel 6

Beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF ophæves.

Artikel 7

Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes indtil den dato, som fastsættes i en rådsafgørelse vedtaget i henhold til artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003 for så vidt angår Cypern, i henhold til artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2005 for så vidt angår Bulgarien og Rumænien og i henhold til artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2011 for så vidt angår Kroatien, hvorpå alle bestemmelser i Schengenreglerne vedrørende den fælles visumpolitik og bevægelighed for tredjelandsstatsborgere, som lovligt opholder sig på medlemsstaternes område, finder anvendelse for den pågældende medlemsstat.

Artikel 8

Denne afgørelse er rettet til Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien.

Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.

På Europa-Parlamentets vegne

M. SCHULZ

Formand

På Rådets vegne

D. KOURKOULAS

Formand

---

(1)  Europa-Parlamentets holdning af 27.2.2014 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 6.5.2014.

1

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1).

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 895/2006/EF af 14. juni 2006 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa i forbindelse med transit gennem deres område (EUT L 167 af 20.6.2006, s. 1).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 582/2008/EF af 17. juni 2008 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa i forbindelse med transit gennem deres område (EUT L 161 af 20.6.2008, s.30).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 243 af 15.9.2009, s.1).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers passage af de fælles grænser (Schengengrænsekodeks) (EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1).

6

(7)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

7

(8)  Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne (EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31).

8

(9)  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 52.

9

(10)  Rådets afgørelse 2008/146/EF af 28. januar 2008 om indgåelse, på Det Europæiske Fællesskabs vegne, af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1).

10

(11)  EUT L 160 af 18.6.2011, s. 21.

11

(12)  Rådets afgørelse 2011/350/EU af 7. marts 2011 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og personbevægelser (EUT L 160 af 18.6.2011, s. 19).

12

(13)  Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43).

13

(14)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

14

(15)  EUT L 239 af 22.9.2000, s. 19.

15

(16)  Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 af 29. maj 1995 om ensartet udformning af visa (EFT L 164 af 14.7.1995, s. 1).

16

(17)  Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (EFT L 157 af 15.6.2002, s. 1).

17

---

BILAG I

LISTE OVER DOKUMENTER UDSTEDT AF BULGARIEN

Visa

Bulgarien udsteder følgende typer af visa i henhold til lov om udlændinge i Bulgarien:

| — | Виза за летищен транзит (виза вид А) — lufthavnstransitvisum (type A) |
| --- | --- |

—

Виза за летищен транзит (виза вид А) — lufthavnstransitvisum (type A)

| — | Виза за краткосрочно пребиваване (виза вид С) — visum til kortvarigt ophold (type C) |
| --- | --- |

—

Виза за краткосрочно пребиваване (виза вид С) — visum til kortvarigt ophold (type C)

| — | Виза за дългосрочно пребиваване (виза вид D) — visum til længerevarende bopæl (type D) |
| --- | --- |

—

Виза за дългосрочно пребиваване (виза вид D) — visum til længerevarende bopæl (type D)

Opholdstilladelser

Bulgarien udsteder følgende opholdstilladelser nævnt i artikel 2, nr. 15), i forordning (EF) nr. 562/2006:

| 1. | Разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ в Република България чужденец — Forlænget ophold. |
| --- | --- |

1.

Разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ в Република България чужденец — Forlænget ophold.

| 2. | Разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС чужденец — Længerevarende bopæl — EF. |
| --- | --- |

2.

Разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС чужденец — Længerevarende bopæl — EF.

| 3. | Разрешение за пребиваване на постоянно пребиваващ в Република България чужденец — Opholdstilladelse. |
| --- | --- |

3.

Разрешение за пребиваване на постоянно пребиваващ в Република България чужденец — Opholdstilladelse.

| 4. | Разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ член на семейството на гражданин на ЕС, който не е упражнил правото си на свободно придвижване, с отбелязване »член на семейство« — Forlænget ophold — Familiemedlem efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF (1). |
| --- | --- |

4.

Разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ член на семейството на гражданин на ЕС, който не е упражнил правото си на свободно придвижване, с отбелязване »член на семейство« — Forlænget ophold — Familiemedlem efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF (1).

| 5. | Разрешение за пребиваване на постоянно пребиваващ член на семейството на гражданин на ЕС, който не е упражнил правото си на свободно придвижване, с отбелязване »член на семейство« — Opholdstilladelse — Familiemedlem efter direktiv 2004/38/EF. |
| --- | --- |

5.

Разрешение за пребиваване на постоянно пребиваващ член на семейството на гражданин на ЕС, който не е упражнил правото си на свободно придвижване, с отбелязване »член на семейство« — Opholdstilladelse — Familiemedlem efter direktiv 2004/38/EF.

| 6. | Разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ с отбелязване »бенефициер съгласно член 3, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО« — Forlænget ophold — berettigede personer efter artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38/EF. |
| --- | --- |

6.

Разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ с отбелязване »бенефициер съгласно член 3, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО« — Forlænget ophold — berettigede personer efter artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38/EF.

| 7. | Разрешение за пребиваване на постоянно пребиваващ с отбелязване »бенефициер съгласно член 3, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО« — Opholdstilladelse — berettigede personer efter artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38/EF. |
| --- | --- |

7.

Разрешение за пребиваване на постоянно пребиваващ с отбелязване »бенефициер съгласно член 3, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО« — Opholdstilladelse — berettigede personer efter artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38/EF.

| 8. | Разрешение за пребиваване тип »синя карта на ЕС« — Opholdstilladelse — det blå EU-kort. |
| --- | --- |

8.

Разрешение за пребиваване тип »синя карта на ЕС« — Opholdstilladelse — det blå EU-kort.

| 9. | Единно разрешение за пребиваване и работа — Kombineret tilladelse. |
| --- | --- |

9.

Единно разрешение за пребиваване и работа — Kombineret tilladelse.

| 10. | Временно разрешение за пребиваване на притежател на синя карта на ЕС, издадена от друга държава — членка на ЕС — Midlertidig opholdstilladelse. |
| --- | --- |

10.

Временно разрешение за пребиваване на притежател на синя карта на ЕС, издадена от друга държава — членка на ЕС — Midlertidig opholdstilladelse.

| 11. | Разрешение за продължително пребиваване на член на семейството на бежанец или на чужденец с предоставено убежище — Forlænget ophold — Familiemedlem til flygtninge eller udlændinge, der har fået asyl. |
| --- | --- |

11.

Разрешение за продължително пребиваване на член на семейството на бежанец или на чужденец с предоставено убежище — Forlænget ophold — Familiemedlem til flygtninge eller udlændinge, der har fået asyl.

| 12. | Разрешение за продължително пребиваване на член на семейството на чужденец с хуманитарен статут — Forlænget ophold — Familiemedlem til person med subsidiær beskyttelsesstatus. |
| --- | --- |

12.

Разрешение за продължително пребиваване на член на семейството на чужденец с хуманитарен статут — Forlænget ophold — Familiemedlem til person med subsidiær beskyttelsesstatus.

| 13. | Разрешение за продължително пребиваване на член на семейството на чужденец с предоставена временна закрила — Forlænget ophold — Familiemedlem til person med midlertidig beskyttelsesstatus. |
| --- | --- |

13.

Разрешение за продължително пребиваване на член на семейството на чужденец с предоставена временна закрила — Forlænget ophold — Familiemedlem til person med midlertidig beskyttelsesstatus.

| 14. | Разрешение за продължително пребиваване на чужденец с отбелязване »научен работник« — Forlænget ophold — Forsker. |
| --- | --- |

14.

Разрешение за продължително пребиваване на чужденец с отбелязване »научен работник« — Forlænget ophold — Forsker.

| 15. | Удостоверение за завръщане в Република България на чужденец — Midlertidigt pas for en udlænding med henblik på tilbagerejse til Republikken Bulgarien. |
| --- | --- |

15.

Удостоверение за завръщане в Република България на чужденец — Midlertidigt pas for en udlænding med henblik på tilbagerejse til Republikken Bulgarien.

| 16. | »Карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза« на продължително пребиваващ член на семейство на гражданин на ЕС — Opholdskort for familiemedlem til en unionsborger — længerevarende bopæl. |
| --- | --- |

16.

»Карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза« на продължително пребиваващ член на семейство на гражданин на ЕС — Opholdskort for familiemedlem til en unionsborger — længerevarende bopæl.

| 17. | »Карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза« на постоянно пребиваващ член на семейство на гражданин на ЕС — Opholdskort for familiemedlem til en unionsborger — opholdstilladelse. |
| --- | --- |

17.

»Карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза« на постоянно пребиваващ член на семейство на гражданин на ЕС — Opholdskort for familiemedlem til en unionsborger — opholdstilladelse.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af : 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 77).

---

BILAG II

LISTE OVER DOKUMENTER UDSTEDT AF KROATIEN

Visa

| — | Kratkotrajna viza (C) — visum til kortvarigt ophold (C) |
| --- | --- |

—

Kratkotrajna viza (C) — visum til kortvarigt ophold (C)

Opholdstilladelser

| — | Odobrenje boravka — godkendelse af ophold |
| --- | --- |

—

Odobrenje boravka — godkendelse af ophold

| — | Osobna iskaznica za stranca — identitetskort til udlændinge |
| --- | --- |

—

Osobna iskaznica za stranca — identitetskort til udlændinge

---

BILAG III

LISTE OVER DOKUMENTER UDSTEDT AF CYPERN

Θεωρήσεις (Visa)

| — | Θεώρηση διέλευσης — Κατηγορία Β (transitvisum — type B) |
| --- | --- |

—

Θεώρηση διέλευσης — Κατηγορία Β (transitvisum — type B)

| — | Θεώρηση για παραμονή βραχείας διάρκειας — Κατηγορία Γ (visum til kortvarigt ophold — type C) |
| --- | --- |

—

Θεώρηση για παραμονή βραχείας διάρκειας — Κατηγορία Γ (visum til kortvarigt ophold — type C)

| — | Ομαδική θεώρηση — Κατηγορίες Β και Γ (gruppevisum — type B og C) |
| --- | --- |

—

Ομαδική θεώρηση — Κατηγορίες Β και Γ (gruppevisum — type B og C)

Άδειες παραμονής (Opholdstilladelser)

| — | Προσωρινή άδεια παραμονής (απασχόληση, επισκέπτης, φοιτητής) — Midlertidig opholdstilladelse (beskæftigelse, besøg og studier) |
| --- | --- |

—

Προσωρινή άδεια παραμονής (απασχόληση, επισκέπτης, φοιτητής) — Midlertidig opholdstilladelse (beskæftigelse, besøg og studier)

| — | Άδεια εισόδου (απασχόληση, φοιτητής) — Indrejsetilladelse (beskæftigelse og studier) |
| --- | --- |

—

Άδεια εισόδου (απασχόληση, φοιτητής) — Indrejsetilladelse (beskæftigelse og studier)

| — | Άδεια μετανάστευσης (μόνιμη άδεια) — Indvandringstilladelse (permanent opholdstilladelse) |
| --- | --- |

—

Άδεια μετανάστευσης (μόνιμη άδεια) — Indvandringstilladelse (permanent opholdstilladelse)

---

BILAG IV

LISTE OVER DOKUMENTER UDSTEDT AF RUMÆNIEN

Visa

| — | viză de tranzit, identificată prin simbolul B (transitvisum, mærket B) |
| --- | --- |

—

viză de tranzit, identificată prin simbolul B (transitvisum, mærket B)

| — | viză de scurtă ședere, identificată prin simbolul C (visum til korte ophold, mærket C) |
| --- | --- |

—

viză de scurtă ședere, identificată prin simbolul C (visum til korte ophold, mærket C)

| — | viză de lungă ședere, identificată prin unul dintre următoarele simboluri, în funcție de activitatea pe care urmează să o desfășoare în România străinul căruia i-a fost acordată (visum til længere ophold, identificeret ved et af følgende symboler, afhængig af den aktivitet, som ihændehaveren af visummet udøver i Rumænien):






  (i) | desfășurarea de activități economice, identificată prin simbolul D/AE (økonomiske aktiviteter, mærket D/AE) |
| --- | --- | --- |

—

viză de lungă ședere, identificată prin unul dintre următoarele simboluri, în funcție de activitatea pe care urmează să o desfășoare în România străinul căruia i-a fost acordată (visum til længere ophold, identificeret ved et af følgende symboler, afhængig af den aktivitet, som ihændehaveren af visummet udøver i Rumænien):

(i)

desfășurarea de activități economice, identificată prin simbolul D/AE (økonomiske aktiviteter, mærket D/AE)

| (ii) | desfășurarea de activități profesionale, identificată prin simbolul D/AP (erhvervsmæssige aktiviteter, mærket D/AP) |
| --- | --- |

(ii)

desfășurarea de activități profesionale, identificată prin simbolul D/AP (erhvervsmæssige aktiviteter, mærket D/AP)

| (iii) | desfășurarea de activități comerciale, identificată prin simbolul D/AC (kommercielle aktiviteter, mærket D/AC) |
| --- | --- |

(iii)

desfășurarea de activități comerciale, identificată prin simbolul D/AC (kommercielle aktiviteter, mærket D/AC)

| (iv) | angajare în munca, identificată prin simbolul D/AM (beskæftigelse, mærket D/AM) |
| --- | --- |

(iv)

angajare în munca, identificată prin simbolul D/AM (beskæftigelse, mærket D/AM)

| (v) | detașare, identificată prin simbolul D/DT (udstationering, mærket D/DT) |
| --- | --- |

(v)

detașare, identificată prin simbolul D/DT (udstationering, mærket D/DT)

| (vi) | studii, identificată prin simbolul D/SD (studier, mærket D/SD) |
| --- | --- |

(vi)

studii, identificată prin simbolul D/SD (studier, mærket D/SD)

| (vii) | reîntregirea familiei, identificată prin simbolul D/VF (familiesammenføring, mærket D/VF) |
| --- | --- |

(vii)

reîntregirea familiei, identificată prin simbolul D/VF (familiesammenføring, mærket D/VF)

| (viii) | activități religioase, identificată prin simbolul D/AR (religiøse aktiviteter, mærket D/AR) |
| --- | --- |

(viii)

activități religioase, identificată prin simbolul D/AR (religiøse aktiviteter, mærket D/AR)

| (ix) | activități de cercetare științifică, identificată prin simbolul D/CS (forskningsaktiviteter, mærket D/CS) |
| --- | --- |

(ix)

activități de cercetare științifică, identificată prin simbolul D/CS (forskningsaktiviteter, mærket D/CS)

| (x) | viză diplomatică și viză de serviciu, identificată prin simbolul DS (diplomatisk visum og tjenestevisum, mærket DS) |
| --- | --- |

(x)

viză diplomatică și viză de serviciu, identificată prin simbolul DS (diplomatisk visum og tjenestevisum, mærket DS)

| (xi) | alte scopuri, identificată prin simbolul D/AS (andre formål, mærket D/AS). |
| --- | --- |

(xi)

alte scopuri, identificată prin simbolul D/AS (andre formål, mærket D/AS).

Opholdstilladelser

| — | permis de ședere (opholdstilladelse) |
| --- | --- |

—

permis de ședere (opholdstilladelse)

| — | carte albastra a UE (det blå EU-kort) |
| --- | --- |

—

carte albastra a UE (det blå EU-kort)

| — | carte de rezidență pentru membrul de familie al unui cetățean al Uniunii (opholdstilladelse for familiemedlemmer til unionsborgere) |
| --- | --- |

—

carte de rezidență pentru membrul de familie al unui cetățean al Uniunii (opholdstilladelse for familiemedlemmer til unionsborgere)

| — | carte de rezidență pentru membrul de familie al unui cetățean al Confederației Elvețiene (opholdstilladelse for familiemedlemmer til statsborgere fra Den Schweiziske Føderation) |
| --- | --- |

—

carte de rezidență pentru membrul de familie al unui cetățean al Confederației Elvețiene (opholdstilladelse for familiemedlemmer til statsborgere fra Den Schweiziske Føderation)

| — | carte de rezidență permanentă pentru membrul de familie al unui cetățean al Uniunii (fast opholdstilladelse for familiemedlemmer til unionsborgere) |
| --- | --- |

—

carte de rezidență permanentă pentru membrul de familie al unui cetățean al Uniunii (fast opholdstilladelse for familiemedlemmer til unionsborgere)

| — | carte de rezidență permanentă pentru membrul de familie al unui cetățean al Confederației Elvețiene (fast opholdstilladelse for familiemedlemmer til statsborgere fra Den Schweiziske Føderation). |
| --- | --- |

—

carte de rezidență permanentă pentru membrul de familie al unui cetățean al Confederației Elvețiene (fast opholdstilladelse for familiemedlemmer til statsborgere fra Den Schweiziske Føderation).

---

II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

INTERNATIONALE AFTALER

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/31 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/31

---

RÅDETS AFGØRELSE

af 15. juli 2013

om indgåelse af aftalen om visse aspekter af lufttrafik mellem Den Europæiske Union og regeringen for Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka

(2014/300/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), og artikel 218, stk. 8,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til Europa-Parlamentets godkendelse, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Rådet bemyndigede ved sin afgørelse af 5. juni 2003 Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande om en aftale på EU-niveau, som skulle træde i stedet for visse bestemmelser i eksisterende bilaterale aftaler. |
| --- | --- |

(1)

Rådet bemyndigede ved sin afgørelse af 5. juni 2003 Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande om en aftale på EU-niveau, som skulle træde i stedet for visse bestemmelser i eksisterende bilaterale aftaler.

| (2) | På Unionens vegne har Kommissionen forhandlet sig frem til en aftale med regeringen for Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka om visse aspekter af lufttrafik (1) (»aftalen«) i overensstemmelse med de mekanismer og direktiver, der blev fastsat i bilaget til Rådets afgørelse af 5. juni 2003. |
| --- | --- |

(2)

På Unionens vegne har Kommissionen forhandlet sig frem til en aftale med regeringen for Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka om visse aspekter af lufttrafik (1) (»aftalen«) i overensstemmelse med de mekanismer og direktiver, der blev fastsat i bilaget til Rådets afgørelse af 5. juni 2003.

| (3) | Aftalen blev undertegnet på Unionens vegne den 27. september 2012 med forbehold af senere indgåelse i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2013/100/EU (2). |
| --- | --- |

(3)

Aftalen blev undertegnet på Unionens vegne den 27. september 2012 med forbehold af senere indgåelse i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2013/100/EU (2).

| (4) | Aftalen bør godkendes på vegne af Unionen — |
| --- | --- |

(4)

Aftalen bør godkendes på vegne af Unionen —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Aftalen om visse aspekter af lufttrafik mellem Den Europæiske Union og regeringen for Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka godkendes herved på Unionens vegne.

Artikel 2

Formanden for Rådet foranstalter på Unionens vegne den notifikation, der er omhandlet i aftalens artikel 7 (3).

Artikel 3

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

Udfærdiget i Luxembourg, den 15. juli 2013.

På Rådets vegne

V. JUKNA

Formand

---

(1)  Aftalen er offentliggjort i EUT L 49 af 22.2.2013, s. 2, sammen med afgørelsen om dens undertegnelse.

1

(2)  EUT L 49 af 22.2.2013, s. 1.

2

(3)  Datoen for aftalens ikrafttræden offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.

3

Den Europæiske Unions Tidende

---

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/33 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/33

---

RÅDETS AFGØRELSE

af 19. maj 2014

om indgåelse af ordningen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor

(2014/301/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 74 og artikel 78, stk. 1 og 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | I overensstemmelse med Rådets afgørelse 2014/204/EU (1) blev ordningen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor (»ordningen«) undertegnet den 19. marts 2014 med forbehold af dens indgåelse. |
| --- | --- |

(1)

I overensstemmelse med Rådets afgørelse 2014/204/EU (1) blev ordningen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor (»ordningen«) undertegnet den 19. marts 2014 med forbehold af dens indgåelse.

| (2) | Ordningen bør godkendes. |
| --- | --- |

(2)

Ordningen bør godkendes.

| (3) | Som anført i betragtning 21 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 (2) deltager Det Forenede Kongerige og Irland i vedtagelsen af denne forordning og er bundet heraf. De bør derfor give artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) nr. 439/2010 virkning ved at deltage i denne afgørelse. Det Forenede Kongerige og Irland deltager derfor i denne afgørelse. |
| --- | --- |

(3)

Som anført i betragtning 21 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 (2) deltager Det Forenede Kongerige og Irland i vedtagelsen af denne forordning og er bundet heraf. De bør derfor give artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) nr. 439/2010 virkning ved at deltage i denne afgørelse. Det Forenede Kongerige og Irland deltager derfor i denne afgørelse.

| (4) | Som anført i betragtning 22 til forordning (EU) nr. 439/2010 deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning og er ikke bundet heraf. Danmark deltager derfor ikke i denne afgørelse — |
| --- | --- |

(4)

Som anført i betragtning 22 til forordning (EU) nr. 439/2010 deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning og er ikke bundet heraf. Danmark deltager derfor ikke i denne afgørelse —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Ordningen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor godkendes herved på Unionens vegne (3).

Artikel 2

Formanden for Rådet foretager på Unionens vegne den underretning, der er omhandlet i ordningens artikel 13, stk. 1 (4).

Artikel 3

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

Udfærdiget i Bruxelles, den 19. maj 2014.

På Rådets vegne

A. TSAFTARIS

Formand

---

(1)  Rådets afgørelse 2014/204/EU af 11. februar 2014 om undertegnelse på Unionens vegne af ordningen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor (EUT L 109 af 12.4.2014, s. 1).

1

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 af 19. maj 2010 om oprettelse af et europæisk asylstøttekontor (EUT L 132 af 29.5.2010, s. 11).

2

(3)  Ordningen er blevet offentliggjort i EUT L 109 af 12.4.2014, s. 3, sammen med afgørelsen om dens undertegnelse.

3

(4)  Datoen for ordningens ikrafttræden vil blive offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.

4

Den Europæiske Unions Tidende

---

FORORDNINGER

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/35 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/35

---

RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 566/2014

af 26. maj 2014

om ændring af forordning (EF) nr. 617/2007 for så vidt angår anvendelsen af overgangsperioden mellem den 10. EUF og den 11. EUF, indtil den interne aftale for 11. EUF træder i kraft

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, som senest ændret (1) (AVS-EU-partnerskabsaftalen),

under henvisning til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (2) (»den interne aftale«), særlig artikel 10, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Investeringsbank, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Rådets forordning nr. 2013/759/EU (3) fastsatte overgangsforanstaltninger vedrørende forvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) (»overgangsfacilitet«) for at sikre, at der er midler til rådighed til finansiering af samarbejdet med landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet og med oversøiske lande og territorier samt til dækning af støtteudgifter fra 1. januar 2014, frem til ikrafttrædelsen af 11. EUF. |
| --- | --- |

(1)

Rådets forordning nr. 2013/759/EU (3) fastsatte overgangsforanstaltninger vedrørende forvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) (»overgangsfacilitet«) for at sikre, at der er midler til rådighed til finansiering af samarbejdet med landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet og med oversøiske lande og territorier samt til dækning af støtteudgifter fra 1. januar 2014, frem til ikrafttrædelsen af 11. EUF.

| (2) | Det er nødvendigt at tilpasse Rådets forordning (EF) nr. 617/2007 (4) for så vidt angår Kommissionens driftsmæssige og finansielle forvaltning af overgangsfaciliteten i overgangsperioden mellem 10. EUF og 11. EUF, indtil den interne aftale for 11. EUF og gennemførelsesforordningen til 11. EUF træder i kraft. |
| --- | --- |

(2)

Det er nødvendigt at tilpasse Rådets forordning (EF) nr. 617/2007 (4) for så vidt angår Kommissionens driftsmæssige og finansielle forvaltning af overgangsfaciliteten i overgangsperioden mellem 10. EUF og 11. EUF, indtil den interne aftale for 11. EUF og gennemførelsesforordningen til 11. EUF træder i kraft.

| (3) | Der bør foretages samme tilpasning af gennemførelsesbestemmelserne for den driftsmæssige og finansielle forvaltning af investeringsfaciliteten i denne overgangsperiode. |
| --- | --- |

(3)

Der bør foretages samme tilpasning af gennemførelsesbestemmelserne for den driftsmæssige og finansielle forvaltning af investeringsfaciliteten i denne overgangsperiode.

| (4) | Rådets afgørelse 2010/427/EU fastsætter, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (5). |
| --- | --- |

(4)

Rådets afgørelse 2010/427/EU fastsætter, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (5).

| (5) | Forordning (EF) nr. 617/2007 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(5)

Forordning (EF) nr. 617/2007 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

I overgangsperioden mellem den 10. EUF og den 11. EUF, indtil den interne aftale for 11. EUF træder i kraft, erstattes artikel 1-16 i forordning (EF) nr. 617/2007 af dem, der er fastsat i bilaget til denne forordning.

Artikel 2

Denne forordning skal anvendes i overensstemmelse med afgørelse 2010/427/EU.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes, indtil gennemførelsesforordningen til 11. EUF træder i kraft.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 2014.

På Rådets vegne

Ch. VASILAKOS

Formand

---

(1)  EUT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

1

(2)  EUT L 247 af 9.9.2006, s. 32.

2

(3)  Rådets afgørelse 2013/759/EU af 12. december 2013 om overgangsforanstaltninger vedrørende forvaltningen af EUF fra 1. januar 2014 frem til ikrafttrædelsen af 11. Europæiske Udviklingsfond (EUT L 335 af 14.12.2013, s. 48).

3

(4)  EUT L 152 af 13.6.2007, s. 1.

4

(5)  Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (EUT L 201 af 3.8.2010, s. 30).

5

---

BILAG

»AFSNIT I

MÅL OG GENERELLE PRINCIPPER

Artikel 1

Mål og udvælgelseskriterier

1.   Geografisk samarbejde med AVS-lande og -regioner inden for rammerne af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) baseres på mål, grundlæggende principper og værdier, der er afspejlet i de generelle bestemmelser i partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, som senest ændret (1) (AVS-EU-partnerskabsaftalen).

2.   Samarbejdet skal navnlig finde sted inden for rammerne af principperne og målene for EU's optræden udadtil og i overensstemmelse med den europæiske konsensus om udvikling og dagsordenen for forandring samt efterfølgende ændringer heraf og tilføjelser hertil:

| a) | Det primære mål med samarbejdet i henhold til denne forordning er at nedbringe og på længere sigt udrydde fattigdom. |
| --- | --- |

a)

Det primære mål med samarbejdet i henhold til denne forordning er at nedbringe og på længere sigt udrydde fattigdom.

| b) | Samarbejde i henhold til denne forordning vil også bidrage til:






  i) | at fremme bæredygtig og inklusiv udvikling i økonomisk, social og miljømæssig henseende |
| --- | --- | --- |

b)

Samarbejde i henhold til denne forordning vil også bidrage til:

i)

at fremme bæredygtig og inklusiv udvikling i økonomisk, social og miljømæssig henseende

| ii) | at konsolidere og understøtte demokrati, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, menneskerettigheder og de relevante principper i international ret og |
| --- | --- |

ii)

at konsolidere og understøtte demokrati, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, menneskerettigheder og de relevante principper i international ret og

| iii) | at gennemføre en rettighedsbaseret tilgang, der omfatter alle menneskerettigheder. |
| --- | --- |

iii)

at gennemføre en rettighedsbaseret tilgang, der omfatter alle menneskerettigheder.

Virkeliggørelsen af disse mål måles ved hjælp af relevante indikatorer, herunder indikatorer for den menneskelige udvikling, navnlig 2015-mål 1 for litra a) og 2015-mål 1-8 for litra b), og efter 2015 andre indikatorer, som Unionen og dens medlemsstater er nået til enighed om.

3.   Programmeringen skal være sådan, at den i videst muligt omfang opfylder de kriterier for adgang til statslig udviklingsbistand (ODA), der er fastlagt af Komitéen for Udviklingsbistand under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD/DAC), idet der tages hensyn til Unionens mål om i perioden 2014-2020 at sikre, at mindst 90 % af dets samlede eksterne bistand medregnes som ODA.

4.   Tiltag, der er omfattet af og berettiget til støtte i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 (2), finansieres i princippet ikke i henhold til nærværende forordning, jf. dog behovet for at sikre kontinuitet i samarbejdet fra en situation med krise og frem mod etablering af stabile udviklingsvilkår. I sådanne tilfælde skal der gøres en særlig indsats for at sikre, at humanitær nødhjælp, genopbygning og udviklingsbistand er knyttet effektivt sammen og bidrager til katastrofeforebyggelse og modstandsdygtighed.

Artikel 2

Almindelige principper

1.   Ved gennemførelsen af denne forordning skal der sikres kohærens i forhold til andre områder inden for EU's optræden udadtil og andre relevante EU-politikker samt strategisk kohærens til fremme af udvikling i overensstemmelse med artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Til det formål baseres foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, herunder foranstaltninger, der forvaltes af Den Europæiske Investeringsbank (EIB), på de samarbejdspolitikker, der er fastlagt i dokumenter omhandlende f.eks. ordninger, erklæringer og handlingsplaner for Unionen og de berørte tredjelande og regioner, og på Unionens afgørelser, særlige interesser, politiske prioriteter og strategier.

2.   Unionen og medlemsstaterne arbejder hen imod en fælles flerårigprogrammering, der er baseret på partnerlandenes begrænsning af fattigdom eller tilsvarende udviklingsstrategier. De kan gennemføre fælles tiltag, herunder fælles analyse og fælles opfølgning af disse strategier ved at identificere prioriterede sektorer for intervention og arbejdsdeling i landene, gennem fælles missioner med inddragelse af alle donorer og ved at anvende samfinansierede og delegerede samarbejdsordninger.

3.   Unionen fremmer en multilateral tilgang til globale udfordringer og samarbejder med medlemsstater og partnerlande i den henseende. Hvis det er relevant, fremmer EU samarbejde med internationale organisationer og organer og andre bilaterale donorer.

4.   Forbindelserne mellem Unionen og dens medlemsstater og partnerlandene er baseret på og skal fremme værdier vedrørende menneskerettigheder, demokrati og retsstaten samt principper om ejerskab og fælles ansvarlighed. Støtten til partnerne vil blive tilpasset til deres udviklingssituation og engagement og deres fremskridt med hensyn til menneskerettigheder, demokrati, retsstatsprincippet og god regeringsførelse.

I forbindelserne med partnerlande tages der endvidere hensyn til deres engagement og resultater med hensyn til at implementere internationale aftaler og aftaler med EU, herunder på migrationsområdet som fastsat i AVS-EU-partnerskabsaftalen.

5.   Unionen fremmer et effektivt samarbejde med partnerlandene og -regionerne i tråd med bedste internationale praksis. Den tilpasser sin støtte til partnernes nationale eller regionale udviklingsstrategier, reformpolitikker og procedurer, hvor det er muligt, og støtter demokratisk ejerskab såvel som national og gensidig ansvarlighed. Unionen fremmer til det formål:

| a) | en udviklingsproces, der er gennemsigtig, og som partnerlandet eller -regionen styrer og ejer, herunder fremme af lokal ekspertise |
| --- | --- |

a)

en udviklingsproces, der er gennemsigtig, og som partnerlandet eller -regionen styrer og ejer, herunder fremme af lokal ekspertise

| b) | en rettighedsbaseret tilgang, som omfatter alle menneskerettigheder, uanset om de er borgerlige og politiske, økonomiske eller sociale og kulturelle, med henblik på at indarbejde menneskerettighedsprincipper i gennemførelsen af denne forordning for at bistå partnerlandene med gennemførelsen af deres internationale forpligtelser vedrørende menneskerettigheder og støtte rettighedshaverne, med fokus på fattige og sårbare grupper, i at gøre deres rettigheder gældende |
| --- | --- |

b)

en rettighedsbaseret tilgang, som omfatter alle menneskerettigheder, uanset om de er borgerlige og politiske, økonomiske eller sociale og kulturelle, med henblik på at indarbejde menneskerettighedsprincipper i gennemførelsen af denne forordning for at bistå partnerlandene med gennemførelsen af deres internationale forpligtelser vedrørende menneskerettigheder og støtte rettighedshaverne, med fokus på fattige og sårbare grupper, i at gøre deres rettigheder gældende

| c) | styrkelse af befolkningernes stilling i partnerlandene, strategier med inddragelse og deltagelse i udviklingsprocessen og bred inddragelse af alle samfundssegmenter i udviklingsprocessen og i den nationale og regionale dialog, herunder den politiske dialog. Der skal være særlig opmærksomhed på de respektive roller, der spilles af parlamenter, lokale myndigheder og civilsamfundet, bl.a. med hensyn til deltagelse, tilsyn og ansvarlighed |
| --- | --- |

c)

styrkelse af befolkningernes stilling i partnerlandene, strategier med inddragelse og deltagelse i udviklingsprocessen og bred inddragelse af alle samfundssegmenter i udviklingsprocessen og i den nationale og regionale dialog, herunder den politiske dialog. Der skal være særlig opmærksomhed på de respektive roller, der spilles af parlamenter, lokale myndigheder og civilsamfundet, bl.a. med hensyn til deltagelse, tilsyn og ansvarlighed

| d) | effektive samarbejdsmetoder og -instrumenter i tråd med bedste OECD/DAC-praksis, herunder anvendelse af innovative instrumenter som f.eks. sammenblanding af tilskud og lån og andre risikodelingsmekanismer i udvalgte sektorer og lande samt deltagelse af den private sektor under behørig hensyntagen til gældsbæredygtigheden og antallet af sådanne mekanismer og kravet til systematisk vurdering af virkningen i overensstemmelse med målene i denne forordning, navnlig fattigdomsreduktion, samt specifikke budgetstøttemekanismer, f.eks. statsopbygningskontrakter. Alle programmer, interventioner og samarbejdsmetoder og -instrumenter tilpasses de særlige vilkår i de enkelte partnerlande eller -regioner med fokus på programbaserede tilgange, ydelse af forudsigelige bistandsmidler, mobilisering af private ressourcer, herunder fra den lokale private sektor, universel og ikkediskriminerende adgang til basale ydelser samt udvikling og anvendelse af landesystemer |
| --- | --- |

d)

effektive samarbejdsmetoder og -instrumenter i tråd med bedste OECD/DAC-praksis, herunder anvendelse af innovative instrumenter som f.eks. sammenblanding af tilskud og lån og andre risikodelingsmekanismer i udvalgte sektorer og lande samt deltagelse af den private sektor under behørig hensyntagen til gældsbæredygtigheden og antallet af sådanne mekanismer og kravet til systematisk vurdering af virkningen i overensstemmelse med målene i denne forordning, navnlig fattigdomsreduktion, samt specifikke budgetstøttemekanismer, f.eks. statsopbygningskontrakter. Alle programmer, interventioner og samarbejdsmetoder og -instrumenter tilpasses de særlige vilkår i de enkelte partnerlande eller -regioner med fokus på programbaserede tilgange, ydelse af forudsigelige bistandsmidler, mobilisering af private ressourcer, herunder fra den lokale private sektor, universel og ikkediskriminerende adgang til basale ydelser samt udvikling og anvendelse af landesystemer

| e) | mobilisering af indenlandske indtægter og styrkelse af partnerlandenes finanspolitik med det formål at begrænse fattigdommen og afhængigheden af bistand |
| --- | --- |

e)

mobilisering af indenlandske indtægter og styrkelse af partnerlandenes finanspolitik med det formål at begrænse fattigdommen og afhængigheden af bistand

| f) | politikker og planlægning med større gennemslagskraft gennem koordinering, konsekvens og harmonisering mellem donorerne med det formål at skabe synergi og undgå overlapning og dobbeltarbejde, forbedre komplementariteten og støtte initiativer, der omfatter alle donorer, og gennem koordinering i partnerlande og -regioner under anvendelse af vedtagne retningslinjer og principper om bedste praksis for koordineringen og bistandens effektivitet |
| --- | --- |

f)

politikker og planlægning med større gennemslagskraft gennem koordinering, konsekvens og harmonisering mellem donorerne med det formål at skabe synergi og undgå overlapning og dobbeltarbejde, forbedre komplementariteten og støtte initiativer, der omfatter alle donorer, og gennem koordinering i partnerlande og -regioner under anvendelse af vedtagne retningslinjer og principper om bedste praksis for koordineringen og bistandens effektivitet

| g) | resultatbaserede tilgange til udvikling, herunder omfattende gennemsigtige og nationalt inspirerede resultatrammer, der i givet fald er baseret på internationalt fastsatte mål og sammenlignelige og aggregerbare indikatorer, f.eks. 2015-målene, med henblik på at evaluere og videreformidle resultaterne og effekten af udviklingsbistanden. |
| --- | --- |

g)

resultatbaserede tilgange til udvikling, herunder omfattende gennemsigtige og nationalt inspirerede resultatrammer, der i givet fald er baseret på internationalt fastsatte mål og sammenlignelige og aggregerbare indikatorer, f.eks. 2015-målene, med henblik på at evaluere og videreformidle resultaterne og effekten af udviklingsbistanden.

6.   Unionen støtter efter behov samarbejde og dialog og udviklingsdimensionen i partnerskabsaftaler og trepartssamarbejde på bilateralt, regionalt og multilateralt plan. EU fremmer syd-syd-samarbejde.

7.   I forbindelse med sine udviklingssamarbejdsaktiviteter trækker Unionen efter behov på medlemsstaternes reform- og overgangserfaringer og deler egne erfaringer med medlemsstaterne.

8.   Unionen tilstræber regelmæssig udveksling af oplysninger med partnerskabets aktører i henhold til artikel 4 i AVS-EU-partnerskabsaftalen.

AFSNIT II

PROGRAMMERING OG TILDELING AF MIDLER

Artikel 3

Overordnet ramme for tildeling af midler

1.   Kommissionen fastlægger de flerårige vejledende tildelinger af ressourcer til hvert AVS-land og hver AVS-region og til samarbejde mellem AVS-landene på grundlag af de kriterier, der er fastsat i artikel 3, 9 og 12c i bilag IV til AVS-EU-partnerskabsaftalen, inden for de finansielle rammer, der er fastsat i artikel 2 i den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (3) (»den interne aftale«).

2.   Ved bestemmelsen af de vejledende nationale tildelinger anvendes der en differentieret tilgang for at sikre partnerlandene et skræddersyet samarbejde baseret på:

| a) | deres behov |
| --- | --- |

a)

deres behov

| b) | deres evne til at generere og få adgang til finansielle ressourcer og evne til at anvende midlerne |
| --- | --- |

b)

deres evne til at generere og få adgang til finansielle ressourcer og evne til at anvende midlerne

| c) | deres engagement og resultater, samt |
| --- | --- |

c)

deres engagement og resultater, samt

| d) | den potentielle effekt af Unionens bistand. |
| --- | --- |

d)

den potentielle effekt af Unionens bistand.

De lande, der er i størst nød, navnlig de mindst udviklede lande, lavindkomstlande og lande, der er i krise, befinder sig i en periode efter en krise eller i en usikker og udsat situation, skal i første omgang tildeles midler.

Unionen tilpasser sin bistand gennem dynamiske, resultatorienterede og landespecifikke foranstaltninger som omhandlet i artikel 7, stk. 2, alt efter landets situation og engagement og fremskridt med hensyn til spørgsmål som god regeringsførelse, menneskerettigheder, demokrati, retsstatsprincippet og landets evne til at gennemføre reformer og tilgodese sine borgeres krav og behov.

3.   Udvalget for Den Europæiske Udviklingsfond, der er nedsat i henhold til artikel 8 i den interne aftale (»EUF Udvalget«), drøfter metoden til fastlæggelse af de flerårige vejledende tildelinger af ressourcer, jf. stk. 1 i denne artikel.

Artikel 4

Overordnede rammer for programmering

1.   Programmering af bistand til AVS-stater og -regioner under AVS-EU-partnerskabsaftalen foretages i overensstemmelse med de generelle principper, der er omhandlet i artikel 1-14 i bilag IV til den pågældende aftale, og med artikel 1 og 2 i denne forordning.

2.   Bortset fra de tilfælde, der er nævnt i stk. 3, foretages programmeringen i fællesskab med det berørte partnerland eller den berørte partnerregion, og den tilpasses i stigende grad partnerlandenes eller -regionernes strategier til fattigdomsreduktion eller tilsvarende strategier.

Unionen og dens medlemsstater konsulterer hinanden på et tidligt tidspunkt i og under hele programmeringsprocessen for at fremme sammenhængen, komplementariteten og kohærensen i deres samarbejde. Konsultationerne kan føre til fælles programmering med de lokalt repræsenterede medlemsstater. Fælles programmering baseres på de komparative fordele for Unionens donorer. Andre medlemsstater opfordres til at bidrage til at styrke EU's fælles optræden udadtil.

EIB's finansieringsaktiviteter bidrager til Unionens almindelige principper, navnlig principperne i artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og målene i AVS-EU-partnerskabsaftalen, såsom begrænsning af fattigdom gennem inklusiv og bæredygtig vækst og økonomisk, miljømæssig og social udvikling. EIB og Kommissionen bør tilstræbe at maksimere synergierne i EUF-programmeringsforløbet, hvor dette er nødvendigt. EIB konsulteres i en tidlig fase i anliggender, der vedrører dens ekspertise og aktiviteter, med henblik på at øge sammenhængen i EU's optræden udadtil.

Andre donorer og udviklingsaktører, herunder repræsentanter for civilsamfundet og regionale og lokale myndigheder, høres tillige.

3.   Under omstændigheder som dem, der henvises til i artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 5, i bilag IV til AVS-EU-partnerskabsaftalen, kan Kommissionen fastsætte specifikke bestemmelser om programmering og implementering af udviklingsstøtte ved selv at forvalte de ressourcer, der er tildelt den pågældende stat i overensstemmelse med de berørte EU-politikker.

4.   Unionen koncentrerer principielt sin bilaterale bistand om højst tre sektorer, der aftales med partnerlandene.

Artikel 5

Programmeringsdokumenter

1.   Strategidokumenter er dokumenter, der udarbejdes af Unionen og de pågældende partnerlande eller -regioner med henblik på at sikre kohærente politikrammer for udviklingssamarbejde, der er i overensstemmelse med det overordnede mål og rækkevidden, målene og de generelle principper, der er fastsat i AVS-EU-partnerskabsaftalen, og i overensstemmelse med de principper, der er fastlagt i artikel 2, 8 og 12a i bilag IV til nævnte aftale.

Ved udarbejdelse og gennemførelse af strategidokumenter anvendes principperne om støtteeffektivitet: nationalt ejerskab, partnerskab, koordinering, harmonisering, tilpasning til modtagerlandets nationale eller regionale systemer, gennemsigtighed, gensidig ansvarlighed og resultatorientering som omhandlet i artikel 2 i denne forordning. Programmeringsperioden synkroniseres principielt med partnerlandenes strategicyklusser.

2.   Med de pågældende partnerlandes eller -regioners samtykke kræves der ikke strategipapirer for:

| a) | lande eller regioner, der har en udviklingsstrategi i form af en udviklingsplan eller et lignende udviklingsdokument, som Kommissionen har godkendt som grundlag for det tilhørende flerårige vejledende program ved vedtagelsen af sidstnævnte dokument |
| --- | --- |

a)

lande eller regioner, der har en udviklingsstrategi i form af en udviklingsplan eller et lignende udviklingsdokument, som Kommissionen har godkendt som grundlag for det tilhørende flerårige vejledende program ved vedtagelsen af sidstnævnte dokument

| b) | lande eller regioner, for hvilke EU og medlemsstaterne har vedtaget et fælles flerårigt programmeringsdokument |
| --- | --- |

b)

lande eller regioner, for hvilke EU og medlemsstaterne har vedtaget et fælles flerårigt programmeringsdokument

| c) | lande eller regioner, for hvilke der allerede findes et fælles rammedokument, der fastlægger en samlet EU-strategi for forbindelserne med de pågældende partnerlande eller -regioner, herunder EU's udviklingspolitik |
| --- | --- |

c)

lande eller regioner, for hvilke der allerede findes et fælles rammedokument, der fastlægger en samlet EU-strategi for forbindelserne med de pågældende partnerlande eller -regioner, herunder EU's udviklingspolitik

| d) | regioner, som har en strategi, der er vedtaget sammen med Unionen |
| --- | --- |

d)

regioner, som har en strategi, der er vedtaget sammen med Unionen

| e) | lande, hvor Unionen har til hensigt at synkronisere sin strategi med en ny national cyklus, der starter før 1. januar 2017. I sådanne tilfælde vil det flerårige vejledende program for perioden mellem 2014 og begyndelsen af den nye nationale cyklus indeholde Unionens opfølgning for det pågældende land. |
| --- | --- |

e)

lande, hvor Unionen har til hensigt at synkronisere sin strategi med en ny national cyklus, der starter før 1. januar 2017. I sådanne tilfælde vil det flerårige vejledende program for perioden mellem 2014 og begyndelsen af den nye nationale cyklus indeholde Unionens opfølgning for det pågældende land.

3.   Der kræves ikke strategidokumenter for lande og regioner, som modtager en indledende EU-bevilling under denne forordning på under 50 mio. EUR for perioden 2014-2020. I sådanne tilfælde vil de flerårige vejledende programmer indeholde Unionens opfølgning for disse lande eller regioner.

Hvis de valgmuligheder, der er omhandlet i stk. 2 og 3, ikke kan godtages af partnerlandet eller -regionen, udarbejdes der et strategidokument.

4.   Bortset fra de omstændigheder, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, baseres de flerårige vejledende programmer på dialog med partnerlandene eller -regionerne og udarbejdes på grundlag af de strategidokumenter eller lignende dokumenter, der henvises til i denne artikel, og gøres til genstand for en aftale med de pågældende partnerlande eller -regioner.

I henhold til denne forordning kan det fælles flerårige programmeringsdokument, der er omhandlet i stk. 2, litra b), i denne artikel, hvis det opfylder de principper og betingelser, der er fastsat i dette stykke, og herunder indeholder en vejledende fordeling af midler, efter den procedure, der er fastsat i artikel 14, anses for at være det flerårige vejledende program efter aftale med partnerlandet eller partnerregionen.

5.   I de flerårige vejledende programmer angives de prioriterede sektorer, der er udvalgt med henblik på EU-finansiering, de specifikke mål, de forventede resultater, resultatindikatorerne og den vejledende finansielle bevilling, både samlet set og pr. prioriteret område. Der redegøres også for, hvordan de foreslåede programmer vil bidrage til den samlede landestrategi som omhandlet i denne artikel, og hvordan de vil bidrage til gennemførelsen af dagsordenen for forandring.

I overensstemmelse med principperne for bistandseffektivitet undgår den interne AVS-strategi fragmentering og sikrer komplementaritet og reel værditilvækst med landeprogrammerne og de regionale programmer.

6.   Ud over programmeringsdokumenter for lande og regioner forbereder Kommissionen og AVS-landene i overensstemmelse med de principper, der er fastsat i artikel 12-14 i bilag IV til AVS-EU-partnerskabsaftalen, gennem AVS-sekretariatet, sammen et internt AVS-strategidokument og et tilhørende flerårigt vejledende program.

7.   De specifikke bestemmelser, der henvises til i artikel 4, stk. 3, kan antage form af særlige støtteprogrammer, som tager hensyn til de særlige overvejelser, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1.

Artikel 6

Programmering for lande og regioner, der er i krise eller befinder sig i en periode efter en krise eller i en usikker situation

1.   Ved udarbejdelse af programmeringsdokumenter for lande og regioner, der er i krise, befinder sig i en periode efter en krise eller i en usikker situation eller er udsat for naturkatastrofer, tages der behørigt hensyn til de berørte befolkningers, landes eller regioners sårbarhed, særlige behov og forhold.

Unionen forpligter sig fortsat fuldt ud til at gennemføre den nye aftale om engagement i ustabile stater og principperne heri, herunder ved at fokusere på de fem mål om freds- og statsopbygning, ved at sikre lokalt ejerskab og ved nøje at foretage en tilpasning til nationale planer, der er udviklet som led i gennemførelsen af den nye aftale.

Der skal være passende opmærksomhed på konfliktforebyggelse og konfliktløsning, statsopbygning og fredsbevaring, forsoning efter konflikt og genopbygningsforanstaltninger ved at sætte særlig fokus på inklusive og legitime politikker, sikkerhed, retfærdighed, det økonomiske fundament og opbygning af kapacitet til et ansvarligt og fair udbud af tjenesteydelser. Der vil blive lagt særlig vægt på kvinders rolle og børns muligheder i disse processer.

Hvis partnerlande eller -regioner er midt i en krise, befinder sig i en periode efter en krise eller i en usikker situation, lægges der blandt alle de relevante aktører særlig vægt på at forbedre koordinationen mellem nødhjælp, genopbygning og udvikling, herunder med henblik på politiske initiativer, for at hjælpe landene med at klare overgangen fra en katastrofesituation til udviklingsfasen. Programmering for lande og regioner, der befinder sig i en usikker situation eller regelmæssigt er udsat for naturkatastrofer, skal bl.a. vedrøre katastrofeberedskab og -forebyggelse og håndtering af konsekvenserne af sådanne katastrofer og skal afhjælpe sårbarheden over for chok samt styrke modstandsdygtigheden.

2.   For lande eller regioner, der befinder sig i en krise, en periode efter en krise eller usikre situationer, kan der foretages en ad hoc-revision af landets eller regionens samarbejdsstrategi. En sådan revision kan resultere i en specifik og tilpasset strategi, der skal sikre overgangen til samarbejde og udvikling på lang sigt, fremme en bedre koordinering og sikre overgangen fra humanitære instrumenter til udviklingspolitiske instrumenter.

Artikel 7

Godkendelse og ændring af programmeringsdokumenter

1.   Programmeringsdokumenterne, herunder vejledende tildeling heri, godkendes af Kommissionen efter den procedure, der er fastsat i artikel 14.

Samtidigt med fremsendelse af programmeringsdokumenterne til EUF-Udvalget, sender Kommissionen dem også til det blandede parlamentariske udvalg til orientering under fuld overholdelse af beslutningsproceduren i afsnit IV i denne forordning.

Programmeringsdokumenterne godkendes efterfølgende af de pågældende AVS-lande eller -regioner som fastsat i bilag IV i AVS-EU-partnerskabsaftalen. Lande eller regioner uden et undertegnet programmeringsdokument forbliver støtteberettigede på de betingelser, der er fastsat i denne forordnings artikel 4, stk. 3.

2.   Strategidokumenter og flerårige vejledende programmer, herunder de vejledende tildelinger heri, kan tilpasses under hensyn til revisioner som omhandlet i artikel 5, 11 og 14 i bilag IV til AVS-EU-partnerskabsaftalen.

I overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2, stk. 4, og artikel 3, stk. 2, i denne forordning, og på grundlag af tidligere erfaringer fra bl.a. EUF med incitamenter, herunder egne resultater, kan de vejledende tildelinger til hvert land eventuelt suppleres gennem bl.a. en resultatorienteret mekanisme. I denne forbindelse skal der, idet det anerkendes, at skrøbelige stater og sårbare stater fortjener særbehandling for at sikre, at der tages behørigt hensyn til deres særlige behov, stilles ressourcer til rådighed, om muligt i samme størrelsesorden som i forbindelse med initiativet vedrørende regeringsførelse under 10. EUF, så der gives incitament til resultatorienterede reformer i overensstemmelse med dagsordenen for forandring og med henblik på at opfylde forpligtelserne i AVS-EU-partnerskabsaftalen. EUF-Udvalget skal i overensstemmelse med artikel 14, stk. 2, i denne forordning drøfte den resultatbaserede mekanisme.

3.   Den procedure, der er fastsat i artikel 14, finder også anvendelse på væsentlige ændringer, som medfører en signifikant ændring af strategien og programmeringsdokumenterne og/eller den programmerbare ressourcetildeling under strategien. Tillæg til programmeringsdokumenterne godkendes eventuelt efterfølgende af de pågældende AVS-lande eller -regioner.

4.   I behørigt begrundede hastende tilfælde — f.eks. hvis der er kriser eller umiddelbare trusler mod demokratiet, retsstatsprincippet, menneskerettighederne eller de grundlæggende friheder, herunder de tilfælde, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, — kan den procedure, der er omhandlet i artikel 14, stk. 4, anvendes til at ændre programmeringsdokumenterne, jf. artikel 5.

AFSNIT III

GENNEMFØRELSE

Artikel 8

Generelle rammer for gennemførelse

Gennemførelsen af den bistand, der ydes til AVS-lande og -regioner og forvaltes af Kommissionen og EIB i henhold til AVS-EU-partnerskabsaftalen, foretages i overensstemmelse med den finansforordning, der er omhandlet i artikel 10, stk. 2, i den interne aftale (»EUF-finansforordningen«).

Artikel 9

Vedtagelse af handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger

1.   Kommissionen vedtager årlige handlingsprogrammer på grundlag af de vejledende programmeringsdokumenter, der er omhandlet i artikel 5.

I tilfælde af tilbagevendende foranstaltninger kan den også vedtage flerårige handlingsprogrammer for en periode på op til tre år.

Et tiltag kan om nødvendigt og i behørigt begrundede tilfælde vedtages som en individuel foranstaltning før eller efter vedtagelsen af årlige eller flerårige handlingsprogrammer.

2.   Handlingsprogrammer og individuelle foranstaltninger udarbejdes af Kommissionen sammen med partnerlandet eller -regionen med inddragelse af de lokalt repræsenterede medlemsstater, og de koordineres om nødvendigt med andre donorer, især i tilfælde af fælles programmering, og med EIB. Medlemsstater, som ikke er lokalt repræsenterede, orienteres om aktiviteter på dette område.

Handlingsprogrammerne indeholder en specifik beskrivelse af hver af de planlagte aktiviteter. Denne beskrivelse specificerer de opstillede mål, de forventede resultater og hovedaktiviteterne.

Beskrivelsen fastlægger de forventede resultater vedrørende output, resultater og virkninger med kvantificerede eller forholdsmæssige mål, og redegør for forbindelserne mellem hvert enkelt mål samt med målene i det flerårige vejledende program. Outputtene og i princippet resultaterne har specifikke, målelige og realistiske indikatorer med basislinjer og tidsbegrænsede benchmarks, som er tilpasset til partnerlandets eller regionens egne output og egne benchmarks i størst muligt omfang. Hvis det er relevant, vil der blive udarbejdet en costbenefitanalyse.

Beskrivelsen fastlægger risiciene og indeholder forslag til, hvordan disse i givet fald imødegås, samt forelægger en analyse af den specifikke sektorsammenhæng og de vigtigste interessenter, implementeringsmetoder, budget og vejledende tidsplan, og, i tilfælde af budgetstøtte, kriterierne for betaling, herunder eventuelle variable rater. Den specificerer også eventuelt tilknyttede støtteforanstaltninger samt ordninger for overvågning, revision og evaluering.

Hvis det er relevant, angiver beskrivelsen komplementariteten med nuværende og planlagte EIB-aktiviteter i partnerlandet eller -regionen.

3.   I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3, og i tilfælde med uforudsete og behørigt begrundede behov eller ekstraordinære omstændigheder kan Kommissionen vedtage særlige foranstaltninger, herunder foranstaltninger med henblik på at lette overgangen fra nødhjælp til langsigtede udviklingsaktiviteter eller foranstaltninger, så befolkningen bedre rustes til at håndtere tilbagevendende kriser.

4.   De handlingsprogrammer og individuelle foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, og til hvilke EU's finansielle bistand overstiger 5 mio. EUR, og særlige foranstaltninger, til hvilke EU's finansielle bistand overstiger 10 mio. EUR, vedtages af Kommissionen efter den procedure, der er omhandlet i artikel 14 i denne forordning. Denne procedure er ikke påkrævet for handlingsprogrammer og foranstaltninger, der ligger under disse tærskler, og for mindre ændringer heraf. Mindre ændringer er tekniske justeringer som f.eks. forlængelse af gennemførelsesperioden, omfordeling af midler inden for det planlagte budget eller forøgelse eller reduktion af budgetter med mindre end 20 % af det oprindelige budget, men ikke over 10 mio. EUR, såfremt disse ændringer ikke substantielt vedrører målene for det oprindelige handlingsprogram eller den oprindelige foranstaltning. I så fald vedtages handlingsprogrammer og foranstaltninger og mindre ændringer af Kommissionen, som underretter EUF-Udvalget inden for en måned efter vedtagelsen heraf.

Hver medlemsstat kan anmode om, at et projekt eller program fjernes fra et handlingsprogram, der er forelagt EUF-Udvalget efter proceduren i artikel 14 i denne forordning. Hvis denne anmodning støttes af et blokerende mindretal af medlemsstater som fastlagt i artikel 8, stk. 3, sammenholdt med artikel 8, stk. 2, i den interne aftale, vedtages handlingsprogrammet af Kommissionen uden det pågældende projekt eller program. Medmindre Kommissionen, i overensstemmelse med medlemsstaternes synspunkter i EUF-Udvalget, ikke ønsker at forfølge de projekter eller programmer, der er fjernet, forelægges det senere EUF-Udvalget på ny uden for handlingsprogrammet i form af en individuel foranstaltning, der så vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 14 i denne forordning.

I behørigt begrundede hastende tilfælde — f.eks. kriser, naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer eller umiddelbare trusler mod demokratiet, retsstaten, menneskerettighederne eller de grundlæggende friheder — kan Kommissionen vedtage individuelle eller særlige foranstaltninger eller ændringer af eksisterende handlingsprogrammer eller foranstaltninger efter den procedure, der er omhandlet i artikel 14, stk. 4, i denne forordning.

5.   Kommissionen vedtager særlige handlingsprogrammer for udgifter til støttefunktioner som omhandlet i artikel 6 i den interne aftale efter den procedure, der er omhandlet i artikel 14 i nærværende forordning. Ændringer i handlingsprogrammerne for udgifter til støttefunktioner vedtages i overensstemmelse med den samme procedure.

6.   Der foretages på projektniveau en passende miljøscreening, herunder for klimaændringer, biodiversitet og dertil knyttede sociale virkninger, som om nødvendigt omfatter en vurdering af virkningerne på miljøet (VVM), hvis der er tale om miljøfølsomme projekter, navnlig hvis disse formodes at have betydelige negative miljøvirkninger og/eller sociale virkninger, som er følsomme, forskelligartede eller uden præcedens. Denne screening skal foregå i henhold til internationalt anerkendt praksis. Hvis det er relevant, anvendes der strategiske miljøvurderinger (SMV'er) ved gennemførelsen af sektorprogrammer. Det sikres, at interessenterne inddrages i miljøvurderingerne, og at offentligheden får adgang til resultaterne.

Artikel 10

Supplerende medlemsstatsbidrag

1.   Medlemsstaterne kan på eget initiativ overdrage Kommissionen eller EIB frivillige bidrag i overensstemmelse med artikel 1, stk. 9, i den interne aftale til hjælp til at virkeliggøre AVS-EU-partnerskabsaftalens mål uden for fælles samfinansieringsordninger. Sådanne bidrag berører ikke den samlede tildeling af midler under EUF. De behandles på samme måde som medlemsstaternes regelmæssige bidrag, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i den interne aftale, jf. bestemmelserne i artikel 6 og 7 i denne aftale, for hvilke der kan fastlægges specifikke ordninger i bilaterale aftaler om bidragene.

2.   Der bør kun foretages øremærkning i behørigt begrundede situationer, f.eks. som reaktion på ekstraordinære omstændigheder som omhandlet i artikel 4, stk. 3. I sådanne tilfælde behandles frivillige bidrag, der overdrages til Kommissionen, som formålsbestemt indtægt i overensstemmelse med EUF-finansforordningen.

3.   De yderligere midler integreres i programmerings- og revisionsprocessen og i de årlige handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning, og skal afspejle partnerlandets eller -regionens ejerskab.

4.   Enhver ændring af handlingsprogrammerne, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger vedtages af Kommissionen i henhold til artikel 9.

5.   Medlemsstater, som overdrager supplerende frivillige bidrag til Kommissionen eller EIB som hjælp til at virkeliggøre AVS-EU-partnerskabsaftalens mål, underretter på forhånd Rådet og EUF-Udvalget eller Investeringsfacilitetsudvalget om disse bidrag.

Artikel 11

Skatter, told og afgifter

Unionens bistand genererer og foranlediger ikke opkrævning af særlige skatter, særlig told eller særlige afgifter.

Uanset artikel 31 i bilag IV til AVS-EU-partnerskabsaftalen kan skatter, told og afgifter af denne type være støtteberettigede på de vilkår, der er fastsat i den EUF-finansforordning, som er omhandlet i artikel 10, stk. 2, i den interne aftale.

Artikel 12

Beskyttelse af Unionens finansielle interesser

1.   Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser, ved gennemførelse af tiltag finansieret i henhold til denne forordning, beskyttes gennem anvendelse af foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse eller eventuelt ved tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved administrative og finansielle sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning.

2.   Kommissionen eller dens repræsentanter og Revisionsretten har beføjelser gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at revidere eller, hvis der er tale om internationale organisationer, beføjelse til efter aftaler indgået med dem at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til denne forordning.

3.   Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet, i overensstemmelse med de bestemmelser og procedurer, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 883/2013 (4), og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (5), for at fastslå, om der har været tale om svig, bestikkelse eller enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud eller en afgørelse om tilskud eller en kontrakt finansieret i henhold til denne forordning.

4.   Uanset stk. 1, 2 og 3 giver samarbejdsaftaler med tredjelande og internationale organisationer, kontrakter, aftaler om tilskud og afgørelser om ydelse af tilskud, der følger af gennemførelsen af denne forordning, udtrykkeligt Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage revision, kontrol på stedet og inspektioner i overensstemmelse med deres respektive beføjelser.

Artikel 13

Regler om nationalitet og oprindelse i forbindelse med offentlige udbud, tildeling af tilskud og andre tildelingsprocedurer

Reglerne om nationalitet og oprindelse i forbindelse med offentlige udbud, tildeling af tilskud og andre tildelingsprocedurer er fastsat i artikel 20 i bilag IV til AVS-EU-partnerskabsaftalen.

AFSNIT IV

BESLUTNINGSPROCEDURER

Artikel 14

EUF-Udvalgets ansvarsområder

1.   EUF-Udvalget afgiver udtalelse efter den procedure, der er fastsat i stk. 3 og 4 i denne artikel.

En observatør fra EIB deltager i EUF-Udvalgets arbejde i spørgsmål, der vedrører EIB.

2.   EUF-Udvalgets opgaver dækker de ansvarsområder, der er omhandlet i afsnit II og III i denne forordning:

| a) | programmering af Unionens bistand under EUF og programmeringsrevision med særlig fokus på landestrategier, regionale strategier og AVS-interne strategier, samt |
| --- | --- |

a)

programmering af Unionens bistand under EUF og programmeringsrevision med særlig fokus på landestrategier, regionale strategier og AVS-interne strategier, samt

| b) | overvågning af gennemførelsen og evalueringen af Unionens bistand, der bl.a. omfatter bistandens indvirkning på begrænsningen af fattigdom, sektorspecifikke aspekter, tværgående spørgsmål, koordinationen lokalt med medlemsstater og andre donorer og de fremskridt, der er gjort med hensyn til principperne for bistandseffektiviteten som omhandlet i artikel 2. |
| --- | --- |

b)

overvågning af gennemførelsen og evalueringen af Unionens bistand, der bl.a. omfatter bistandens indvirkning på begrænsningen af fattigdom, sektorspecifikke aspekter, tværgående spørgsmål, koordinationen lokalt med medlemsstater og andre donorer og de fremskridt, der er gjort med hensyn til principperne for bistandseffektiviteten som omhandlet i artikel 2.

Hvad angår budgetstøtteprogrammer, som EUF-Udvalget har afgivet positiv udtalelse om, men som suspenderes under gennemførelsen, orienterer Kommissionen på forhånd udvalget om suspensionen og den efterfølgende afgørelse om at genoptage betalingerne.

Hver medlemsstat kan når som helst opfordre Kommissionen til at give EUF-Udvalget oplysninger og til at drøfte spørgsmål i forbindelse med de opgaver, der er omhandlet i dette stykke. Denne drøftelse kan føre til henstillinger fra medlemsstaterne, som Kommissionen skal tage hensyn til.

3.   Når EUF-Udvalget anmodes om at afgive udtalelse, forelægger Kommissionens repræsentant inden for de tidsfrister, der er fastsat i Rådets afgørelse om regler og procedurer for EUF-Udvalget, jf. artikel 8, stk. 5, i den interne aftale, et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. EUF-Udvalget afgiver udtalelse inden for en frist, som formanden kan fastlægge, alt efter hvor meget spørgsmålet haster, men som ikke kan overstige 30 dage. EIB deltager i drøftelsen. Udtalelsen afgives med kvalificeret flertal, jf. artikel 8, stk. 3, i den interne aftale, på basis af den vægtfordeling mellem medlemsstaterne, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, i den interne aftale.

Når EUF-Udvalget har afgivet udtalelse, træffer Kommissionen foranstaltninger, som finder anvendelse omgående.

Hvis disse foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med EUF-Udvalgets udtalelse, giver Kommissionen dog straks Rådet meddelelse herom. I så fald udsætter Kommissionen gennemførelsen af foranstaltningerne i en periode, der i princippet højst må være på 30 dage fra datoen for meddelelsen, men som kan forlænges i op til 30 dage under ekstraordinære omstændigheder. Rådet, der træffer afgørelse med samme kvalificerede flertal som EUF-Udvalget, kan træffe anden afgørelse inden for denne frist.

4.   I behørigt begrundede hastende tilfælde, jf. artikel 7, stk. 4, og artikel 9, stk. 4, vedtager Kommissionen foranstaltningerne, der anvendes umiddelbart uden forudgående forelæggelse for EUF-Udvalget, og som forbliver i kraft, så længe det vedtagne eller ændrede dokument, handlingsprogrammet eller foranstaltningen er i kraft.

Senest 14 dage efter vedtagelsen forelægger formanden foranstaltningerne for EUF-Udvalget, så det kan afgive udtalelse.

Hvis EUF-Udvalget afgiver negativ udtalelse, jf. stk. 3 i denne artikel, ophæver Kommissionen øjeblikkeligt de vedtagne foranstaltninger i medfør af første afsnit i dette stykke.

Artikel 15

Fredsfaciliteten for Afrika

De vejledende interne AVS-programmer øremærker finansieringen af fredsfaciliteten for Afrika. Denne finansiering kan suppleres med regionale vejledende programmer. En specifik procedure, anvendes på følgende måde:

| a) | på anmodning af Den Afrikanske Union, der blev godkendt af AVS-Ambassadørudvalget, udarbejder Kommissionen flerårige handlingsprogrammer, som specificerer de mål, der forfølges, rækkevidden og arten af de mulige tiltag og gennemførelsesforanstaltningerne; et fastlagt rapporteringsformat specificeres på interventionsniveau. I et bilag til hvert handlingsprogram beskrives de specifikke beslutningsprocedurer for hvert muligt tiltag i overensstemmelse med dets art, omfang og hastende karakter |
| --- | --- |

a)

på anmodning af Den Afrikanske Union, der blev godkendt af AVS-Ambassadørudvalget, udarbejder Kommissionen flerårige handlingsprogrammer, som specificerer de mål, der forfølges, rækkevidden og arten af de mulige tiltag og gennemførelsesforanstaltningerne; et fastlagt rapporteringsformat specificeres på interventionsniveau. I et bilag til hvert handlingsprogram beskrives de specifikke beslutningsprocedurer for hvert muligt tiltag i overensstemmelse med dets art, omfang og hastende karakter

| b) | handlingsprogrammerne, herunder det bilag, der er omhandlet i litra a), og enhver ændring heraf, drøftes i de relevante forberedende arbejdsgrupper i Rådet og Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité og godkendes af Coreper med det kvalificerede flertal, der er fastsat i artikel 8, stk. 3, i den interne aftale, inden det vedtages af Kommissionen |
| --- | --- |

b)

handlingsprogrammerne, herunder det bilag, der er omhandlet i litra a), og enhver ændring heraf, drøftes i de relevante forberedende arbejdsgrupper i Rådet og Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité og godkendes af Coreper med det kvalificerede flertal, der er fastsat i artikel 8, stk. 3, i den interne aftale, inden det vedtages af Kommissionen

| c) | handlingsprogrammerne, med undtagelse af det bilag, der er omhandlet i litra a), danner grundlag for den finansieringsaftale, der skal indgås mellem Kommissionen og Den Afrikanske Union |
| --- | --- |

c)

handlingsprogrammerne, med undtagelse af det bilag, der er omhandlet i litra a), danner grundlag for den finansieringsaftale, der skal indgås mellem Kommissionen og Den Afrikanske Union

| d) | Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité godkender på forhånd ethvert tiltag, der skal gennemføres i henhold til finansieringsordningen; de relevante forberedende arbejdsgrupper i Rådet orienteres eller, i hvert fald når nye fredsbevarende operationer skal finansieres, konsulteres i god tid, inden forslagene til tiltag forelægges Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité i henhold til de specifikke beslutningsprocedurer, der er omhandlet i litra a), for at sikre, at der ud over den militære og sikkerhedsmæssige dimension tages hensyn til de udviklings- og finansieringsrelaterede aspekter ved de planlagte foranstaltninger. Uanset finansieringen af fredsbevarende operationer lægges der i denne forbindelse særlig vægt på de aktiviteter, der betragtes som ODA |
| --- | --- |

d)

Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité godkender på forhånd ethvert tiltag, der skal gennemføres i henhold til finansieringsordningen; de relevante forberedende arbejdsgrupper i Rådet orienteres eller, i hvert fald når nye fredsbevarende operationer skal finansieres, konsulteres i god tid, inden forslagene til tiltag forelægges Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité i henhold til de specifikke beslutningsprocedurer, der er omhandlet i litra a), for at sikre, at der ud over den militære og sikkerhedsmæssige dimension tages hensyn til de udviklings- og finansieringsrelaterede aspekter ved de planlagte foranstaltninger. Uanset finansieringen af fredsbevarende operationer lægges der i denne forbindelse særlig vægt på de aktiviteter, der betragtes som ODA

| e) | på anmodning fra Rådet eller EUF-Udvalget udarbejder Kommissionen årligt en aktivitetsrapport om midlernes anvendelse til orientering for Rådet og EUF-Udvalget, idet der skelnes mellem ODA- og ikke-ODA-relaterede forpligtelser og betalinger. |
| --- | --- |

e)

på anmodning fra Rådet eller EUF-Udvalget udarbejder Kommissionen årligt en aktivitetsrapport om midlernes anvendelse til orientering for Rådet og EUF-Udvalget, idet der skelnes mellem ODA- og ikke-ODA-relaterede forpligtelser og betalinger.

Ved udgangen af det første flerårige handelsprogram vil EU og medlemsstaterne evaluere fredsfaciliteten for Afrika og dens resultater og procedurer og drøfte mulighederne for fremtidig finansiering. I den sammenhæng og for at skabe et sundere grundlag for fredsfaciliteten for Afrika vil EU og dets medlemsstater afholde drøftelser, som både behandler spørgsmålet om midler til fredsbevarende operationer, bl.a. finansieret af EUF, og bæredygtig støtte fra Unionen til afrikansk ledede fredsbevarende operationer efter 2020. Desuden vil Kommissionen senest i 2018 foretage en evaluering af faciliteten.

Artikel 16

Investeringsfacilitetsudvalget

1.   Investeringsfacilitetsudvalget, nedsat i EIB's regi i henhold til artikel 9 i den interne aftale (»IF-Udvalget«), består af repræsentanter for medlemsstaterne og en repræsentant for Kommissionen. En observatør fra Generalsekretariatet for Rådet og en anden observatør fra Tjenesten for EU's Optræden Udadtil inviteres til at deltage. Hver medlemsstat og Kommissionen udnævner en repræsentant og en stedfortræder. Af hensyn til kontinuiteten vælges formanden for IF-Udvalget af og blandt medlemmerne af IF-Udvalget for en toårsperiode. EIB varetager udvalgets sekretariat og hjælpetjenester. Kun de medlemmer af IF-Udvalget, der er udpeget af medlemsstaterne, eller deres stedfortrædere, har stemmeret.

Rådet, som træffer afgørelse med enstemmighed, vedtager IF-Udvalgets forretningsorden på grundlag af et forslag, som EIB udarbejder efter høring af Kommissionen.

IF-Udvalget træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Vægtfordelingen af stemmerne er som fastsat i artikel 8 i den interne aftale.

IF-Udvalget holder møde mindst fire gange om året. Som fastsat i forretningsordenen kan EIB eller udvalgsmedlemmerne anmode om indkaldelse til yderligere møder. Desuden kan IF-Udvalget afgive udtalelse ved skriftlig procedure i henhold til dets forretningsorden.

2.   IF-Udvalget godkender:

| a) | de operationelle retningslinjer for gennemførelse af investeringsfaciliteten (»IF«) |
| --- | --- |

a)

de operationelle retningslinjer for gennemførelse af investeringsfaciliteten (»IF«)

| b) | investeringsstrategier og forretningsplaner under IF, herunder resultatindikatorer, på grundlag af AVS-EU-partnerskabsaftalens mål og de generelle principper i Unionens udviklingspolitik |
| --- | --- |

b)

investeringsstrategier og forretningsplaner under IF, herunder resultatindikatorer, på grundlag af AVS-EU-partnerskabsaftalens mål og de generelle principper i Unionens udviklingspolitik

| c) | årsberetningerne vedrørende IF |
| --- | --- |

c)

årsberetningerne vedrørende IF

| d) | eventuelle dokumenter om den generelle politik, herunder evalueringsrapporter, som vedrører IF. |
| --- | --- |

d)

eventuelle dokumenter om den generelle politik, herunder evalueringsrapporter, som vedrører IF.

3.   IF-Udvalget afgiver endvidere udtalelse om:

| a) | forslag om at yde rentegodtgørelse i henhold til artikel 2, stk. 7, og artikel 4, stk. 2, litra b), i bilag II til AVS-EU-partnerskabsaftalen. I så fald afgiver IF-Udvalget også udtalelse om anvendelsen af en sådan rentegodtgørelse |
| --- | --- |

a)

forslag om at yde rentegodtgørelse i henhold til artikel 2, stk. 7, og artikel 4, stk. 2, litra b), i bilag II til AVS-EU-partnerskabsaftalen. I så fald afgiver IF-Udvalget også udtalelse om anvendelsen af en sådan rentegodtgørelse

| b) | forslag om en IF-investering for alle projekter, som Kommissionen har afgivet negativ udtalelse om |
| --- | --- |

b)

forslag om en IF-investering for alle projekter, som Kommissionen har afgivet negativ udtalelse om

| c) | andre forslag vedrørende IF baseret på de generelle principper, der er defineret i de operationelle retningslinjer for IF |
| --- | --- |

c)

andre forslag vedrørende IF baseret på de generelle principper, der er defineret i de operationelle retningslinjer for IF

| d) | forslag vedrørende udviklingen af EIB's resultatmålingsramme, i det omfang en sådan ramme finder anvendelse på operationer i henhold til AVS-EU-partnerskabsaftalen. |
| --- | --- |

d)

forslag vedrørende udviklingen af EIB's resultatmålingsramme, i det omfang en sådan ramme finder anvendelse på operationer i henhold til AVS-EU-partnerskabsaftalen.

For at strømline godkendelsesprocessen for små operationer kan IF-Udvalget afgive positiv udtalelse om forslag fra EIB om en samlet tildeling (rentegodtgørelser og teknisk bistand) eller samlet godkendelse (lån og egenkapital), som så efterfølgende uden yderligere udtalelse fra IF-Udvalget og/eller Kommissionen viderefordeles af EIB til enkelte projekter i henhold til kriterier, der er fastsat i den samlede godkendelse, herunder den maksimale videretildeling til rentegodtgørelse pr. projekt

De styrende organer i EIB kan endvidere fra tid til anden anmode IF-Udvalget om at afgive udtalelse om alle finansieringsforslag eller om visse kategorier af finansieringsforslag.

4.   Det påhviler EIB i god tid at forelægge IF-Udvalget alle spørgsmål, som kræver dettes godkendelse eller udtalelse, jf. henholdsvis stk. 2 og 3. Alle forslag, der forelægges IF-Udvalget med henblik på en udtalelse, fremsættes i overensstemmelse med de relevante kriterier og principper i de operationelle retningslinjer for IF.

5.   EIB og Kommissionen arbejder tæt sammen og samordner deres respektive foranstaltninger med andre donorer, når det er relevant. EIB skal navnligt:

| a) | sammen med Kommissionen udarbejde eller revidere de operationelle retningslinjer for gennemførelsen af IF, som er omhandlet i stk. 2, litra a). EIB holdes ansvarlig for overensstemmelse med retningslinjerne og sikrer, at de projekter, den støtter, overholder internationale, sociale og miljømæssige standarder og er i overensstemmelse med AVS-EU-partnerskabsaftalen mål og de overordnede principper for EU's udviklingspolitik og de relevante landestøttestrategier eller regionale samarbejdsstrategier |
| --- | --- |

a)

sammen med Kommissionen udarbejde eller revidere de operationelle retningslinjer for gennemførelsen af IF, som er omhandlet i stk. 2, litra a). EIB holdes ansvarlig for overensstemmelse med retningslinjerne og sikrer, at de projekter, den støtter, overholder internationale, sociale og miljømæssige standarder og er i overensstemmelse med AVS-EU-partnerskabsaftalen mål og de overordnede principper for EU's udviklingspolitik og de relevante landestøttestrategier eller regionale samarbejdsstrategier

| b) | anmode Kommissionen om en udtalelse ved forberedelse af investeringsstrategier, forretningsplaner og dokumenter om den generelle politik |
| --- | --- |

b)

anmode Kommissionen om en udtalelse ved forberedelse af investeringsstrategier, forretningsplaner og dokumenter om den generelle politik

| c) | informere Kommissionen om de projekter, den forvalter, i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1. I projektevalueringsfasen anmoder den om Kommissionens vurdering af projektets overensstemmelse med den relevante landesamarbejdsstrategi eller regionale samarbejdsstrategi eller eventuelt med de overordnede mål for IF |
| --- | --- |

c)

informere Kommissionen om de projekter, den forvalter, i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1. I projektevalueringsfasen anmoder den om Kommissionens vurdering af projektets overensstemmelse med den relevante landesamarbejdsstrategi eller regionale samarbejdsstrategi eller eventuelt med de overordnede mål for IF

| d) | anmode om Kommissionens tilslutning i projektevalueringsfasen til alle forslag, der forelægges IF-Udvalget, til en rentegodtgørelse, hvad angår dets overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, og artikel 4, stk. 2, i bilag II til AVS-EU-partnerskabsaftalen og med de kriterier, der er fastlagt i de operationelle retningslinjer for IF, undtagen når det drejer sig om rentegodtgørelser, der henhører under den samlede tildeling, jf. stk. 3, litra a). |
| --- | --- |

d)

anmode om Kommissionens tilslutning i projektevalueringsfasen til alle forslag, der forelægges IF-Udvalget, til en rentegodtgørelse, hvad angår dets overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, og artikel 4, stk. 2, i bilag II til AVS-EU-partnerskabsaftalen og med de kriterier, der er fastlagt i de operationelle retningslinjer for IF, undtagen når det drejer sig om rentegodtgørelser, der henhører under den samlede tildeling, jf. stk. 3, litra a).

Har Kommissionen ved udløbet af en frist på tre uger regnet fra forslagets forelæggelse ikke afgivet negativ udtalelse om et sådant forslag, anses den for at have afgivet positiv udtalelse om forslaget eller for at have tilsluttet sig det. I forbindelse med udtalelser om projekter i den finansielle eller offentlige sektor såvel som tilslutning til rentegodtgørelser kan Kommissionen anmode om at få det endelige projektforslag forelagt til udtalelse eller godkendelse, to uger før det sendes til IF-Udvalget.

6.   EIB iværksætter ingen af de i stk. 3, litra a), b) og c), nævnte foranstaltninger, medmindre IF-Udvalget har afgivet positiv udtalelse.

Når IF-Udvalget har afgivet positiv udtalelse, træffer EIB afgørelse om forslaget i henhold til sine egne procedurer. Den kan bl.a. beslutte ikke at gå videre med forslaget. EIB underretter regelmæssigt IF-Udvalget og Kommissionen om sager, hvor den har besluttet ikke at gå videre med forslaget.

EIB træffer afgørelse om forslaget i overensstemmelse med sine egne procedurer for lån af bankens egne midler og for IF-investeringer, som IF-Udvalget ikke skal afgive udtalelse om, og for investeringsfacilitetens vedkommende i overensstemmelse med de operationelle retningslinjer for IF og investeringsstrategier, som IF-Udvalget har godkendt.

Selv om IF-Udvalget afgiver negativ udtalelse om et forslag om ydelse af rentegodtgørelse, kan EIB yde det pågældende lån uden at indrømme rentegodtgørelse. EIB underretter regelmæssigt IF-Udvalget og Kommissionen om alle de tilfælde, hvor den har besluttet at yde lånet.

Med forbehold af betingelserne i de operationelle retningslinjer for IF og på den betingelse, at det væsentlige formål med det pågældende lån eller den pågældende investering under IF er uændret, kan EIB beslutte at ændre vilkårene for et IF-lån eller en IF-investering, som IF-Udvalget har afgivet positiv udtalelse om i henhold til stk. 3, eller for et hvilket som helst lån, for hvilket IF-Udvalget har afgivet positiv udtalelse om rentegodtgørelse. EIB kan navnlig beslutte at forhøje lånebeløbet eller IF-investeringen med op til 20 %.

En sådan forhøjelse kan for projekter med rentegodtgørelse, der er omhandlet i artikel 2, stk. 7, i bilag II til AVS-EU-partnerskabsaftalen, give anledning til en tilsvarende forhøjelse af rentegodtgørelsen. EIB underretter regelmæssigt IF-Udvalget og Kommissionen om alle de tilfælde, hvor den har fulgt denne fremgangsmåde. For projekter, der henhører under artikel 2, stk. 7, i bilag II til AVS-EU-partnerskabsaftalen, anmodes IF-Udvalget om at afgive udtalelse, før EIB går videre, hvis der anmodes om en forhøjelse af værdien af godtgørelsen.

7.   EIB forvalter IF-investeringerne og alle de midler, som den ligger inde med for IF, i overensstemmelse med AVS-EU-partnerskabsaftalens mål. Den kan bl.a. deltage i juridiske personers ledelses- og tilsynsorganer, som IF er investeret i, samt indgå forlig om, forvalte og ændre de rettigheder, den udøver på IF's vegne i overensstemmelse med de operationelle retningslinjer for IF.

AFSNIT V

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 17

Deltagelse af tredjelande eller regioner i tredjelande

For at sikre sammenhæng og effektivitet i forbindelse med EU's bistand kan Kommissionen beslutte, at udviklingslande, som ikke er AVS-stater, og regionale integrationsorganer med AVS-deltagelse, der fremmer regionalt samarbejde og integration, og som er berettigede til at modtage EU-bistand under andre EU-finansieringsinstrumenter for ekstern bistand, hvor det pågældende projekt eller program er regionalt eller grænseoverskridende og opfylder kriterierne i artikel 6 i bilag IV til AVS-EU-partnerskabsaftalen, er berettigede til at modtage de midler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a), nr. i), i den interne aftale. De oversøiske lande og territorier (»OLT'er«), der er berettigede til at modtage unionsbistand i henhold til Rådets afgørelse 2013/755/EU (6), og regionerne i Unionens yderste periferi kan også deltage i regionale samarbejdsprojekter eller -programmer. Den finansiering, der skal muliggøre deltagelse for disse territorier eller regioner i den yderste periferi, skal supplere de midler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a), nr. i), i den interne aftale. Der tages hensyn til målet vedrørende et styrket samarbejde mellem medlemsstaterne, regionerne i Unionens yderste periferi, OLT'erne og AVS-landene, og der etableres om nødvendigt koordineringsmekanismer. Der tages højde for denne finansiering og for de typer finansiering, der er omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 (7), i strategipapirer og flerårige vejledende programmer og i de handlingsprogrammer og foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 9 i denne forordning.

Artikel 18

Overvågning, rapportering og evaluering af EUF-bistand

1.   Kommissionen og EIB overvåger jævnligt deres tiltag og finansierede foranstaltninger og evaluerer de fremskridt, der gøres med hensyn til at nå de forventede resultater. Kommissionen vil også gennemføre evalueringer af sine sektorpolitikkers og tiltags virkning og effektivitet og af programmeringens effektivitet, eventuelt ved hjælp af uafhængige eksterne evalueringer. Der vil blive taget behørigt hensyn til forslag fra Rådet om uafhængige eksterne evalueringer. Evalueringerne baseres på OECD-DAC-principperne for god praksis, og de har til formål at vurdere — under hensyn til ligestillingskriterier — om de specifikke mål er nået, udarbejde henstillinger og fremlægge dokumentation for at fremme læring med henblik på forbedring af fremtidige tiltag. Disse evalueringer foretages på baggrund af forudfastsatte, klare, gennemsigtige og, hvor det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målbare indikatorer.

EIB underretter regelmæssigt Kommissionen og medlemsstaterne om iværksættelsen af de projekter, der finansieres over midler fra EUF, som banken forvalter, i overensstemmelse med de procedurer, der er fastlagt i de operationelle retningslinjer for IF.

2.   Kommissionen sender sine evalueringsrapporter sammen med tjenestegrenenes reaktion på de vigtigste henstillinger til medlemsstaterne til orientering via EUF-Udvalget og EIB. Enhver evaluering, herunder henstillinger og opfølgningstiltag, kan drøftes i udvalget på anmodning fra en medlemsstat. I sådanne tilfælde vil Kommissionen rapportere tilbage til EUF-Udvalget et år senere om gennemførelsen af vedtagne opfølgningstiltag. Der tages højde for resultaterne ved fastlæggelse af programmer og tildeling af midler.

3.   Kommissionen inddrager i passende omfang alle relevante interessenter i evalueringen af den EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, og kan om nødvendigt iværksætte fælles evalueringer med medlemsstater, andre donorer og udviklingspartnere.

4.   Kommissionen undersøger de fremskridt, der er gjort i forbindelse med gennemførelsen af EUF, herunder de flerårige vejledende programmer, og forelægger fra 2016 Rådet en årlig beretning om gennemførelsen. Beretningen vil indeholde en analyse af de vigtigste output og resultater og om muligt bidraget fra EU's finansielle bistand til virkningerne. En resultatramme vil blive udstukket med henblik herpå. Denne beretning sendes også til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.

5.   Denne årlige beretning skal også indeholde oplysninger for det foregående år om de finansierede foranstaltninger, overvågnings- og evalueringsresultaterne, inddragelsen af relevante udviklingspartnere og gennemførelsen af forpligtelser og betalingsforpligtelser efter partnerland og region og samarbejdsområde. Den skal også indeholde en kvalitativ analyse af de oprindeligt forudsete og opnåede resultater baseret på bl.a. data fra overvågningssystemer og en opfølgning på grundlag af de indhøstede erfaringer.

6.   Beretningen skal så vidt muligt anvende specifikke og målelige indikatorer for, hvilken rolle bistanden spiller for virkeliggørelse af målene i AVS-EU-partnerskabsaftalen. Den skal redegøre for de vigtigste erfaringer, der er gjort, og for opfølgningen af henstillinger og evalueringer for de tidligere år. Beretningen skal også, hvis det er muligt og relevant, vurdere overholdelsen af principperne om bistandseffektivitet, herunder for innovative finansielle instrumenter.

7.   EU og medlemsstaterne foretager senest inden udgangen af 2018 en vurdering af, i hvilket omfang forpligtelserne og betalingerne er blevet realiseret, samt af den ydede bistands resultater og virkninger ved hjælp af indikatorer for output, resultat og virkning, som måler effektiviteten af ressourceanvendelsen samt effektiviteten af EUF. Den skal også se på de finansierede foranstaltningers bidrag til opfyldelsen af målene i AVS-EU-partnerskabsaftalen og EU's prioriteter som opstillet i dagsordenen for forandring. Vurderingen gennemføres på forslag fra Kommissionen.

8.   EIB informerer IF-Udvalget om de fremskridt, der gøres med at nå målene for IF. I henhold til artikel 6b i bilag II til AVS-EU-partnerskabsaftalen gøres de samlede resultater med IF til genstand for en fælles evaluering midtvejs i gennemførelsen af EUF og ved dens afslutning. Midtvejsevalueringen gennemføres af en uafhængig ekstern ekspert i samarbejde med EIB og stilles til rådighed for IF-Udvalget.

Artikel 19

Klimaindsats- og biodiversitetsudgifter

Der foretages på grundlag af de vedtagne vejledende programmeringsdokumenter et årligt skøn over de samlede udgifter i forbindelse med klimaindsats og biodiversitet. De midler, der tildeles inden for rammerne af EUF, vil være omfattet af et system med årlig opfølgning baseret på OECD-metoden (Riomarkører) — uden at brug af mere præcise foreliggende metoder udelukkes — der er integreret i den eksisterende metode til resultatstyring af EU-programmer, og som anvendes til opgørelse af udgifter vedrørende klimaindsats og biodiversitet i forbindelse med handlingsprogrammer og individuelle og særlige foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 9, og resultaterne herfra skal indgå i evalueringer og de årlige rapporter.

Artikel 20

Tjenesten for EU's Optræden Udadtil

Denne forordning anvendes i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2010/427/EU (8).«

---

(1)  EUT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

1

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand (EFT L 163 af 2.7.1996, s. 1).

2

(3)  EUT L 247 af 9.9.2006, s. 32.

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 883/2013 af 11. september 2013 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 (EUT L 248 af 18.9.2013, s. 1).

4

(5)  Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2).

5

(6)  Rådets afgørelse 2013/755/EU af 25. november 2013 om de oversøiske landes og territoriers associering med Den Europæiske Union (»associeringsafgørelse«) (EUT L 344 af 19.12.2013, s. 1).

6

(7)  Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond (EUT L 78 af 19.3.2008, s. 1).

7

(8)  Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (EUT L 201 af 3.8.2010, s. 30).

8

---

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/52 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/52

---

RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 567/2014

af 26. maj 2014

om ændring af forordning (EF) nr. 215/2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond for så vidt angår anvendelse af overgangsperioden mellem den 10. Europæiske Udviklingsfond og den 11. Europæiske Udviklingsfond frem til ikrafttrædelsen af den interne aftale om den 11. Europæiske Udviklingsfond

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, som senest ændret (1) (»AVS-EU-partnerskabsaftalen«),

under henvisning til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand under den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i henhold til den reviderede AVS/EF-partnerskabsaftale og om tildeling af finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (2) (»den interne aftale om den 10. EUF«), særlig artikel 10, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten,

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Investeringsbank, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved Rådets afgørelse 2013/759/EU (3) blev der fastsat overgangsforanstaltninger vedrørende forvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) (»overgangsfaciliteten«) for at sikre, at der er midler til rådighed til finansiering af samarbejdet med stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) og med oversøiske lande og territorier (OLT) samt til dækning af støtteudgifter fra 1. januar 2014 frem til ikrafttrædelsen af den interne aftale om den 11. EUF. |
| --- | --- |

(1)

Ved Rådets afgørelse 2013/759/EU (3) blev der fastsat overgangsforanstaltninger vedrørende forvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) (»overgangsfaciliteten«) for at sikre, at der er midler til rådighed til finansiering af samarbejdet med stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) og med oversøiske lande og territorier (OLT) samt til dækning af støtteudgifter fra 1. januar 2014 frem til ikrafttrædelsen af den interne aftale om den 11. EUF.

| (2) | Det er nødvendigt at tilpasse Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 (4) med henblik på Kommissionens driftsmæssige og finansielle forvaltning af overgangsfaciliteten i overgangsperioden mellem den 10. EUF og 11. EUF indtil ikrafttrædelsen af den interne aftale for den 11. EUF og gennemførelsesforordningen til den 11. EUF. |
| --- | --- |

(2)

Det er nødvendigt at tilpasse Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 (4) med henblik på Kommissionens driftsmæssige og finansielle forvaltning af overgangsfaciliteten i overgangsperioden mellem den 10. EUF og 11. EUF indtil ikrafttrædelsen af den interne aftale for den 11. EUF og gennemførelsesforordningen til den 11. EUF.

| (3) | Gennemførelsesbestemmelserne for den driftsmæssige og finansielle forvaltning af investeringsfaciliteten, som Den Europæiske Investeringsbank (EIB) gennemfører i denne overgangsperiode frem til ikrafttrædelsen af den interne aftale om den 11. EUF, bør tilpasses tilsvarende. |
| --- | --- |

(3)

Gennemførelsesbestemmelserne for den driftsmæssige og finansielle forvaltning af investeringsfaciliteten, som Den Europæiske Investeringsbank (EIB) gennemfører i denne overgangsperiode frem til ikrafttrædelsen af den interne aftale om den 11. EUF, bør tilpasses tilsvarende.

| (4) | Forordning (EF) nr. 215/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(4)

Forordning (EF) nr. 215/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

I overgangsperioden mellem den 10. og den 11. EUF erstattes artikel 1-159 i forordning (EF) nr. 215/2008 med dem, der er fastsat i bilaget til denne forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes, indtil finansforordningen for den 11. EUF træder i kraft.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 2014.

På Rådets vegne

Ch. VASILAKOS

Formand

---

(1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3. Aftale som ændret ved aftale undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005 (EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4) og ved aftale undertegnet i Ouagadougou den 22. juni 2010 (EUT L 287 af 4.11.2010, s. 3).

1

(2)  EUT L 247 af 9.9.2006, s. 32.

2

(3)  Rådets afgørelse 2013/759/EU af 12. december 2013 om overgangsforanstaltninger vedrørende forvaltningen af EUF fra 1. januar 2014 frem til ikrafttrædelsen af 11. Europæiske Udviklingsfond (EUT L 335 af 14.12.2013, s. 48).

3

(4)  Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond (EUT L 78 af 19.3.2008, s. 1).

4

---

BILAG

»FØRSTE DEL

HOVEDBESTEMMELSER

AFSNIT I

Emne, anvendelsesområde og almindelige bestemmelser

Artikel 1

Anvendelsesområde

Denne forordning fastsætter regler for den finansielle gennemførelse af midlerne i Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) og for regnskabsaflæggelse og revision af dens regnskaber.

Artikel 2

Forholdet til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012

1.   Medmindre andet specifikt er angivet, omfatter direkte henvisninger i denne forordning til bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (1) også henvisninger til de tilsvarende bestemmelser i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (2).

2.   Henvisninger i denne forordning til de gældende bestemmelser i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 omfatter ikke proceduremæssige bestemmelser, der ikke er relevante for EUF'en, særlig bestemmelserne om tildeling af beføjelse til at vedtage delegerede retsakter.

3.   Interne henvisninger i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 eller i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 medfører ikke, at de bestemmelser, der henvises til, indirekte finder anvendelse på EUF'en.

4.   De udtryk, der anvendes i denne forordning, har samme betydning som udtrykkene i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 med undtagelse af definitionerne i samme forordnings artikel 2, litra a)-e).

I denne forordning defineres følgende udtryk i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 dog på følgende måde:

| a) | »budget« eller »budgetmæssig« betyder »EUF« |
| --- | --- |

a)

»budget« eller »budgetmæssig« betyder »EUF«

| b) | »budgetmæssig forpligtelse« betyder »finansiel forpligtelse« |
| --- | --- |

b)

»budgetmæssig forpligtelse« betyder »finansiel forpligtelse«

| c) | »institution« betyder »Kommissionen« |
| --- | --- |

c)

»institution« betyder »Kommissionen«

| d) | »bevillinger« eller »aktionsbevillinger« betyder »EUF-midler« |
| --- | --- |

d)

»bevillinger« eller »aktionsbevillinger« betyder »EUF-midler«

| e) | »budgetpost« betyder »tildeling« |
| --- | --- |

e)

»budgetpost« betyder »tildeling«

| f) | »basisretsakt« betyder, alt efter den relevante kontekst, den interne aftale om den 10. EUF, Rådets afgørelse 2013/755/EU (3) (»associeringsafgørelsen«) eller Rådets forordning (EF) nr. 617/2007 (4) (»gennemførelsesforordningen«) |
| --- | --- |

f)

»basisretsakt« betyder, alt efter den relevante kontekst, den interne aftale om den 10. EUF, Rådets afgørelse 2013/755/EU (3) (»associeringsafgørelsen«) eller Rådets forordning (EF) nr. 617/2007 (4) (»gennemførelsesforordningen«)

| g) | »tredjeland« betyder ethvert modtagerland eller -territorium, der er omfattet af det geografiske anvendelsesområde for EUF'en. |
| --- | --- |

g)

»tredjeland« betyder ethvert modtagerland eller -territorium, der er omfattet af det geografiske anvendelsesområde for EUF'en.

5.   Fortolkningen af denne forordning skal sigte mod at bevare sammenhængen med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, medmindre en sådan fortolkning ville være uforenelig med de særlige forhold i forbindelse med EUF'en som fastsat i AVS-EU-partnerskabsaftalen, den interne aftale om den 10. EUF, associeringsafgørelsen eller gennemførelsesforordningen.

Artikel 3

Tidsrum, datoer og tidsfrister

Medmindre andet er fastsat, finder Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 (5) anvendelse på de frister, der er fastsat i denne forordning.

Artikel 4

Beskyttelse af personoplysninger

Denne forordning berører ikke bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (6) og kravene i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (7).

Artikel 29 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 om information om overførsel af personoplysninger til revisionsformål finder anvendelse.

AFSNIT II

Finansielle principper

Artikel 5

Finansielle principper

EUF-midlerne anvendes i overensstemmelse med følgende principper:

| a) | principperne om enhed og et realistisk budget |
| --- | --- |

a)

principperne om enhed og et realistisk budget

| b) | princippet om én regningsenhed |
| --- | --- |

b)

princippet om én regningsenhed

| c) | princippet om bruttoopgørelse |
| --- | --- |

c)

princippet om bruttoopgørelse

| d) | princippet om specificering |
| --- | --- |

d)

princippet om specificering

| e) | princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning |
| --- | --- |

e)

princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning

| f) | princippet om gennemsigtighed. |
| --- | --- |

f)

princippet om gennemsigtighed.

Regnskabsåret går fra den 1. januar til den 31. december.

Artikel 6

Principperne om enhed og et realistisk budget

Enhver indtægt og udgift skal konteres EUF'en.

Artikel 8, stk. 2 og 3, artikel 8, samt stk. 4, første afsnit, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

Artikel 7

Princippet om én regningsenhed

Artikel 19 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om brug af euroen finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 8

Princippet om bruttoopgørelse

Samtlige indtægter skal dække samtlige anslåede betalinger, jf. dog artikel 9 i denne forordning.

Indtægter og udgifter opføres uden indbyrdes modregning, jf. dog artikel 23 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om regler om fradrag og kursjusteringer, som finder anvendelse.

De indtægter, der er omhandlet i artikel 9, stk. 2, litra c), i denne forordning, trækkes dog automatisk fra de betalinger, der foretages til dækning af den forpligtelse, som de stammer fra.

Unionen må ikke optage lån inden for rammerne af EUF'en.

Artikel 9

Formålsbestemte indtægter

1.   Formålsbestemte indtægter skal anvendes til finansiering af bestemte former for udgifter.

2.   Følgende udgør formålsbestemte indtægter:

| a) | finansielle bidrag fra medlemsstaterne og tredjelande, herunder i begge tilfælde deres offentlige organer, enheder eller fysiske personer, og fra internationale organisationer til visse projekter eller programmer for bistand til tredjelande, der finansieres af Unionen og forvaltes af Kommissionen eller Den Europæiske Investeringsbank (EIB) på deres vegne, jf. artikel 10 i gennemførelsesforordningen |
| --- | --- |

a)

finansielle bidrag fra medlemsstaterne og tredjelande, herunder i begge tilfælde deres offentlige organer, enheder eller fysiske personer, og fra internationale organisationer til visse projekter eller programmer for bistand til tredjelande, der finansieres af Unionen og forvaltes af Kommissionen eller Den Europæiske Investeringsbank (EIB) på deres vegne, jf. artikel 10 i gennemførelsesforordningen

| b) | indtægter, der har et bestemt formål, såsom indtægter fra fonde, tilskud, gaver og legater |
| --- | --- |

b)

indtægter, der har et bestemt formål, såsom indtægter fra fonde, tilskud, gaver og legater

| c) | indtægter fra tilbagebetaling, efter inddrivelse, af uretmæssigt udbetalte beløb |
| --- | --- |

c)

indtægter fra tilbagebetaling, efter inddrivelse, af uretmæssigt udbetalte beløb

| d) | indtægter fra renter af forfinansieringer, jf. dog artikel 8, stk. 4, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 |
| --- | --- |

d)

indtægter fra renter af forfinansieringer, jf. dog artikel 8, stk. 4, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012

| e) | tilbagebetalinger og indtægter fra finansielle instrumenter i overensstemmelse med artikel 140, stk. 6, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 |
| --- | --- |

e)

tilbagebetalinger og indtægter fra finansielle instrumenter i overensstemmelse med artikel 140, stk. 6, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012

| f) | indtægter fra efterfølgende refundering af afgifter i overensstemmelse med artikel 23, stk. 3, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. |
| --- | --- |

f)

indtægter fra efterfølgende refundering af afgifter i overensstemmelse med artikel 23, stk. 3, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

3.   De formålsbestemte indtægter, der er omhandlet i stk. 2, litra a) og b), skal finansiere de former for udgifter, som donoren fastlægger, forudsat at dette accepteres af Kommissionen.

De formålsbestemte indtægter, der er omhandlet i stk. 2, litra e) og f), skal finansiere former for udgifter, der svarer til dem, de hidrører fra.

4.   Artikel 184, stk. 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder tilsvarende anvendelse.

5.   Artikel 22, stk. 1 og 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om donationer finder anvendelse på de formålsbestemte indtægter, der er omhandlet i stk. 2, litra b). For så vidt angår artikel 22, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 kan en donation kun modtages efter godkendelse fra Rådet.

6.   Den del af EUF-midlerne, der svarer til formålsbestemte indtægter, stilles automatisk til rådighed, når Kommissionen har modtaget disse indtægter. Et overslag over fordringer medfører dog, at EUF-midlerne stilles til rådighed for så vidt angår de formålsbestemte indtægter, der er omhandlet i stk. 2, litra a), når aftalen med medlemsstaten er udtrykt i euro; der kan først foretages betalinger, der konteres mod disse indtægter, når de er modtaget.

Artikel 10

Princippet om specificering

EUF-midler afsættes til specifikke formål til de enkelte AVS-stater eller OLT'er i overensstemmelse med de vigtigste samarbejdsinstrumenter.

For AVS-staterne fastsættes disse instrumenter i finansprotokollen, der er knyttet til AVS-EU-partnerskabsaftalen. Fordelingen af midlerne (vejledende tildelinger) baseres også på bestemmelserne i den interne aftale om den 10. EUF og i gennemførelsesforordningen og tager hensyn til de midler, der er forbeholdt til støtteudgifter i forbindelse med programmeringen og gennemførelsen i henhold til artikel 6 i den interne aftale om den 10. EUF.

For OLT'erne er disse instrumenter fastlagt i fjerde del af associeringsafgørelsen og bilag II dertil. Fordelingen af disse midler tager også hensyn til den ikketildelte reserve, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, i samme bilag, og til de midler, der er afsat til undersøgelser og faglig bistand i henhold til artikel 1, stk. 1, litra c), i bilaget.

Artikel 11

Princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning

1.   Artikel 30, stk. 1 og 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om principperne om sparsommelighed, produktivitet og effektivitet finder anvendelse. Artikel 18 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 finder ikke anvendelse, jf. dog stk. 3, litra a, i denne artikel.

2.   Der skal opstilles specifikke, målelige, realiserbare, relevante og tidsbestemte mål. Det kontrolleres ved hjælp af resultatindikatorer, om disse mål er indfriet.

3.   Med henblik på at forbedre beslutningstagningen, især for at begrunde og specificere fastlæggelsen af de bidrag, som medlemsstaterne skal yde, jf. artikel 21 i denne forordning, foretages der følgende evalueringer:

| a) | forud for anvendelsen af EUF-midlerne foretages der en forudgående evaluering af den foranstaltning, der skal gennemføres, som omfatter de elementer, der er anført i artikel 18, stk. 1, i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 |
| --- | --- |

a)

forud for anvendelsen af EUF-midlerne foretages der en forudgående evaluering af den foranstaltning, der skal gennemføres, som omfatter de elementer, der er anført i artikel 18, stk. 1, i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012

| b) | foranstaltningen evalueres efterfølgende for at sikre, at de forventede resultater berettiger de midler, der er anvendt. |
| --- | --- |

b)

foranstaltningen evalueres efterfølgende for at sikre, at de forventede resultater berettiger de midler, der er anvendt.

4.   De finansieringstyper, der er omhandlet i afsnit VIII i denne forordning, og de gennemførelsesmetoder, der er omhandlet i artikel 17 i denne forordning, vælges på grundlag af deres evne til at nå de specifikke mål for foranstaltningen og deres evne til at give resultater, under hensyn navnlig til kontrolomkostningerne, den administrative byrde og den forventede risiko for, at reglerne ikke overholdes. For tilskud omfatter dette overvejelser om anvendelse af faste beløb, faste satser og enhedsomkostninger.

Artikel 12

Intern kontrol

Artikel 32 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

Artikel 13

Princippet om gennemsigtighed

1.   EUF'en gennemføres, og regnskaberne aflægges i overensstemmelse med princippet om gennemsigtighed.

2.   Den årlige redegørelse for forpligtelser, betalinger og det årlige beløb for bidragsindkaldelser, jf. artikel 7 i den interne aftale om den 10. EUF, offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

3.   Artikel 35, stk. 2, første afsnit, og stk. 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om offentliggørelse af oplysninger om modtagere og andre oplysninger finder anvendelse, jf. dog artikel 4 i denne forordning. I forbindelse med artikel 21, stk. 2, andet afsnit, i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 forstås om nødvendigt ved udtrykket »lokalitet«, hvad der svarer til regionen på NUTS 2-niveau, når modtageren er en fysisk person.

4.   Foranstaltninger, der finansieres under EUF'en, kan gennemføres med parallel eller fælles samfinansiering.

I tilfælde af parallel samfinansiering opdeles en foranstaltning i flere tydeligt identificerbare komponenter, der hver især finansieres af de forskellige partnere, som deltager i samfinansieringen, således at finansieringsmidlernes endelige anvendelse altid kan identificeres.

I tilfælde af fælles samfinansiering fordeles de samlede omkostninger ved en foranstaltning mellem de partnere, der deltager i samfinansieringen, og midlerne sammenlægges, således at det ikke længere er muligt at identificere finansieringskilden for en specifik aktivitet under foranstaltningen. I så fald skal den efterfølgende offentliggørelse af tilskudsaftaler og offentlige kontrakter, jf. artikel 35, stk. 2, første afsnit, og stk. 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, ske i overensstemmelse med en eventuel bemyndiget enheds regler.

5.   Kommissionen træffer, når den yder finansiel bistand, i givet fald alle nødvendige foranstaltninger til at sikre synligheden af Unionens finansielle støtte. Dette omfatter foranstaltninger, der pålægger modtagerne af midler fra Unionen krav om synlighed, undtagen i behørigt begrundede tilfælde. Kommissionen er ansvarlig for at overvågemodtagernes overholdelse af disse krav.

AFSNIT III

EUF-midler og gennemførelse

Artikel 14

Kilderne til EUF-midler

EUF-midlerne består af det loft, der er omhandlet i artikel 1 i afgørelse 2013/759/EU, og af de andre formålsbestemte indtægter, der er omhandlet i artikel 9 i denne forordning.

De EUF-midler, der forvaltes af EIB, består også af de midler i investeringsfaciliteten, der forvaltes som en revolverende fond.

Artikel 15

EUF'ens struktur

EUF'ens indtægter og udgifter opdeles i overensstemmelse med deres art eller formål.

Artikel 16

Gennemførelse af EUF'en i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning

1.   Kommissionen varetager Unionens ansvarsområder som defineret i artikel 57 i AVS-EU-partnerskabsaftalen og i associeringsafgørelsen. Med henblik herpå gennemfører den på eget ansvar og inden for grænserne af EUF'ens midler EUF'ens indtægter og udgifter i overensstemmelse med bestemmelserne i nærværende del og tredje del i denne forordning.

2.   Medlemsstaterne samarbejder med Kommissionen, således at EUF'ens midler anvendes i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning.

Artikel 17

Gennemførelsesmetoder

1.   Artikel 56 og 57 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

2.   Reglerne om gennemførelsesmetoder i kapitel 2 i afsnit IV i første del i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og artikel 188 og 193 i samme forordning finder anvendelse, jf. dog bestemmelserne i stk. 3-5 i denne artikel. Artikel 58, stk. 1, litra b), og artikel 59 i samme forordning om delt forvaltning med medlemsstaterne finder dog ikke anvendelse.

3.   De bemyndigede enheder skal sikre overensstemmelse med Unionens eksterne politik og kan overdrage budgetgennemførelsesopgaver til andre enheder på betingelser, der svarer til de betingelser, som gælder for Kommissionen. De skal hvert år opfylde deres forpligtelser i henhold til artikel 60, stk. 5, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Revisionsudtalelsen skal forelægges senest en måned efter rapporten og forvaltningserklæringen, således at der kan tages hensyn til den i Kommissionens erklæring.

Internationale organisationer som omhandlet i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. ii), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og organer i medlemsstaterne som omhandlet i artikel 58, stk. 1, litra c), nr. v) og vi), i nævnte forordning, der har fået overdraget opgaver af Kommissionen, kan også overdrage budgetgennemførelsesopgaver til nonprofitorganisationer, der er i besiddelse af passende operationel og finansiel kapacitet, på betingelser svarende til dem, der gælder for Kommissionen.

AVS-staterne og OLT'erne kan også overdrage budgetgennemførelsesopgaver til deres egne afdelinger og til privatretlige organer på grundlag af en tjenesteydelseskontrakt. Disse organer udvælges på grundlag af åbne, gennemsigtige, proportionale og ikkediskriminerende procedurer, idet interessekonflikter undgås. Betingelserne for tjenesteydelseskontrakten fastsættes i finansieringsaftalen.

4.   Hvis EUF'en gennemføres ved indirekte forvaltning med AVS-stater eller OLT'er, gælder følgende, uden at dette berører det ansvar, som påligger AVS-staterne eller OLT'erne, der handler i egenskab af ordregivende myndigheder:

| a) | Kommissionen inddriver om nødvendigt skyldige beløb fra modtagerne i overensstemmelse med artikel 80 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, herunder ved en afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes, på de samme betingelser som dem, der er fastlagt i traktatens artikel 299 |
| --- | --- |

a)

Kommissionen inddriver om nødvendigt skyldige beløb fra modtagerne i overensstemmelse med artikel 80 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, herunder ved en afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes, på de samme betingelser som dem, der er fastlagt i traktatens artikel 299

| b) | Kommissionen kan, når omstændighederne kræver det, pålægge administrative og/eller økonomiske sanktioner på de samme betingelser som dem, der er fastlagt i artikel 109 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. |
| --- | --- |

b)

Kommissionen kan, når omstændighederne kræver det, pålægge administrative og/eller økonomiske sanktioner på de samme betingelser som dem, der er fastlagt i artikel 109 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

Finansieringsaftalen skal indeholde bestemmelser om samarbejdet mellem Kommissionen og AVS-staten eller OLT'et med henblik herpå.

5.   Unionens finansielle bistand kan ydes gennem bidrag til internationale, regionale eller nationale fonde, f.eks. fonde, der er etableret eller forvaltes af EIB, medlemsstater eller partnerlande og regioner eller internationale organisationer med henblik på at tiltrække fælles samfinansiering fra en række donorer, eller til fonde, der er oprettet af en eller flere donorer med henblik på fælles gennemførelse af projekter.

Gensidig adgang for finansielle institutioner i Unionen til finansielle instrumenter, der er oprettet af andre organisationer, skal i givet fald fremmes.

AFSNIT IV

Finansielle aktører

Artikel 18

Generelle bestemmelser om finansielle aktører og deres ansvar

1.   Kommissionen giver hver enkelt finansiel aktør de ressourcer, der er nødvendige for, at den pågældende kan udføre sine funktioner, samt en detaljeret beskrivelse af den pågældendes opgaver, rettigheder og forpligtelser.

2.   Artikel 64 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om adskillelse af funktioner finder anvendelse.

3.   Kapitel 4 i afsnit IV i første del i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle aktørers ansvar finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 19

Den anvisningsberettigede

1.   Artikel 65, 66 og 67 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om henholdsvis den anvisningsberettigede, dennes beføjelser og opgaver og EU-delegationschefernes beføjelser og opgaver finder anvendelse.

Den årsberetning, der er nævnt i artikel 66, stk. 9, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, omfatter i et bilag oversigter, der pr. tildeling, land, territorium, region eller underregion viser de samlede forpligtelser, de tildelte midler og betalingerne i løbet af regnskabsåret og de kumulerede beløb siden den respektive EUF's begyndelse.

2.   Hvis den ansvarlige anvisningsberettigede i Kommissionen får kendskab til problemer i forbindelse med gennemførelsen af procedurerne for forvaltning af EUF-midler, tager vedkommende sammen med den udpegede nationale, regionale, AVS-interne eller territoriale anvisningsberettigede de fornødne kontakter for at afhjælpe situationen og træffer de nødvendige foranstaltninger. Hvis den nationale, regionale, AVS-interne eller territoriale anvisningsberettigede ikke varetager eller ikke er i stand til at varetage de funktioner, som påhviler den pågældende i henhold til AVS-EU-partnerskabsaftalen eller associeringsafgørelsen, kan den ansvarlige anvisningsberettigede i Kommissionen midlertidigt træde i den pågældende anvisningsberettigedes sted og handle i dennes navn og på dennes vegne; i så fald kan Kommissionen modtage en finansiel godtgørelse, der skal dække den yderligere administrative arbejdsbyrde, og som afholdes over de midler, der er tildelt den pågældende AVS-stat eller det pågældende OLT.

Artikel 20

Regnskabsføreren

1.   Kommissionens regnskabsfører er ligeledes regnskabsfører for EUF'en.

2.   Artikel 68, med undtagelse af stk. 1, andet afsnit, og artikel 69 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om henholdsvis regnskabsførerens beføjelser og opgaver og beføjelser, som regnskabsføreren kan delegere, finder anvendelse. Artikel 54, artikel 57, stk. 3, artikel 58, stk. 5, andet afsnit, og artikel 58, stk. 6, i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 finder ikke anvendelse.

AFSNIT V

Forvaltning af indtægter

Artikel 21

Det årlige bidrag og dets trancher

1.   I overensstemmelse med artikel 7 i den interne aftale om den 10. EUF fastsættes loftet for det årlige beløb for bidraget for år n + 2 og det årlige beløb for bidraget for år n + 1 samt betalingen heraf i tre trancher efter proceduren i stk. 2-7 i nærværende artikel.

De trancher, som hver medlemsstat skal indbetale, fastsættes, så de er proportionale med den pågældende medlemsstats bidrag til EUF'en som fastsat i artikel 1, stk. 2, i den interne aftale om den 10. EUF.

2.   Kommissionen forelægger senest den 15. oktober i år n et forslag, som fastsætter:

| a) | loftet for det årlige beløb for bidraget for år n + 2 |
| --- | --- |

a)

loftet for det årlige beløb for bidraget for år n + 2

| b) | det årlige beløb for bidraget for år n + 1 |
| --- | --- |

b)

det årlige beløb for bidraget for år n + 1

| c) | beløbet for første tranche af bidraget for år n + 1 |
| --- | --- |

c)

beløbet for første tranche af bidraget for år n + 1

| d) | et vejledende, ikkebindende overslag på grundlag af en statistisk metode over de årlige bidragsbeløb for år n + 3 og n + 4. |
| --- | --- |

d)

et vejledende, ikkebindende overslag på grundlag af en statistisk metode over de årlige bidragsbeløb for år n + 3 og n + 4.

Rådet træffer afgørelse om forslaget senest den 15. november i år n.

Medlemsstaterne betaler første tranche af bidraget for år n + 1 senest den 21. januar i år n + 1.

3.   Kommissionen forelægger senest den 15. juni i år n + 1 et forslag, som fastsætter:

| a) | beløbet for anden tranche af bidraget for år n + 1 |
| --- | --- |

a)

beløbet for anden tranche af bidraget for år n + 1

| b) | et revideret årligt beløb for bidraget for år n + 1 under hensyn til de faktiske behov i de tilfælde, hvor det årlige beløb afviger fra de faktiske behov, jf. artikel 7, stk. 3, i den interne aftale om den 10. EUF. |
| --- | --- |

b)

et revideret årligt beløb for bidraget for år n + 1 under hensyn til de faktiske behov i de tilfælde, hvor det årlige beløb afviger fra de faktiske behov, jf. artikel 7, stk. 3, i den interne aftale om den 10. EUF.

Rådet træffer afgørelse om forslaget senest 21 kalenderdage efter, at Kommissionen har forelagt forslaget.

Medlemsstaterne betaler anden tranche senest 21 kalenderdage efter vedtagelsen af Rådets afgørelse.

4.   Kommissionen udarbejder og forelægger senest den 15. juni i år n + 1 Rådet en redegørelse for forpligtelser, betalinger og det årlige beløb for indkaldelser af bidrag, der er gennemført i år n, og som skal gennemføres i år n + 1 og år n + 2, under hensyntagen til EIB's overslag vedrørende forvaltningen og driften af investeringsfaciliteten, herunder også de rentegodtgørelser, der gennemføres af EIB. Kommissionen tilvejebringer medlemsstaternes årlige bidragsbeløb samt det beløb, som EUF'en stadig skal betale, og skelner mellem EIB's og Kommissionens andele. Beløbene for årene n + 1 og n + 2 baseres på, i hvor høj grad de foreslåede midler reelt kan udbetales, samtidig med at det tilstræbes at undgå betydelige udsving mellem de forskellige år samt betydelige saldi i slutningen af året.

5.   Kommissionen forelægger senest den 10. oktober i år n + 1 et forslag, som fastsætter:

| a) | beløbet for tredje tranche af det årlige bidrag for år n + 1 |
| --- | --- |

a)

beløbet for tredje tranche af det årlige bidrag for år n + 1

| b) | et revideret årligt beløb for bidraget for år n + 1 under hensyn til de faktiske behov i de tilfælde, hvor det årlige beløb afviger fra de faktiske behov, jf. artikel 7, stk. 3, i den interne aftale om den 10. EUF. |
| --- | --- |

b)

et revideret årligt beløb for bidraget for år n + 1 under hensyn til de faktiske behov i de tilfælde, hvor det årlige beløb afviger fra de faktiske behov, jf. artikel 7, stk. 3, i den interne aftale om den 10. EUF.

Rådet træffer afgørelse om forslaget senest 21 kalenderdage efter, at Kommissionen har forelagt forslaget.

Medlemsstaterne betaler tredje tranche senest 21 kalenderdage efter vedtagelsen af Rådets afgørelse.

6.   Summen af trancherne vedrørende et givet år kan ikke overstige det årlige beløb for det bidrag, der er fastsat for dette år. Det årlige bidragsbeløb kan ikke overstige det loft, der er fastsat for dette år. Loftet kan kun forhøjes i henhold til artikel 7, stk. 4, i den interne aftale om den 10. EUF. En eventuel forhøjelse af loftet skal indgå i de forslag, der er omhandlet i stk. 2, 3 og 5.

7.   Loftet for det årlige bidragsbeløb, som hver medlemsstat skal betale for år n + 2, det årlige bidragsbeløb for år n + 1 og trancherne af bidragene skal indeholde nærmere angivelser af:

| a) | det beløb, der forvaltes af Kommissionen, og |
| --- | --- |

a)

det beløb, der forvaltes af Kommissionen, og

| b) | det beløb, der forvaltes af EIB, herunder de rentegodtgørelser, der forvaltes af EIB. |
| --- | --- |

b)

det beløb, der forvaltes af EIB, herunder de rentegodtgørelser, der forvaltes af EIB.

Artikel 22

Betaling af trancherne

1.   Indkaldelser af bidrag skal først opbruge de beløb, som er fastsat for tidligere europæiske udviklingsfonde, det ene efter det andet.

2.   Medlemsstaternes bidrag udtrykkes i euro og betales i euro.

3.   Hver medlemsstat indbetaler det bidrag, der er omhandlet i artikel 21, st. 7, litra a), på en særlig konto benævnt »Europa-Kommissionen — Den Europæiske Udviklingsfond«, som er oprettet hos den pågældende medlemsstats centralbank eller i den finansielle institution, som medlemsstaten har udpeget. Bidragene bliver stående på disse særlige konti, indtil der skal foretages betalinger. Kommissionen bestræber sig på at fordele trækkene på de særlige konti således, at dens tilgodehavender på disse konti til enhver tid svarer til fordelingsnøglen i artikel 1, stk. 2, litra a), i den interne aftale om den 10. EUF.

Hver medlemsstat indbetaler det bidrag, der er omhandlet i artikel 21, stk. 7, litra b), i denne forordning, i overensstemmelse med artikel 53, stk. 1.

Artikel 23

Renter af ikkebetalte bidragsbeløb

1.   Efter udløbet af de frister, der er fastsat i artikel 21, stk. 2, 3 og 5, er den pågældende medlemsstat forpligtet til at betale renter på følgende betingelser:

| a) | Rentesatsen er den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner den første kalenderdag i den måned, hvor fristen udløber, og som offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven, forhøjet med to procentpoint. Denne sats forhøjes med 0,25 procentpoint for hver måneds forsinkelse. |
| --- | --- |

a)

Rentesatsen er den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner den første kalenderdag i den måned, hvor fristen udløber, og som offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven, forhøjet med to procentpoint. Denne sats forhøjes med 0,25 procentpoint for hver måneds forsinkelse.

| b) | Renterne skal betales for den periode, der går fra kalenderdagen efter udløbet af betalingsfristen og indtil betalingsdatoen. |
| --- | --- |

b)

Renterne skal betales for den periode, der går fra kalenderdagen efter udløbet af betalingsfristen og indtil betalingsdatoen.

2.   Med hensyn til det bidrag, der er omhandlet i artikel 21, stk. 7, litra a), indbetales renterne på en af de konti, der er omhandlet i artikel 1, stk. 6, i den interne aftale om den 10. EUF.

Med hensyn til det bidrag, der er omhandlet i artikel 21, stk. 7, litra b), indbetales renterne til investeringsfaciliteten i overensstemmelse med artikel 53, stk. 1.

Artikel 24

Indkaldelse af ikkebetalte bidrag

Ved udløbet af gyldighedsperioden for finansprotokollen i AVS-EU-partnerskabsaftalen indkalder Kommissionen og, efter behov, EIB på de betingelser, der er fastsat i denne forordning, den del af bidragene, som medlemsstaterne stadig skal indbetale i henhold til artikel 21 i denne forordning.

Artikel 25

Øvrige bestemmelser om forvaltning af indtægter

1.   Artikel 77, 78 og 79, artikel 80, stk. 1 og 2, og artikel 81 og 82 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om overslag over fordringer, fastlæggelse af fordringer, anvisning af indtægter, reglerne vedrørende inddrivelse, forældelsesfrist og national behandling af EU-krav finder anvendelse. Inddrivelse kan finde sted ved hjælp af en afgørelse truffet af Kommissionen, der kan tvangsfuldbyrdes i henhold til traktatens artikel 299.

2.   For så vidt angår artikel 77, stk. 3, og artikel 78, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 skal henvisningen til egne indtægter forstås som en henvisning til medlemsstaternes bidrag, jf. artikel 21 i denne forordning.

3.   Artikel 83, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 finder anvendelse på inddrivelser, der er fastlagt i euro. For inddrivelser i lokal valuta gælder den nævnte bestemmelse under anvendelse af den sats, som er fastsat af centralbanken i det land, der udsteder valutaen, og som er gældende den første dag i den måned, hvor indtægtsordren er udstedt.

4.   For så vidt angår artikel 84, stk. 3, i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 udarbejdes der en særskilt oversigt over fordringer for EUF'en, som vedlægges den beretning, der er omhandlet i artikel 44, stk. 2, i denne forordning.

5.   Artikel 85 og 90 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 finder ikke anvendelse.

AFSNIT VI

Forvaltning af udgifter

Artikel 26

Finansieringsafgørelse

Forud for indgåelsen af en udgiftsforpligtelse skal der foreligge en finansieringsafgørelse vedtaget af Kommissionen.

Artikel 84 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse med undtagelse af stk. 2.

Artikel 27

Regler vedrørende forpligtelser

1.   Artikel 85 med undtagelse af stk. 3, litra c), artikel 86, 87 og 185 samt artikel 189, stk. 1 og 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om forpligtelser og gennemførelsen af foranstaltninger udadtil finder anvendelse. Artikel 95, stk. 2, artikel 97, stk. 1, litra a) og e), og artikel 98 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 finder ikke anvendelse.

2.   Med hensyn til anvendelsen af artikel 189, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 kan perioden for indgåelse af individuelle kontrakter og tilskudsaftaler til gennemførelse af foranstaltningen forlænges ud over tre år fra datoen for indgåelsen af finansieringsaftalen, hvor AVS-stater og OLT'er overdrager budgetgennemførelsesopgaver i henhold til artikel 17, stk. 3.

3.   Hvis EUF'ens midler anvendes ved indirekte forvaltning med AVS-stater eller OLT'er, kan den ansvarlige anvisningsberettigede, når han har accepteret begrundelsen herfor, forlænge den periode på to år, der er omhandlet i artikel 86, stk. 5, tredje afsnit, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og den periode på tre år, der er omhandlet i artikel 189, stk. 2, andet afsnit, i samme forordning.

4.   Ved udløbet af de forlængede perioder, der er omhandlet i stk. 3, eller de perioder, der er omhandlet i artikel 86, stk. 5, tredje afsnit, og artikel 189, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, frigøres den uudnyttede del af forpligtelserne i givet fald.

5.   Når der træffes foranstaltninger i henhold til artikel 96 og 97 i AVS-EU-partnerskabsaftalen, kan forløbet af de forlængede perioder, der er omhandlet i stk. 3, artikel 86, stk. 5, tredje afsnit, og artikel 189, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, suspenderes.

6.   For så vidt angår artikel 87, stk. 1, litra c), og stk. 2, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 vurderes overensstemmelsen og den formelle korrekthed i forhold til de relevante bestemmelser, navnlig traktaterne, AVS-EU-partnerskabsaftalen, associeringsafgørelsen, den interne aftale om den 10. EUF, denne forordning og alle akter, der vedtages til gennemførelse af de pågældende bestemmelser.

7.   I forbindelse med enhver retlig forpligtelse skal det udtrykkeligt anføres, at Kommissionen og Revisionsretten har kontrol- og revisionsbeføjelser, og at OLAF har undersøgelsesbeføjelser, på grundlag af dokumenter og på stedet, i forhold til alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, der har modtaget midler fra EUF'en.

Artikel 28

Fastsættelse, anvisning og betaling af udgifter

Artikel 88 og 89, artikel 90 med undtagelse af stk. 4, andet afsnit, artikel 91 og artikel 184, stk. 4, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

Artikel 29

Betalingsfrister

1.   Artikel 92 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse på betalinger, der foretages af Kommissionen, jf. dog stk. 2.

2.   Hvis EUF'ens midler anvendes ved indirekte forvaltning med AVS-stater eller OLT'er, og Kommissionen foretager betalinger på deres vegne, finder den frist, der er nævnt i artikel 92, stk. 1, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, anvendelse på alle betalinger, der ikke er omhandlet i litra a) i samme stykke. Finansieringsaftalen skal indeholde de bestemmelser, der er nødvendige for at sikre et hensigtsmæssigt samarbejde fra den ordregivende myndigheds side.

3.   Krav som følge af betalingsforsinkelser, som Kommissionen har ansvaret for, konteres den eller de konti, der er omhandlet i artikel 1, stk. 6, i den interne aftale om den 10. EUF.

AFSNIT VII

Diverse gennemførelsesbestemmelser

Artikel 30

Den interne revisor

Kommissionens interne revisor er ligeledes intern revisor for EUF'en. Artikel 99 og 100 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

Artikel 31

It-systemer, elektronisk fremsendelse og e-forvaltning

Artikel 93, 94 og 95 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om elektronisk forvaltning af transaktioner og dokumenter finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 32

God forvaltning og klagemuligheder

Artikel 96 og 97 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

Artikel 33

Anvendelse af den centrale udelukkelsesdatabase

Den centrale udelukkelsesdatabase, der er oprettet i medfør af artikel 108, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, og som indeholder oplysninger om ansøgere, tilbudsgivere og tilskudsmodtagere, som befinder sig i en af de situationer, der er nævnt i artikel 106, artikel 109, stk. 1, første afsnit, litra b), og artikel 109, stk. 2, litra a), i samme forordning, anvendes ved gennemførelsen af EUF'en.

Artikel 108, stk. 2 og 5, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og artikel 142 og 144 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 om anvendelsen af den centrale udelukkelsesdatabase og om adgangen til den finder tilsvarende anvendelse.

For så vidt angår artikel 108, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 omfatter Unionens finansielle interesser gennemførelsen af EUF'en.

Artikel 34

Administrative ordninger med EU-Udenrigstjenesten

Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og Kommissionens tjenestegrene kan aftale detaljerede ordninger for at lette EU-delegationernes forvaltning af midler til afholdelse af støtteudgifter i tilknytning til EUF'en efter artikel 6 i den interne aftale om den 10. EUF.

AFSNIT VIII

Finansieringstyper

Artikel 35

Almindelige bestemmelser om finansieringstyper

1.   Samarbejde mellem Unionen og AVS-staterne og OLT'erne med henblik på at yde finansiel bistand i henhold til dette afsnit kan bl.a. udmønte sig i:

| a) | tresidede ordninger, hvorved Unionen med et tredjeland koordinerer sin bistand til en AVS-stat, et OLT eller en region |
| --- | --- |

a)

tresidede ordninger, hvorved Unionen med et tredjeland koordinerer sin bistand til en AVS-stat, et OLT eller en region

| b) | administrative samarbejdsforanstaltninger som f.eks. partnerskaber mellem offentlige institutioner, lokale myndigheder, nationale offentlige organer eller privatretlige enheder, der har fået overdraget public service-opgaver, i en medlemsstat eller en region i den yderste periferi og de tilsvarende enheder i en AVS-stat eller et OLT eller deres region, samt samarbejdsforanstaltninger, der omfatter eksperter fra den offentlige sektor, som er udsendt af medlemsstaterne, og deres regionale og lokale myndigheder |
| --- | --- |

b)

administrative samarbejdsforanstaltninger som f.eks. partnerskaber mellem offentlige institutioner, lokale myndigheder, nationale offentlige organer eller privatretlige enheder, der har fået overdraget public service-opgaver, i en medlemsstat eller en region i den yderste periferi og de tilsvarende enheder i en AVS-stat eller et OLT eller deres region, samt samarbejdsforanstaltninger, der omfatter eksperter fra den offentlige sektor, som er udsendt af medlemsstaterne, og deres regionale og lokale myndigheder

| c) | ekspertfaciliteter til målrettet kapacitetsopbygning i en AVS-stat, et OLT eller deres region og kortsigtet teknisk bistand og rådgivning til dem samt støtte fra bæredygtige viden- og ekspertisecentre for forvaltningspraksis og reform i den offentlige sektor |
| --- | --- |

c)

ekspertfaciliteter til målrettet kapacitetsopbygning i en AVS-stat, et OLT eller deres region og kortsigtet teknisk bistand og rådgivning til dem samt støtte fra bæredygtige viden- og ekspertisecentre for forvaltningspraksis og reform i den offentlige sektor

| d) | bidrag til afholdelse af omkostninger, der er nødvendige for at etablere og administrere partnerskaber mellem offentlige og private partnere |
| --- | --- |

d)

bidrag til afholdelse af omkostninger, der er nødvendige for at etablere og administrere partnerskaber mellem offentlige og private partnere

| e) | støtteprogrammer for sektorpolitikker, hvorved Unionen yder støtte til en AVS-stats eller et OLT's sektorprogram, og |
| --- | --- |

e)

støtteprogrammer for sektorpolitikker, hvorved Unionen yder støtte til en AVS-stats eller et OLT's sektorprogram, og

| f) | rentegodtgørelser, jf. artikel 37. |
| --- | --- |

f)

rentegodtgørelser, jf. artikel 37.

2.   Ud over de finansieringstyper, der er omhandlet i artikel 36-42, kan der også ydes finansiel bistand gennem følgende:

| a) | gældslettelse i henhold til internationalt vedtagne gældslettelsesprogrammer |
| --- | --- |

a)

gældslettelse i henhold til internationalt vedtagne gældslettelsesprogrammer

| b) | i ekstraordinære tilfælde sektorspecifikke eller generelle importprogrammer, der kan være:






  — | sektorspecifikke importprogrammer vedrørende naturalier |
| --- | --- | --- |

b)

i ekstraordinære tilfælde sektorspecifikke eller generelle importprogrammer, der kan være:

—

sektorspecifikke importprogrammer vedrørende naturalier

| — | sektorspecifikke importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af sektorspecifik import, eller |
| --- | --- |

—

sektorspecifikke importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af sektorspecifik import, eller

| — | generelle importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af generel import af en bred vifte af produkter. |
| --- | --- |

—

generelle importprogrammer vedrørende valutastøtte til finansiering af generel import af en bred vifte af produkter.

3.   Der kan også ydes finansiel bistand gennem bidrag til internationale, regionale eller nationale fonde, f.eks. fonde, der er etableret eller forvaltes af Den Europæiske Investeringsbank, medlemsstater eller AVS-stater eller OLT'er og regioner eller af internationale organisationer, med henblik på at tiltrække fælles samfinansiering fra en række donorer, eller til fonde, der er oprettet af en eller flere donorer med sigte på fælles gennemførelse af projekter.

Gensidig adgang for finansielle institutioner i Unionen til finansielle instrumenter, der er oprettet af andre organisationer, skal i givet fald fremmes.

4.   Unionen trækker på medlemsstaternes erfaringer og udveksler erfaringer med dem ved gennemførelsen af sin støtte til omstilling og reform i AVS-staterne og OLT'erne.

Artikel 36

Indgåelse af offentlige kontrakter

1.   Artikel 101 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om offentlige kontrakter finder anvendelse.

2.   I denne forordning betragtes følgende som ordregivende myndigheder:

| a) | Kommissionen på vegne af en eller flere AVS-stater eller et eller flere OLT'er og for deres regning |
| --- | --- |

a)

Kommissionen på vegne af en eller flere AVS-stater eller et eller flere OLT'er og for deres regning

| b) | enheder og personer som omhandlet i artikel 185 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, der har fået overdraget de tilsvarende budgetgennemførelsesopgaver. |
| --- | --- |

b)

enheder og personer som omhandlet i artikel 185 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, der har fået overdraget de tilsvarende budgetgennemførelsesopgaver.

3.   For så vidt angår offentlige kontrakter indgået af de ordregivende myndigheder, der er omhandlet i stk. 2, eller på deres vegne, finder bestemmelserne i kapitel 1 i afsnit V i første del og i kapitel 3 i afsnit IV i anden del i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anvendelse med undtagelse af:

| a) | artikel 103, artikel 104, stk. 1, andet afsnit, og artikel 111 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 |
| --- | --- |

a)

artikel 103, artikel 104, stk. 1, andet afsnit, og artikel 111 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012

| b) | artikel 127, stk. 3 og 4, artikel 128, artikel 134-137, artikel 139, stk. 3-6, artikel 148, stk. 4, artikel 151, stk. 2, artikel 160, artikel 164, artikel 260, andet punktum, og artikel 262 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012. |
| --- | --- |

b)

artikel 127, stk. 3 og 4, artikel 128, artikel 134-137, artikel 139, stk. 3-6, artikel 148, stk. 4, artikel 151, stk. 2, artikel 160, artikel 164, artikel 260, andet punktum, og artikel 262 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012.

Artikel 124, stk. 2, i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 finder anvendelse på ejendomskontrakter.

Første afsnit i dette stykke finder ikke anvendelse på de ordregivende myndigheder, der er omhandlet i stk. 2, litra b), i denne artikel, når Kommissionen efter kontrol i henhold til artikel 61 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 har bemyndiget dem til at anvende deres egne udbudsprocedurer.

4.   For så vidt angår offentlige kontrakter indgået af Kommissionen for egen regning og gennemførelsesforanstaltningerne vedrørende bistand i krisesituationer, civilbeskyttelsesforanstaltninger og humanitære bistandsforanstaltninger finder bestemmelserne i afsnit V i første del i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anvendelse.

5.   Ved manglende overholdelse af de procedurer, der er omhandlet i stk. 3, kan udgifterne til de pågældende foranstaltninger ikke finansieres af EUF'en.

6.   De udbudsprocedurer, der er omhandlet i stk. 3, skal fastlægges i finansieringsaftalen.

7.   For så vidt angår artikel 263, stk. 1, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 gælder følgende:

| a) | »en forhåndsmeddelelse« er den meddelelse, hvori de ordregivende myndigheder til orientering oplyser den forventede samlede værdi af og genstanden for de kontrakter og rammekontrakter, som de agter at tildele i løbet af regnskabsåret, med undtagelse af kontrakter, der tildeles ved udbud med forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse |
| --- | --- |

a)

»en forhåndsmeddelelse« er den meddelelse, hvori de ordregivende myndigheder til orientering oplyser den forventede samlede værdi af og genstanden for de kontrakter og rammekontrakter, som de agter at tildele i løbet af regnskabsåret, med undtagelse af kontrakter, der tildeles ved udbud med forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse

| b) | »en udbudsbekendtgørelse« gør det muligt for de ordregivende myndigheder at tilkendegive, at de agter at indlede en procedure for tildeling af en kontrakt eller en rammekontrakt eller iværksætte et dynamisk indkøbssystem i overensstemmelse med artikel 131 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 |
| --- | --- |

b)

»en udbudsbekendtgørelse« gør det muligt for de ordregivende myndigheder at tilkendegive, at de agter at indlede en procedure for tildeling af en kontrakt eller en rammekontrakt eller iværksætte et dynamisk indkøbssystem i overensstemmelse med artikel 131 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012

| c) | »en bekendtgørelse om indgåelse af kontrakt« er den bekendtgørelse, som meddeler resultaterne af proceduren for tildeling af kontrakter, rammekontrakter eller kontrakter, der er baseret på et dynamisk indkøbssystem. |
| --- | --- |

c)

»en bekendtgørelse om indgåelse af kontrakt« er den bekendtgørelse, som meddeler resultaterne af proceduren for tildeling af kontrakter, rammekontrakter eller kontrakter, der er baseret på et dynamisk indkøbssystem.

Artikel 37

Tilskud

1.   Afsnit VI i første del og artikel 192 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse, jf. dog stk. 2 og 3.

2.   Tilskud er direkte finansielle bidrag uden krav om tilbagebetaling, der ydes fra EUF'en til finansiering af:

| a) | en foranstaltning, som skal fremme virkeliggørelsen af et mål, der indgår i AVS-EU-partnerskabsaftalen eller associeringsafgørelsen eller i et program eller projekt, som er vedtaget i overensstemmelse med Cotonouaftalen eller associeringsafgørelsen, eller |
| --- | --- |

a)

en foranstaltning, som skal fremme virkeliggørelsen af et mål, der indgår i AVS-EU-partnerskabsaftalen eller associeringsafgørelsen eller i et program eller projekt, som er vedtaget i overensstemmelse med Cotonouaftalen eller associeringsafgørelsen, eller

| b) | driften af et organ, der arbejder for virkeliggørelsen af et af de mål, der er omhandlet i litra a). |
| --- | --- |

b)

driften af et organ, der arbejder for virkeliggørelsen af et af de mål, der er omhandlet i litra a).

Et tilskud som omhandlet i litra a) kan ydes til et organ, der er omhandlet i artikel 208, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

3.   Når Kommissionens samarbejder med aktører fra en AVS-stat eller et OLT, skal den tage hensyn til deres særlige karakter, herunder behov og kontekst, når den fastlægger finansieringsmetoderne, arten af bidrag, tildelingsmetoder og de administrative bestemmelser for forvaltning af tilskud med henblik på at nå ud til og bedst muligt at imødekomme så mange aktører fra AVS-stater og OLT'er som muligt og mest effektivt at opfylde målene for AVS-EU-partnerskabsaftalen og associeringsafgørelsen. Specifikke metoder skal fremmes, som f.eks. partnerskabsaftaler, finansiel støtte til tredjeparter, direkte tildeling eller begrænset adgang til indkaldelse af forslag eller faste beløb.

4.   Følgende betragtes ikke som tilskud som omhandlet i denne forordning:

| a) | de poster, der er omhandlet i artikel 121, stk. 2, litra b)-f), h) og i), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 |
| --- | --- |

a)

de poster, der er omhandlet i artikel 121, stk. 2, litra b)-f), h) og i), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012

| b) | finansiel bistand som omhandlet i artikel 35, stk. 2, i denne forordning. |
| --- | --- |

b)

finansiel bistand som omhandlet i artikel 35, stk. 2, i denne forordning.

5.   Artikel 175 og 177 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 finder ikke anvendelse.

Artikel 38

Priser

Afsnit VII i første del i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse med undtagelse af artikel 138, stk. 2, andet afsnit.

Artikel 39

Budgetstøtte

Artikel 186 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

Unionens generelle eller sektorbestemte budgetstøtte er baseret på et gensidigt ansvar og fælles forpligtelser over for de universelle værdier og sigter mod at styrke de kontraktbaserede partnerskaber mellem Unionen og AVS-staterne og OLT'erne med henblik på at fremme demokrati, menneskerettigheder og retsstaten, at støtte en holdbar økonomisk vækst og at udrydde fattigdom.

Enhver afgørelse om at yde budgetstøtte skal være baseret på Unionens vedtagne budgetstøttepolitikker, et sæt klare støtteberettigelseskriterier og en omhyggelig vurdering af risici og fordele.

En vigtig forudsætning for en sådan afgørelse skal være en vurdering af AVS-staternes og OLT'ernes engagement, resultater og fremskridt for så vidt angår demokrati, menneskerettigheder og retsstaten. Budgetstøtten skal differentieres for bedre at kunne tage højde for de politiske, økonomiske og sociale forhold i AVS-staterne og OLT'erne og tage hensyn til sårbare situationer.

Når der ydes budgetstøtte, skal Kommissionen klart definere og overvåge støttebetingelserne og støtte udviklingen af parlamentarisk kontrol og af revisionskapacitet og øge gennemsigtigheden og offentlighedens adgang til information.

Udbetaling af budgetstøtte er betinget af, at der gøres tilfredsstillende fremskridt i retning af at nå de mål, der er aftalt med AVS-staterne og OLT'erne.

Når der ydes budgetstøtte til OLT'erne, skal der tages hensyn til deres institutionelle forbindelser med den pågældende medlemsstat.

Artikel 40

Finansielle instrumenter

Finansielle instrumenter kan oprettes ved de finansieringsafgørelser, der er omhandlet i artikel 26. De skal så vidt muligt være under ledelse af EIB, et multilateralt europæisk finansieringsinstitut, såsom Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD), eller et bilateralt europæisk finansieringsinstitut, som f.eks. bilaterale udviklingsbanker, eventuelt kombineret med supplerende tilskud fra andre kilder.

Kommissionen kan gennemføre finansielle instrumenter ved direkte forvaltning eller ved indirekte forvaltning ved at overdrage opgaver til enheder i henhold til artikel 58, stk. 1, litra c), nr. ii), iii), v) og vi), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Disse enheder skal opfylde kravene i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og overholde Unionens mål, standarder og politikker samt bedste praksis for anvendelsen af og rapportering om Unionens midler.

Organer, som opfylder kriterierne i artikel 60, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anses for at opfylde udvælgelseskriterierne, som omhandlet i artikel 139 i samme forordning. Afsnit VIII i første del i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse med undtagelse af artikel 139, stk. 1, stk. 4, første afsnit, og stk. 5.

Finansielle instrumenter kan grupperes i faciliteter med henblik på gennemførelse og rapportering.

Artikel 41

Eksperter

Artikel 204, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og artikel 287 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 om aflønnede eksterne eksperter finder anvendelse.

Artikel 42

EU-trustfonde

1.   Artikel 187 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse, jf. dog stk. 2.

2.   For så vidt angår artikel 187, stk. 8, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 er det kompetente udvalg det udvalg, der er omhandlet i artikel 8 i den interne aftale om den 10. EUF.

AFSNIT IX

Regnskabsaflæggelse og regnskabsføring

Artikel 43

EUF'ens regnskaber

1.   EUF'ens regnskaber, der beskriver dens finansielle situation pr. 31. december i et givet år, omfatter:

| a) | årsregnskabet |
| --- | --- |

a)

årsregnskabet

| b) | beretningen om den finansielle gennemførelse. |
| --- | --- |

b)

beretningen om den finansielle gennemførelse.

Årsregnskabet skal ledsages af de oplysninger, der forelægges af EIB i overensstemmelse med artikel 57.

2.   Regnskabsføreren sender senest den 31. marts efter det afsluttede regnskabsår det foreløbige årsregnskab til Revisionsretten.

3.   Revisionsretten fremsætter senest den 15. juni efter det afsluttede regnskabsår sine bemærkninger til det foreløbige årsregnskab for så vidt angår den del af EUF'ens midler, som Kommissionen står for den økonomiske forvaltning af, så Kommissionen kan foretage de korrektioner, som skønnes nødvendige med henblik på opstilling af det endelige årsregnskab.

4.   Kommissionen godkender det endelige årsregnskab og sender det senest den 31. juli efter det afsluttede regnskabsår til Europa-Parlamentet, Rådet og Revisionsretten.

5.   Artikel 148, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

6.   Det endelige årsregnskab offentliggøres senest den 15. november efter det afsluttede regnskabsår i Den Europæiske Unions Tidende sammen med den revisionserklæring, som Revisionsretten afgiver i overensstemmelse med artikel 49.

7.   Det foreløbige og det endelige årsregnskab, jf. stk. 2 og 4, kan fremsendes elektronisk.

Artikel 44

Årsregnskaber og beretning om den finansielle gennemførelse

1.   Artikel 145 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

2.   Beretningen om den finansielle gennemførelse udarbejdes af den ansvarlige anvisningsberettigede og sendes til regnskabsføreren senest den 15. marts, således af den kan medtages i EUF'ens årsregnskab. Den skal give et retvisende og pålideligt billede af indtægts- og udgiftstransaktioner fra EUF'ens midler. Den opstilles i millioner euro og omfatter:

| a) | regnskabet over resultatet af den finansielle gennemførelse, der sammenfatter alle finansielle transaktioner i regnskabsåret med hensyn til indtægter og udgifter |
| --- | --- |

a)

regnskabet over resultatet af den finansielle gennemførelse, der sammenfatter alle finansielle transaktioner i regnskabsåret med hensyn til indtægter og udgifter

| b) | bilaget til regnskabet over resultatet af den finansielle gennemførelse, der indeholder supplerende oplysninger om og noter til de heri indeholdte oplysninger. |
| --- | --- |

b)

bilaget til regnskabet over resultatet af den finansielle gennemførelse, der indeholder supplerende oplysninger om og noter til de heri indeholdte oplysninger.

3.   Regnskabet over resultatet af den finansielle gennemførelse omfatter følgende:

| a) | en oversigt, der viser udviklingen i tildelingerne i det forløbne regnskabsår |
| --- | --- |

a)

en oversigt, der viser udviklingen i tildelingerne i det forløbne regnskabsår

| b) | en oversigt, der pr. tildeling viser de samlede forpligtelser, de tildelte midler og betalingerne i løbet af regnskabsåret og de kumulerede beløb siden EUF'ens begyndelse. |
| --- | --- |

b)

en oversigt, der pr. tildeling viser de samlede forpligtelser, de tildelte midler og betalingerne i løbet af regnskabsåret og de kumulerede beløb siden EUF'ens begyndelse.

Artikel 45

Kommissionens og EIB's overvågning og rapportering

1.   Kommissionen og EIB overvåger hver især, i det omfang de er berørt, hvordan AVS-staterne, OLT'erne eller andre modtagere anvender støtten fra EUF'en samt gennemførelsen af de projekter, der finansieres af EUF'en, idet der især lægges vægt på de mål, der er omhandlet i artikel 55 og 56 i AVS-EU-partnerskabsaftalen og de tilsvarende bestemmelser i associeringsafgørelsen.

2.   EIB underretter regelmæssigt Kommissionen om gennemførelsen af de projekter, der finansieres af den del af EUF-midlerne, som EIB forvalter, i overensstemmelse med de procedurer, der er fastlagt i de operationelle retningslinjer for investeringsfaciliteten.

3.   Kommissionen og EIB giver medlemsstaterne oplysninger om den operationelle gennemførelse af EUF'ens midler i overensstemmelse med artikel 18 i gennemførelsesforordningen. Kommissionen meddeler Revisionsretten disse oplysninger i overensstemmelse med artikel 11, stk. 5, i den interne aftale om den 10. EUF.

Artikel 46

Regnskabsføring

De regnskabsregler, der er omhandlet i artikel 143, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, finder anvendelse på den del af EUF'ens midler, der forvaltes af Kommissionen. Disse regler anvendes på EUF'en under hensyntagen til dens aktiviteters særlige karakter.

Regnskabsprincipperne i artikel 144 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse på de årsregnskaber, der er omhandlet i artikel 44 i denne forordning.

Artikel 151, 153, 154 og 155 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

Regnskabsføreren udarbejder og vedtager efter høring af den ansvarlige anvisningsberettigede den kontoplan, der skal anvendes i forbindelse med EUF'ens transaktioner.

Artikel 47

Opstilling af bevillingsregnskab

1.   Bevillingsregnskabet giver et detaljeret billede af den økonomiske forvaltning af EUF'ens midler.

2.   Bevillingsregnskabet viser alle:

| a) | tildelinger og de tilsvarende EUF-midler |
| --- | --- |

a)

tildelinger og de tilsvarende EUF-midler

| b) | finansielle forpligtelser |
| --- | --- |

b)

finansielle forpligtelser

| c) | regnskabsårets udbetalinger og |
| --- | --- |

c)

regnskabsårets udbetalinger og

| d) | fastlagte fordringer og inkasserede beløb med angivelse af det fulde beløb uden modregning. |
| --- | --- |

d)

fastlagte fordringer og inkasserede beløb med angivelse af det fulde beløb uden modregning.

3.   Når forpligtelser, betalinger og fordringer er udtrykt i national valuta, skal regnskabssystemet om nødvendigt gøre det muligt at bogføre dem i både national valuta og euro.

4.   Samlede finansielle forpligtelser bogføres i euro med et beløb svarende til værdien af de finansieringsafgørelser, som Kommissionen har truffet. Specifikke finansielle forpligtelser bogføres i euro med et beløb svarende til modværdien af de retlige forpligtelser. Ved beregningen af denne modværdi tages der, hvor det er relevant, hensyn til:

| a) | et beløb til betaling af refusionsberettigede udgifter på basis af bilag |
| --- | --- |

a)

et beløb til betaling af refusionsberettigede udgifter på basis af bilag

| b) | et beløb til prisrevision, forøgelser af mængderne og uforudsete udgifter som defineret i de kontrakter, der finansieres af EUF'en |
| --- | --- |

b)

et beløb til prisrevision, forøgelser af mængderne og uforudsete udgifter som defineret i de kontrakter, der finansieres af EUF'en

| c) | et beløb til dækning af valutakurssvingninger. |
| --- | --- |

c)

et beløb til dækning af valutakurssvingninger.

5.   Alle regnskabsbilag vedrørende indfrielsen af en forpligtelse opbevares i en periode på fem år fra datoen for den afgørelse om decharge for den finansielle gennemførelse af EUF'ens midler, der er omhandlet i artikel 50, vedrørende det regnskabsår, i hvilket indfrielsen af forpligtelsen afsluttes i regnskabsmæssig henseende.

AFSNIT X

Ekstern revision og decharge

Artikel 48

Ekstern revision

1.   I forbindelse med transaktioner finansieret over den del af EUF'ens midler, som Kommissionen forvalter i overensstemmelse med artikel 16, udøver Revisionsretten sine beføjelser i overensstemmelse med nærværende artikel og artikel 49.

2.   Artikel 159 og 160, artikel 161 med undtagelse af stk. 6 deri, artikel 162 med undtagelse af stk. 3, første punktum, og artikel 162, stk. 5, samt artikel 163 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

3.   Med henblik på artikel 159, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 tager Revisionsretten hensyn til traktaterne, AVS-EU-partnerskabsaftalen, associeringsafgørelsen, den interne aftale om den 10. EUF, denne forordning og alle andre akter, der er vedtaget i medfør af de nævnte instrumenter.

4.   Med henblik på artikel 162, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 er den dato, der er anført i første punktum, den 15. juni.

5.   Revisionsretten informeres om de interne regler, der er omhandlet i artikel 56, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, herunder udpegelsen af anvisningsberettigede, samt om det fuldmagtsdokument, der er omhandlet i artikel 69 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

6.   AVS-staternes og OLT'ernes nationale revisionsmyndigheder tilskyndes til at samarbejde med Revisionsretten på dennes opfordring.

7.   Revisionsretten kan afgive udtalelse om spørgsmål vedrørende EUF'en på anmodning af en af Unionens andre institutioner.

Artikel 49

Revisionserklæring

Samtidig med den årsberetning, der er omhandlet i artikel 162 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, afgiver Revisionsretten over for Europa-Parlamentet og Rådet en erklæring om regnskabernes rigtighed og om de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 50

Decharge vedrørende Kommissionen

1.   Dechargeafgørelsen omfatter de regnskaber, der er omhandlet i artikel 43, med undtagelse af den del, som forelægges af EIB i overensstemmelse med artikel 57, og vedtages i overensstemmelse med artikel 164 og artikel 165, stk. 2 og 3, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Decharge som omhandlet i artikel 164, stk. 1, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 gives for den del af EUF'ens midler, der forvaltes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, for år n.

2.   Dechargeafgørelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

3.   Artikel 166 og 167 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 finder anvendelse.

ANDEN DEL

INVESTERINGSFACILITETEN

Artikel 51

Den Europæiske Investeringsbanks rolle

EIB forvalter investeringsfaciliteten og gennemfører transaktioner i forbindelse hermed, herunder rentegodtgørelse og teknisk bistand, på vegne af Unionen i overensstemmelse med anden del i denne forordning.

Desuden varetager EIB den finansielle gennemførelse af andre transaktioner, som gennemføres ved hjælp af finansiering fra EIB's egne midler i overensstemmelse med artikel 4 i den interne aftale om den 10. EUF, i givet fald kombineret med rentegodtgørelse fra EUF-midlerne.

Gennemførelsen af anden del i denne forordning medfører ingen forpligtelser og intet ansvar for Kommissionen.

Artikel 52

Skøn over investeringsfacilitetens forpligtelser og betalinger

EIB skal hvert år inden den 1. september sende Kommissionen de overslag over forpligtelser og betalinger, som er nødvendige for udarbejdelsen af den erklæring, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, i den interne aftale om den 10. EUF, for investeringsfacilitetens transaktioner, herunder også de rentegodtgørelser, som den gennemfører, i overensstemmelse med den interne aftale om den 10. EUF. EIB sender Kommissionen ajourførte overslag over forpligtelser og betalinger, når det anses for nødvendigt. De nærmere bestemmelser herfor fastsættes i den forvaltningsaftale, der er omhandlet i artikel 55, stk. 4.

Artikel 53

Forvaltning af bidragene til investeringsfaciliteten

1.   De bidrag, der er omhandlet i artikel 21, stk. 7, litra b), og vedtaget af Rådet, indbetales omkostningsfrit for modtageren af medlemsstaterne til EIB på en særlig konto, der er åbnet af EIB i investeringsfacilitetens navn efter de detaljerede regler i den forvaltningsaftale, der er omhandlet i artikel 55, stk. 4.

2.   Medmindre Rådet træffer anden afgørelse for så vidt angår godtgørelse af EIB efter artikel 5 i den interne aftale om den 10. EUF, skal de renter af den positive saldo på de særlige konti, der er omhandlet i stk. 1, som tilskrives EIB, supplere investeringsfaciliteten og tages i betragtning i forbindelse med de indkaldelser af bidrag, der er omhandlet i artikel 21.

3.   EIB varetager likviditetsforvaltningen af de beløb, der er omhandlet i stk. 1, i overensstemmelse med bestemmelserne i den forvaltningsaftale, der er omhandlet i artikel 55, stk. 4.

4.   Investeringsfaciliteten forvaltes efter de regler, der er fastsat i AVS-EU-partnerskabsaftalen, associeringsafgørelsen, den interne aftale om den 10. EUF og anden del i denne forordning.

Artikel 54

Betaling af godtgørelse til EIB

EIB's udgifter til forvaltningen af investeringsfacilitetens transaktioner godtgøres fuldt ud. Rådet træffer afgørelse om midlerne til og ordningerne for betaling af godtgørelse til EIB i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i den interne aftale om den 10. EUF. Gennemførelsesbestemmelserne til denne afgørelse indarbejdes i den forvaltningsaftale, der er omhandlet i artikel 55, stk. 4.

Artikel 55

Gennemførelse af investeringsfaciliteten

1.   For instrumenter finansieret af den del af EUF-midlerne, som EIB forvalter, gælder EIB's egne regler.

2.   EIB kan, når det drejer sig om programmer eller projekter, der samfinansieres af medlemsstaterne eller deres forvaltningsorganer, og som svarer til de prioriteter, der er fastsat i landesamarbejdsstrategierne og programmeringsdokumenterne som omhandlet i gennemførelsesforordningen, jf. artikel 10, stk. 1, i den interne aftale om den 10. EUF og i artikel 83 i associeringsafgørelsen, overdrage opgaver vedrørende forvaltningen af investeringsfaciliteten til medlemsstaterne eller deres forvaltningsorganer.

3.   Navnene på modtagerne af finansiel støtte fra investeringsfaciliteten offentliggøres af EIB, medmindre en sådan offentliggørelse risikerer at skade modtagernes kommercielle interesser, under behørig iagttagelse af kravene om fortrolighed og sikkerhed, især beskyttelsen af personoplysninger. Kriterierne for og detaljeringsgraden af de offentliggjorte oplysninger afhænger af de særlige forhold, der gør sig gældende for den pågældende sektor, og investeringsfacilitetens karakter.

4.   Gennemførelsesbestemmelserne til denne del fastsættes i en forvaltningsaftale mellem Kommissionen, der handler på Unionens vegne, og EIB.

Artikel 56

Rapportering vedrørende investeringsfaciliteten

EIB giver regelmæssigt Kommissionen oplysninger om de transaktioner, der gennemføres vedrørende investeringsfaciliteten, herunder rentegodtgørelser, hvordan EIB har udnyttet hvert af de bidrag, der efter indkaldelse er indbetalt til den, og navnlig om de samlede kvartalsmæssige beløb for forpligtelser, kontrakter og betalinger, efter bestemmelserne i den forvaltningsaftale, der er omhandlet i artikel 55, stk. 4.

Artikel 57

Investeringsfacilitetens regnskabsføring, årsregnskaber og årsberetning

1.   EIB fører regnskabet for investeringsfaciliteten, herunder de rentegodtgørelser, som gennemføres af EIB, og som finansieres af EUF'en, for at gøre det muligt at følge den fuldstændige tilskudscyklus fra modtagelsen til afholdelsen og videre til opståede indtægter og eventuelle senere inddrivelser. EIB opstiller de nødvendige regnskabsregler og -metoder på grundlag af internationale regnskabsstandarder og underretter Kommissionen og medlemsstaterne herom.

2.   EIB forelægger hvert år Rådet og Kommissionen en beretning om gennemførelsen af de transaktioner, der finansieres af den del af EUF-midlerne, som EIB forvalter, indeholdende bl.a. årsregnskabet, som er opstillet i overensstemmelse med de regler og metoder, der er omhandlet i stk. 1, og de oplysninger, der er omhandlet i artikel 44, stk. 3.

Udkast til disse dokumenter forelægges senest den 28. februar og den endelige udgave senest den 30. juni i regnskabsåret efter det regnskabsår, de vedrører, så Kommissionen i overensstemmelse med artikel 11, stk. 6, i den interne aftale om den 10. EUF på grundlag heraf kan udarbejde det årsregnskab, der er omhandlet i artikel 43. Rapporten om den økonomiske forvaltning af de midler, der forvaltes af EIB, forelægges af denne for Kommissionen senest den 31. marts.

Artikel 58

Ekstern revision og decharge for EIB's transaktioner

For transaktioner, der finansieres af de EUF-midler, som EIB forvalter i overensstemmelse med denne del, gælder de revisions- og dechargeprocedurer, der er fastlagt i vedtægterne for EIB, for alle dens transaktioner. De nærmere regler for Revisionsrettens revision fastsættes i en trepartsaftale mellem EIB, Kommissionen og Revisionsretten.

TREDJE DEL

OVERGANGSBESTEMMELSER

Artikel 59

Indtægter fra renter af midlerne fra den 8., 9. og 10. EUF

Restbeløbene af indtægter fra renter af midlerne fra den 8., 9. og 10. EUF overføres til EUF'en og tildeles til de samme formål som de indtægter, der er omhandlet i artikel 1, stk. 6, i den interne aftale om den 10. EUF. Det samme gælder diverse indtægter fra den 8., 9. og 10. EUF, bl.a. bestående af morarenter opkrævet i tilfælde, hvor medlemsstaterne har indbetalt deres bidrag til de pågældende EUF'er for sent. Renter af den del af EUF-midlerne, der forvaltes af EIB, supplerer investeringsfaciliteten.

Artikel 60

Anvendelse af denne forordning på transaktioner under den 8., 9. og 10. EUF

Bestemmelserne i denne forordning finder anvendelse på transaktioner, der er finansieret af den 8., 9. og 10. EUF, uden at dette berører de eksisterende retlige forpligtelser. Denne regel finder ikke anvendelse på investeringsfaciliteten.

Artikel 61

Bidragsprocedurernes begyndelse

Den procedure for medlemsstaternes bidrag, som er fastlagt i artikel 21-24 i denne forordning, finder for første gang anvendelse for så vidt angår bidragene for år 2016. Indtil da finder artikel 57-61 i forordning (EF) nr. 215/2008 anvendelse.«

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

1

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).

2

(3)  Rådets afgørelse 2013/755/EU af 25. november 2013 om de oversøiske landes og territoriers associering med Den Europæiske Union (»associeringsafgørelse«) (EUT L 344 af 19.12.2013, s. 1).

3

(4)  Rådets forordning (EF) nr. 617/2007 af 14. maj 2007 om gennemførelsen af 10. Europæiske Udviklingsfond under AVS-EF-partnerskabsaftalen (EUT L 152 af 13.6.2007, s. 1).

4

(5)  Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter (EFT L 124 af 8.6.1971, s. 1).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31).

6

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1).

7

---

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/76 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/76

---

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 568/2014

af 18. februar 2014

om ændring af bilag V til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 for så vidt angår vurdering og kontrol af konstansen af byggevarers ydeevne

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 af 9. marts 2011 om fastlæggelse af harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer og om ophævelse af Rådets direktiv 89/106/EØF (1), særlig artikel 60, litra e), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | I henhold til artikel 28 i forordning (EU) nr. 305/2011 skal vurderingen og kontrollen af konstansen af byggevarers ydeevne med hensyn til deres væsentlige egenskaber foretages i overensstemmelse med systemerne i bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011. |
| --- | --- |

(1)

I henhold til artikel 28 i forordning (EU) nr. 305/2011 skal vurderingen og kontrollen af konstansen af byggevarers ydeevne med hensyn til deres væsentlige egenskaber foretages i overensstemmelse med systemerne i bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011.

| (2) | Bilag V bør tilpasses for at tage hensyn til den tekniske udvikling, for at fastsætte regler om varer, for hvilke der er udstedt europæiske tekniske vurderinger, og for at gøre de beskrivelser og begreber, der anvendes i bilaget, mere klare, præcise og sammenhængende i overensstemmelse med de praktiske erfaringer, der er gjort i den tid, bilag V er blevet anvendt. |
| --- | --- |

(2)

Bilag V bør tilpasses for at tage hensyn til den tekniske udvikling, for at fastsætte regler om varer, for hvilke der er udstedt europæiske tekniske vurderinger, og for at gøre de beskrivelser og begreber, der anvendes i bilaget, mere klare, præcise og sammenhængende i overensstemmelse med de praktiske erfaringer, der er gjort i den tid, bilag V er blevet anvendt.

| (3) | Denne tilpasning vil lette arbejdet for fabrikanter og notificerede organer, der er blevet bemyndiget til at udføre tredjepartsopgaver i processen med vurdering og kontrol af konstansen af byggevarers ydeevne, mindske den administrative byrde og skabe større klarhed over fortolkningen af forordning (EU) nr. 305/2011, hvorved den får positiv indflydelse på hele byggesektorens konkurrenceevne. |
| --- | --- |

(3)

Denne tilpasning vil lette arbejdet for fabrikanter og notificerede organer, der er blevet bemyndiget til at udføre tredjepartsopgaver i processen med vurdering og kontrol af konstansen af byggevarers ydeevne, mindske den administrative byrde og skabe større klarhed over fortolkningen af forordning (EU) nr. 305/2011, hvorved den får positiv indflydelse på hele byggesektorens konkurrenceevne.

| (4) | Forordning (EU) nr. 305/2011 indebærer, at fabrikanten har ansvar for at bestemme varetypen for enhver vare, han ønsker at bringe i omsætning. Den logik, der ligger til grund for forordning (EU) nr. 305/2011, indebærer imidlertid ikke, at der findes produktcertificering, men notificerede organer er kun ansvarlige for at vurdere byggevarers ydeevne, hvorefter konstansen heraf skal certificeres. Denne kompetencefordeling mellem fabrikant og notificerede organer bør fremgå tydeligere af bilag V, uden at disse aktørers ansvar ændres. |
| --- | --- |

(4)

Forordning (EU) nr. 305/2011 indebærer, at fabrikanten har ansvar for at bestemme varetypen for enhver vare, han ønsker at bringe i omsætning. Den logik, der ligger til grund for forordning (EU) nr. 305/2011, indebærer imidlertid ikke, at der findes produktcertificering, men notificerede organer er kun ansvarlige for at vurdere byggevarers ydeevne, hvorefter konstansen heraf skal certificeres. Denne kompetencefordeling mellem fabrikant og notificerede organer bør fremgå tydeligere af bilag V, uden at disse aktørers ansvar ændres.

| (5) | Da konstant overvågning af fabrikkens egen produktionskontrol foretaget af notificerede organer ikke er mulig og ikke finder sted i praksis, er det mere hensigtsmæssigt, at der henvises til overvågningens løbende karakter. |
| --- | --- |

(5)

Da konstant overvågning af fabrikkens egen produktionskontrol foretaget af notificerede organer ikke er mulig og ikke finder sted i praksis, er det mere hensigtsmæssigt, at der henvises til overvågningens løbende karakter.

| (6) | For byggevarer, der ikke er omfattet eller ikke er fuldt ud omfattet af harmoniserede standarder, kan et teknisk vurderingsorgan udstede europæiske tekniske vurderinger. I henhold til artikel 2, nr. 13, i forordning (EU) nr. 305/2011 indeholder en sådan europæisk teknisk vurdering allerede en vurdering af den pågældende vares ydeevne i forhold til dens væsentlige egenskaber. Yderligere efterfølgende kontroller af korrektheden af denne vurderingsproces ville ikke skabe nogen merværdi, men kun unødvendige omkostninger for fabrikanterne. Der findes allerede virksomheder, som har anmodet om europæiske tekniske vurderinger, og de har behov for retssikkerhed med hensyn til de tredjepartsopgaver, der skal udføres i processen med vurdering og kontrol af konstansen af deres byggevarers ydeevne. |
| --- | --- |

(6)

For byggevarer, der ikke er omfattet eller ikke er fuldt ud omfattet af harmoniserede standarder, kan et teknisk vurderingsorgan udstede europæiske tekniske vurderinger. I henhold til artikel 2, nr. 13, i forordning (EU) nr. 305/2011 indeholder en sådan europæisk teknisk vurdering allerede en vurdering af den pågældende vares ydeevne i forhold til dens væsentlige egenskaber. Yderligere efterfølgende kontroller af korrektheden af denne vurderingsproces ville ikke skabe nogen merværdi, men kun unødvendige omkostninger for fabrikanterne. Der findes allerede virksomheder, som har anmodet om europæiske tekniske vurderinger, og de har behov for retssikkerhed med hensyn til de tredjepartsopgaver, der skal udføres i processen med vurdering og kontrol af konstansen af deres byggevarers ydeevne.

| (7) | For bedre at afspejle den nuværende praksis bør navnene på typerne af notificerede organer og beskrivelsen af deres respektive opgaver tilpasses. |
| --- | --- |

(7)

For bedre at afspejle den nuværende praksis bør navnene på typerne af notificerede organer og beskrivelsen af deres respektive opgaver tilpasses.

| (8) | Der kræves en teknisk tilpasning af begrebet »støjabsorption«, jf. punkt 3 i bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011, for at opnå en mere nøjagtig beskrivelse af de væsentlige egenskaber, der skal vurderes, og større overensstemmelse med den terminologi, der anvendes i relevante harmoniserede tekniske specifikationer. |
| --- | --- |

(8)

Der kræves en teknisk tilpasning af begrebet »støjabsorption«, jf. punkt 3 i bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011, for at opnå en mere nøjagtig beskrivelse af de væsentlige egenskaber, der skal vurderes, og større overensstemmelse med den terminologi, der anvendes i relevante harmoniserede tekniske specifikationer.

| (9) | For at sikre en gnidningsløs overgang for fabrikanterne bør de have ret til fortsat at anvende certifikater og andre dokumenter, der er udstedt af notificerede organer i overensstemmelse med bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011 inden denne forordnings ikrafttrædelse — |
| --- | --- |

(9)

For at sikre en gnidningsløs overgang for fabrikanterne bør de have ret til fortsat at anvende certifikater og andre dokumenter, der er udstedt af notificerede organer i overensstemmelse med bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011 inden denne forordnings ikrafttrædelse —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011 erstattes af teksten i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Attester og andre dokumenter, der er udstedt af notificerede organer i overensstemmelse med bilag V til forordning (EU) nr. 305/2011 inden denne forordnings ikrafttrædelse, anses for at være i overensstemmelse med denne forordning.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2014.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 88 af 4.4.2011, s. 5.

1

---

BILAG

»BILAG V

VURDERING OG KONTROL AF YDEEVNENS KONSTANS

1.   SYSTEMER TIL VURDERING OG KONTROL AF YDEEVNENS KONSTANS

Fabrikanten udarbejder ydeevnedeklarationen og bestemmer varetypen på grundlag af de vurderinger og kontroller af ydeevnens konstans, der er udført under følgende systemer:

1.1.   System 1+

| a) | Fabrikanten gennemfører:






  i) | fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- | --- |

a)

Fabrikanten gennemfører:

i)

fabrikkens egen produktionskontrol

| ii) | yderligere prøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget af fabrikanten i henhold til den fastlagte afprøvningsplan. |
| --- | --- |

ii)

yderligere prøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget af fabrikanten i henhold til den fastlagte afprøvningsplan.

| b) | Det notificerede produktcertificeringsorgan træffer afgørelse om udstedelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af attesten for byggevarens ydeevnes konstans på grundlag af resultatet af følgende vurderinger og kontroller foretaget af organet selv:






  i) | en vurdering af byggevarens ydeevne udført på grundlag af prøvning (herunder stikprøveudtagning), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren |
| --- | --- | --- |

b)

Det notificerede produktcertificeringsorgan træffer afgørelse om udstedelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af attesten for byggevarens ydeevnes konstans på grundlag af resultatet af følgende vurderinger og kontroller foretaget af organet selv:

i)

en vurdering af byggevarens ydeevne udført på grundlag af prøvning (herunder stikprøveudtagning), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren

| ii) | indledende inspektion af fabrikationsanlægget og fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- |

ii)

indledende inspektion af fabrikationsanlægget og fabrikkens egen produktionskontrol

| iii) | løbende overvågning, vurdering og evaluering af fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- |

iii)

løbende overvågning, vurdering og evaluering af fabrikkens egen produktionskontrol

| iv) | kontrolafprøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget eller på fabrikantens opbevaringsfaciliteter af det notificerede produktcertificeringsorgan. |
| --- | --- |

iv)

kontrolafprøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget eller på fabrikantens opbevaringsfaciliteter af det notificerede produktcertificeringsorgan.

1.2.   System 1

| a) | Fabrikanten gennemfører:






  i) | fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- | --- |

a)

Fabrikanten gennemfører:

i)

fabrikkens egen produktionskontrol

| ii) | yderligere prøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget af fabrikanten i henhold til den fastlagte afprøvningsplan. |
| --- | --- |

ii)

yderligere prøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget af fabrikanten i henhold til den fastlagte afprøvningsplan.

| b) | Det notificerede produktcertificeringsorgan træffer afgørelse om udstedelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af attesten for byggevarens ydeevnes konstans på grundlag af resultatet af følgende vurderinger og kontroller foretaget af organet selv:






  i) | en vurdering af byggevarens ydeevne udført på grundlag af prøvning (herunder stikprøveudtagning), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren |
| --- | --- | --- |

b)

Det notificerede produktcertificeringsorgan træffer afgørelse om udstedelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af attesten for byggevarens ydeevnes konstans på grundlag af resultatet af følgende vurderinger og kontroller foretaget af organet selv:

i)

en vurdering af byggevarens ydeevne udført på grundlag af prøvning (herunder stikprøveudtagning), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren

| ii) | indledende inspektion af fabrikationsanlægget og fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- |

ii)

indledende inspektion af fabrikationsanlægget og fabrikkens egen produktionskontrol

| iii) | løbende overvågning, vurdering og evaluering af fabrikkens egen produktionskontrol. |
| --- | --- |

iii)

løbende overvågning, vurdering og evaluering af fabrikkens egen produktionskontrol.

1.3.   System 2+

| a) | Fabrikanten gennemfører:






  i) | en vurdering af byggevarens ydeevne på grundlag af prøvning (herunder stikprøveudtagning), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren |
| --- | --- | --- |

a)

Fabrikanten gennemfører:

i)

en vurdering af byggevarens ydeevne på grundlag af prøvning (herunder stikprøveudtagning), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren

| ii) | fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- |

ii)

fabrikkens egen produktionskontrol

| iii) | prøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget af fabrikanten i henhold til den fastlagte afprøvningsplan. |
| --- | --- |

iii)

prøvning af stikprøver udtaget på fabrikationsanlægget af fabrikanten i henhold til den fastlagte afprøvningsplan.

| b) | Det notificerede certificeringsorgan til fabrikkens egen produktionskontrol træffer afgørelse om udstedelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af overensstemmelsesattesten for fabrikkens egen produktionskontrol på grundlag af resultatet af følgende vurderinger og kontroller foretaget af organet selv:






  i) | indledende inspektion af fabrikationsanlægget og fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- | --- |

b)

Det notificerede certificeringsorgan til fabrikkens egen produktionskontrol træffer afgørelse om udstedelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af overensstemmelsesattesten for fabrikkens egen produktionskontrol på grundlag af resultatet af følgende vurderinger og kontroller foretaget af organet selv:

i)

indledende inspektion af fabrikationsanlægget og fabrikkens egen produktionskontrol

| ii) | løbende overvågning, vurdering og evaluering af fabrikkens egen produktionskontrol. |
| --- | --- |

ii)

løbende overvågning, vurdering og evaluering af fabrikkens egen produktionskontrol.

1.4.   System 3

| a) | Fabrikanten gennemfører fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- |

a)

Fabrikanten gennemfører fabrikkens egen produktionskontrol

| b) | Det notificerede laboratorium vurderer ydeevnen på grundlag af prøvning (baseret på stikprøveudtagning foretaget af fabrikanten), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren. |
| --- | --- |

b)

Det notificerede laboratorium vurderer ydeevnen på grundlag af prøvning (baseret på stikprøveudtagning foretaget af fabrikanten), beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren.

1.5.   System 4

| a) | Fabrikanten gennemfører:






  i) | en vurdering af byggevarens ydeevne på grundlag af prøvning, beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren |
| --- | --- | --- |

a)

Fabrikanten gennemfører:

i)

en vurdering af byggevarens ydeevne på grundlag af prøvning, beregning, tabelværdier eller deskriptiv dokumentation for byggevaren

| ii) | fabrikkens egen produktionskontrol. |
| --- | --- |

ii)

fabrikkens egen produktionskontrol.

| b) | Ingen opgaver kræver notificerede organers deltagelse. |
| --- | --- |

b)

Ingen opgaver kræver notificerede organers deltagelse.

1.6.   Byggevarer, for hvilke der er udstedt en europæisk teknisk vurdering

Notificerede organer, der udfører opgaver under system 1+, 1 og 3, samt fabrikanter, der udfører opgaver under system 2+ og 4, betragter den europæiske tekniske vurdering, der er udstedt for den pågældende byggevare, som vurderingen af den pågældende byggevares ydeevne. Derfor udfører notificerede organer og fabrikanter ikke de opgaver, der er omhandlet i henholdsvis punkt 1.1, litra b), nr. i), punkt 1.2, litra b), nr. i), punkt 1.3, litra a), nr. i), punkt 1.4, litra b), og punkt 1.5, litra a), nr. i).

2.   ORGANER INVOLVERET I VURDERING OG KONTROL AF YDEEVNENS KONSTANS

Der skelnes funktionelt mellem følgende notificerede organer involveret i vurdering og kontrol af byggevarers ydeevnes konstans:

| 1) | produktcertificeringsorgan: et organ, der i overensstemmelse med kapitel VII er notificeret til at udføre certificering af ydeevnens konstans |
| --- | --- |

1)

produktcertificeringsorgan: et organ, der i overensstemmelse med kapitel VII er notificeret til at udføre certificering af ydeevnens konstans

| 2) | certificeringsorgan til fabrikkens egen produktionskontrol: et organ, der i overensstemmelse med kapitel VII er notificeret til at udføre certificering af fabrikkens egen produktionskontrol |
| --- | --- |

2)

certificeringsorgan til fabrikkens egen produktionskontrol: et organ, der i overensstemmelse med kapitel VII er notificeret til at udføre certificering af fabrikkens egen produktionskontrol

| 3) | laboratorium: et organ, der i overensstemmelse med kapitel VII er notificeret til at måle, undersøge, prøve, beregne eller på anden måde vurdere byggevarers ydeevne. |
| --- | --- |

3)

laboratorium: et organ, der i overensstemmelse med kapitel VII er notificeret til at måle, undersøge, prøve, beregne eller på anden måde vurdere byggevarers ydeevne.

3.   HORISONTALE NOTIFICERINGER: VÆSENTLIGE EGENSKABER, I FORBINDELSE MED HVILKE DER IKKE KRÆVES REFERENCE TIL EN RELEVANT HARMONISERET TEKNISK SPECIFIKATION

| 1) | reaktion ved brand |
| --- | --- |

1)

reaktion ved brand

| 2) | brandbestandighed |
| --- | --- |

2)

brandbestandighed

| 3) | udvendige brandmæssige egenskaber |
| --- | --- |

3)

udvendige brandmæssige egenskaber

| 4) | akustisk ydeevne |
| --- | --- |

4)

akustisk ydeevne

| 5) | emission af farlige stoffer.« |
| --- | --- |

5)

emission af farlige stoffer.«

---

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/80 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/80

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 569/2014

af 23. maj 2014

om ændring af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af trichlorisocyanursyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en fornyet undersøgelse (ny eksportør) i henhold til artikel 11, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 4, og

ud fra følgende betragtninger:

A.   GÆLDENDE FORANSTALTNINGER

| (1) | I oktober 2005 indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af trichlorisocyanursyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«) ved forordning (EF) nr. 1631/2005 (2) (»den oprindelige forordning«). Antidumpingtolden varierede fra 7,3 % til 42,6 %. |
| --- | --- |

(1)

I oktober 2005 indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af trichlorisocyanursyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«) ved forordning (EF) nr. 1631/2005 (2) (»den oprindelige forordning«). Antidumpingtolden varierede fra 7,3 % til 42,6 %.

| (2) | Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 855/2010 (3) ændrede Rådet den oprindelige forordning ved at nedsætte antidumpingtolden for én eksporterende producent til 3,2 %. |
| --- | --- |

(2)

Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 855/2010 (3) ændrede Rådet den oprindelige forordning ved at nedsætte antidumpingtolden for én eksporterende producent til 3,2 %.

| (3) | Efter en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, indførte Rådet endelige antidumpingforanstaltninger bestående af individuelle toldsatser på mellem 3,2 % og 40,5 % samt en resttold på 42,6 % på importen af trichlorisocyanursyre med oprindelse i Kina ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011 (4). |
| --- | --- |

(3)

Efter en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, indførte Rådet endelige antidumpingforanstaltninger bestående af individuelle toldsatser på mellem 3,2 % og 40,5 % samt en resttold på 42,6 % på importen af trichlorisocyanursyre med oprindelse i Kina ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011 (4).

B.   NUVÆRENDE PROCEDURE

1.   Anmodning om fornyet undersøgelse

| (4) | Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) modtog den 3. maj 2013 en anmodning om at indlede en fornyet undersøgelse (ny eksportør), jf. grundforordningens artikel 11, stk. 4. Anmodningen blev indgivet af Liaocheng City Zhonglian Industry Co. Ltd. (»ansøgeren«), som er en eksporterende producent i Kina. |
| --- | --- |

(4)

Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) modtog den 3. maj 2013 en anmodning om at indlede en fornyet undersøgelse (ny eksportør), jf. grundforordningens artikel 11, stk. 4. Anmodningen blev indgivet af Liaocheng City Zhonglian Industry Co. Ltd. (»ansøgeren«), som er en eksporterende producent i Kina.

| (5) | Ansøgeren hævdede, at ansøgerens virksomhed ikke eksporterede trichlorisocyanursyre til Unionen i den oprindelige undersøgelsesperiode, dvs. i perioden fra den 1. april 2003 til den 31. marts 2004 (»den oprindelige undersøgelsesperiode«). |
| --- | --- |

(5)

Ansøgeren hævdede, at ansøgerens virksomhed ikke eksporterede trichlorisocyanursyre til Unionen i den oprindelige undersøgelsesperiode, dvs. i perioden fra den 1. april 2003 til den 31. marts 2004 (»den oprindelige undersøgelsesperiode«).

| (6) | Ansøgeren påstod desuden, at virksomheden ikke var forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksporterende producenter af trichlorisocyanursyre, som er genstand for ovennævnte antidumpingforanstaltninger. |
| --- | --- |

(6)

Ansøgeren påstod desuden, at virksomheden ikke var forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksporterende producenter af trichlorisocyanursyre, som er genstand for ovennævnte antidumpingforanstaltninger.

| (7) | Ansøgeren hævdede endvidere, at virksomheden var begyndt at eksportere trichlorisocyanursyre til Unionen efter udløbet af den oprindelige undersøgelsesperiode. |
| --- | --- |

(7)

Ansøgeren hævdede endvidere, at virksomheden var begyndt at eksportere trichlorisocyanursyre til Unionen efter udløbet af den oprindelige undersøgelsesperiode.

2.   Indledning af en fornyet undersøgelse (ny eksportør)

| (8) | Kommissionen undersøgte de umiddelbare beviser, der var fremlagt af ansøgeren, og fandt dem tilstrækkelige til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4. Efter høring af det rådgivende udvalg og efter at have givet den pågældende EU-erhvervsgren mulighed for at fremsætte bemærkninger indledte Kommissionen ved forordning (EU) nr. 809/2013 (5) en fornyet undersøgelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011, for så vidt angik ansøgeren. |
| --- | --- |

(8)

Kommissionen undersøgte de umiddelbare beviser, der var fremlagt af ansøgeren, og fandt dem tilstrækkelige til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4. Efter høring af det rådgivende udvalg og efter at have givet den pågældende EU-erhvervsgren mulighed for at fremsætte bemærkninger indledte Kommissionen ved forordning (EU) nr. 809/2013 (5) en fornyet undersøgelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011, for så vidt angik ansøgeren.

| (9) | I henhold til forordning (EU) nr. 809/2013 blev antidumpingtolden, som var blevet indført ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011, ophævet, for så vidt angik import af trichlorisocyanursyre fremstillet og solgt til eksport til Unionen af ansøgeren. Samtidig blev det i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 5, pålagt toldmyndighederne at træffe passende foranstaltninger til at registrere denne import. |
| --- | --- |

(9)

I henhold til forordning (EU) nr. 809/2013 blev antidumpingtolden, som var blevet indført ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011, ophævet, for så vidt angik import af trichlorisocyanursyre fremstillet og solgt til eksport til Unionen af ansøgeren. Samtidig blev det i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 5, pålagt toldmyndighederne at træffe passende foranstaltninger til at registrere denne import.

3.   Den pågældende vare

| (10) | Den pågældende vare i denne fornyede undersøgelse er den samme som den, der er beskrevet i den oprindelige forordning, nemlig trichlorisocyanursyre og tilberedninger heraf, også kaldet »symclosen« i den internationale fællesbenævnelse (INN), i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 2933 69 80 og ex 3808 94 20 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»den pågældende vare« eller »TCCA«). |
| --- | --- |

(10)

Den pågældende vare i denne fornyede undersøgelse er den samme som den, der er beskrevet i den oprindelige forordning, nemlig trichlorisocyanursyre og tilberedninger heraf, også kaldet »symclosen« i den internationale fællesbenævnelse (INN), i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 2933 69 80 og ex 3808 94 20 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»den pågældende vare« eller »TCCA«).

| (11) | TCCA er et kemisk produkt, der anvendes som et bredspektret organisk desinfektions- og blegemiddel baseret på klor, navnlig til desinficering af vand i svømmebassiner. Det sælges i form af pulver, granulat, tabletter eller flager. Alle former af TCCA og tilberedninger heraf har de samme grundlæggende karakteristika (kemisk sammensætning) og egenskaber (desinfektionsmiddel) og har alle tilsvarende anvendelsesformål, hvorfor de anses for at være en og samme vare. |
| --- | --- |

(11)

TCCA er et kemisk produkt, der anvendes som et bredspektret organisk desinfektions- og blegemiddel baseret på klor, navnlig til desinficering af vand i svømmebassiner. Det sælges i form af pulver, granulat, tabletter eller flager. Alle former af TCCA og tilberedninger heraf har de samme grundlæggende karakteristika (kemisk sammensætning) og egenskaber (desinfektionsmiddel) og har alle tilsvarende anvendelsesformål, hvorfor de anses for at være en og samme vare.

4.   Berørte parter

| (12) | Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, EU-erhvervsgrenen og repræsentanterne for eksportlandet om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt. |
| --- | --- |

(12)

Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, EU-erhvervsgrenen og repræsentanterne for eksportlandet om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt.

| (13) | For at indhente de oplysninger, som Kommissionen anså for nødvendige for sin undersøgelse, fremsendte den et ansøgningsskema vedrørende markedsøkonomisk behandling og et spørgeskema til ansøgeren og modtog besvarelser inden for den fastsatte frist. Kommissionen bestræbte sig på at efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige, for at fastslå status som ny eksportør og dumpingmargen. Der blev aflagt et kontrolbesøg hos ansøgeren i Kina. |
| --- | --- |

(13)

For at indhente de oplysninger, som Kommissionen anså for nødvendige for sin undersøgelse, fremsendte den et ansøgningsskema vedrørende markedsøkonomisk behandling og et spørgeskema til ansøgeren og modtog besvarelser inden for den fastsatte frist. Kommissionen bestræbte sig på at efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige, for at fastslå status som ny eksportør og dumpingmargen. Der blev aflagt et kontrolbesøg hos ansøgeren i Kina.

5.   Undersøgelsesperiode

| (14) | Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. august 2012 til 31. juli 2013 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). |
| --- | --- |

(14)

Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. august 2012 til 31. juli 2013 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«).

C.   UNDERSØGELSESRESULTATER

1.   Status som ny eksportør

| (15) | Undersøgelsen bekræftede, at ansøgeren ikke havde eksporteret den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode, og at virksomheden var begyndt at eksportere til Unionen efter denne periode. |
| --- | --- |

(15)

Undersøgelsen bekræftede, at ansøgeren ikke havde eksporteret den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode, og at virksomheden var begyndt at eksportere til Unionen efter denne periode.

| (16) | Hvad angår de øvrige betingelser for indrømmelse af status som ny eksportør, kunne virksomheden godtgøre, at den ikke havde nogen direkte eller indirekte forbindelse med nogen af de kinesiske eksporterende producenter, der er omfattet af de gældende antidumpingforanstaltninger for den pågældende vare. |
| --- | --- |

(16)

Hvad angår de øvrige betingelser for indrømmelse af status som ny eksportør, kunne virksomheden godtgøre, at den ikke havde nogen direkte eller indirekte forbindelse med nogen af de kinesiske eksporterende producenter, der er omfattet af de gældende antidumpingforanstaltninger for den pågældende vare.

| (17) | Det bekræftes derfor, at ansøgeren bør anses for at være en ny eksportør i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 4, og at der derfor bør fastsættes en individuel margen for virksomheden. |
| --- | --- |

(17)

Det bekræftes derfor, at ansøgeren bør anses for at være en ny eksportør i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 4, og at der derfor bør fastsættes en individuel margen for virksomheden.

2.   Dumping

Markedsøkonomisk behandling

| (18) | I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), skal den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import med oprindelse i Kina fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 1-6, for de eksporterende producenter, som opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), dvs. hvor det godtgøres, at fremstilling og salg af samme vare finder sted på markedsøkonomiske vilkår. |
| --- | --- |

(18)

I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), skal den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import med oprindelse i Kina fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 1-6, for de eksporterende producenter, som opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), dvs. hvor det godtgøres, at fremstilling og salg af samme vare finder sted på markedsøkonomiske vilkår.

| (19) | Disse kriterier er kort beskrevet følgende:






  — | Virksomhedernes beslutninger skal træffes som reaktion på markedssignaler og uden nogen omfattende statslig indgriben, og udgifterne skal afspejle markedsværdierne. |
| --- | --- | --- |

(19)

Disse kriterier er kort beskrevet følgende:

—

Virksomhedernes beslutninger skal træffes som reaktion på markedssignaler og uden nogen omfattende statslig indgriben, og udgifterne skal afspejle markedsværdierne.

| — | Virksomhederne skal benytte ét klart sæt grundlæggende regnskabsforskrifter, som revideres uafhængigt i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder og anvendes til alle formål. |
| --- | --- |

—

Virksomhederne skal benytte ét klart sæt grundlæggende regnskabsforskrifter, som revideres uafhængigt i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder og anvendes til alle formål.

| — | Der er ikke overført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system. |
| --- | --- |

—

Der er ikke overført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system.

| — | Love om konkurs og ejerforhold skal give stabilitet og retlig sikkerhed. |
| --- | --- |

—

Love om konkurs og ejerforhold skal give stabilitet og retlig sikkerhed.

| — | Valutaomregninger skal finde sted til markedskurs. |
| --- | --- |

—

Valutaomregninger skal finde sted til markedskurs.

| (20) | Undersøgelsen viste, at ansøgerens regnskaber ikke var i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder, og at virksomhedens regnskabspraksis således ikke opfylder det andet kriteriums krav. Især må det konstateres, at ansøgeren i sine regnskaber ikke rapporterede om gennemførelsen af en incitamentordning for det ledende personale i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder. |
| --- | --- |

(20)

Undersøgelsen viste, at ansøgerens regnskaber ikke var i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder, og at virksomhedens regnskabspraksis således ikke opfylder det andet kriteriums krav. Især må det konstateres, at ansøgeren i sine regnskaber ikke rapporterede om gennemførelsen af en incitamentordning for det ledende personale i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder.

| (21) | Som følge heraf gav balancen ikke et retvisende billede af virksomhedens økonomiske situation, og resultatopgørelsen og pengestrømsopgørelsen var tynget af finansielle omkostninger, som der ikke var nogen begrundelse for. |
| --- | --- |

(21)

Som følge heraf gav balancen ikke et retvisende billede af virksomhedens økonomiske situation, og resultatopgørelsen og pengestrømsopgørelsen var tynget af finansielle omkostninger, som der ikke var nogen begrundelse for.

| (22) | På grundlag af disse betragtninger kunne ansøgeren ikke indrømmes markedsøkonomisk behandling. |
| --- | --- |

(22)

På grundlag af disse betragtninger kunne ansøgeren ikke indrømmes markedsøkonomisk behandling.

| (23) | Ansøgeren og andre interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til ovennævnte undersøgelsesresultater. |
| --- | --- |

(23)

Ansøgeren og andre interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til ovennævnte undersøgelsesresultater.

| (24) | Ansøgeren påpegede, at incitamentordningen skulle bogføres i 2013, at den ikke har forbindelse med balancen for 2012, og at i 2012 var ordningens beskaffenhed endnu ikke fastlagt. Ifølge ansøgeren ville en sådan fastlæggelse ske i overensstemmelse med anbefalinger fra revisorerne på tidspunktet for revisionen af regnskaberne for 2013 og kunne tage form af vederlag, renter på lån eller indskudslignende ordninger. |
| --- | --- |

(24)

Ansøgeren påpegede, at incitamentordningen skulle bogføres i 2013, at den ikke har forbindelse med balancen for 2012, og at i 2012 var ordningens beskaffenhed endnu ikke fastlagt. Ifølge ansøgeren ville en sådan fastlæggelse ske i overensstemmelse med anbefalinger fra revisorerne på tidspunktet for revisionen af regnskaberne for 2013 og kunne tage form af vederlag, renter på lån eller indskudslignende ordninger.

| (25) | Ordningen var kontraktligt indgået mellem virksomheden og ledelsen i 2012. Der var imidlertid ingen angivelse af den i de reviderede regnskaber for 2012, heller ikke i noterne til regnskaberne. I regnskabsåret 2013 var der frem til tidspunktet for undersøgelsen (november 2013) heller ingen regnskabspostering, der kunne identificere incitamentordningen. |
| --- | --- |

(25)

Ordningen var kontraktligt indgået mellem virksomheden og ledelsen i 2012. Der var imidlertid ingen angivelse af den i de reviderede regnskaber for 2012, heller ikke i noterne til regnskaberne. I regnskabsåret 2013 var der frem til tidspunktet for undersøgelsen (november 2013) heller ingen regnskabspostering, der kunne identificere incitamentordningen.

| (26) | Denne manglende regnskabspostering er alvorlig. De samlede passiver, som blev indberettet i den generelle kontooversigt ved udgangen af undersøgelsesperioden den 31. juli 2013, var således væsentligt underrapporteret, da det samlede lånebeløb, som det ledende personale havde stillet sikkerhed for, ville have øget passiverne med 14 %. Desuden kommer resultatopgørelsen for 2013 til at indeholde finansielle omkostninger uden retsgrundlag, da der ikke indgik pengestrømme svarende til incitamentordningen, og renterne rent faktisk blev betalt i 2013. Som følge heraf er de finansielle omkostninger i 2013 ni gange højere end de omkostninger, der blev indberettet for 2012. Derfor gav de finansielle oplysninger i regnskaberne ikke et pålideligt og retvisende billede af virksomhedens økonomiske situation. |
| --- | --- |

(26)

Denne manglende regnskabspostering er alvorlig. De samlede passiver, som blev indberettet i den generelle kontooversigt ved udgangen af undersøgelsesperioden den 31. juli 2013, var således væsentligt underrapporteret, da det samlede lånebeløb, som det ledende personale havde stillet sikkerhed for, ville have øget passiverne med 14 %. Desuden kommer resultatopgørelsen for 2013 til at indeholde finansielle omkostninger uden retsgrundlag, da der ikke indgik pengestrømme svarende til incitamentordningen, og renterne rent faktisk blev betalt i 2013. Som følge heraf er de finansielle omkostninger i 2013 ni gange højere end de omkostninger, der blev indberettet for 2012. Derfor gav de finansielle oplysninger i regnskaberne ikke et pålideligt og retvisende billede af virksomhedens økonomiske situation.

| (27) | Det bør også bemærkes, at ordningens beskaffenhed og regnskabsførelsen i den forbindelse ikke kan afhænge af en revisionsbetegnelse, og at bogføringen heraf bør være korrekt og foretaget rettidigt og ikke med tilbagevirkende kraft. Derfor kan en manglende nøjagtig rapportering af den præcise økonomiske situation og de finansielle strømme i forbindelse med ordningen ikke anses for at være i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder. |
| --- | --- |

(27)

Det bør også bemærkes, at ordningens beskaffenhed og regnskabsførelsen i den forbindelse ikke kan afhænge af en revisionsbetegnelse, og at bogføringen heraf bør være korrekt og foretaget rettidigt og ikke med tilbagevirkende kraft. Derfor kan en manglende nøjagtig rapportering af den præcise økonomiske situation og de finansielle strømme i forbindelse med ordningen ikke anses for at være i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder.

| (28) | Som reaktion på fremlæggelsen af Kommissionens resultater gentog ansøgeren sin anmodning om markedsøkonomisk behandling, uden dog at fremlægge nye argumenter. Konklusionerne vedrørende markedsøkonomisk behandling bekræftes derfor. |
| --- | --- |

(28)

Som reaktion på fremlæggelsen af Kommissionens resultater gentog ansøgeren sin anmodning om markedsøkonomisk behandling, uden dog at fremlægge nye argumenter. Konklusionerne vedrørende markedsøkonomisk behandling bekræftes derfor.

Normal værdi

| (29) | I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), skal den normale værdi for lande uden markedsøkonomi og i det omfang, der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling, for lande med overgangsøkonomier fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et referenceland. |
| --- | --- |

(29)

I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), skal den normale værdi for lande uden markedsøkonomi og i det omfang, der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling, for lande med overgangsøkonomier fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et referenceland.

| (30) | Som anført i forordning (EU) nr. 809/2013 påtænkte Kommissionen at anvende Japan som referenceland med henblik på at fastsætte den normale værdi for ansøgeren i tilfælde af, at denne ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, og som det var tilfældet ved undersøgelsen, der førte til indførelsen af foranstaltninger ved den oprindelige forordning. |
| --- | --- |

(30)

Som anført i forordning (EU) nr. 809/2013 påtænkte Kommissionen at anvende Japan som referenceland med henblik på at fastsætte den normale værdi for ansøgeren i tilfælde af, at denne ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, og som det var tilfældet ved undersøgelsen, der førte til indførelsen af foranstaltninger ved den oprindelige forordning.

| (31) | Interesserede parter blev opfordret til at fremsætte bemærkninger til valget af Japan som referenceland, og der blev ikke fremsat bemærkninger. Kommissionen kontaktede også producenter i Amerikas Forenede Stater, men opnåede ikke samarbejde. Japan anses derfor for at være et passende referenceland. En producent i Japan indvilgede i at samarbejde og indsendte de ønskede oplysninger. |
| --- | --- |

(31)

Interesserede parter blev opfordret til at fremsætte bemærkninger til valget af Japan som referenceland, og der blev ikke fremsat bemærkninger. Kommissionen kontaktede også producenter i Amerikas Forenede Stater, men opnåede ikke samarbejde. Japan anses derfor for at være et passende referenceland. En producent i Japan indvilgede i at samarbejde og indsendte de ønskede oplysninger.

| (32) | I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, undersøgte Kommissionen først, om den japanske producents hjemmemarkedssalg af TCCA til uafhængige kunder var repræsentativt. I denne forbindelse konstateredes det, at den samlede mængde af dette salg udgjorde mindst 5 % af den samlede mængde af ansøgerens eksportsalg til Unionen. |
| --- | --- |

(32)

I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, undersøgte Kommissionen først, om den japanske producents hjemmemarkedssalg af TCCA til uafhængige kunder var repræsentativt. I denne forbindelse konstateredes det, at den samlede mængde af dette salg udgjorde mindst 5 % af den samlede mængde af ansøgerens eksportsalg til Unionen.

| (33) | Kommissionen undersøgte dernæst, om der var typer af TCCA, der solgtes på hjemmemarkedet af den japanske samarbejdsvillige producent, og som var tilstrækkeligt sammenlignelige med de typer, der solgtes af ansøgeren med henblik på eksport til Unionen. Kommissionen identificerede de typer TCCA, som fandtes at være identiske eller direkte sammenlignelige med den type, der solgtes af ansøgeren med henblik på eksport til Unionen. Det blev også fastslået, at disse typer solgtes på et rentabelt niveau og i normal handel af den japanske virksomhed, og at salgspriserne på hjemmemarkedet kunne tages i betragtning i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi. |
| --- | --- |

(33)

Kommissionen undersøgte dernæst, om der var typer af TCCA, der solgtes på hjemmemarkedet af den japanske samarbejdsvillige producent, og som var tilstrækkeligt sammenlignelige med de typer, der solgtes af ansøgeren med henblik på eksport til Unionen. Kommissionen identificerede de typer TCCA, som fandtes at være identiske eller direkte sammenlignelige med den type, der solgtes af ansøgeren med henblik på eksport til Unionen. Det blev også fastslået, at disse typer solgtes på et rentabelt niveau og i normal handel af den japanske virksomhed, og at salgspriserne på hjemmemarkedet kunne tages i betragtning i forbindelse med fastsættelsen af den normale værdi.

| (34) | Den normale værdi blev derfor baseret på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit, for de forskellige typer af TCCA, der blev anset for sammenlignelige. |
| --- | --- |

(34)

Den normale værdi blev derfor baseret på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit, for de forskellige typer af TCCA, der blev anset for sammenlignelige.

Eksportpris

| (35) | Eftersom den pågældende vare blev eksporteret direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, dvs. på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen ved eksport til Unionen. |
| --- | --- |

(35)

Eftersom den pågældende vare blev eksporteret direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, dvs. på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varen ved eksport til Unionen.

Sammenligning

| (36) | Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der påvirker prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Til dette formål blev transportomkostninger og emballeringsomkostninger fjernet fra både de kinesiske eksportpriser og den japanske samarbejdsvillige producents salgspriser på hjemmemarkedet. |
| --- | --- |

(36)

Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der påvirker prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Til dette formål blev transportomkostninger og emballeringsomkostninger fjernet fra både de kinesiske eksportpriser og den japanske samarbejdsvillige producents salgspriser på hjemmemarkedet.

Dumpingmargen

| (37) | Dumpingmargenen blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, fastlagt på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi pr. varetype og det vejede gennemsnit for eksportprisen pr. tilsvarende type af den pågældende vare. Det fremgik af denne sammenligning, at der forekom dumping. |
| --- | --- |

(37)

Dumpingmargenen blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, fastlagt på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi pr. varetype og det vejede gennemsnit for eksportprisen pr. tilsvarende type af den pågældende vare. Det fremgik af denne sammenligning, at der forekom dumping.

| (38) | Det blev konstateret, at ansøgerens dumpingmargen udtrykt i procent af nettoprisen, frit EU's grænse, var på 32,8 %. |
| --- | --- |

(38)

Det blev konstateret, at ansøgerens dumpingmargen udtrykt i procent af nettoprisen, frit EU's grænse, var på 32,8 %.

D.   ÆNDRING AF DE FORANSTALTNINGER, DER ER OMFATTET AF DEN FORNYEDE UNDERSØGELSE

| (39) | På baggrund af undersøgelsens konklusioner og i overensstemmelse med reglen om den laveste told fastslås det, at der bør indføres en endelig antidumpingforanstaltning for ansøgeren svarende til den konstaterede dumpingmargen, som i dette tilfælde er lavere end skadesmargenen i den oprindelige sag. |
| --- | --- |

(39)

På baggrund af undersøgelsens konklusioner og i overensstemmelse med reglen om den laveste told fastslås det, at der bør indføres en endelig antidumpingforanstaltning for ansøgeren svarende til den konstaterede dumpingmargen, som i dette tilfælde er lavere end skadesmargenen i den oprindelige sag.

E.   REGISTRERING

| (40) | På baggrund af ovenstående konklusioner bør den antidumpingtold, der gælder for ansøgeren, opkræves med tilbagevirkende kraft for import af den pågældende vare, der var gjort til genstand for registrering i henhold til artikel 3 i forordning (EU) nr. 809/2013. |
| --- | --- |

(40)

På baggrund af ovenstående konklusioner bør den antidumpingtold, der gælder for ansøgeren, opkræves med tilbagevirkende kraft for import af den pågældende vare, der var gjort til genstand for registrering i henhold til artikel 3 i forordning (EU) nr. 809/2013.

F.   FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER OM FORANSTALTNINGERNE OG DERES VARIGHED

| (41) | De berørte parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at indføre en ændret endelig antidumpingtold på importen af TCCA fra ansøgeren og at opkræve denne told med tilbagevirkende kraft for den import, der var gjort til genstand for registrering. Ansøgeren fremsatte bemærkninger, som imidlertid ikke var af en sådan art, at de kunne ændre ovenstående konklusioner. |
| --- | --- |

(41)

De berørte parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at indføre en ændret endelig antidumpingtold på importen af TCCA fra ansøgeren og at opkræve denne told med tilbagevirkende kraft for den import, der var gjort til genstand for registrering. Ansøgeren fremsatte bemærkninger, som imidlertid ikke var af en sådan art, at de kunne ændre ovenstående konklusioner.

| (42) | Denne fornyede undersøgelse påvirker ikke udløbsdatoen for de foranstaltninger, der blev indført ved forordning (EU) nr. 1389/2011. |
| --- | --- |

(42)

Denne fornyede undersøgelse påvirker ikke udløbsdatoen for de foranstaltninger, der blev indført ved forordning (EU) nr. 1389/2011.

G.   UDTALELSE FRA UDVALGET

| (43) | Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der blev nedsat ved grundforordningens artikel 15, stk. 1 — |
| --- | --- |

(43)

Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der blev nedsat ved grundforordningens artikel 15, stk. 1 —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

1.   I artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1389/2011 indsættes følgende række i tabellen:

| Virksomhed | Antidumpingtold | Taric-tillægskode |
| --- | --- | --- |
| »Liaocheng City Zhonglian Industry Co. Ltd | 32,8 % | A998« |

Virksomhed

Antidumpingtold

Taric-tillægskode

»Liaocheng City Zhonglian Industry Co. Ltd

32,8 %

A998«

2.   Som nævnt i artikel 1, stk. 3, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011 er anvendelsen af den individuelle told betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilaget til nævnte forordning. Hvis en sådan faktura ikke fremlægges, finder den antidumpingtold fortsat anvendelse, der gælder »for alle andre virksomheder«, jf. tabellen i artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1389/2011.

Den indførte told opkræves også med tilbagevirkende kraft på import af den pågældende vare, der er blevet registreret i overensstemmelse med artikel 3 i forordning (EU) nr. 809/2013. Denne import er ikke betinget af fremlæggelsen af en handelsfaktura, da den er blevet registreret.

Toldmyndighederne pålægges at ophøre med at registrere den import af den pågældende vare med oprindelse i Kina, som fremstilles af Liaocheng City Zhonglian Industry Co. Ltd. og sælges med henblik på eksport til Unionen.

3.   Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 23. maj 2014.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

1

(2)  EUT L 261 af 7.10.2005, s. 1.

2

(3)  EUT L 254 af 29.9.2010, s. 1.

3

(4)  EUT L 346 af 30.12.2011, s. 6.

4

(5)  EUT L 229 af 28.8.2013, s. 2.

5

---

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/85 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/85

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 570/2014

af 26. maj 2014

om afslutning af en delvis genoptagelse af antidumpingundersøgelsen vedrørende importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9, stk. 4, og

ud fra følgende betragtninger:

A.   GÆLDENDE FORANSTALTNINGER

| (1) | Rådet indførte ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1138/2011 (2) en endelig antidumpingtold på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (»forordningen om endelig told«). Forordningen om endelig told trådte i stedet for Kommissionens forordning (EU) nr. 446/2011 (3) om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (»forordningen om midlertidig told«). De konklusioner, der førte til indførelsen af den endelige antidumpingtold, vil blive benævnt »konklusionerne af den oprindelige undersøgelse«. |
| --- | --- |

(1)

Rådet indførte ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1138/2011 (2) en endelig antidumpingtold på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (»forordningen om endelig told«). Forordningen om endelig told trådte i stedet for Kommissionens forordning (EU) nr. 446/2011 (3) om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (»forordningen om midlertidig told«). De konklusioner, der førte til indførelsen af den endelige antidumpingtold, vil blive benævnt »konklusionerne af den oprindelige undersøgelse«.

| (2) | Den 21. januar 2012 anlagde PT Ecogreen Oleochemicals, som er en indonesisk eksporterende producent af fedtalkoholer, Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte. Ltd og Ecogreen Oleochemicals GmbH (i det følgende samlet benævnt »Ecogreen«) sag ved Retten (sag T-28/12) med påstand om annullering af forordningen om endelig told, for så vidt angår antidumpingtolden for Ecogreen. Ecogreen anfægtede den justering, der blev foretaget på grundlag af grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), af virksomhedens eksportpris med henblik på en sammenligning af eksportprisen og virksomhedens normale værdi. |
| --- | --- |

(2)

Den 21. januar 2012 anlagde PT Ecogreen Oleochemicals, som er en indonesisk eksporterende producent af fedtalkoholer, Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte. Ltd og Ecogreen Oleochemicals GmbH (i det følgende samlet benævnt »Ecogreen«) sag ved Retten (sag T-28/12) med påstand om annullering af forordningen om endelig told, for så vidt angår antidumpingtolden for Ecogreen. Ecogreen anfægtede den justering, der blev foretaget på grundlag af grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), af virksomhedens eksportpris med henblik på en sammenligning af eksportprisen og virksomhedens normale værdi.

| (3) | I sag T-249/06 (Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) mod Rådet for Den Europæiske Union) annullerede Retten artikel 1 i forordning (EF) nr. 954/2006, for så vidt angår Interpipe NTRP VAT, bl.a. på grund af et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med justeringen baseret på artikel 2, stk. 10, litra i), og for så vidt angår Interpipe Niko Tube ZAT af andre grunde. Den 16. februar 2012 forkastede Domstolen den appelansøgning, som Rådet og Kommissionen (forenede sager C-191/09 P og C-200/09 P) havde indgivet. |
| --- | --- |

(3)

I sag T-249/06 (Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) mod Rådet for Den Europæiske Union) annullerede Retten artikel 1 i forordning (EF) nr. 954/2006, for så vidt angår Interpipe NTRP VAT, bl.a. på grund af et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med justeringen baseret på artikel 2, stk. 10, litra i), og for så vidt angår Interpipe Niko Tube ZAT af andre grunde. Den 16. februar 2012 forkastede Domstolen den appelansøgning, som Rådet og Kommissionen (forenede sager C-191/09 P og C-200/09 P) havde indgivet.

| (4) | Eftersom de faktiske omstændigheder for Ecogreen svarede til omstændighederne for Interpipe NTRP VAT, for så vidt angår den justering, der blev foretaget i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), blev det anset for hensigtsmæssigt at foretage en ny beregning af dumpingmargenen for Ecogreen uden at foretage en justering i henhold til artikel 2, stk. 10, litra i). |
| --- | --- |

(4)

Eftersom de faktiske omstændigheder for Ecogreen svarede til omstændighederne for Interpipe NTRP VAT, for så vidt angår den justering, der blev foretaget i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), blev det anset for hensigtsmæssigt at foretage en ny beregning af dumpingmargenen for Ecogreen uden at foretage en justering i henhold til artikel 2, stk. 10, litra i).

| (5) | Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1241/2012 af 11. december 2012 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1138/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (4) blev derfor offentliggjort den 21. december 2012 med tilbagevirkende kraft fra den 12. november 2011 (»ændringsforordningen«). |
| --- | --- |

(5)

Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1241/2012 af 11. december 2012 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1138/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (4) blev derfor offentliggjort den 21. december 2012 med tilbagevirkende kraft fra den 12. november 2011 (»ændringsforordningen«).

| (6) | Den dumpingmargen, der var blevet fastsat for Ecogreen deri, var ubetydelig, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 3. Undersøgelsen vedrørende Ecogreen blev derfor afsluttet uden indførelse af foranstaltninger. Retten besluttede efterfølgende den 9. april 2013, at det ikke var nødvendigt at træffe afgørelse i sag T-28/12. |
| --- | --- |

(6)

Den dumpingmargen, der var blevet fastsat for Ecogreen deri, var ubetydelig, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 3. Undersøgelsen vedrørende Ecogreen blev derfor afsluttet uden indførelse af foranstaltninger. Retten besluttede efterfølgende den 9. april 2013, at det ikke var nødvendigt at træffe afgørelse i sag T-28/12.

| (7) | Selv om alle de andre eksporterende producenter i Indien, Indonesien og Malaysia stadig var underlagt antidumpingtold, bør konklusionerne af den oprindelige undersøgelse, navnlig dumpingimportens skadelige virkninger, revurderes i lyset af de reviderede dumpingkonklusioner i ændringsforordningen. |
| --- | --- |

(7)

Selv om alle de andre eksporterende producenter i Indien, Indonesien og Malaysia stadig var underlagt antidumpingtold, bør konklusionerne af den oprindelige undersøgelse, navnlig dumpingimportens skadelige virkninger, revurderes i lyset af de reviderede dumpingkonklusioner i ændringsforordningen.

B.   REVURDERING AF KONKLUSIONERNE AF DEN OPRINDELIGE UNDERSØGELSE

1.   Rammerne for revurderingen

| (8) | En meddelelse om en delvis genoptagelse af antidumpingundersøgelsen vedrørende importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (»de pågældende lande«) blev offentliggjort den 28. februar 2013 (5) (»genoptagelsen«). I meddelelsen blev det anført, at genoptagelsen var begrænset til undersøgelsen af den eventuelle virkning af de dumpingmargener, der for nyligt var blevet fastlagt, på de konklusioner, navnlig vedrørende skade og årsagssammenhæng, som var blevet fastslået i den oprindelige undersøgelse (»fornyet undersøgelse«). |
| --- | --- |

(8)

En meddelelse om en delvis genoptagelse af antidumpingundersøgelsen vedrørende importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (»de pågældende lande«) blev offentliggjort den 28. februar 2013 (5) (»genoptagelsen«). I meddelelsen blev det anført, at genoptagelsen var begrænset til undersøgelsen af den eventuelle virkning af de dumpingmargener, der for nyligt var blevet fastlagt, på de konklusioner, navnlig vedrørende skade og årsagssammenhæng, som var blevet fastslået i den oprindelige undersøgelse (»fornyet undersøgelse«).

| (9) | Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, importører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt EU-erhvervsgrenen om den delvise genoptagelse af undersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og blive hørt inden for fristen i indledningsmeddelelsen. |
| --- | --- |

(9)

Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, importører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt EU-erhvervsgrenen om den delvise genoptagelse af undersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og blive hørt inden for fristen i indledningsmeddelelsen.

| (10) | En række parter hævdede, at det var uklart, på hvilket retsgrundlag Kommissionen genoptog den oprindelige undersøgelse, og hvilke data Kommissionen ville indsamle for at fastslå kendsgerninger og nå frem til konklusioner i den aktuelle fornyede undersøgelse. |
| --- | --- |

(10)

En række parter hævdede, at det var uklart, på hvilket retsgrundlag Kommissionen genoptog den oprindelige undersøgelse, og hvilke data Kommissionen ville indsamle for at fastslå kendsgerninger og nå frem til konklusioner i den aktuelle fornyede undersøgelse.

| (11) | Parterne hævdede også, at det var uklart, hvilken type undersøgelse der var blevet indledt, og hvad det endelige resultat kunne blive, for så vidt angår niveauet for de endelige foranstaltninger, hvilket tidsrum der ville være omfattet, og hvilke aspekter af den oprindelige undersøgelse der ville blive taget op til revurdering. |
| --- | --- |

(11)

Parterne hævdede også, at det var uklart, hvilken type undersøgelse der var blevet indledt, og hvad det endelige resultat kunne blive, for så vidt angår niveauet for de endelige foranstaltninger, hvilket tidsrum der ville være omfattet, og hvilke aspekter af den oprindelige undersøgelse der ville blive taget op til revurdering.

| (12) | Det skal erindres, at denne genoptagelse er en nødvendig følge af vedtagelsen af ændringsforordningen, som i sig selv var et resultat af Rettens konklusioner i sag T-249/06 (Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) mod Rådet for Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

(12)

Det skal erindres, at denne genoptagelse er en nødvendig følge af vedtagelsen af ændringsforordningen, som i sig selv var et resultat af Rettens konklusioner i sag T-249/06 (Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) mod Rådet for Den Europæiske Union.

| (13) | Der mindes om, at i den oprindelige undersøgelse var den såkaldte undersøgelsesperiode (UP) perioden fra 1. juli 2009 til 30. juni 2010. Vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2007 til udløbet af UP og blev benævnt »den betragtede periode«. |
| --- | --- |

(13)

Der mindes om, at i den oprindelige undersøgelse var den såkaldte undersøgelsesperiode (UP) perioden fra 1. juli 2009 til 30. juni 2010. Vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2007 til udløbet af UP og blev benævnt »den betragtede periode«.

| (14) | Den aktuelle fornyede undersøgelse fokuserer på samme UP og samme betragtede periode. Konklusionerne for disse perioder i den oprindelige undersøgelse, for så vidt angår skade og årsagssammenhæng, er under revurdering i lyset af de nyligt fastlagte dumpingmargener for de indonesiske eksportører i ændringsforordningen. |
| --- | --- |

(14)

Den aktuelle fornyede undersøgelse fokuserer på samme UP og samme betragtede periode. Konklusionerne for disse perioder i den oprindelige undersøgelse, for så vidt angår skade og årsagssammenhæng, er under revurdering i lyset af de nyligt fastlagte dumpingmargener for de indonesiske eksportører i ændringsforordningen.

| (15) | Nærmere bestemt og som nævnt i meddelelsen om genoptagelse er formålet med den aktuelle fornyede undersøgelse at afgøre, om den ubetydelige dumpingmargen, der blev fastlagt for en eksporterende producent i Indonesien, og den ændring i dumpingmargenniveauet for de andre indonesiske virksomheder, der blev fastsat ved ændringsforordningen, kan have nogen indvirkning på konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende skade og årsagssammenhæng. |
| --- | --- |

(15)

Nærmere bestemt og som nævnt i meddelelsen om genoptagelse er formålet med den aktuelle fornyede undersøgelse at afgøre, om den ubetydelige dumpingmargen, der blev fastlagt for en eksporterende producent i Indonesien, og den ændring i dumpingmargenniveauet for de andre indonesiske virksomheder, der blev fastsat ved ændringsforordningen, kan have nogen indvirkning på konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende skade og årsagssammenhæng.

| (16) | Resultaterne af den fornyede undersøgelse er anført nedenfor. Som det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse, vises visse data og oplysninger i indekseret form navnlig for at sikre fortroligheden af de oprindeligt indsendte oplysninger. |
| --- | --- |

(16)

Resultaterne af den fornyede undersøgelse er anført nedenfor. Som det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse, vises visse data og oplysninger i indekseret form navnlig for at sikre fortroligheden af de oprindeligt indsendte oplysninger.

2.   Den pågældende vare og samme vare

| (17) | Til erindring er den pågældende vare den vare, som er defineret i den oprindelige undersøgelse, nemlig, mættede fedtalkoholer med en carbonkædelængde på C8, C10, C12, C14, C16 eller C18 (ekskl. forgrenede isomerer), herunder rene mættede fedtalkoholer (også benævnt »single cuts«), blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (normalt klassificeret som C8-C10), blandinger, der hovedsagelig indeholder en kombination af carbonkædelængderne C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (normalt klassificeret som C12-C14), og blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C16-C18, med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 og ex 3823 70 00 (»fedtalkohol«). |
| --- | --- |

(17)

Til erindring er den pågældende vare den vare, som er defineret i den oprindelige undersøgelse, nemlig, mættede fedtalkoholer med en carbonkædelængde på C8, C10, C12, C14, C16 eller C18 (ekskl. forgrenede isomerer), herunder rene mættede fedtalkoholer (også benævnt »single cuts«), blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (normalt klassificeret som C8-C10), blandinger, der hovedsagelig indeholder en kombination af carbonkædelængderne C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (normalt klassificeret som C12-C14), og blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C16-C18, med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 og ex 3823 70 00 (»fedtalkohol«).

| (18) | Konklusionerne af ændringsforordningen påvirker ikke de konklusioner, der er beskrevet i den oprindelige undersøgelse vedrørende den undersøgte vare og samme vare. |
| --- | --- |

(18)

Konklusionerne af ændringsforordningen påvirker ikke de konklusioner, der er beskrevet i den oprindelige undersøgelse vedrørende den undersøgte vare og samme vare.

3.   Dumping

| (19) | Som omhandlet i betragtning 7 i ændringsforordningen blev dumpingmargenerne for alle virksomheder i Indonesien revideret for at tage højde for den genberegnede dumpingmargen for Ecogreen, undtagen for den anden eksporterende producent med en individuel margen, der var baseret på niveauet for den samarbejdsvillige indonesiske eksporterende producent med den højeste dumpingmargen. |
| --- | --- |

(19)

Som omhandlet i betragtning 7 i ændringsforordningen blev dumpingmargenerne for alle virksomheder i Indonesien revideret for at tage højde for den genberegnede dumpingmargen for Ecogreen, undtagen for den anden eksporterende producent med en individuel margen, der var baseret på niveauet for den samarbejdsvillige indonesiske eksporterende producent med den højeste dumpingmargen.

| (20) | De dumpingmargener, der var blevet fastlagt i betragtning 23 i forordningen om endelig told for de indiske eksporterende producenter, og de margener, der var blevet fastlagt i betragtning 55 for malaysiske eksporterende producenter, var ikke påvirket af ændringsforordningen. |
| --- | --- |

(20)

De dumpingmargener, der var blevet fastlagt i betragtning 23 i forordningen om endelig told for de indiske eksporterende producenter, og de margener, der var blevet fastlagt i betragtning 55 for malaysiske eksporterende producenter, var ikke påvirket af ændringsforordningen.

| (21) | Som omhandlet i betragtning 6 i ændringsforordningen blev dumpingmargenen for Ecogreen fastlagt til under 2 % og er derfor under ubetydelighedsgrænsen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 3. Importen til Unionen fra denne eksporterende producent bør derfor betragtes som ikke-dumpet import i den fornyede undersøgelse. |
| --- | --- |

(21)

Som omhandlet i betragtning 6 i ændringsforordningen blev dumpingmargenen for Ecogreen fastlagt til under 2 % og er derfor under ubetydelighedsgrænsen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 3. Importen til Unionen fra denne eksporterende producent bør derfor betragtes som ikke-dumpet import i den fornyede undersøgelse.

| (22) | Mængde, pris og markedsandel for den ikke-dumpede import fra nævnte indonesiske eksportør udviklede sig som vist i nedenstående tabel i den betragtede periode. Som nævnt i betragtning 16 ovenfor er de indsendte data indekseret.









  Import | 2007 | 2008 | 2009 | UP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ton | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 110 | 107 | 115 |
| Årlig Δ % | | 9,6 | – 2,3 | 7,5 |
| Markedsandel | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 107 | 110 | 113 |
| Årlig Δ % | | 6,8 | 2,9 | 2,8 |
| Gennemsnitlig pris (EUR/ton) | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 110 | 91 | 91 |
| Årlig Δ % | | 9,9 | – 17,0 | 0,2 |
| Kilde: Spørgeskemabesvarelser |

(22)

Mængde, pris og markedsandel for den ikke-dumpede import fra nævnte indonesiske eksportør udviklede sig som vist i nedenstående tabel i den betragtede periode. Som nævnt i betragtning 16 ovenfor er de indsendte data indekseret.

Import

2007

2008

2009

UP

Ton

Indeks: 2007 = 100

100

110

107

115

Årlig Δ %

9,6

– 2,3

7,5

Markedsandel

Indeks: 2007 = 100

100

107

110

113

Årlig Δ %

6,8

2,9

2,8

Gennemsnitlig pris (EUR/ton)

Indeks: 2007 = 100

100

110

91

91

Årlig Δ %

9,9

– 17,0

0,2

Kilde: Spørgeskemabesvarelser

| (23) | Med henvisning til tabellen i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told, som blev bekræftet i betragtning 64 i forordningen om endelig told, og ovenstående tabel viste undersøgelsen, at den ikke-dumpede import udgjorde en begrænset andel af den samlede import fra de pågældende lande, og at den steg forholdsvis mindre end dumpingimporten i den betragtede periode. Den ikke-dumpede import tegnede sig faktisk for ca. 15-18 % af den samlede importmængde fra de pågældende lande i 2007 og kun for ca. 10-13 % i UP. |
| --- | --- |

(23)

Med henvisning til tabellen i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told, som blev bekræftet i betragtning 64 i forordningen om endelig told, og ovenstående tabel viste undersøgelsen, at den ikke-dumpede import udgjorde en begrænset andel af den samlede import fra de pågældende lande, og at den steg forholdsvis mindre end dumpingimporten i den betragtede periode. Den ikke-dumpede import tegnede sig faktisk for ca. 15-18 % af den samlede importmængde fra de pågældende lande i 2007 og kun for ca. 10-13 % i UP.

| (24) | Den fornyede undersøgelse viser, at de gennemsnitlige priser for den ikke-dumpede import fra Ecogreen faldt med 9 % i den betragtede periode, men de forblev stabile mellem 2009 og UP. |
| --- | --- |

(24)

Den fornyede undersøgelse viser, at de gennemsnitlige priser for den ikke-dumpede import fra Ecogreen faldt med 9 % i den betragtede periode, men de forblev stabile mellem 2009 og UP.

4.   Skade

4.1.   EU-produktionen og EU-erhvervsgrenen

| (25) | Konklusionerne i betragtning 57-61 i forordningen om endelige told vedrørende EU-produktionen og EU-erhvervsgrenen er ikke berørt af den fornyede undersøgelse og bekræftes hermed. |
| --- | --- |

(25)

Konklusionerne i betragtning 57-61 i forordningen om endelige told vedrørende EU-produktionen og EU-erhvervsgrenen er ikke berørt af den fornyede undersøgelse og bekræftes hermed.

4.2.   EU-forbruget

| (26) | Konklusionerne i betragtning 64-66 i forordningen om midlertidig told, som blev bekræftet af betragtning 62 i forordningen om endelig told forbliver upåvirkede. Det bekræftes, at Unionens forbrug af fedtalkohol, jf. nedenstående tabel, var forholdsvis stabilt og kun steg lidt med 2 % i den betragtede periode. Som nævnt i betragtning 64 i forordningen om midlertidig told blev oplysningerne om forbruget givet i indekseret form af fortrolighedshensyn.









  Forbrug | 2007 | 2008 | 2009 | UP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 102 | 97 | 102 |
| Årlig Δ % | | 2,2 | – 4,8 | 4,6 |

(26)

Konklusionerne i betragtning 64-66 i forordningen om midlertidig told, som blev bekræftet af betragtning 62 i forordningen om endelig told forbliver upåvirkede. Det bekræftes, at Unionens forbrug af fedtalkohol, jf. nedenstående tabel, var forholdsvis stabilt og kun steg lidt med 2 % i den betragtede periode. Som nævnt i betragtning 64 i forordningen om midlertidig told blev oplysningerne om forbruget givet i indekseret form af fortrolighedshensyn.

Forbrug

2007

2008

2009

UP

Indeks: 2007 = 100

100

102

97

102

Årlig Δ %

2,2

– 4,8

4,6

4.3.   Import til Unionen fra de pågældende lande og prisunderbud

4.3.1.   Kumulativ vurdering af dumpingimporten

| (27) | Som det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse, blev det undersøgt, om en kumulativ vurdering af dumpingimporten for de pågældende tre lande stadig var berettiget i henhold til bestemmelserne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, i lyset af de reviderede dumpingmargener for indonesiske eksporterende producenter, der er nævnt i betragtning 19-21 ovenfor. |
| --- | --- |

(27)

Som det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse, blev det undersøgt, om en kumulativ vurdering af dumpingimporten for de pågældende tre lande stadig var berettiget i henhold til bestemmelserne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, i lyset af de reviderede dumpingmargener for indonesiske eksporterende producenter, der er nævnt i betragtning 19-21 ovenfor.

| (28) | Der mindes om, at grundforordningens artikel 3, stk. 4, fastsætter, at hvis indførslen af en vare fra mere end ét land samtidig er omfattet af antidumpingundersøgelser, kan følgevirkningerne af en sådan indførsel kun vurderes kumulativt, hvis det fastslås, at: a) den dumpingmargen, der er fastlagt for indførslen fra hvert af de pågældende lande, er højere end den minimumsværdi, der er anført i artikel 9, stk. 3, og den indførte mængde fra hvert land ikke er ubetydelig, og b) det vil være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af indførslen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i Unionen fremstillede vare. |
| --- | --- |

(28)

Der mindes om, at grundforordningens artikel 3, stk. 4, fastsætter, at hvis indførslen af en vare fra mere end ét land samtidig er omfattet af antidumpingundersøgelser, kan følgevirkningerne af en sådan indførsel kun vurderes kumulativt, hvis det fastslås, at: a) den dumpingmargen, der er fastlagt for indførslen fra hvert af de pågældende lande, er højere end den minimumsværdi, der er anført i artikel 9, stk. 3, og den indførte mængde fra hvert land ikke er ubetydelig, og b) det vil være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af indførslen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i Unionen fremstillede vare.

| (29) | Konklusionerne vedrørende mængden og prisen for dumpingimporten for hvert af de pågældende lande blev taget op til revurdering for den betragtede periode. De oplysninger om importmængden, der er anvendt til at fastsætte de gennemsnitlige priser i tabellen i betragtning 63, litra b), i forordningen om endelig told, er uændret, hvad angår Malaysia og Indien. Oplysningerne vedrørende Indonesien blev revideret for at tage hensyn til det forhold, at en eksporterende producent, som nævnt i betragtning 21, ikke længere blev anset for at have dumpet sine varer på EU-markedet. Den dumpingimport, der for nylig var blevet konstateret, udviklede sig som vist nedenfor. Med henvisning til betragtning 16 ovenfor gives oplysningerne om importmængde i indekseret form for hvert af de pågældende lande.









  Dumpingimportmængde | 2007 | 2008 | 2009 | UP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Malaysia | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 161 | 141 | 137 |
| Årlig Δ % | | 61,4 | – 12,5 | – 2,9 |
| Indien | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 118 | 104 | 143 |
| Årlig Δ % | | 18,2 | – 11,8 | 37,5 |
| Indonesien | | | | |
| Indeks: 2008 = 100 | | 100 | 142 | 168 |
| Årlig Δ % | | | 42,1 | 17,9 |

(29)

Konklusionerne vedrørende mængden og prisen for dumpingimporten for hvert af de pågældende lande blev taget op til revurdering for den betragtede periode. De oplysninger om importmængden, der er anvendt til at fastsætte de gennemsnitlige priser i tabellen i betragtning 63, litra b), i forordningen om endelig told, er uændret, hvad angår Malaysia og Indien. Oplysningerne vedrørende Indonesien blev revideret for at tage hensyn til det forhold, at en eksporterende producent, som nævnt i betragtning 21, ikke længere blev anset for at have dumpet sine varer på EU-markedet. Den dumpingimport, der for nylig var blevet konstateret, udviklede sig som vist nedenfor. Med henvisning til betragtning 16 ovenfor gives oplysningerne om importmængde i indekseret form for hvert af de pågældende lande.

Dumpingimportmængde

2007

2008

2009

UP

Malaysia

Indeks: 2007 = 100

100

161

141

137

Årlig Δ %

61,4

– 12,5

– 2,9

Indien

Indeks: 2007 = 100

100

118

104

143

Årlig Δ %

18,2

– 11,8

37,5

Indonesien

Indeks: 2008 = 100

100

142

168

Årlig Δ %

42,1

17,9

| (30) | Undersøgelsen viste, at mængden af dumpingimport for hvert af de pågældende lande var ikke ubetydelig i UP, og at tilstedeværelsen af dumpingimport på EU-markedet forblev betydelig i den betragtede periode og navnlig i UP. Det forhold, at det blev konstateret ved ændringsforordningen, at en af de indonesiske eksporterende producenter ikke foretog dumping, kan ikke ændre ved denne konklusion. |
| --- | --- |

(30)

Undersøgelsen viste, at mængden af dumpingimport for hvert af de pågældende lande var ikke ubetydelig i UP, og at tilstedeværelsen af dumpingimport på EU-markedet forblev betydelig i den betragtede periode og navnlig i UP. Det forhold, at det blev konstateret ved ændringsforordningen, at en af de indonesiske eksporterende producenter ikke foretog dumping, kan ikke ændre ved denne konklusion.

| (31) | Konklusionerne vedrørende prisfastsættelsen af dumpingimporten for hvert af de pågældende lande blev også taget op til revurdering for den betragtede periode og fremgår af tabellen nedenfor. Priserne i tabellen i betragtning 63, litra b), i forordningen om endelig told, er uændret, hvad angår Malaysia og Indien. Oplysningerne vedrørende Indonesien blev revideret for at tage hensyn til det forhold, at en eksporterende producent, som nævnt i betragtning 21, ikke længere blev anset for at have dumpet sine varer på EU-markedet. Med hensyn til betragtning 16 er oplysningerne om prisen hos den indonesiske eksportør, der blev anset for at foretage dumping, givet i indekseret form.









  Import ifølge Eurostat (justeret for at dække den pågældende vare og dumpingimport) | 2007 | 2008 | 2009 | UP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gennemsnitlig pris i EUR pr. ton (Malaysia) | 911 | 944 | 799 | 857 |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 104 | 88 | 94 |
| Årlig Δ % | | 3,6 | – 15,4 | 7,3 |
| Gennemsnitlig pris i EUR pr. ton (Indien) | 997 | 1 141 | 897 | 915 |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 114 | 90 | 92 |
| Årlig Δ % | | 14,4 | – 21,4 | 2,1 |
| Gennemsnitlig pris i EUR pr. ton (Indonesien) | | | | |
| Indeks: 2008 = 100 | | 100 | 70 | 72 |
| Årlig Δ % | | | –30,0 | 2,6 |
| Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser |

(31)

Konklusionerne vedrørende prisfastsættelsen af dumpingimporten for hvert af de pågældende lande blev også taget op til revurdering for den betragtede periode og fremgår af tabellen nedenfor. Priserne i tabellen i betragtning 63, litra b), i forordningen om endelig told, er uændret, hvad angår Malaysia og Indien. Oplysningerne vedrørende Indonesien blev revideret for at tage hensyn til det forhold, at en eksporterende producent, som nævnt i betragtning 21, ikke længere blev anset for at have dumpet sine varer på EU-markedet. Med hensyn til betragtning 16 er oplysningerne om prisen hos den indonesiske eksportør, der blev anset for at foretage dumping, givet i indekseret form.

Import ifølge Eurostat (justeret for at dække den pågældende vare og dumpingimport)

2007

2008

2009

UP

Gennemsnitlig pris i EUR pr. ton (Malaysia)

911

944

799

857

Indeks: 2007 = 100

100

104

88

94

Årlig Δ %

3,6

– 15,4

7,3

Gennemsnitlig pris i EUR pr. ton (Indien)

997

1 141

897

915

Indeks: 2007 = 100

100

114

90

92

Årlig Δ %

14,4

– 21,4

2,1

Gennemsnitlig pris i EUR pr. ton (Indonesien)

Indeks: 2008 = 100

100

70

72

Årlig Δ %

–30,0

2,6

Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser

| (32) | Undersøgelsen viste, at med undtagelse af 2007, hvor der ikke var import fra Indonesien, var prisfastsættelsen hos indonesiske eksporterende producenter næsten den samme som i den oprindelige undersøgelse. Deraf følger, at konklusionen i betragtning 63, litra b), i forordningen om endelig told om, at prisfastsættelsen og prisadfærden i de pågældende lande stort set var identiske navnlig i UP, kan bekræftes. Konstateringen i ændringsforordningen af, at en af de indonesiske eksporterende producenter ikke foretog dumping, kan ikke ændre ved denne konklusion. |
| --- | --- |

(32)

Undersøgelsen viste, at med undtagelse af 2007, hvor der ikke var import fra Indonesien, var prisfastsættelsen hos indonesiske eksporterende producenter næsten den samme som i den oprindelige undersøgelse. Deraf følger, at konklusionen i betragtning 63, litra b), i forordningen om endelig told om, at prisfastsættelsen og prisadfærden i de pågældende lande stort set var identiske navnlig i UP, kan bekræftes. Konstateringen i ændringsforordningen af, at en af de indonesiske eksporterende producenter ikke foretog dumping, kan ikke ændre ved denne konklusion.

| (33) | Desuden er de konklusioner, der er fremsat i betragtning 127 i forordningen om midlertidig told og bekræftet i betragtning 122 i forordningen om endelig told, herunder navnlig om, at de skadestærskler, der var blevet fastlagt for de pågældende lande, lå betydeligt over minimumsgrænsen på 2 %, også fortsat gyldige. Endvidere blev salgskanalerne og pristendenserne for hvert af de pågældende lande analyseret, og det blev konstateret, at de var ens, jf. ovenstående tabel. De pågældende landes importpriser fulgte en faldende tendens efter kulminationen i 2008 og var på globalt plan særligt lave sammenlignet med EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige priser, som det fremgik af undersøgelsen. |
| --- | --- |

(33)

Desuden er de konklusioner, der er fremsat i betragtning 127 i forordningen om midlertidig told og bekræftet i betragtning 122 i forordningen om endelig told, herunder navnlig om, at de skadestærskler, der var blevet fastlagt for de pågældende lande, lå betydeligt over minimumsgrænsen på 2 %, også fortsat gyldige. Endvidere blev salgskanalerne og pristendenserne for hvert af de pågældende lande analyseret, og det blev konstateret, at de var ens, jf. ovenstående tabel. De pågældende landes importpriser fulgte en faldende tendens efter kulminationen i 2008 og var på globalt plan særligt lave sammenlignet med EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige priser, som det fremgik af undersøgelsen.

| (34) | Nedenstående tabel viser, at markedsandelen for dumpingimporten fra hvert af de pågældende lande steg generelt i den betragtede periode. Med henvisning til betragtning 16 ovenfor anføres oplysningerne i indekseret form.









  Dumpingimportens markedsandel | 2007 | 2008 | 2009 | UP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Malaysia | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 157 | 145 | 135 |
| Årlig Δ % | | 57 | – 8 | – 7 |
| Indien | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 115 | 107 | 141 |
| Årlig Δ % | | 15 | – 7 | 31 |
| Indonesien | | | | |
| Indeks: 2008 = 100 | | 100 | 142 | 168 |
| Årlig Δ % | | | 50 | 13 |

(34)

Nedenstående tabel viser, at markedsandelen for dumpingimporten fra hvert af de pågældende lande steg generelt i den betragtede periode. Med henvisning til betragtning 16 ovenfor anføres oplysningerne i indekseret form.

Dumpingimportens markedsandel

2007

2008

2009

UP

Malaysia

Indeks: 2007 = 100

100

157

145

135

Årlig Δ %

57

– 8

– 7

Indien

Indeks: 2007 = 100

100

115

107

141

Årlig Δ %

15

– 7

31

Indonesien

Indeks: 2008 = 100

100

142

168

Årlig Δ %

50

13

| (35) | På grundlag af ovenstående kendsgerninger og betragtninger viser den fornyede undersøgelse, at konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende kumulering er uændrede. Det er derfor opfattelsen, at de betingelser, der er fastsat i grundforordningens artikel 3, stk. 4, vedrørende den kumulative vurdering af dumpingimporten fra de pågældende lande, fortsat er opfyldt. Virkningerne af dumpingimporten med oprindelse i de pågældende lande kan således vurderes samlet i forbindelse med den fornyede undersøgelse af spørgsmålet om skade og årsagssammenhæng. |
| --- | --- |

(35)

På grundlag af ovenstående kendsgerninger og betragtninger viser den fornyede undersøgelse, at konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende kumulering er uændrede. Det er derfor opfattelsen, at de betingelser, der er fastsat i grundforordningens artikel 3, stk. 4, vedrørende den kumulative vurdering af dumpingimporten fra de pågældende lande, fortsat er opfyldt. Virkningerne af dumpingimporten med oprindelse i de pågældende lande kan således vurderes samlet i forbindelse med den fornyede undersøgelse af spørgsmålet om skade og årsagssammenhæng.

4.3.2.   Mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten

| (36) | For at fastslå omfanget af den kumulerede dumpingimport på EU-markedet i den betragtede periode er der taget hensyn til, at ændringsforordningen bekræftede de positive konklusioner om dumping for alle eksporterende producenter i Indonesien med undtagelse af Ecogreen. Deres eksport anses for at være til dumpingpriser og er dermed fortsat pålagt antidumpingtold. |
| --- | --- |

(36)

For at fastslå omfanget af den kumulerede dumpingimport på EU-markedet i den betragtede periode er der taget hensyn til, at ændringsforordningen bekræftede de positive konklusioner om dumping for alle eksporterende producenter i Indonesien med undtagelse af Ecogreen. Deres eksport anses for at være til dumpingpriser og er dermed fortsat pålagt antidumpingtold.

| (37) | Den fornyede undersøgelse tager ligeledes hensyn til, at de dumpingmargener, der var blevet fastlagt i den oprindelige undersøgelse for alle eksporterende producenter i Indien og Malaysia, forbliver uændrede, og at deres import anses for at være til dumpingpriser og dermed fortsat underlagt antidumpingtold. |
| --- | --- |

(37)

Den fornyede undersøgelse tager ligeledes hensyn til, at de dumpingmargener, der var blevet fastlagt i den oprindelige undersøgelse for alle eksporterende producenter i Indien og Malaysia, forbliver uændrede, og at deres import anses for at være til dumpingpriser og dermed fortsat underlagt antidumpingtold.

| (38) | Mængden af dumpingimport fra de pågældende lande er blevet justeret ved at fratrække mængden af den ikke-dumpede import fra en indonesisk eksporterende producent, jf. betragtning 29 ovenfor. |
| --- | --- |

(38)

Mængden af dumpingimport fra de pågældende lande er blevet justeret ved at fratrække mængden af den ikke-dumpede import fra en indonesisk eksporterende producent, jf. betragtning 29 ovenfor.

| (39) | På grundlag af ovenstående bør de data, der er nævnt i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told, og som er bekræftet i betragtning 64 i forordningen om endelig told, og konklusionerne i betragtning 71-73 i forordningen om midlertidig told vedrørende vurdering af dumpingimporten i den betragtede periode, som bekræftet i betragtning 65 i forordningen om endelig told, revideres som vist nedenfor. Med henvisning til betragtning 16 ovenfor gives oplysningerne om den samlede importmængde og markedsandel for dumpingimporten i indekseret form.









  Dumpingimport fra de pågældende lande | 2007 | 2008 | 2009 | UP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ton | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 167 | 155 | 165 |
| Årlig Δ % | | 67,0 | – 7,3 | 6,5 |
| Markedsandel | | | | |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 163 | 159 | 162 |
| Årlig Δ % | | 62,7 | – 2,3 | 1,8 |
| Gennemsnitlig pris (EUR/ton) for dumpingimport | 931 | 1 007 | 827 | 878 |
| Indeks: 2007 = 100 | 100 | 108 | 89 | 94 |
| Årlig Δ % | | 8,2 | – 17,9 | 6,1 |
| Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser |

(39)

På grundlag af ovenstående bør de data, der er nævnt i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told, og som er bekræftet i betragtning 64 i forordningen om endelig told, og konklusionerne i betragtning 71-73 i forordningen om midlertidig told vedrørende vurdering af dumpingimporten i den betragtede periode, som bekræftet i betragtning 65 i forordningen om endelig told, revideres som vist nedenfor. Med henvisning til betragtning 16 ovenfor gives oplysningerne om den samlede importmængde og markedsandel for dumpingimporten i indekseret form.

Dumpingimport fra de pågældende lande

2007

2008

2009

UP

Ton

Indeks: 2007 = 100

100

167

155

165

Årlig Δ %

67,0

– 7,3

6,5

Markedsandel

Indeks: 2007 = 100

100

163

159

162

Årlig Δ %

62,7

– 2,3

1,8

Gennemsnitlig pris (EUR/ton) for dumpingimport

931

1 007

827

878

Indeks: 2007 = 100

100

108

89

94

Årlig Δ %

8,2

– 17,9

6,1

Kilde: Eurostat og spørgeskemabesvarelser

| (40) | Mængden af den dumpingimport fra de pågældende lande, som er konstateret i denne nye undersøgelse, steg betydeligt med 65 % i den betragtede periode. Den største stigning registreredes mellem 2007 og 2008, hvor importen steg med 67 %. Derefter faldt importen en anelse i 2009 og steg igen i UP næsten op til niveauet for 2008. |
| --- | --- |

(40)

Mængden af den dumpingimport fra de pågældende lande, som er konstateret i denne nye undersøgelse, steg betydeligt med 65 % i den betragtede periode. Den største stigning registreredes mellem 2007 og 2008, hvor importen steg med 67 %. Derefter faldt importen en anelse i 2009 og steg igen i UP næsten op til niveauet for 2008.

| (41) | De reviderede gennemsnitspriser på dumpingimporten fra de pågældende lande svingede voldsomt i den betragtede periode, svarende til en samlet nedgang på 6 %. Men det er værd at bemærke, at mellem 2008 og UP var nedgangen på hele 14 %. I hele den betragtede periode var gennemsnitspriserne på importen fra de pågældende lande konstant lavere end de priser, der var blevet fastsat i resten af verden, og de underbød EU-erhvervsgrenens priser og førte til en stigning i markedsandelen for dumpingimporten. |
| --- | --- |

(41)

De reviderede gennemsnitspriser på dumpingimporten fra de pågældende lande svingede voldsomt i den betragtede periode, svarende til en samlet nedgang på 6 %. Men det er værd at bemærke, at mellem 2008 og UP var nedgangen på hele 14 %. I hele den betragtede periode var gennemsnitspriserne på importen fra de pågældende lande konstant lavere end de priser, der var blevet fastsat i resten af verden, og de underbød EU-erhvervsgrenens priser og førte til en stigning i markedsandelen for dumpingimporten.

| (42) | Markedsandelen for dumpingimporten fra de pågældende lande steg betydeligt med 62 % i den betragtede periode. Den største stigning fandt sted mellem 2007 og 2008. Der kunne konstateres en lettere nedgang i importen under den økonomiske krise, hvilket reducerede de pågældende landes markedsandel en anelse med 4 % mellem 2008 og 2009, men importen genvandt dog markedsandel inden udgangen af den betragtede periode. |
| --- | --- |

(42)

Markedsandelen for dumpingimporten fra de pågældende lande steg betydeligt med 62 % i den betragtede periode. Den største stigning fandt sted mellem 2007 og 2008. Der kunne konstateres en lettere nedgang i importen under den økonomiske krise, hvilket reducerede de pågældende landes markedsandel en anelse med 4 % mellem 2008 og 2009, men importen genvandt dog markedsandel inden udgangen af den betragtede periode.

| (43) | Udelukkelsen af den ikke-dumpede import fra Ecogreen ændrer derfor ikke på nogen måde konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten, som derfor bekræftes. |
| --- | --- |

(43)

Udelukkelsen af den ikke-dumpede import fra Ecogreen ændrer derfor ikke på nogen måde konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten, som derfor bekræftes.

4.3.3.   Prisunderbud

| (44) | Det skal erindres, at der i betragtning 74-75 i forordningen om midlertidig told blev redegjort for intervaller i forbindelse med de prisunderbud, der konstateredes i forbindelse med den oprindelige undersøgelse, og de blev bekræftet i betragtning 67 i forordningen om endelig told. De individuelle beregninger, der er foretaget for hver af de pågældende eksportører, blev ikke påvirket af ændringsforordningen. Disse konklusioner bekræftes derfor. |
| --- | --- |

(44)

Det skal erindres, at der i betragtning 74-75 i forordningen om midlertidig told blev redegjort for intervaller i forbindelse med de prisunderbud, der konstateredes i forbindelse med den oprindelige undersøgelse, og de blev bekræftet i betragtning 67 i forordningen om endelig told. De individuelle beregninger, der er foretaget for hver af de pågældende eksportører, blev ikke påvirket af ændringsforordningen. Disse konklusioner bekræftes derfor.

| (45) | Det gennemsnitligt konstaterede prisunderbud for dumpingimporten, som blev vurderet kumulativt for tre lande tilsammen efter udelukkelsen af den ikke-dumpede import, er på 2 %. Dette tilsyneladende lave underbud skal ses i lyset af, at EU-erhvervsgrenen så sig tvunget til at sænke sine priser som følge af tilstedeværelsen af lavprisimport på EU-markedet. Disse priser dækkede dog ikke produktionsomkostningerne, navnlig i UP. Det gennemsnitlige underbud for dumpingimporten vurderet kumulativt, med undtagelse af Ecogreen, var på 22 %. |
| --- | --- |

(45)

Det gennemsnitligt konstaterede prisunderbud for dumpingimporten, som blev vurderet kumulativt for tre lande tilsammen efter udelukkelsen af den ikke-dumpede import, er på 2 %. Dette tilsyneladende lave underbud skal ses i lyset af, at EU-erhvervsgrenen så sig tvunget til at sænke sine priser som følge af tilstedeværelsen af lavprisimport på EU-markedet. Disse priser dækkede dog ikke produktionsomkostningerne, navnlig i UP. Det gennemsnitlige underbud for dumpingimporten vurderet kumulativt, med undtagelse af Ecogreen, var på 22 %.

| (46) | Som reaktion på fremlæggelsen af Kommissionens konklusioner hævdede en importør af fedtalkoholer med oprindelse i Indonesien, at gennemsnitsprisen for den ikke-dumpede import ville være lavere end den gennemsnitlige pris for importerede varer produceret af den indonesiske eksporterende producent, der fortsat var underlagt foranstaltninger. Imidlertid påvirker denne påstand ikke konstateringen af prisunderbud for dumpingimporten vurderet kumulativt. |
| --- | --- |

(46)

Som reaktion på fremlæggelsen af Kommissionens konklusioner hævdede en importør af fedtalkoholer med oprindelse i Indonesien, at gennemsnitsprisen for den ikke-dumpede import ville være lavere end den gennemsnitlige pris for importerede varer produceret af den indonesiske eksporterende producent, der fortsat var underlagt foranstaltninger. Imidlertid påvirker denne påstand ikke konstateringen af prisunderbud for dumpingimporten vurderet kumulativt.

4.4.   EU-erhvervsgrenens økonomiske situation

| (47) | Konklusionerne i betragtning 76-91 i forordningen om midlertidig told, som blev bekræftet i betragtning 71-84 i forordningen om endelig told, vedrørende EU-erhvervsgrenens økonomiske situation påvirkes ikke af ændringsforordningen og kan derfor bekræftes. |
| --- | --- |

(47)

Konklusionerne i betragtning 76-91 i forordningen om midlertidig told, som blev bekræftet i betragtning 71-84 i forordningen om endelig told, vedrørende EU-erhvervsgrenens økonomiske situation påvirkes ikke af ændringsforordningen og kan derfor bekræftes.

| (48) | Det skal erindres, at den oprindelige undersøgelse har vist, at de fleste skadesindikatorer vedrørende EU-erhvervsgrenen, såsom produktion (– 17 %), kapacitetsudnyttelse (– 15 %), salgsmængde (– 18 %), markedsandel (– 12 %) og beskæftigelse (– 13 %), forværredes i den betragtede periode. Navnlig blev skadesindikatorerne vedrørende EU-erhvervsgrenens finansielle resultater, som f.eks. likviditet og rentabilitet, påvirket i alvorlig grad. Det betyder, at EU-erhvervsgrenens evne til at rejse kapital blev undermineret, navnlig i UP. |
| --- | --- |

(48)

Det skal erindres, at den oprindelige undersøgelse har vist, at de fleste skadesindikatorer vedrørende EU-erhvervsgrenen, såsom produktion (– 17 %), kapacitetsudnyttelse (– 15 %), salgsmængde (– 18 %), markedsandel (– 12 %) og beskæftigelse (– 13 %), forværredes i den betragtede periode. Navnlig blev skadesindikatorerne vedrørende EU-erhvervsgrenens finansielle resultater, som f.eks. likviditet og rentabilitet, påvirket i alvorlig grad. Det betyder, at EU-erhvervsgrenens evne til at rejse kapital blev undermineret, navnlig i UP.

| (49) | Ud fra ovenstående blev konklusionen om, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 5, bekræftet. |
| --- | --- |

(49)

Ud fra ovenstående blev konklusionen om, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 5, bekræftet.

5.   Årsagssammenhæng

| (50) | I forlængelse af bekræftelsen af, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, blev det revurderet, om der fortsat er en årsagssammenhæng mellem nævnte skade efter de reviderede konklusioner vedrørende dumping som fastslået i ændringsforordningen og den reviderede dumpingimport fra de pågældende lande. |
| --- | --- |

(50)

I forlængelse af bekræftelsen af, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, blev det revurderet, om der fortsat er en årsagssammenhæng mellem nævnte skade efter de reviderede konklusioner vedrørende dumping som fastslået i ændringsforordningen og den reviderede dumpingimport fra de pågældende lande.

5.1.   Dumpingimportens virkninger

| (51) | Som vist i betragtning 26 var EU-forbruget forholdsvis stabilt og steg kun med 2 % i den betragtede periode. |
| --- | --- |

(51)

Som vist i betragtning 26 var EU-forbruget forholdsvis stabilt og steg kun med 2 % i den betragtede periode.

| (52) | Tabellen i betragtning 39 ovenfor, som udelukker importen fra den indonesiske eksportør, der ved ændringsforordningen fandtes ikke at have dumpet sine varer på EU-markedet, viser, at den reviderede mængde af dumpingimport fra de tre pågældende lande fortsat var betydelig, og at den steg kraftigt med over 60 000 ton i absolutte tal og med over 60 % i relative tal i den betragtede periode. Ligeledes steg markedsandelen for dumpingimporten kraftigt og øgedes med mere end 5 procentpoint i samme periode. |
| --- | --- |

(52)

Tabellen i betragtning 39 ovenfor, som udelukker importen fra den indonesiske eksportør, der ved ændringsforordningen fandtes ikke at have dumpet sine varer på EU-markedet, viser, at den reviderede mængde af dumpingimport fra de tre pågældende lande fortsat var betydelig, og at den steg kraftigt med over 60 000 ton i absolutte tal og med over 60 % i relative tal i den betragtede periode. Ligeledes steg markedsandelen for dumpingimporten kraftigt og øgedes med mere end 5 procentpoint i samme periode.

| (53) | Disse tendenser er meget lig de tendenser, der blev fastslået i den oprindelige undersøgelse, navnlig i betragtning 86-94 i forordningen om endelig told. Stigningen i markedsandelen, som i den oprindelige undersøgelse blev fastsat til 57 %, anses nu med de reviderede data for at være på mere end 60 % i den betragtede periode. |
| --- | --- |

(53)

Disse tendenser er meget lig de tendenser, der blev fastslået i den oprindelige undersøgelse, navnlig i betragtning 86-94 i forordningen om endelig told. Stigningen i markedsandelen, som i den oprindelige undersøgelse blev fastsat til 57 %, anses nu med de reviderede data for at være på mere end 60 % i den betragtede periode.

| (54) | Rent faktisk bekræftede den fornyede undersøgelse, at dumpingimporten fra de pågældende lande fra 2008 udøvede pres på EU-erhvervsgrenen, da denne import steg med 67 %. I det pågældende år var dumpingimportens priser, jf. betragtning 39, meget lavere end EU-erhvervsgrenens priser. Dette resulterede i et betydeligt fald i salgsmængden (– 15,4 %) og markedsandelen for EU-erhvervsgrenen, som den aldrig genvandt i resten af den betragtede periode. Samtidig forøgede dumpingimporten fra de pågældende lande sin markedsandel med over 9 procentpoint. |
| --- | --- |

(54)

Rent faktisk bekræftede den fornyede undersøgelse, at dumpingimporten fra de pågældende lande fra 2008 udøvede pres på EU-erhvervsgrenen, da denne import steg med 67 %. I det pågældende år var dumpingimportens priser, jf. betragtning 39, meget lavere end EU-erhvervsgrenens priser. Dette resulterede i et betydeligt fald i salgsmængden (– 15,4 %) og markedsandelen for EU-erhvervsgrenen, som den aldrig genvandt i resten af den betragtede periode. Samtidig forøgede dumpingimporten fra de pågældende lande sin markedsandel med over 9 procentpoint.

| (55) | Det blev påvist i betragtning 72 i forordningen om endelig told, at EU-erhvervsgrenen for at imødegå dette pres blev nødt til at sænke sine salgspriser væsentligt med 16,9 % i 2009 og endda yderligere måtte reducere dem med 5,3 % i UP. Selv om denne prisadfærd gjorde det muligt for EU-erhvervsgrenen at begrænse tabet af markedsandel, førte det til et betydeligt samlet tab i den betragtede periode, jf. betragtning 86 i forordningen om midlertidig told og som bekræftet i betragtning 78 i forordningen om endelig told. Denne situation faldt sammen med tilstedeværelsen af store mængder lavprisdumpingimport på EU-markedet, navnlig i UP. |
| --- | --- |

(55)

Det blev påvist i betragtning 72 i forordningen om endelig told, at EU-erhvervsgrenen for at imødegå dette pres blev nødt til at sænke sine salgspriser væsentligt med 16,9 % i 2009 og endda yderligere måtte reducere dem med 5,3 % i UP. Selv om denne prisadfærd gjorde det muligt for EU-erhvervsgrenen at begrænse tabet af markedsandel, førte det til et betydeligt samlet tab i den betragtede periode, jf. betragtning 86 i forordningen om midlertidig told og som bekræftet i betragtning 78 i forordningen om endelig told. Denne situation faldt sammen med tilstedeværelsen af store mængder lavprisdumpingimport på EU-markedet, navnlig i UP.

| (56) | Selv om det absolutte omfang af dumpingimporten fra de pågældende lande faldt med 7,3 %, blev det i 2009 i tråd med den økonomiske afmatning og EU-markedets konjunkturnedgang konstateret, at gennemsnitsprisen for dumpingimporten faldt med 17,9 %, dvs. mere end den tilbagegang på 16,9 %, der gjorde sig gældende for EU-erhvervsgrenens priser. I UP blev EU-erhvervsgrenen nødt til at sænke priserne og akkumulerede finansielle tab. |
| --- | --- |

(56)

Selv om det absolutte omfang af dumpingimporten fra de pågældende lande faldt med 7,3 %, blev det i 2009 i tråd med den økonomiske afmatning og EU-markedets konjunkturnedgang konstateret, at gennemsnitsprisen for dumpingimporten faldt med 17,9 %, dvs. mere end den tilbagegang på 16,9 %, der gjorde sig gældende for EU-erhvervsgrenens priser. I UP blev EU-erhvervsgrenen nødt til at sænke priserne og akkumulerede finansielle tab.

| (57) | Ovenstående betragtninger viser de alvorlige konsekvenser, som store mængder lavprisdumpingimport på EU-markedet havde for EU-erhvervsgrenens prisadfærd på sit vigtigste marked, og de negative virkninger, som dette havde for den økonomiske situation særligt i UP. |
| --- | --- |

(57)

Ovenstående betragtninger viser de alvorlige konsekvenser, som store mængder lavprisdumpingimport på EU-markedet havde for EU-erhvervsgrenens prisadfærd på sit vigtigste marked, og de negative virkninger, som dette havde for den økonomiske situation særligt i UP.

| (58) | Ovennævnte importør hævdede, at i analysen af årsagssammenhængen burde den resterende dumpingimport fra Indonesien ikke kumuleres med importen med oprindelse i Indien og Malaysia på grundlag af faktorer, som f.eks. den stabile markedsandel, det højere prisniveau, det manglende underbud, den lavere underbudsmargen på de indonesiske importvarer og den sideløbende udvikling i markedsandelen for Indonesien og EU-erhvervsgrenen. Importøren hævdede endvidere, at der ikke fandtes nogen årsagssammenhæng mellem skaden og dumpingimporten fra Indonesien, når først den ikke er kumuleret. |
| --- | --- |

(58)

Ovennævnte importør hævdede, at i analysen af årsagssammenhængen burde den resterende dumpingimport fra Indonesien ikke kumuleres med importen med oprindelse i Indien og Malaysia på grundlag af faktorer, som f.eks. den stabile markedsandel, det højere prisniveau, det manglende underbud, den lavere underbudsmargen på de indonesiske importvarer og den sideløbende udvikling i markedsandelen for Indonesien og EU-erhvervsgrenen. Importøren hævdede endvidere, at der ikke fandtes nogen årsagssammenhæng mellem skaden og dumpingimporten fra Indonesien, når først den ikke er kumuleret.

| (59) | Påstanden blev afvist, fordi de faktorer, der blev gjort gældende af importøren undertiden på et selektivt grundlag, ikke betragtes som relevante, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 4, med henblik på at fastslå, hvorvidt der bør anvendes kumulation, navnlig for så vidt angår konkurrencevilkårene mellem de importerede varer og samme EU-varer. Den oprindelige undersøgelse konkluderede faktisk, at den pågældende vare er en foreløbig råvare, der hovedsagelig anvendes som input til fremstilling af fedtalkoholsulfater, fedtalkoholethoxylater og fedtalkoholethersulfater, og at den importerede vare konkurrerer direkte med EU-fremstillede varer, uanset oprindelseslandet. Konkurrencens ensartethed på EU-markedet berettiger derfor til at foretage en kumulativ vurdering af importen i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra b). Importørens argumenter beskæftiger sig ikke med denne konklusion og kan kun være relevante, når der anvendes en ikke-kumulativ vurdering. Da der ikke er noget grundlag for at ændre konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende kumulering, bekræftes analysen af virkningerne af dumpingimporten. |
| --- | --- |

(59)

Påstanden blev afvist, fordi de faktorer, der blev gjort gældende af importøren undertiden på et selektivt grundlag, ikke betragtes som relevante, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 4, med henblik på at fastslå, hvorvidt der bør anvendes kumulation, navnlig for så vidt angår konkurrencevilkårene mellem de importerede varer og samme EU-varer. Den oprindelige undersøgelse konkluderede faktisk, at den pågældende vare er en foreløbig råvare, der hovedsagelig anvendes som input til fremstilling af fedtalkoholsulfater, fedtalkoholethoxylater og fedtalkoholethersulfater, og at den importerede vare konkurrerer direkte med EU-fremstillede varer, uanset oprindelseslandet. Konkurrencens ensartethed på EU-markedet berettiger derfor til at foretage en kumulativ vurdering af importen i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra b). Importørens argumenter beskæftiger sig ikke med denne konklusion og kan kun være relevante, når der anvendes en ikke-kumulativ vurdering. Da der ikke er noget grundlag for at ændre konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende kumulering, bekræftes analysen af virkningerne af dumpingimporten.

| (60) | Det skal desuden bemærkes, at den resterende indonesiske import skete til dumpingpriser, at importens markedsandel blev kraftigt forøget i den pågældende periode, og at den underbød EU-erhvervsgrenens salgspriser. |
| --- | --- |

(60)

Det skal desuden bemærkes, at den resterende indonesiske import skete til dumpingpriser, at importens markedsandel blev kraftigt forøget i den pågældende periode, og at den underbød EU-erhvervsgrenens salgspriser.

| (61) | Endelig nævnte importøren, at Ecogreen underbød mere end den anden indonesiske eksporterende producent, og da Ecogreens import blev anset for at have en ubetydelig indflydelse, bør den samme konklusion derfor nødvendigvis gælde for den resterende indonesiske import. |
| --- | --- |

(61)

Endelig nævnte importøren, at Ecogreen underbød mere end den anden indonesiske eksporterende producent, og da Ecogreens import blev anset for at have en ubetydelig indflydelse, bør den samme konklusion derfor nødvendigvis gælde for den resterende indonesiske import.

| (62) | Denne konklusion er baseret på en forkert forudsætning. Domstolens afgørelse medførte en ændring i dumpingberegningen for Ecogreen, som efterfølgende blev anset for at være ubetydelig. Det er kun af denne grund, at Ecogreens import må anses for at være ubetydelig. Påstanden afvises derfor. |
| --- | --- |

(62)

Denne konklusion er baseret på en forkert forudsætning. Domstolens afgørelse medførte en ændring i dumpingberegningen for Ecogreen, som efterfølgende blev anset for at være ubetydelig. Det er kun af denne grund, at Ecogreens import må anses for at være ubetydelig. Påstanden afvises derfor.

| (63) | På baggrund af ovenstående konklusioner konkluderes det, at dumpingimporten forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. |
| --- | --- |

(63)

På baggrund af ovenstående konklusioner konkluderes det, at dumpingimporten forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade.

5.2.   Andre faktorers indvirkning

| (64) | Indvirkningen af andre faktorer på EU-erhvervsgrenens situation i forbindelse med årsagssammenhæng blev ligeledes taget op til fornyet undersøgelse. |
| --- | --- |

(64)

Indvirkningen af andre faktorer på EU-erhvervsgrenens situation i forbindelse med årsagssammenhæng blev ligeledes taget op til fornyet undersøgelse.

5.2.1.   Ikke-dumpet import fra Indonesien

| (65) | Som nævnt i betragtning 23 steg den ikke-dumpede import forholdsvis mindre end dumpingimporten og udgjorde kun en begrænset andel af den samlede import fra de pågældende lande i UP. Endvidere viste undersøgelsen også, at denne import kun havde en beskeden markedsandel i den betragtede periode og navnlig i UP. |
| --- | --- |

(65)

Som nævnt i betragtning 23 steg den ikke-dumpede import forholdsvis mindre end dumpingimporten og udgjorde kun en begrænset andel af den samlede import fra de pågældende lande i UP. Endvidere viste undersøgelsen også, at denne import kun havde en beskeden markedsandel i den betragtede periode og navnlig i UP.

| (66) | Mængden af dumpingimporten steg med 6,5 % mellem 2009 og UP, dvs. mere end markedsopsvinget, hvilket fremgår af stigningen på 4,6 % i EU-forbruget, og vandt dermed markedsandel. |
| --- | --- |

(66)

Mængden af dumpingimporten steg med 6,5 % mellem 2009 og UP, dvs. mere end markedsopsvinget, hvilket fremgår af stigningen på 4,6 % i EU-forbruget, og vandt dermed markedsandel.

| (67) | Det er således opfattelsen, at eventuelle virkninger, som den ikke-dumpede import måtte have haft på EU-markedet i UP, ikke kan opveje den betydelige negative virkning af dumpingimporten, som er nærmere beskrevet i betragtning 51-57. |
| --- | --- |

(67)

Det er således opfattelsen, at eventuelle virkninger, som den ikke-dumpede import måtte have haft på EU-markedet i UP, ikke kan opveje den betydelige negative virkning af dumpingimporten, som er nærmere beskrevet i betragtning 51-57.

| (68) | Ud fra ovennævnte konklusion er det opfattelsen, at tilstedeværelsen af ikke-dumpet import fra Ecogreen på EU-markedet i UP ikke er af en sådan art, at den kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP. |
| --- | --- |

(68)

Ud fra ovennævnte konklusion er det opfattelsen, at tilstedeværelsen af ikke-dumpet import fra Ecogreen på EU-markedet i UP ikke er af en sådan art, at den kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP.

5.2.2.   Andre faktorer, der blev undersøgt i den oprindelige undersøgelse

| (69) | I den oprindelige undersøgelse var de øvrige faktorer, som blev undersøgt i forbindelse med de eventuelle årsager til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, følgende: importen til Unionen fra resten af verden, EU-erhvervsgrenens eksportresultater, den økonomiske krises indvirkning og salget af de forgrenede isomerer, som ikke er omfattet af varedækningen. |
| --- | --- |

(69)

I den oprindelige undersøgelse var de øvrige faktorer, som blev undersøgt i forbindelse med de eventuelle årsager til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, følgende: importen til Unionen fra resten af verden, EU-erhvervsgrenens eksportresultater, den økonomiske krises indvirkning og salget af de forgrenede isomerer, som ikke er omfattet af varedækningen.

| (70) | Da disse faktorer ikke er påvirket af de reviderede dumpingmargener, der blev fastlagt for de indonesiske eksporterende producenter, bekræftes undersøgelsesresultaterne og konklusionen i betragtning 95-100 i forordningen om endelig told, for så vidt angår disse faktorer. Indvirkningen af disse faktorer er ikke af en sådan beskaffenhed, at den bryder årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. |
| --- | --- |

(70)

Da disse faktorer ikke er påvirket af de reviderede dumpingmargener, der blev fastlagt for de indonesiske eksporterende producenter, bekræftes undersøgelsesresultaterne og konklusionen i betragtning 95-100 i forordningen om endelig told, for så vidt angår disse faktorer. Indvirkningen af disse faktorer er ikke af en sådan beskaffenhed, at den bryder årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.

5.3.   Konklusion om årsagssammenhæng

| (71) | Den aktuelle fornyede undersøgelse viser, at der stadig er en klar og direkte forbindelse mellem stigningen i mængden og den negative prisindvirkning af dumpingimporten og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP. |
| --- | --- |

(71)

Den aktuelle fornyede undersøgelse viser, at der stadig er en klar og direkte forbindelse mellem stigningen i mængden og den negative prisindvirkning af dumpingimporten og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP.

| (72) | Ovenstående analyse viser, at mængden af ikke-dumpet import var begrænset i forhold til størstedelen af de dumpingvarer, der blev importeret fra de pågældende lande. På baggrund af et forholdsvis stabilt forbrug steg denne dumpingimport betydeligt både i absolutte og i relative tal i den betragtede periode, og dens tilstedeværelse har haft en betydelig negativ indvirkning på EU-markedet. Det blev rent faktisk konstateret, at på grund af den skævhed, der opstod på markedet, måtte EU-erhvervsgrenen sænke sine priser betydeligt med 22,2 % fra 2008 og kunne ikke dække sine omkostninger og opnå en rimelig fortjeneste, især i UP. |
| --- | --- |

(72)

Ovenstående analyse viser, at mængden af ikke-dumpet import var begrænset i forhold til størstedelen af de dumpingvarer, der blev importeret fra de pågældende lande. På baggrund af et forholdsvis stabilt forbrug steg denne dumpingimport betydeligt både i absolutte og i relative tal i den betragtede periode, og dens tilstedeværelse har haft en betydelig negativ indvirkning på EU-markedet. Det blev rent faktisk konstateret, at på grund af den skævhed, der opstod på markedet, måtte EU-erhvervsgrenen sænke sine priser betydeligt med 22,2 % fra 2008 og kunne ikke dække sine omkostninger og opnå en rimelig fortjeneste, især i UP.

| (73) | Den fornyede undersøgelse bekræftede også, at virkningerne af andre faktorer end dumpingimporten ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. |
| --- | --- |

(73)

Den fornyede undersøgelse bekræftede også, at virkningerne af andre faktorer end dumpingimporten ikke kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.

| (74) | Det fremgår derfor af den genoptagne undersøgelse, at der er en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten fra Indien, Indonesien og Malaysia og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP. Konklusionerne i betragtning 101-102 i forordningen om endelig told bekræftes hermed. |
| --- | --- |

(74)

Det fremgår derfor af den genoptagne undersøgelse, at der er en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten fra Indien, Indonesien og Malaysia og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP. Konklusionerne i betragtning 101-102 i forordningen om endelig told bekræftes hermed.

6.   Unionens interesser

| (75) | Konklusionen i betragtning 118 i forordningen om endelig told vedrørende Unionens interesser har ikke vist sig at blive påvirket af ændringsforordningen og bekræftes hermed. |
| --- | --- |

(75)

Konklusionen i betragtning 118 i forordningen om endelig told vedrørende Unionens interesser har ikke vist sig at blive påvirket af ændringsforordningen og bekræftes hermed.

C.   REVURDERING AF DE ENDELIGE FORANSTALTNINGER

| (76) | Som det fremgår af ovenstående, viste den fornyede undersøgelse af de relevante kendsgerninger og konklusioner, der blev fastslået i den oprindelige undersøgelse, under hensyntagen til de nye dumpingmargener som fastlagt i ændringsforordningen, at den resterende dumpingimport fra Indien, Indonesien og Malaysia til EU-markedet forvoldte væsentlig skade for EU-erhvervsgrenen i UP. |
| --- | --- |

(76)

Som det fremgår af ovenstående, viste den fornyede undersøgelse af de relevante kendsgerninger og konklusioner, der blev fastslået i den oprindelige undersøgelse, under hensyntagen til de nye dumpingmargener som fastlagt i ændringsforordningen, at den resterende dumpingimport fra Indien, Indonesien og Malaysia til EU-markedet forvoldte væsentlig skade for EU-erhvervsgrenen i UP.

| (77) | I betragtning af konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser og i betragtning af, at den aktuelle fornyede undersøgelse har bekræftet, at der er en årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, og den resterende dumpingimport fra de pågældende lande, bør de endelige foranstaltninger indført ved ændringsforordningen bekræftes på samme niveau. Det konkluderes derfor, at denne genoptagne undersøgelse bør afsluttes uden ændring af de endelige foranstaltninger, der var blevet indført ved forordningen om endelig told. |
| --- | --- |

(77)

I betragtning af konklusionerne af den oprindelige undersøgelse vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser og i betragtning af, at den aktuelle fornyede undersøgelse har bekræftet, at der er en årsagssammenhæng mellem den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, og den resterende dumpingimport fra de pågældende lande, bør de endelige foranstaltninger indført ved ændringsforordningen bekræftes på samme niveau. Det konkluderes derfor, at denne genoptagne undersøgelse bør afsluttes uden ændring af de endelige foranstaltninger, der var blevet indført ved forordningen om endelig told.

| (78) | De gældende antidumpingforanstaltninger, som fastsat i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1138/2011 og ændret ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1241/2012, er fortsat gyldige og bør derfor forblive i kraft. Det skal erindres, at de indførte foranstaltninger var i form af en specifik told og blev fastsat for hver af de pågældende eksporterende producenter, som følger:







  Land | Virksomhed | Endelig specifik antidumpingtold
  (EUR pr. ton netto) |
| --- | --- | --- | --- |
| Indien | VVF (Indien) Ltd | 46,98 |
| Alle andre virksomheder | 86,99 |
| Indonesien | P.T. Ecogreen Oleochemicals | 0,00 |
| P.T. Musim Mas | 45,63 |
| Alle andre virksomheder | 45,63 |
| Malaysia | KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd. | 35,19 |
| Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd. | 61,01 |
| Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. | 51,07 |
| Alle andre virksomheder | 61,01 |

(78)

De gældende antidumpingforanstaltninger, som fastsat i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1138/2011 og ændret ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1241/2012, er fortsat gyldige og bør derfor forblive i kraft. Det skal erindres, at de indførte foranstaltninger var i form af en specifik told og blev fastsat for hver af de pågældende eksporterende producenter, som følger:

Land

Virksomhed

Endelig specifik antidumpingtold

(EUR pr. ton netto)

Indien

VVF (Indien) Ltd

46,98

Alle andre virksomheder

86,99

Indonesien

P.T. Ecogreen Oleochemicals

0,00

P.T. Musim Mas

45,63

Alle andre virksomheder

45,63

Malaysia

KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.

35,19

Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.

61,01

Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.

51,07

Alle andre virksomheder

61,01

| (79) | Myndighederne i de pågældende lande, eksportørerne og deres sammenslutninger, alle interesserede parter i Unionen, navnlig EU-erhvervsgrenen, importører, sammenslutninger af brugere og forhandlere, blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at afslutte den delvise genoptagelse af den fornyede undersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af fedtalkohol fra de pågældende lande og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger og blive hørt. Der er blevet taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra disse parter, men det har ikke ændret konklusionerne i denne forordning. |
| --- | --- |

(79)

Myndighederne i de pågældende lande, eksportørerne og deres sammenslutninger, alle interesserede parter i Unionen, navnlig EU-erhvervsgrenen, importører, sammenslutninger af brugere og forhandlere, blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at afslutte den delvise genoptagelse af den fornyede undersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af fedtalkohol fra de pågældende lande og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger og blive hørt. Der er blevet taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra disse parter, men det har ikke ændret konklusionerne i denne forordning.

| (80) | En eksporterende producent tilbød at afgive et pristilsagn i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 1. |
| --- | --- |

(80)

En eksporterende producent tilbød at afgive et pristilsagn i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 1.

| (81) | Det konstateredes især, at den pågældende eksporterende producent fremstiller en række varer ud over den pågældende vare og sælger disse andre varer til de samme kunder. Dette ville skabe en alvorlig risiko for krydskompensation og gøre effektiv overvågning af pristilsagnet meget vanskeligt og dermed underminere effektiviteten af et pristilsagn i den aktuelle sag. På dette grundlag konkluderede Kommissionen, at tilsagnet ikke kunne godtages. |
| --- | --- |

(81)

Det konstateredes især, at den pågældende eksporterende producent fremstiller en række varer ud over den pågældende vare og sælger disse andre varer til de samme kunder. Dette ville skabe en alvorlig risiko for krydskompensation og gøre effektiv overvågning af pristilsagnet meget vanskeligt og dermed underminere effektiviteten af et pristilsagn i den aktuelle sag. På dette grundlag konkluderede Kommissionen, at tilsagnet ikke kunne godtages.

| (82) | Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra det i henhold til artikel 15, stk. 1, nedsatte udvalg — |
| --- | --- |

(82)

Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra det i henhold til artikel 15, stk. 1, nedsatte udvalg —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Den delvise genoptagelse af antidumpingundersøgelsen af importen af mættede fedtalkoholer med en carbonkædelængde på C8, C10, C12, C14, C16 eller C18 (ekskl. forgrenede isomerer), herunder rene mættede fedtalkoholer (også benævnt »single cuts«), blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (normalt klassificeret som C8-C10), blandinger, der hovedsagelig indeholder en kombination af carbonkædelængderne C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (normalt klassificeret som C12-C14), og blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C16-C18, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 og ex 3823 70 00 (Taric-kode 2905216285210, 2905219200260, 3823270200211 og 3823700091), med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia, afsluttes hermed uden ændring af den gældende told.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 2014.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

1

(2)  EUT L 293 af 11.11.2011, s. 1.

2

(3)  EUT L 122 af 11.5.2011, s. 47.

3

(4)  EUT L 352 af 21.12.2012, s. 1.

4

(5)  EUT C 58 af 28.2.2013, s. 24.

5

---

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/96 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/96

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 571/2014

af 26. maj 2014

om godkendelse af aktivstoffet ipconazol, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, og om ændring af bilaget til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21. oktober 2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (1), særlig artikel 13, stk. 2, og artikel 78, stk. 2, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | I henhold til artikel 80, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1107/2009 finder Rådets direktiv 91/414/EØF (2), for så vidt angår godkendelsesprocedure og -betingelser, anvendelse på aktivstoffer, for hvilke der inden den 14. juni 2011 er truffet en afgørelse i overensstemmelse med direktivets artikel 6, stk. 3. Med hensyn til ipconazol er betingelserne i artikel 80, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1107/2009 opfyldt ved Kommissionens beslutning 2008/20/EF (3). |
| --- | --- |

(1)

I henhold til artikel 80, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1107/2009 finder Rådets direktiv 91/414/EØF (2), for så vidt angår godkendelsesprocedure og -betingelser, anvendelse på aktivstoffer, for hvilke der inden den 14. juni 2011 er truffet en afgørelse i overensstemmelse med direktivets artikel 6, stk. 3. Med hensyn til ipconazol er betingelserne i artikel 80, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1107/2009 opfyldt ved Kommissionens beslutning 2008/20/EF (3).

| (2) | Det Forenede Kongerige modtog den 30. marts 2007 en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF fra Kureha GmbH om optagelse af aktivstoffet ipconazol i bilag I til direktiv 91/414/EØF. Ved beslutning 2008/20/EF blev det bekræftet, at dossieret var fuldstændigt og således principielt kunne anses for at opfylde data- og informationskravene i bilag II og III til direktiv 91/414/EØF. |
| --- | --- |

(2)

Det Forenede Kongerige modtog den 30. marts 2007 en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF fra Kureha GmbH om optagelse af aktivstoffet ipconazol i bilag I til direktiv 91/414/EØF. Ved beslutning 2008/20/EF blev det bekræftet, at dossieret var fuldstændigt og således principielt kunne anses for at opfylde data- og informationskravene i bilag II og III til direktiv 91/414/EØF.

| (3) | For dette aktivstof er virkningerne på menneskers og dyrs sundhed og miljøet blevet vurderet i henhold til bestemmelserne i artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 91/414/EØF for de anvendelsesformål, som ansøgeren har foreslået. Den rapporterende medlemsstat, Det Forenede Kongerige, forelagde et udkast til vurderingsrapport den 22. maj 2008. Den 20. maj 2011 blev ansøgeren anmodet om at fremlægge supplerende oplysninger i overensstemmelse med artikel 11, stk. 6, i Kommissionens forordning (EU) nr. 188/2011 (4). Det Forenede Kongeriges evaluering af de supplerende oplysninger blev fremlagt i november 2011 i form af et ajourført udkast til vurderingsrapport. |
| --- | --- |

(3)

For dette aktivstof er virkningerne på menneskers og dyrs sundhed og miljøet blevet vurderet i henhold til bestemmelserne i artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 91/414/EØF for de anvendelsesformål, som ansøgeren har foreslået. Den rapporterende medlemsstat, Det Forenede Kongerige, forelagde et udkast til vurderingsrapport den 22. maj 2008. Den 20. maj 2011 blev ansøgeren anmodet om at fremlægge supplerende oplysninger i overensstemmelse med artikel 11, stk. 6, i Kommissionens forordning (EU) nr. 188/2011 (4). Det Forenede Kongeriges evaluering af de supplerende oplysninger blev fremlagt i november 2011 i form af et ajourført udkast til vurderingsrapport.

| (4) | Udkastet til vurderingsrapport blev behandlet af medlemsstaterne og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«). Autoriteten forelagde den 2. april 2013 Kommissionen sin konklusion (5) om peer reviewet af vurderingen af pesticidrisikoen ved aktivstoffet ipconazol. Udkastet til vurderingsrapport og autoritetens konklusion blev behandlet af medlemsstaterne og Kommissionen i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og behandlingen blev afsluttet den 20. marts 2014 med Kommissionens reviderede vurderingsrapport om ipconazol. |
| --- | --- |

(4)

Udkastet til vurderingsrapport blev behandlet af medlemsstaterne og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«). Autoriteten forelagde den 2. april 2013 Kommissionen sin konklusion (5) om peer reviewet af vurderingen af pesticidrisikoen ved aktivstoffet ipconazol. Udkastet til vurderingsrapport og autoritetens konklusion blev behandlet af medlemsstaterne og Kommissionen i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og behandlingen blev afsluttet den 20. marts 2014 med Kommissionens reviderede vurderingsrapport om ipconazol.

| (5) | Det fremgår af de forskellige undersøgelser, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ipconazol, kan forventes generelt at opfylde kravene i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), og artikel 5, stk. 3, i direktiv 91/414/EØF, især med hensyn til de anvendelsesformål, der er undersøgt og udførligt beskrevet i Kommissionens reviderede vurderingsrapport. Ipconazol bør derfor godkendes. |
| --- | --- |

(5)

Det fremgår af de forskellige undersøgelser, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ipconazol, kan forventes generelt at opfylde kravene i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), og artikel 5, stk. 3, i direktiv 91/414/EØF, især med hensyn til de anvendelsesformål, der er undersøgt og udførligt beskrevet i Kommissionens reviderede vurderingsrapport. Ipconazol bør derfor godkendes.

| (6) | Det er imidlertid, i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1107/2009, sammenholdt med samme forordnings artikel 6, og på grundlag af den foreliggende videnskabelige og tekniske viden, nødvendigt at fastsætte visse betingelser og begrænsninger. Det bør navnlig kræves, at der fremlægges yderligere bekræftende oplysninger. |
| --- | --- |

(6)

Det er imidlertid, i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1107/2009, sammenholdt med samme forordnings artikel 6, og på grundlag af den foreliggende videnskabelige og tekniske viden, nødvendigt at fastsætte visse betingelser og begrænsninger. Det bør navnlig kræves, at der fremlægges yderligere bekræftende oplysninger.

| (7) | Før et aktivstof godkendes, bør medlemsstaterne og de berørte parter have en rimelig frist til at forberede sig, så de kan opfylde de nye krav, godkendelsen medfører. |
| --- | --- |

(7)

Før et aktivstof godkendes, bør medlemsstaterne og de berørte parter have en rimelig frist til at forberede sig, så de kan opfylde de nye krav, godkendelsen medfører.

| (8) | Uden at det berører de forpligtelser, der i henhold til forordning (EF) nr. 1107/2009 følger af godkendelsen, bør følgende betingelser dog finde anvendelse i betragtning af den særlige situation, der er opstået efter overgangen fra direktiv 91/414/EØF til forordning (EF) nr. 1107/2009. Medlemsstaterne bør have en frist på seks måneder efter godkendelsen til at tage eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ipconazol, op til fornyet overvejelse. Medlemsstaterne bør ændre, erstatte eller tilbagekalde godkendelserne, alt efter hvad der er relevant. Uanset ovenstående frist bør der afsættes en længere periode til indgivelse og vurdering af det fuldstændige dossier, jf. bilag III til direktiv 91/414/EØF, for hvert plantebeskyttelsesmiddel og for hvert påtænkt anvendelsesformål i overensstemmelse med de ensartede principper. |
| --- | --- |

(8)

Uden at det berører de forpligtelser, der i henhold til forordning (EF) nr. 1107/2009 følger af godkendelsen, bør følgende betingelser dog finde anvendelse i betragtning af den særlige situation, der er opstået efter overgangen fra direktiv 91/414/EØF til forordning (EF) nr. 1107/2009. Medlemsstaterne bør have en frist på seks måneder efter godkendelsen til at tage eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ipconazol, op til fornyet overvejelse. Medlemsstaterne bør ændre, erstatte eller tilbagekalde godkendelserne, alt efter hvad der er relevant. Uanset ovenstående frist bør der afsættes en længere periode til indgivelse og vurdering af det fuldstændige dossier, jf. bilag III til direktiv 91/414/EØF, for hvert plantebeskyttelsesmiddel og for hvert påtænkt anvendelsesformål i overensstemmelse med de ensartede principper.

| (9) | Erfaringerne fra tidligere optagelser i bilag I til direktiv 91/414/EØF af aktivstoffer, som er vurderet inden for rammerne af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3600/92 (6), har vist, at der kan opstå vanskeligheder med fortolkningen af de pligter, som indehavere af eksisterende godkendelser har med hensyn til adgang til data. For at undgå yderligere vanskeligheder synes det derfor nødvendigt at præcisere medlemsstaternes forpligtelser, især pligten til at kontrollere, at indehaveren af en godkendelse kan påvise, at han har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet. Denne præcisering pålægger dog ikke medlemsstaterne eller indehavere af godkendelser nye forpligtelser i forhold til de hidtil vedtagne direktiver om ændring af bilag I til det pågældende direktiv eller forordningerne om godkendelse af aktivstoffer. |
| --- | --- |

(9)

Erfaringerne fra tidligere optagelser i bilag I til direktiv 91/414/EØF af aktivstoffer, som er vurderet inden for rammerne af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3600/92 (6), har vist, at der kan opstå vanskeligheder med fortolkningen af de pligter, som indehavere af eksisterende godkendelser har med hensyn til adgang til data. For at undgå yderligere vanskeligheder synes det derfor nødvendigt at præcisere medlemsstaternes forpligtelser, især pligten til at kontrollere, at indehaveren af en godkendelse kan påvise, at han har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet. Denne præcisering pålægger dog ikke medlemsstaterne eller indehavere af godkendelser nye forpligtelser i forhold til de hidtil vedtagne direktiver om ændring af bilag I til det pågældende direktiv eller forordningerne om godkendelse af aktivstoffer.

| (10) | I henhold til artikel 13, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1107/2009 bør bilaget til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 (7) ændres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

(10)

I henhold til artikel 13, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1107/2009 bør bilaget til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 (7) ændres i overensstemmelse hermed.

| (11) | Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed — |
| --- | --- |

(11)

Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Godkendelse af aktivstof

Aktivstoffet ipconazol, som opført i bilag I, godkendes på de betingelser, der er fastsat i samme bilag.

Artikel 2

Revurdering af plantebeskyttelsesmidler

1.   Om nødvendigt ændrer eller tilbagekalder medlemsstaterne i henhold til forordning (EU) nr. 1107/2009 senest den 28. februar 2015 eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ipconazol som aktivstof.

Senest da skal medlemsstaterne navnlig kontrollere, at betingelserne i bilag I til nærværende forordning er overholdt, dog ikke betingelserne i kolonnen vedrørende særlige bestemmelser i samme bilag, og at indehaveren af godkendelsen er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktiv 91/414/EØF, jf. betingelserne i direktivets artikel 13, stk. 1-4, samt artikel 62 i forordning (EF) nr. 1107/2009.

2.   Uanset stk. 1 revurderer medlemsstaterne for hvert godkendt plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder ipconazol, enten som eneste aktivstof eller som ét af flere aktivstoffer, som alle er optaget i bilaget til gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 senest den 31. august 2014, midlet i overensstemmelse med de ensartede principper i artikel 29, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1107/2009 på grundlag af et dossier, der opfylder kravene i bilag III til direktiv 91/414/EØF, idet der samtidig tages højde for kolonnen vedrørende særlige bestemmelser i bilag I til nærværende forordning. På grundlag af den vurdering fastslår medlemsstaterne, om midlet opfylder kravene i artikel 29, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1107/2009.

Derefter skal medlemsstaterne:

| a) | hvis det drejer sig om et middel, der indeholder ipconazol som eneste aktivstof, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 29. februar 2016, eller |
| --- | --- |

a)

hvis det drejer sig om et middel, der indeholder ipconazol som eneste aktivstof, om nødvendigt ændre godkendelsen eller trække den tilbage senest den 29. februar 2016, eller

| b) | hvis det drejer sig om et middel, der indeholder ipconazol som ét af flere aktivstoffer, om nødvendigt ændre eller tilbagekalde godkendelsen senest den 29. februar 2016 eller senest den dato, der er fastsat for en sådan ændring eller tilbagekaldelse i den eller de pågældende retsakter, hvorved det eller de pågældende stoffer blev optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF, eller hvorved det eller de pågældende stoffer blev godkendt, alt efter hvilket der er det seneste tidspunkt. |
| --- | --- |

b)

hvis det drejer sig om et middel, der indeholder ipconazol som ét af flere aktivstoffer, om nødvendigt ændre eller tilbagekalde godkendelsen senest den 29. februar 2016 eller senest den dato, der er fastsat for en sådan ændring eller tilbagekaldelse i den eller de pågældende retsakter, hvorved det eller de pågældende stoffer blev optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF, eller hvorved det eller de pågældende stoffer blev godkendt, alt efter hvilket der er det seneste tidspunkt.

Artikel 3

Ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011

Bilaget til gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 ændres som angivet i bilag II til nærværende forordning.

Artikel 4

Ikrafttrædelse og anvendelsesdato

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. september 2014.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 2014.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 309 af 24.11.2009, s. 1.

1

(2)  Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1).

2

(3)  Kommissionens beslutning 2008/20/EF af 20. december 2007 om principiel anerkendelse af, at de dossierer, der er fremlagt til detaljeret gennemgang med henblik på eventuel optagelse af ipconazol og maltodextrin i bilag I til Rådets direktiv 91/414/EØF, er komplet (EUT L 1 af 4.1.2008, s. 5).

3

(4)  Kommissionens forordning (EU) nr. 188/2011 af 25. februar 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår proceduren for vurdering af aktivstoffer, der ikke fandtes på markedet to år efter meddelelsen af direktivet (EUT L 53 af 26.2.2011, s. 51).

4

(5)  Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet: Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance ipconazole. EFSA Journal 2013;11(4):3181. [76 pp.] doi:10.2903/j.efsa.2013.3181. Foreligger online: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

5

EFSA Journal

(6)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 3600/92 af 11. december 1992 om de nærmere bestemmelser for iværksættelsen af første fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i Rådets direktiv 91/414/EØF om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 366 af 15.12.1992, s. 10).

6

(7)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 af 25. maj 2011 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 for så vidt angår listen over godkendte aktivstoffer (EUT L 153 af 11.6.2011, s. 1).

7

---

BILAG I

| Almindeligt anvendt navn, identifikationsnr. | IUPAC-navn | Renhed (1) | Godkendelsesdato | Udløbsdato for stoffets godkendelse | Særlige bestemmelser |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ipconazol
  CAS-nr.:
  125225-28-7 (blanding af diastereoisomerer)
  115850-69-6 (ipconazol cc, cisisomer)
  115937-89-8 (ipconazol ct, transisomer)
  CIPAC-nr.: 798 | (1RS,2SR,5RS;1RS,2SR,5SR)-2-(4-chlorobenzyl)-5-isopropyl-1-(1H-1,2,4-triazol-1-ylmethyl) cyclopentanol | ≥ 955 g/kg
  Ipconazol cc: 875-930 g/kg
  Ipconazol ct: 65-95 g/kg | 1. september 2014 | 31. august 2024 | Ved gennemførelsen af de i artikel 29, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1107/2009 nævnte ensartede principper skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om ipconazol, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 20. marts 2014.
  Ved denne samlede vurdering skal medlemsstaterne være særligt opmærksomme på:






  1. | risikoen for frøædende fugle |

Almindeligt anvendt navn, identifikationsnr.

IUPAC-navn

Renhed (1)

Godkendelsesdato

Udløbsdato for stoffets godkendelse

Særlige bestemmelser

Ipconazol

CAS-nr.:

125225-28-7 (blanding af diastereoisomerer)

115850-69-6 (ipconazol cc, cisisomer)

115937-89-8 (ipconazol ct, transisomer)

CIPAC-nr.: 798

(1RS,2SR,5RS;1RS,2SR,5SR)-2-(4-chlorobenzyl)-5-isopropyl-1-(1H-1,2,4-triazol-1-ylmethyl) cyclopentanol

≥ 955 g/kg

Ipconazol cc: 875-930 g/kg

Ipconazol ct: 65-95 g/kg

1. september 2014

31. august 2024

Ved gennemførelsen af de i artikel 29, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1107/2009 nævnte ensartede principper skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om ipconazol, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 20. marts 2014.

Ved denne samlede vurdering skal medlemsstaterne være særligt opmærksomme på:

1.

risikoen for frøædende fugle

| 2. | beskyttelsen af arbejdstagere og brugere |
| --- | --- |

2.

beskyttelsen af arbejdstagere og brugere

| 3. | risikoen for fisk.Anvendelsesbetingelserne skal omfatte risikobegrænsende foranstaltninger, hvis det er relevant. |
| --- | --- |

3.

risikoen for fisk.Anvendelsesbetingelserne skal omfatte risikobegrænsende foranstaltninger, hvis det er relevant.

Ansøgeren fremlægger bekræftende oplysninger om:

| a) | hvorvidt risikoen på lang sigt for frøædende fugle er acceptabel |
| --- | --- |

a)

hvorvidt risikoen på lang sigt for frøædende fugle er acceptabel

| b) | hvorvidt risikoen for makroorganismer i jorden er acceptabel |
| --- | --- |

b)

hvorvidt risikoen for makroorganismer i jorden er acceptabel

| c) | risikoen for enantioselektiv metabolisering eller nedbrydning |
| --- | --- |

c)

risikoen for enantioselektiv metabolisering eller nedbrydning

| d) | ipconazols potentielle hormonforstyrrende egenskaber med virkninger for fugle og fisk.Ansøgeren forelægger Kommissionen, medlemsstaterne og autoriteten oplysningerne i litra a) og b) senest den 31. august 2016, oplysningerne i litra c) senest to år efter vedtagelsen af de relevante retningslinjer for evaluering af isomerblandinger og oplysningerne i litra d) senest to år efter vedtagelsen af OECD's retningslinjer for testning af hormonforstyrrende stoffer eller alternativt efter vedtagelsen af retningslinjer for testning på EU-plan. |
| --- | --- |

d)

ipconazols potentielle hormonforstyrrende egenskaber med virkninger for fugle og fisk.Ansøgeren forelægger Kommissionen, medlemsstaterne og autoriteten oplysningerne i litra a) og b) senest den 31. august 2016, oplysningerne i litra c) senest to år efter vedtagelsen af de relevante retningslinjer for evaluering af isomerblandinger og oplysningerne i litra d) senest to år efter vedtagelsen af OECD's retningslinjer for testning af hormonforstyrrende stoffer eller alternativt efter vedtagelsen af retningslinjer for testning på EU-plan.

---

(1)  Yderligere oplysninger om aktivstoffets identitet og specifikation fremgår af den reviderede vurderingsrapport.

---

BILAG II

I del B i bilaget til gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 indsættes følgende:

| Nr. | Almindeligt anvendt navn, identifikationsnr. | IUPAC-navn | Renhed (1) | Godkendelsesdato | Udløbsdato for stoffets godkendelse | Særlige bestemmelser |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| »73 | Ipconazol
  CAS-nr.:
  125225-28-7 (blanding af diastereoisomerer)
  115850-69-6 (ipconazol cc, cisisomer)
  115937-89-8 (ipconazol ct, transisomer)
  CIPAC-nr.: 798 | (1RS,2SR,5RS;1RS,2SR,5SR)-2-(4-chlorobenzyl)-5-isopropyl-1-(1H-1,2,4-triazol-1-ylmethyl) cyclopentanol | ≥ 955 g/kg
  Ipconazol cc: 875 930 g/kg
  Ipconazol ct: 65-95 g/kg | 1. september 2014 | 31. august 2024 | Ved gennemførelsen af de i artikel 29, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1107/2009 nævnte ensartede principper skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om ipconazol, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 20. marts 2014.
  Ved denne samlede vurdering skal medlemsstaterne være særligt opmærksomme på:






  1. | risikoen for frøædende fugle |

Nr.

Almindeligt anvendt navn, identifikationsnr.

IUPAC-navn

Renhed (1)

Godkendelsesdato

Udløbsdato for stoffets godkendelse

Særlige bestemmelser

»73

Ipconazol

CAS-nr.:

125225-28-7 (blanding af diastereoisomerer)

115850-69-6 (ipconazol cc, cisisomer)

115937-89-8 (ipconazol ct, transisomer)

CIPAC-nr.: 798

(1RS,2SR,5RS;1RS,2SR,5SR)-2-(4-chlorobenzyl)-5-isopropyl-1-(1H-1,2,4-triazol-1-ylmethyl) cyclopentanol

≥ 955 g/kg

Ipconazol cc: 875 930 g/kg

Ipconazol ct: 65-95 g/kg

1. september 2014

31. august 2024

Ved gennemførelsen af de i artikel 29, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1107/2009 nævnte ensartede principper skal der tages hensyn til konklusionerne i den reviderede vurderingsrapport om ipconazol, særlig tillæg I og II, som færdigbehandlet i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed den 20. marts 2014.

Ved denne samlede vurdering skal medlemsstaterne være særligt opmærksomme på:

1.

risikoen for frøædende fugle

| 2. | beskyttelsen af arbejdstagere og brugere |
| --- | --- |

2.

beskyttelsen af arbejdstagere og brugere

| 3. | risikoen for fisk.Anvendelsesbetingelserne skal omfatte risikobegrænsende foranstaltninger, hvis det er relevant. |
| --- | --- |

3.

risikoen for fisk.Anvendelsesbetingelserne skal omfatte risikobegrænsende foranstaltninger, hvis det er relevant.

Ansøgeren fremlægger bekræftende oplysninger om:

| a) | hvorvidt risikoen på lang sigt for frøædende fugle er acceptabel |
| --- | --- |

a)

hvorvidt risikoen på lang sigt for frøædende fugle er acceptabel

| b) | hvorvidt risikoen for makroorganismer i jorden er acceptabel |
| --- | --- |

b)

hvorvidt risikoen for makroorganismer i jorden er acceptabel

| c) | risikoen for enantioselektiv metabolisering eller nedbrydning |
| --- | --- |

c)

risikoen for enantioselektiv metabolisering eller nedbrydning

| d) | ipconazols potentielle hormonforstyrrende egenskaber med virkninger for fugle og fisk.Ansøgeren forelægger Kommissionen, medlemsstaterne og autoriteten oplysningerne i litra a) og b) senest den 31. august 2016, oplysningerne i litra c) senest to år efter vedtagelsen af de relevante retningslinjer for evaluering af isomerblandinger og oplysningerne i litra d) senest to år efter vedtagelsen af OECD's retningslinjer for testning af hormonforstyrrende stoffer eller alternativt efter vedtagelsen af retningslinjer for testning på EU-plan.« |
| --- | --- |

d)

ipconazols potentielle hormonforstyrrende egenskaber med virkninger for fugle og fisk.Ansøgeren forelægger Kommissionen, medlemsstaterne og autoriteten oplysningerne i litra a) og b) senest den 31. august 2016, oplysningerne i litra c) senest to år efter vedtagelsen af de relevante retningslinjer for evaluering af isomerblandinger og oplysningerne i litra d) senest to år efter vedtagelsen af OECD's retningslinjer for testning af hormonforstyrrende stoffer eller alternativt efter vedtagelsen af retningslinjer for testning på EU-plan.«

---

(1)  Yderligere oplysninger om aktivstoffets identitet og specifikation fremgår af den reviderede vurderingsrapport.

1

---

| 27.5.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 157/101 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 157/101

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 572/2014

af 26. maj 2014

om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),

under henvisning til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 af 7. juni 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (2), særlig artikel 136, stk. 1, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguayrunden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning. |
| --- | --- |

(1)

Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguayrunden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning.

| (2) | Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende — |
| --- | --- |

(2)

Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

De faste importværdier som omhandlet i artikel 136 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 2014.

På Kommissionens vegne

For formanden

Jerzy PLEWA

Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter

---

(1)  EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUT L 157 af 15.6.2011, s. 1.

2

---

BILAG

Faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

| (EUR/100 kg) |
| --- |
| KN-kode | Tredjelandskode (1) | Fast importværdi |
| 0702 00 00 | AL | 45,8 |
| MA | 33,4 |
| MK | 77,8 |
| TR | 65,0 |
| ZZ | 55,5 |
| 0707 00 05 | AL | 36,9 |
| MK | 43,4 |
| TR | 122,8 |
| ZZ | 67,7 |
| 0709 93 10 | MA | 29,9 |
| TR | 114,9 |
| ZZ | 72,4 |
| 0805 10 20 | EG | 50,8 |
| MA | 43,2 |
| TR | 49,7 |
| ZZ | 47,9 |
| 0805 50 10 | TR | 100,4 |
| ZA | 139,4 |
| ZZ | 119,9 |
| 0808 10 80 | AR | 103,2 |
| BR | 90,7 |
| CL | 107,3 |
| CN | 98,7 |
| MK | 26,7 |
| NZ | 131,4 |
| US | 185,3 |
| ZA | 110,0 |
| ZZ | 106,7 |

(EUR/100 kg)

KN-kode

Tredjelandskode (1)

Fast importværdi

0702 00 00

AL

45,8

MA

33,4

MK

77,8

TR

65,0

ZZ

55,5

0707 00 05

AL

36,9

MK

43,4

TR

122,8

ZZ

67,7

0709 93 10

MA

29,9

TR

114,9

ZZ

72,4

0805 10 20

EG

50,8

MA

43,2

TR

49,7

ZZ

47,9

0805 50 10

TR

100,4

ZA

139,4

ZZ

119,9

0808 10 80

AR

103,2

BR

90,7

CL

107,3

CN

98,7

MK

26,7

NZ

131,4

US

185,3

ZA

110,0

ZZ

106,7

---

(1)  Landefortegnelse fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1833/2006 (EUT L 354 af 14.12.2006, s. 19). Koden »ZZ« = »anden oprindelse«.

---