# Eiropas Savienības C 312/2019

| | ISSN 1977-0952 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 312 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 62. gadagājums2019. gada 16. septembris |

ISSN 1977-0952

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 312

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

62. gadagājums2019. gada 16. septembris

---

| Saturs | Lappuse |
| --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2019/C 312/01 | Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī | 1 |

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

2019/C 312/01

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

1

---

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2019/C 312/02 | Lieta C-338/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) — Telecom Italia SpA/Regione Sardegna | 2 |
| 2019/C 312/03 | Lieta C-368/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Telecom Italia SpA u.c./Roma Capitale u.c. | 3 |
| 2019/C 312/04 | Lieta C-369/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 8. maijā José Ramón Herrero Torres iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 8. marta rīkojumu lietā T 326/18 Herrero Torres/EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) | 3 |
| 2019/C 312/05 | Lieta C-377/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Benedetti Pietro e Angelo S.S. u c./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) | 4 |
| 2019/C 312/06 | Lieta C-399/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA u.c. | 5 |
| 2019/C 312/07 | Lieta C-447/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. jūnijā SA Close, Cegelec iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 9. aprīļa spriedumu lietā T-259/15 Close un Cegelec/Parlaments | 5 |
| 2019/C 312/08 | Lieta C-457/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. jūnijā Amador Rodriguez Prieto iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 4. aprīļa spriedumu lietā T-61/18 Rodriguez Prieto/Komisija | 6 |
| 2019/C 312/09 | Lieta C-510/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. jūlijā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) — Openbaar Ministerie, YU, ZV/AZ | 7 |
| 2019/C 312/10 | Lieta C-563/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 23. jūlijā Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 23. maija spriedumu lietā T-222/17 Recylex u.c./Komisija | 8 |
| 2019/C 312/11 | Lieta C-572/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 26. jūlijā European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) iesniedza par Vispārējas tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. maija spriedumu lietā T-604/15 Ertico — ITS Europe/Komisija | 9 |
| | Vispārējā tiesa |
| 2019/C 312/12 | Lieta T-40/16: Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — MU/Parlaments | 11 |
| 2019/C 312/13 | Lieta T-456/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — ITV/Komisija | 12 |
| 2019/C 312/14 | Lieta T-457/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Synthomer/Komisija | 13 |
| 2019/C 312/15 | Lieta T-470/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Essentra u.c./Komisija | 15 |
| 2019/C 312/16 | Lieta T-471/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Eland Oil & Gas/Komisija | 16 |
| 2019/C 312/17 | Lieta T-473/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Diageo u.c./Komisija | 18 |
| 2019/C 312/18 | Lieta T-474/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Halma u.c./Komisija | 19 |
| 2019/C 312/19 | Lieta T-475/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Bunzl u.c./Komisija | 21 |
| 2019/C 312/20 | Lieta T-476/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — AstraZeneca u.c./Komisija | 22 |
| 2019/C 312/21 | Lieta T-482/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — BT Group un Communications Global Network Services/Komisija | 24 |
| 2019/C 312/22 | Lieta T-483/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Meggitt un Cavehurst/Komisija | 25 |
| 2019/C 312/23 | Lieta T-484/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Pearson Loan Finance u.c./Komisija | 27 |
| 2019/C 312/24 | Lieta T-485/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Babcock International Group u.c./Komisija | 28 |
| 2019/C 312/25 | Lieta T-486/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Spectris un Spectris Group/Komisija | 29 |
| 2019/C 312/26 | Lieta T-490/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Weston Investment u.c./Komisija | 31 |
| 2019/C 312/27 | Lieta T-491/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Vodafone Group u.c./Komisija | 32 |
| 2019/C 312/28 | Lieta T-492/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — VGlaxoSmithKline Finance un Setfirst/Komisija | 33 |
| 2019/C 312/29 | Lieta T-493/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — International Personal Finance Investments/Komisija | 35 |
| 2019/C 312/30 | Lieta T-498/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. jūlijā — Banco Cooperativo Español/VNV | 37 |
| 2019/C 312/31 | Lieta T-501/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Corneli/ECB | 38 |
| 2019/C 312/32 | Lieta T-502/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Corneli/ECB | 39 |
| 2019/C 312/33 | Lieta T-504/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Crédit Lyonnais/ECB | 41 |
| 2019/C 312/34 | Lieta T-513/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. jūlijā — Lux/Komisija | 42 |
| 2019/C 312/35 | Lieta T-520/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. jūlijā — Heitec/EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC) | 43 |
| 2019/C 312/36 | Lieta T-527/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā — Sánchez Cano/EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini) | 44 |
| 2019/C 312/37 | Lieta T-530/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā — Nord Stream/Parlaments un Padome | 45 |
| 2019/C 312/38 | Lieta T-532/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys) | 46 |
| 2019/C 312/39 | Lieta T-533/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring) | 47 |
| 2019/C 312/40 | Lieta T-535/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — H.R. Participations/EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER) | 48 |
| 2019/C 312/41 | Lieta T-546/19: Prasība, kas celta 2019. gada 7. augustā — Isigny — Sainte Mère/EUIPO (Zeltīta trauka ar noteikta veida vilni forma) | 49 |

V   Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Eiropas Savienības Tiesa

2019/C 312/02

Lieta C-338/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) — Telecom Italia SpA/Regione Sardegna

2

2019/C 312/03

Lieta C-368/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Telecom Italia SpA u.c./Roma Capitale u.c.

3

2019/C 312/04

Lieta C-369/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 8. maijā José Ramón Herrero Torres iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 8. marta rīkojumu lietā T 326/18 Herrero Torres/EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)

Herrero Torres/EUIPO – DZ Licores

3

2019/C 312/05

Lieta C-377/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Benedetti Pietro e Angelo S.S. u c./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

4

2019/C 312/06

Lieta C-399/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA u.c.

5

2019/C 312/07

Lieta C-447/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. jūnijā SA Close, Cegelec iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 9. aprīļa spriedumu lietā T-259/15 Close un Cegelec/Parlaments

5

2019/C 312/08

Lieta C-457/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. jūnijā Amador Rodriguez Prieto iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 4. aprīļa spriedumu lietā T-61/18 Rodriguez Prieto/Komisija

6

2019/C 312/09

Lieta C-510/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. jūlijā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) — Openbaar Ministerie, YU, ZV/AZ

7

2019/C 312/10

Lieta C-563/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 23. jūlijā Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 23. maija spriedumu lietā T-222/17 Recylex u.c./Komisija

8

2019/C 312/11

Lieta C-572/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 26. jūlijā European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) iesniedza par Vispārējas tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. maija spriedumu lietā T-604/15 Ertico — ITS Europe/Komisija

9

Vispārējā tiesa

2019/C 312/12

Lieta T-40/16: Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — MU/Parlaments

11

2019/C 312/13

Lieta T-456/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — ITV/Komisija

12

2019/C 312/14

Lieta T-457/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Synthomer/Komisija

13

2019/C 312/15

Lieta T-470/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Essentra u.c./Komisija

15

2019/C 312/16

Lieta T-471/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Eland Oil & Gas/Komisija

16

2019/C 312/17

Lieta T-473/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Diageo u.c./Komisija

18

2019/C 312/18

Lieta T-474/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Halma u.c./Komisija

19

2019/C 312/19

Lieta T-475/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Bunzl u.c./Komisija

21

2019/C 312/20

Lieta T-476/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — AstraZeneca u.c./Komisija

22

2019/C 312/21

Lieta T-482/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — BT Group un Communications Global Network Services/Komisija

24

2019/C 312/22

Lieta T-483/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Meggitt un Cavehurst/Komisija

25

2019/C 312/23

Lieta T-484/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Pearson Loan Finance u.c./Komisija

27

2019/C 312/24

Lieta T-485/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Babcock International Group u.c./Komisija

28

2019/C 312/25

Lieta T-486/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Spectris un Spectris Group/Komisija

29

2019/C 312/26

Lieta T-490/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Weston Investment u.c./Komisija

31

2019/C 312/27

Lieta T-491/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Vodafone Group u.c./Komisija

32

2019/C 312/28

Lieta T-492/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — VGlaxoSmithKline Finance un Setfirst/Komisija

33

2019/C 312/29

Lieta T-493/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — International Personal Finance Investments/Komisija

35

2019/C 312/30

Lieta T-498/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. jūlijā — Banco Cooperativo Español/VNV

37

2019/C 312/31

Lieta T-501/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Corneli/ECB

38

2019/C 312/32

Lieta T-502/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Corneli/ECB

39

2019/C 312/33

Lieta T-504/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Crédit Lyonnais/ECB

41

2019/C 312/34

Lieta T-513/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. jūlijā — Lux/Komisija

42

2019/C 312/35

Lieta T-520/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. jūlijā — Heitec/EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)

43

2019/C 312/36

Lieta T-527/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā — Sánchez Cano/EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

44

2019/C 312/37

Lieta T-530/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā — Nord Stream/Parlaments un Padome

45

2019/C 312/38

Lieta T-532/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)

46

2019/C 312/39

Lieta T-533/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)

47

2019/C 312/40

Lieta T-535/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — H.R. Participations/EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

48

2019/C 312/41

Lieta T-546/19: Prasība, kas celta 2019. gada 7. augustā — Isigny — Sainte Mère/EUIPO (Zeltīta trauka ar noteikta veida vilni forma)

49

---

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/1 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/1

---

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

(2019/C 312/01)

Jaunākā publikācija

OV C 305, 9.9.2019.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 295, 2.9.2019.

OV C 288, 26.8.2019.

OV C 280, 19.8.2019.

OV C 270, 12.8.2019.

OV C 263, 5.8.2019.

OV C 255, 29.7.2019.

Šie teksti pieejami

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Eiropas Savienības Tiesa

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/2 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/2

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itālija) — Telecom Italia SpA/Regione Sardegna

(Lieta C-338/19)

(2019/C 312/02)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

Pamatlietas puses

Prasītāja: Telecom Italia SpA

Atbildētājs: Regione Sardegna

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) (1999. gada 22. marts) 16. pants, kas ir piemērojams ratione temporis un kurā ir noteikts, ka, “neskarot 23. pantu, gadījumos, kad atbalstu izmanto ļaunprātīgi, Komisija var sākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar 4. panta 4. punktu. “Mutatis mutandis” piemēro 6., 7., 9. un 10. pantu, 11. panta 1. punktu, 12., 13., 14. un 15. pantu”, ir jāinterpretē tādējādi, ka arī ļaunprātīgi izmantota atbalsta gadījumos Eiropas Komisijai ir jāpieņem iepriekšējs atgūšanas lēmums (neskarot šīs pašas Komisijas tiesības tieši vērsties Eiropas Savienības Tiesā, ievērojot Regulas (EK) Nr. 659/1999 23. pantu)?
  Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts) 16. pants ir jāpasludina par spēkā neesošu, jo ir pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punkts (iepriekš EKL 88. panta 2. punkts)? |
| --- | --- |

1)

Vai Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) (1999. gada 22. marts) 16. pants, kas ir piemērojams ratione temporis un kurā ir noteikts, ka, “neskarot 23. pantu, gadījumos, kad atbalstu izmanto ļaunprātīgi, Komisija var sākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar 4. panta 4. punktu. “Mutatis mutandis” piemēro 6., 7., 9. un 10. pantu, 11. panta 1. punktu, 12., 13., 14. un 15. pantu”, ir jāinterpretē tādējādi, ka arī ļaunprātīgi izmantota atbalsta gadījumos Eiropas Komisijai ir jāpieņem iepriekšējs atgūšanas lēmums (neskarot šīs pašas Komisijas tiesības tieši vērsties Eiropas Savienības Tiesā, ievērojot Regulas (EK) Nr. 659/1999 23. pantu)?

Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts) 16. pants ir jāpasludina par spēkā neesošu, jo ir pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punkts (iepriekš EKL 88. panta 2. punkts)?

| 2) | Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (2) (2004. gada 21. aprīlis) (ar ko paredz Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts) īstenošanas noteikumus), kas grozīta ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (3) (2008. gada 30. janvāris), 9. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos paredzētā procentu likme par nesaderīga un prettiesiska valsts atbalsta atmaksu ir piemērojama arī gadījumā, kad tiek atgūts valsts atbalsts, kurš apstiprināts ar nosacītu lēmumu un izmantots ļaunprātīgi, jo ir iestājies paredzētais nosacījums? |
| --- | --- |

2)

Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (2) (2004. gada 21. aprīlis) (ar ko paredz Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts) īstenošanas noteikumus), kas grozīta ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (3) (2008. gada 30. janvāris), 9. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos paredzētā procentu likme par nesaderīga un prettiesiska valsts atbalsta atmaksu ir piemērojama arī gadījumā, kad tiek atgūts valsts atbalsts, kurš apstiprināts ar nosacītu lēmumu un izmantots ļaunprātīgi, jo ir iestājies paredzētais nosacījums?

---

(1)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).

(2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV 2004, L 140, 1. lpp.).

(3)  Komisijas Regula (EK) Nr. 271/2008 (2008. gada 30. janvāris), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 2008, L 82, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/3

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Telecom Italia SpA u.c./Roma Capitale u.c.

(Lieta C-368/19)

(2019/C 312/03)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA un Lindam Srl

Atbildētāji apelācijas instancē: Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA un Wind Telecomunicazioni SpA

Prejudiciālais jautājums

Vai Savienības tiesībām ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums (kā 2001. gada 22. februāra Likuma Nr. 36 8. panta 6. punktā ietvertais), kas iecerēts un tiek piemērots tādējādi, ka tas ļauj atsevišķām pašvaldību iestādēm noteikt mobilās telefonijas iekārtu izvietošanas kritērijus, arī tādus, kas ir izteikti kā aizliegums, piemēram, aizliegumu uzstādīt antenas noteiktās teritorijās vai noteiktā attālumā no konkrēta veida ēkām?

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/3

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 8. maijā José Ramón Herrero Torres iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 8. marta rīkojumu lietā T 326/18 Herrero Torres/EUIPO – DZ Licores (“CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES”)

(Lieta C-369/19 P)

(2019/C 312/04)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs:
  José Ramón Herrero Torres (pārstāvis: J. Donoso Romero, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) un DZ Licores S.L.U.

Ar 2019. gada 15. jūlija rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieņemšanas izskatīšanai palāta) nolēma nepieņemt izskatīšanai apelācijas sūdzību un piesprieda José Ramón Herrero Torres pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/4 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/4

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Benedetti Pietro e Angelo S.S. u c./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(Lieta C-377/19)

(2019/C 312/05)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Benedetti Pietro e Angelo S.S., Capparotto Giampaolo e Lorenzino S.S., Gonzo Dino S.S., Soc. Agr. Semplice F.Lli Isolan, Mantovani Giuseppe e Giorgio S.S., Azienda Agricola Padovani Luigi, Az. Agr. La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. S.S., Azienda Agricola Mastrotto Giuseppe

Atbildētāja apelācijas instancē: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Prejudiciālie jautājumi

Vai šeit aprakstītajā situācijā Regulas (EK) Nr. 595/2004 (1) 16. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums — kā Dekrētlikuma Nr. 49/2003 9. pantā, lasot to kopsakarā ar 2004. gada 24. jūnija Dekrētlikuma Nr. 157 2. panta 3. punktu, ietvertais — saskaņā ar kuru par kritēriju, pēc kura ir nosakāma to personu kategorija, kam nepamatoti aprēķinātā nodeva ir atmaksājama prioritārā kārtībā, ir noteikts nosacījums, ka pircējs pienācīgi maksā ikmēneša maksājumus?

---

(1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 595/2004 (2004. gada 30. marts), ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērojama Padomes Regula (EK) Nr. 1788/2003, ar ko nosaka maksājumu piena un piena produktu nozarē (OV 2004, L 94, 22. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/5 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/5

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. maijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA u.c.

(Lieta C-399/19)

(2019/C 312/06)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Atbildētājas: BT Italia SpA, Basictel SpA, BT Enia Telecomunicazioni SpA, Telecom Italia SpA, PosteMobile SpA, Vodafone Italia SpA

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Direktīvas 2002/20/EK (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts nepieļauj tādu valsts tiesību normu, ar ko subjektiem, kuriem ir piešķirtas atļaujas šīs direktīvas izpratnē, uzliek visas administratīvās izmaksas, kas rodas valsts regulatīvajai iestādei, organizējot un izpildot visas funkcijas, tostarp regulēšanas, uzraudzības, strīdu izšķiršanas un sodu uzlikšanas funkcijas, kuras ir piešķirtas valsts regulatīvajai iestādei ar Eiropas tiesisko regulējumu elektronisko komunikāciju jomā (tostarp ar direktīvām 2002/19/EK (2), 2002/20/EK, 2002/21/EK (3) un 2002/22/EK (4)); vai turpretī Direktīvas 2002/20/EK 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā norādītās darbības ietver vienīgi valsts regulatīvās iestādes veikto “ex ante regulēšanu”? |
| --- | --- |

1)

Vai Direktīvas 2002/20/EK (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts nepieļauj tādu valsts tiesību normu, ar ko subjektiem, kuriem ir piešķirtas atļaujas šīs direktīvas izpratnē, uzliek visas administratīvās izmaksas, kas rodas valsts regulatīvajai iestādei, organizējot un izpildot visas funkcijas, tostarp regulēšanas, uzraudzības, strīdu izšķiršanas un sodu uzlikšanas funkcijas, kuras ir piešķirtas valsts regulatīvajai iestādei ar Eiropas tiesisko regulējumu elektronisko komunikāciju jomā (tostarp ar direktīvām 2002/19/EK (2), 2002/20/EK, 2002/21/EK (3) un 2002/22/EK (4)); vai turpretī Direktīvas 2002/20/EK 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā norādītās darbības ietver vienīgi valsts regulatīvās iestādes veikto “ex ante regulēšanu”?

| 2) | Vai Direktīvas 2002/20/EK 12. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts regulatīvās iestādes administratīvo izmaksu un iekasēto maksājumu gada pārskats: a) saskaņā ar publiskas grāmatvedības valsts tiesību aktiem var tikt publicēts pēc finanšu gada, kurā ir iekasēti administratīvie maksājumi, noslēgšanas; b) ļauj valsts regulatīvajai iestādei ieviest “atbilstošas korekcijas” arī attiecībā uz finanšu gadiem, kuri nav tieši blakusesoši? |
| --- | --- |

2)

Vai Direktīvas 2002/20/EK 12. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts regulatīvās iestādes administratīvo izmaksu un iekasēto maksājumu gada pārskats: a) saskaņā ar publiskas grāmatvedības valsts tiesību aktiem var tikt publicēts pēc finanšu gada, kurā ir iekasēti administratīvie maksājumi, noslēgšanas; b) ļauj valsts regulatīvajai iestādei ieviest “atbilstošas korekcijas” arī attiecībā uz finanšu gadiem, kuri nav tieši blakusesoši?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/20/EK (2002. gada 7. marts) par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV 2002, L 108, 21. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/19/EK (2002. gada 7. marts) par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (OV 2002, L 108, 7. lpp.).

(3)  Eiropas Parlamenta Un Padomes Direktīva 2002/21/EK (2002. gada 7. marts) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV 2002, L 108, 33. lpp.).

(4)  Eiropas Parlamenta Un Padomes Direktīva 2002/22/EK (2002. gada 7. marts) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV 2002, L 108, 51. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/5 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/5

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 11. jūnijā SA Close, Cegelec iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 9. aprīļa spriedumu lietā T-259/15 Close un Cegelec/Parlaments

(Lieta C-447/19 P)

(2019/C 312/07)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: SA Close un Cegelec (pārstāvji: J.-L. Teheux, J.-M. Rikkers, advokāti)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

Prasījumi

| — | atcelt pārsūdzēto spriedumu; |
| --- | --- |

—

atcelt pārsūdzēto spriedumu;

| — | līdz ar to apmierināt prasītāju prasījumus pirmajā instancē un tātad atcelt Parlamenta 2015. gada 19. martā pieņemto lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības būvdarbu publiskā iepirkuma procedūras “ēkas Konrad Adenauer Luksemburgā paplašināšanas un atjaunošanas darbi” 73. kārtā (enerģijas centrāle), atsauces Nr. INLO-D-UPIL-T-14-A04, konsorcijam ENERGIE-KAD (ko izveidoja sabiedrības MERSCH un SCHMITZ PRODUCTION SARL un ENERGOLUX SA) un attiecīgi neizvēlēties prasītāju piedāvājumu; |
| --- | --- |

—

līdz ar to apmierināt prasītāju prasījumus pirmajā instancē un tātad atcelt Parlamenta 2015. gada 19. martā pieņemto lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības būvdarbu publiskā iepirkuma procedūras “ēkas Konrad Adenauer Luksemburgā paplašināšanas un atjaunošanas darbi” 73. kārtā (enerģijas centrāle), atsauces Nr. INLO-D-UPIL-T-14-A04, konsorcijam ENERGIE-KAD (ko izveidoja sabiedrības MERSCH un SCHMITZ PRODUCTION SARL un ENERGOLUX SA) un attiecīgi neizvēlēties prasītāju piedāvājumu;

| — | piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji uzskata, ka Vispārējā tiesa neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu LESD 296. panta, Finanšu regulas 113. panta 2. punkta un Finanšu regulas īstenošanas noteikumu 161. panta 2. un 3. punkta izpratnē.

Vispārējā tiesa esot arī sagrozījusi otrā prasības pirmajā instancē pamata apmēru, piešķīrusi neprecīzu apjomu acīmredzamas kļūdas vērtējumā jēdzienam, labas pārvaldības principam un ar to saistītajiem pienākumiem un pieļāvusi kļūdu analīzē, kā rezultātā tikuši sagrozīti fakti un pierādījumi.

Visbeidzot, prasītāji apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums neesot pietiekami pamatots, jo tajā nav apskatīti konkrēti to izvirzītie argumenti.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/6 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/6

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 14. jūnijā Amador Rodriguez Prieto iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 4. aprīļa spriedumu lietā T-61/18 Rodriguez Prieto/Komisija

(Lieta C-457/19 P)

(2019/C 312/08)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Amador Rodriguez Prieto (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Prasījumi

Atzīt un nospriest, ka

| — | Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums lietā T-61/18 tiek atcelts daļā, ar ko ir noraidīts prasītāja prasījums par morālā kaitējuma atlīdzināšanu; |
| --- | --- |

—

Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums lietā T-61/18 tiek atcelts daļā, ar ko ir noraidīts prasītāja prasījums par morālā kaitējuma atlīdzināšanu;

| — | Komisijai tiek piespriests atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, izmaksājot viņam fiksētu summu 100 000 EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

Komisijai tiek piespriests atlīdzināt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, izmaksājot viņam fiksētu summu 100 000 EUR apmērā;

| — | Komisijai tiek piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

Komisijai tiek piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz Komisijas prettiesisko rīcību pret viņu kriminālprocesā it īpaši saistībā ar viņa trauksmes cēlēja statusu “Eurostat lietā”.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/7 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/7

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 4. jūlijā iesniedza Hof van beroep te Brussel (Beļģija) — Openbaar Ministerie, YU, ZV/AZ

(Lieta C-510/19)

(2019/C 312/09)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hof van beroep te Brussel

Pamatlietas puses

Citi lietas dalībnieki: Openbaar Ministerie, YU, ZV

Apsūdzētais: AZ

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | 1) | Vai jēdziens “tiesu iestāde” Pamatlēmuma (1) 6. panta 2. punkta izpratnē ir autonoms Savienības tiesību jēdziens? |
| --- | --- | --- |

1)

1)

Vai jēdziens “tiesu iestāde” Pamatlēmuma (1) 6. panta 2. punkta izpratnē ir autonoms Savienības tiesību jēdziens?

| 2) | Ja atbilde uz pirmā jautājuma 1. punktu ir apstiprinoša: saskaņā ar kādiem kritērijiem var noteikt, vai izpildes dalībvalsts iestāde ir šāda tiesu iestāde un Eiropas apcietināšanas orderis, ko tā ir izpildījusi, tādējādi ir tiesas nolēmums? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz pirmā jautājuma 1. punktu ir apstiprinoša: saskaņā ar kādiem kritērijiem var noteikt, vai izpildes dalībvalsts iestāde ir šāda tiesu iestāde un Eiropas apcietināšanas orderis, ko tā ir izpildījusi, tādējādi ir tiesas nolēmums?

| 3) | Ja atbilde uz pirmā jautājuma 1. punktu ir apstiprinoša: vai Nīderlandes prokuratūra, konkrētāk, Officier van Justitie (prokurors), ietilpst jēdzienā “tiesu iestāde” Pamatlēmuma 6. panta 2. punkta izpratnē un vai Eiropas apcietināšanas orderis, ko šī iestāde ir izpildījusi, tādējādi ir tiesas nolēmums? |
| --- | --- |

3)

Ja atbilde uz pirmā jautājuma 1. punktu ir apstiprinoša: vai Nīderlandes prokuratūra, konkrētāk, Officier van Justitie (prokurors), ietilpst jēdzienā “tiesu iestāde” Pamatlēmuma 6. panta 2. punkta izpratnē un vai Eiropas apcietināšanas orderis, ko šī iestāde ir izpildījusi, tādējādi ir tiesas nolēmums?

| 4) | Ja atbilde uz pirmā jautājuma 3. punktu ir apstiprinoša: vai ir pieļaujams, ka sākotnējo nodošanu saskaņā ar Pamatlēmuma 15. pantu pārbauda tiesu iestāde, konkrētāk, Overleveringskamer te Amsterdam (Amsterdamas nodošanas palāta, Nīderlande), cita starpā garantējot attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai un iespēju vērsties tiesā, bet par papildu nodošanu saskaņā ar Pamatlēmuma 27. pantu atbildīga ir cita iestāde, proti, prokurors, kas nenodrošina attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai un iespēju vērsties tiesā, un tādējādi Pamatlēmumā bez jebkāda pamatota iemesla rodas acīmredzama nekonsekvence? |
| --- | --- |

4)

Ja atbilde uz pirmā jautājuma 3. punktu ir apstiprinoša: vai ir pieļaujams, ka sākotnējo nodošanu saskaņā ar Pamatlēmuma 15. pantu pārbauda tiesu iestāde, konkrētāk, Overleveringskamer te Amsterdam (Amsterdamas nodošanas palāta, Nīderlande), cita starpā garantējot attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai un iespēju vērsties tiesā, bet par papildu nodošanu saskaņā ar Pamatlēmuma 27. pantu atbildīga ir cita iestāde, proti, prokurors, kas nenodrošina attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai un iespēju vērsties tiesā, un tādējādi Pamatlēmumā bez jebkāda pamatota iemesla rodas acīmredzama nekonsekvence?

| 5) | Ja atbilde uz pirmā jautājuma 3. un 4. punktu ir apstiprinoša: vai Pamatlēmuma 14., 19. un 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prokuratūrai, kura darbojas kā izpildes tiesu iestāde, attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai un iespēja vērsties tiesā ir jāgarantē it īpaši pirms tā sniedz piekrišanu personas kriminālvajāšanai, notiesāšanai vai apcietināšanai, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, vai ar brīvības atņemšanu saistīta drošības līdzekļa piemērošanai par noziedzīgu nodarījumu, kas ir izdarīts pirms šīs personas nodošanas, pamatojoties uz Eiropas apcietināšanas orderi, un uz ko neattiecas nodošanas pieprasījums? |
| --- | --- |

5)

Ja atbilde uz pirmā jautājuma 3. un 4. punktu ir apstiprinoša: vai Pamatlēmuma 14., 19. un 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prokuratūrai, kura darbojas kā izpildes tiesu iestāde, attiecīgās personas tiesības tikt uzklausītai un iespēja vērsties tiesā ir jāgarantē it īpaši pirms tā sniedz piekrišanu personas kriminālvajāšanai, notiesāšanai vai apcietināšanai, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, vai ar brīvības atņemšanu saistīta drošības līdzekļa piemērošanai par noziedzīgu nodarījumu, kas ir izdarīts pirms šīs personas nodošanas, pamatojoties uz Eiropas apcietināšanas orderi, un uz ko neattiecas nodošanas pieprasījums?

| 2) | Vai Arrondissementsparket Amsterdam (Amsterdamas rajona prokuratūra) prokurors, kurš rīkojas, īstenojot Nīderlandes Wet van 29 april 2004 tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie (2004. gada 29. aprīļa Likums par Eiropas Savienības Padomes Pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp Eiropas Savienības dalībvalstīm īstenošanu) (Overleveringswet) 14. pantu, ir izpildes tiesu iestāde Pamatlēmuma 6. panta 2. punkta izpratnē, kas ir nodevusi pieprasīto personu un kas var dot piekrišanu Pamatlēmuma 27. panta 3. punkta g) apakšpunkta un 4. punkta izpratnē? |
| --- | --- |

2)

Vai Arrondissementsparket Amsterdam (Amsterdamas rajona prokuratūra) prokurors, kurš rīkojas, īstenojot Nīderlandes Wet van 29 april 2004 tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie (2004. gada 29. aprīļa Likums par Eiropas Savienības Padomes Pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp Eiropas Savienības dalībvalstīm īstenošanu) (Overleveringswet) 14. pantu, ir izpildes tiesu iestāde Pamatlēmuma 6. panta 2. punkta izpratnē, kas ir nodevusi pieprasīto personu un kas var dot piekrišanu Pamatlēmuma 27. panta 3. punkta g) apakšpunkta un 4. punkta izpratnē?

---

(1)  Padomes pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/8 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/8

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 23. jūlijā Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 23. maija spriedumu lietā T-222/17 Recylex u.c./Komisija

(Lieta C-563/19 P)

(2019/C 312/10)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH (pārstāvji: M. Wellinger, advokāts, S. Reinart un K. Bongs, advokāti)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Lietas dalībnieku prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedumu lietā T-222/17, ciktāl ar to ir atstāts negrozīts naudas sods, kas apelācijas sūdzības iesniedzējām uzlikts ar apstrīdēto lēmumu (1), un tām piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 23. maija spriedumu lietā T-222/17, ciktāl ar to ir atstāts negrozīts naudas sods, kas apelācijas sūdzības iesniedzējām uzlikts ar apstrīdēto lēmumu (1), un tām piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to apelācijas sūdzības iesniedzējām ir uzlikts naudas sods 26 739 000 EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to apelācijas sūdzības iesniedzējām ir uzlikts naudas sods 26 739 000 EUR apmērā;

| — | samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām uzliktā naudas soda apmēru līdz 5 877 732 EUR, pamatojoties uz visiem trim pamatiem, vai vismaz līdz 17 679 141 EUR, pamatojoties tikai uz pirmo pamatu, līdz 13 305 478 EUR, pamatojoties tikai uz otro pamatu, līdz 19 099 565 EUR, pamatojoties tikai uz trešo pamatu, līdz 8 228 824 EUR, pamatojoties uz pirmo un otro pamatu, līdz 12 627 958 EUR, pamatojoties uz pirmo un trešo pamatu, vai līdz 9 503 913 EUR, pamatojoties uz otro un trešo pamatu; un |
| --- | --- |

—

samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām uzliktā naudas soda apmēru līdz 5 877 732 EUR, pamatojoties uz visiem trim pamatiem, vai vismaz līdz 17 679 141 EUR, pamatojoties tikai uz pirmo pamatu, līdz 13 305 478 EUR, pamatojoties tikai uz otro pamatu, līdz 19 099 565 EUR, pamatojoties tikai uz trešo pamatu, līdz 8 228 824 EUR, pamatojoties uz pirmo un otro pamatu, līdz 12 627 958 EUR, pamatojoties uz pirmo un trešo pamatu, vai līdz 9 503 913 EUR, pamatojoties uz otro un trešo pamatu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā lietā, ieskaitot tiesvedību Vispārējā tiesā. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā lietā, ieskaitot tiesvedību Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza trīs pamatus.

| 1) | Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, pirmkārt, tādēļ, ka tā pamatojums ir nesaskanīgs un neskaidrs attiecībā uz juridisko kritēriju, kurš piemērojams daļēja atbrīvojuma piešķiršanai, un, otrkārt, tādēļ, ka, piemērojot juridisko kritēriju, pārsūdzētajā spriedumā ir acīmredzami sagrozīti pierādījumi un nav ievēroti noteikumi par pierādīšanas pienākumu. |
| --- | --- |

1)

Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, pirmkārt, tādēļ, ka tā pamatojums ir nesaskanīgs un neskaidrs attiecībā uz juridisko kritēriju, kurš piemērojams daļēja atbrīvojuma piešķiršanai, un, otrkārt, tādēļ, ka, piemērojot juridisko kritēriju, pārsūdzētajā spriedumā ir acīmredzami sagrozīti pierādījumi un nav ievēroti noteikumi par pierādīšanas pienākumu.

| 2) | Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo tajā ir nepareizi interpretēti un nepareizi piemēroti noteikumi par daļēju atbrīvojumu [no naudas soda] atbilstoši 2006. gada paziņojuma par sadarbību 26. punkta trešajai daļai. |
| --- | --- |

2)

Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo tajā ir nepareizi interpretēti un nepareizi piemēroti noteikumi par daļēju atbrīvojumu [no naudas soda] atbilstoši 2006. gada paziņojuma par sadarbību 26. punkta trešajai daļai.

| 3) | Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, piemērojot 2006. gada paziņojuma par sadarbību III sadaļu, ciktāl tajā ir nospriests, ka uzņēmums, kurš otrais sniedz pierādījumus ar būtisku pievienoto vērtību, nevar aizstāt pirmo uzņēmumu, kurš ir sniedzis šādus pierādījumus, bet neatbilst nosacījumiem naudas soda apmēra samazināšanai. |
| --- | --- |

3)

Pārsūdzētajā spriedumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, piemērojot 2006. gada paziņojuma par sadarbību III sadaļu, ciktāl tajā ir nospriests, ka uzņēmums, kurš otrais sniedz pierādījumus ar būtisku pievienoto vērtību, nevar aizstāt pirmo uzņēmumu, kurš ir sniedzis šādus pierādījumus, bet neatbilst nosacījumiem naudas soda apmēra samazināšanai.

---

(1)  Komisijas 2017. gada 8. februāra Lēmums C(2017) 900 final par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu (Lieta AT.40018 — Automašīnu akumulatoru pārstrāde).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/9 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/9

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 26. jūlijā European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) iesniedza par Vispārējas tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. maija spriedumu lietā T-604/15 Ertico — ITS Europe/Komisija

(Lieta C-572/19 P)

(2019/C 312/11)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (pārstāvji: M. Wellinger un K. T'Syen, advokāti)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedumu lietā T-604/15; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 22. maija spriedumu lietā T-604/15;

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu (1) un apstiprināt apelācijas sūdzības iesniedzējas MVU (mikrouzņēmums, mazais vai vidējais uzņēmums) statusu, un |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu (1) un apstiprināt apelācijas sūdzības iesniedzējas MVU (mikrouzņēmums, mazais vai vidējais uzņēmums) statusu, un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzēja ir izvirzījusi trīs pamatus.

| 1) | Pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta tiesību kļūda, konstatējot, ka i) Komisijas Lēmuma 2012/838/ES (2012. gada 18. decembris) par tādu noteikumu pieņemšanu, kas nodrošina dalībnieku pastāvēšanas un juridiskā statusa, kā arī to darbības spēju un finansiālo spēju konsekventu pārbaudi netiešās darbībās, kas tiek atbalstītas piešķīruma veidā saskaņā ar Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem un Eiropas Atomenerģijas kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecības un mācību darbībām kodolenerģijas jomā (2), pielikuma 1.2.6. un 1.2.7. iedaļā un ii) Padomes Regulas (EK) Nr. 58/2003 (2002. gada 19. decembris), ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus (3), 22. pantā ir paredzēti divi dažādi tiesību aizsardzības līdzekļi. |
| --- | --- |

1)

Pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta tiesību kļūda, konstatējot, ka i) Komisijas Lēmuma 2012/838/ES (2012. gada 18. decembris) par tādu noteikumu pieņemšanu, kas nodrošina dalībnieku pastāvēšanas un juridiskā statusa, kā arī to darbības spēju un finansiālo spēju konsekventu pārbaudi netiešās darbībās, kas tiek atbalstītas piešķīruma veidā saskaņā ar Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem un Eiropas Atomenerģijas kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecības un mācību darbībām kodolenerģijas jomā (2), pielikuma 1.2.6. un 1.2.7. iedaļā un ii) Padomes Regulas (EK) Nr. 58/2003 (2002. gada 19. decembris), ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus (3), 22. pantā ir paredzēti divi dažādi tiesību aizsardzības līdzekļi.

| 2) | Pārsūdzētajā spriedumā ir kļūdaini piemērots un pārkāpts MVU ieteikums (4), kā arī tajā ir pārkāpti tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības pamatprincipi (un tādējādi tajā ir pieļauta tiesību kļūda), atzīstot, ka ir juridiski pamatoti liegt apelācijas sūdzības iesniedzējai MVU statusu, pamatojoties uz MVU ieteikuma “mērķi un garu”, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja formāli atbilst MVU ieteikumā paredzētajiem kritērijiem (kas pārsūdzētajā spriedumā nav apstrīdēts). |
| --- | --- |

2)

Pārsūdzētajā spriedumā ir kļūdaini piemērots un pārkāpts MVU ieteikums (4), kā arī tajā ir pārkāpti tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības pamatprincipi (un tādējādi tajā ir pieļauta tiesību kļūda), atzīstot, ka ir juridiski pamatoti liegt apelācijas sūdzības iesniedzējai MVU statusu, pamatojoties uz MVU ieteikuma “mērķi un garu”, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja formāli atbilst MVU ieteikumā paredzētajiem kritērijiem (kas pārsūdzētajā spriedumā nav apstrīdēts).

| 3) | Pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un tas ir pēc būtības nepareizs daļā, kurā tajā ir secināts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja “nav saskārusies ar grūtībām, ar kādām parasti saskaras MVU” (un ka apelācijas sūdzības iesniedzēja tādējādi nav MVU, ņemot vērā MVU ieteikuma “mērķi un garu”). |
| --- | --- |

3)

Pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un tas ir pēc būtības nepareizs daļā, kurā tajā ir secināts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja “nav saskārusies ar grūtībām, ar kādām parasti saskaras MVU” (un ka apelācijas sūdzības iesniedzēja tādējādi nav MVU, ņemot vērā MVU ieteikuma “mērķi un garu”).

---

(1)  Eiropas Komisijas Validācijas komitejas 2015. gada 18. augusta lēmums.

(2)  OV 2012, L 359, 45. lpp.

(3)  OV 2003, L 11, 1. lpp.

(4)  Komisijas Ieteikums (2003. gada 6. maijs) par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (OV 2003, L 124, 36. lpp.).

---

Vispārējā tiesa

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/11 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/11

---

Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — MU/Parlaments

(Lieta T-40/16)

(2019/C 312/12)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: MU (pārstāvis: A. Bruno, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Parlaments

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | Atzīt, ka Eiropas Parlamenta 2015. gada 11. decembra pasākums, ar ko ir atteikts papildu maksājums praktikantiem ar īpašām vajadzībām saskaņā ar iekšējo tiesību normu, kas reglamentē praksi un mācību apmeklējumus Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariātā, 24. panta 9. punktu, ir prettiesisks. |
| --- | --- |

—

Atzīt, ka Eiropas Parlamenta 2015. gada 11. decembra pasākums, ar ko ir atteikts papildu maksājums praktikantiem ar īpašām vajadzībām saskaņā ar iekšējo tiesību normu, kas reglamentē praksi un mācību apmeklējumus Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariātā, 24. panta 9. punktu, ir prettiesisks.

| — | Tādējādi atzīt tiesības uz tiesībām prasīt, lai kā personai ar īpašām vajadzībām tiktu atzīts papildu maksājums 70 % apmērā, kas paredzēts iekšējo tiesību normu, kas reglamentē praksi Eiropas Parlamentā, 29. panta 9. punktu. |
| --- | --- |

—

Tādējādi atzīt tiesības uz tiesībām prasīt, lai kā personai ar īpašām vajadzībām tiktu atzīts papildu maksājums 70 % apmērā, kas paredzēts iekšējo tiesību normu, kas reglamentē praksi Eiropas Parlamentā, 29. panta 9. punktu.

| — | Piespriest Eiropas Parlamentam izmaksāt prasītājam papildu kompensāciju, kas paredzēta piemērojamajā tiesiskajā regulējumā, kā arī procentus un revalvāciju dienā, kad iesniegts administratīvais pieteikums, no faktiskā atlikuma. Piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

Piespriest Eiropas Parlamentam izmaksāt prasītājam papildu kompensāciju, kas paredzēta piemērojamajā tiesiskajā regulējumā, kā arī procentus un revalvāciju dienā, kad iesniegts administratīvais pieteikums, no faktiskā atlikuma. Piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus:

| 1. | Ka papildu maksājuma atzīšana personām ar īpašām vajadzībām, kas paredzēta iekšējo tiesību normu, kas reglamentē praksi un mācību apmeklējumus Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariātā, 24. panta 9. punktā, neietilpstot šī parlamenta rīcības brīvībā. |
| --- | --- |

1.

Ka papildu maksājuma atzīšana personām ar īpašām vajadzībām, kas paredzēta iekšējo tiesību normu, kas reglamentē praksi un mācību apmeklējumus Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariātā, 24. panta 9. punktā, neietilpstot šī parlamenta rīcības brīvībā.

| 2. | Ka invaliditātes procentuālā daļa, ko apstiprinājis vai noteicis Eiropas Parlamenta ārsts konsultants — atkarībā no tā, vai tas ir balstīts uz valsts sertifikātu vai uz praktikanta ārsta sīku atzinumu, — un ar norādi uz “Eiropas vērtējumu skalu medicīniskam vērtējumam par fizisko un garīgo integritāti”. |
| --- | --- |

2.

Ka invaliditātes procentuālā daļa, ko apstiprinājis vai noteicis Eiropas Parlamenta ārsts konsultants — atkarībā no tā, vai tas ir balstīts uz valsts sertifikātu vai uz praktikanta ārsta sīku atzinumu, — un ar norādi uz “Eiropas vērtējumu skalu medicīniskam vērtējumam par fizisko un garīgo integritāti”.

| 3. | Eiropas Parlamentam rīcības brīvība, lai gan tā šajā lietā pastāv, ir nepamatoti tikusi pārsniegta. Šajā ziņā tiek precizēts, ka standartā ir nošķirts gadījums, kurā invaliditāte ir pamatota ar valsts iestādes sertifikātu, kā šajā lietā, — tādā gadījumā Eiropas Parlamenta ārsts konsultants to apstiprina, un citu gadījumu, kurā tā ir pamatota ar praktikanta ārsta atzinumu. Pēdējā minētajā gadījumā — un tikai tajā — invaliditātes procentuālo daļu nosaka Eiropas Parlamenta ārsts. |
| --- | --- |

3.

Eiropas Parlamentam rīcības brīvība, lai gan tā šajā lietā pastāv, ir nepamatoti tikusi pārsniegta. Šajā ziņā tiek precizēts, ka standartā ir nošķirts gadījums, kurā invaliditāte ir pamatota ar valsts iestādes sertifikātu, kā šajā lietā, — tādā gadījumā Eiropas Parlamenta ārsts konsultants to apstiprina, un citu gadījumu, kurā tā ir pamatota ar praktikanta ārsta atzinumu. Pēdējā minētajā gadījumā — un tikai tajā — invaliditātes procentuālo daļu nosaka Eiropas Parlamenta ārsts.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/12 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/12

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — ITV/Komisija

(Lieta T-456/19)

(2019/C 312/13)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: ITV plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (tostarp prasītāja) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš esot jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (tostarp prasītāja) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš esot jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/13 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/13

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Synthomer/Komisija

(Lieta T-457/19)

(2019/C 312/14)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Synthomer plc (Harlow, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

5.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītāju) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītāju) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/15 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/15

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Essentra u.c./Komisija

(Lieta T-470/19)

(2019/C 312/15)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Essentra plc (Milton Keynes, Apvienotā Karaliste), ESNT Holdings (No.2) Ltd (Milton Keynes) un Essentra Finance Ltd (Milton Keynes) (parstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza desmit prasības pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņemējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņemējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 10. | Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītāju) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

10.

Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītāju) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/16 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/16

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Eland Oil & Gas/Komisija

(Lieta T-471/19)

(2019/C 312/16)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eland Oil & Gas plc (Aberdeen, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza desmit prasības pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 10. | Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītāju) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

10.

Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītāju) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/18 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/18

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Diageo u.c./Komisija

(Lieta T-473/19)

(2019/C 312/17)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Diageo plc (Londona, Apvienotā Karaliste), UDV (SJ) Ltd (Londona), Diageo US Investments (Londona), Diageo UK Turkey Ltd (Londona) un Diageo Investment Holdings Ltd (Londons) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņemējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņemējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi arī kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi arī kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/19 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/19

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Halma u.c./Komisija

(Lieta T-474/19)

(2019/C 312/18)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Halma plc (Amersham, Apvienotā Karaliste), Halma Overseas Funding Ltd (Amersham) un Halma International Ltd (Amersham) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126). apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126). apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi vēl kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi vēl kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/21 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/21

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Bunzl u.c./Komisija

(Lieta T-475/19)

(2019/C 312/19)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Bunzl plc (Londona, Apvienotā Karaliste), Bunzl American Holdings (No.2) Ltd (Londona), Bunzl Overseas Holdings (No.2) Ltd (Londona) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienpadsmit pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151). apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151). apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 10. | Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi vēl kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

10.

Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi vēl kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 11. | Ar vienpadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

11.

Ar vienpadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/22 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/22

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — AstraZeneca u.c./Komisija

(Lieta T-476/19)

(2019/C 312/20)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: AstraZeneca plc (Kembridža, Apvienotā Karaliste), AstraZeneca Treasury Ltd (Kembridža) un AstraZeneca Intermediate Holdings Ltd (Kembridža) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi arī kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi arī kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/24 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/24

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — BT Group un Communications Global Network Services/Komisija

(Lieta T-482/19)

(2019/C 312/21)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: BT Group plc (Londona, Apvienotā Karaliste) un Communications Global Network Services Ltd (Londona) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis atsauces sistēma jāizskata kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumos tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņemējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņemējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas nebija piemērojama ratione temporis, normas.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (ieskaitot prasītājus) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš ir jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/25 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/25

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Meggitt un Cavehurst/Komisija

(Lieta T-483/19)

(2019/C 312/22)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Meggitt plc (Christchurch, Apvienotā Karaliste) un Cavehurst Ltd (Christchurch) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza desmit prasības pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas.

| 10. | Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (tostarp prasītāja) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš esot jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam. |
| --- | --- |

10.

Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (tostarp prasītāja) un ka prasītāja esot saņēmusi atbalstu, kurš esot jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/27 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/27

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Pearson Loan Finance u.c./Komisija

(Lieta T-484/19)

(2019/C 312/23)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Pearson Loan Finance Unlimited (Londona, Apvienotā Karaliste), Pearson Overseas Holdings Ltd (Londona) un Pearson International Finance Ltd (Londona) (pārstāvji: A. von Bonin un O. Brouwer, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, acīmredzamas kļūdas vērtējumā un, apstrīdētajā lēmumā identificējot atsauces sistēmu, nav pienācīgi norādīts pamatojums. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, acīmredzamas kļūdas vērtējumā un, apstrīdētajā lēmumā identificējot atsauces sistēmu, nav pienācīgi norādīts pamatojums.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, acīmredzamas kļūdas vērtējumā un, apstrīdētajā lēmumā nepareizi raksturojot grupas finansēšanas atvieglojumu kā atkāpi no normālas atsauces sistēmas darbības, nav pienācīgi norādīts pamatojums. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, acīmredzamas kļūdas vērtējumā un, apstrīdētajā lēmumā nepareizi raksturojot grupas finansēšanas atvieglojumu kā atkāpi no normālas atsauces sistēmas darbības, nav pienācīgi norādīts pamatojums.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo apstrīdētajā lēmumā ir konstatēts, ka grupas finansēšanas atvieglojums ir diskriminējošs attiecībā uz dažādiem tirgus dalībniekiem. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo apstrīdētajā lēmumā ir konstatēts, ka grupas finansēšanas atvieglojums ir diskriminējošs attiecībā uz dažādiem tirgus dalībniekiem.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo apstrīdētajā lēmumā ir secināts, ka grupas finansēšanas atvieglojums nav attaisnojams ar atsauces sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo apstrīdētajā lēmumā ir secināts, ka grupas finansēšanas atvieglojums nav attaisnojams ar atsauces sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/28 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/28

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Babcock International Group u.c./Komisija

(Lieta T-485/19)

(2019/C 312/24)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Babcock International Group plc (Londona, Apvienotā Karaliste), Babcock Aviation Services (Holdings) Ltd (Londona) un Babcock Mission Critical Services Leasing Ltd (Londona) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza astoņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma no (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma no (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 371.ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma 9.A sadaļas 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot ES tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas.

---

(1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/29 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/29

---

Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Spectris un Spectris Group/Komisija

(Lieta T-486/19)

(2019/C 312/25)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Spectris plc (Egham, Apvienotā Karaliste) un Spectris Group Holdings Ltd (Egham) (pārstāvji: C. McDonnell, Barrister, B. Goren un K. Desai, Solicitors, un M. Peristeraki, jurists)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta un (i) atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un (ii) noraidīt prasību, lai AK atgūtu no prasītāja apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas ir izmaksāts šajā kontekstā (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. punkts); |
| --- | --- |

—

atzīt, ka nav bijis prettiesiska valsts atbalsta un (i) atcelt Komisijas Lēmuma C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, 1. pantu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka pastāv prettiesisks valsts atbalsts; un (ii) noraidīt prasību, lai AK atgūtu no prasītāja apgalvoti prettiesisko valsts atbalstu, kas ir izmaksāts šajā kontekstā (apstrīdētā lēmuma 2. un 3. punkts);

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. punktu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai AK atgūtu apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. un 3. punktu, ciktāl tajos tiek pieprasīts, lai AK atgūtu apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas atbilstošo faktu un piemērojamo tiesību aktu vērtējumā.






  — | It īpaši tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi veidu, kā aplūkotās AK kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normas darbojas attiecībā uz rīkošanos ar finansiālo peļņu, kas nav saistīta ar tirdzniecību. Turklāt apstrīdētajā lēmumā grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) esot kļūdaini uzskatīts par atbrīvojumu no nodokļa. |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas atbilstošo faktu un piemērojamo tiesību aktu vērtējumā.

—

It īpaši tiek apgalvots, ka Komisija esot pārpratusi veidu, kā aplūkotās AK kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (CFC) normas darbojas attiecībā uz rīkošanos ar finansiālo peļņu, kas nav saistīta ar tirdzniecību. Turklāt apstrīdētajā lēmumā grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) esot kļūdaini uzskatīts par atbrīvojumu no nodokļa.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdījusies, secinot, ka CFC normas ir valsts atbalsta pasākums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un kā tādas šīs normas piešķir selektīvu priekšrocību konkrētiem tirgus dalībniekiem.






  — | Precīzāk, tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un nepareizi identificējusi divas atšķirīgas situācijas kā tādas, kas ir salīdzināmas ar to situāciju, kurā ir piemērojams GFE. Šo abu vai katras atsevišķas kļūdas rezultātā Komisija esot nepareizi identificējusi šīs normas kā tādas, ar kurām konkrētiem tirgus dalībniekiem tiek piešķirta selektīva priekšrocība. Turklāt Komisija esot kļūdaini identificējusi CFC normas kā atsevišķu normu kopumu, kas ir nošķirtas no AK vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas, vienlaikus ignorējot citas AK uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas pazīmes, kas paredzētas darbībai kopā ar CFC normām. Tā rezultātā Komisijas veiktā analīzē par salīdzināmību un selektivitāti esot pieļautas acīmredzamas kļūdas attiecīgo faktu vērtējumā un kļūdas tiesību piemērošanā. |
| --- | --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdījusies, secinot, ka CFC normas ir valsts atbalsta pasākums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un kā tādas šīs normas piešķir selektīvu priekšrocību konkrētiem tirgus dalībniekiem.

—

Precīzāk, tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini noteikusi atsauces sistēmu CFC normu ietekmes novērtēšanai un nepareizi identificējusi divas atšķirīgas situācijas kā tādas, kas ir salīdzināmas ar to situāciju, kurā ir piemērojams GFE. Šo abu vai katras atsevišķas kļūdas rezultātā Komisija esot nepareizi identificējusi šīs normas kā tādas, ar kurām konkrētiem tirgus dalībniekiem tiek piešķirta selektīva priekšrocība. Turklāt Komisija esot kļūdaini identificējusi CFC normas kā atsevišķu normu kopumu, kas ir nošķirtas no AK vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas, vienlaikus ignorējot citas AK uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas pazīmes, kas paredzētas darbībai kopā ar CFC normām. Tā rezultātā Komisijas veiktā analīzē par salīdzināmību un selektivitāti esot pieļautas acīmredzamas kļūdas attiecīgo faktu vērtējumā un kļūdas tiesību piemērošanā.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu ir “AK saistītā kapitāla” pārbaude, pamatojoties uz to, ka šī pārbaude var būt pārmērīgi grūti īstenojama praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtisku personāla funkciju (SPF) pārbaudes rezultātā. Proti, tā kā SPF pārbaudi ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī saistībā ar šo pārbaudi, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu ir “AK saistītā kapitāla” pārbaude, pamatojoties uz to, ka šī pārbaude var būt pārmērīgi grūti īstenojama praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtisku personāla funkciju (SPF) pārbaudes rezultātā. Proti, tā kā SPF pārbaudi ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī saistībā ar šo pārbaudi, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu saglabāts, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem, pārkāps Savienības tiesību pamatprincipus, tostarp uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piezīmējot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, ja apstrīdētais lēmums tiktu saglabāts, tā īstenošana, atgūstot apgalvoto valsts atbalstu no prasītājiem, pārkāps Savienības tiesību pamatprincipus, tostarp uzņēmējdarbības brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, piezīmējot, ka prasītāju gadījumā konkrētie CFC atrodas citās dalībvalstīs.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā Savienības tiesību pamatprincipiem. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka no apstrīdētā lēmuma izrietošais piedziņas rīkojums neesot pamatots un esot pretrunā Savienības tiesību pamatprincipiem.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot SPF pārbaudi. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot norādījusi atbilstošus iemeslus būtiskiem elementiem, tādiem kā secinājumam, ka CFC maksājums atbilstoši AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļai varētu tikt piemērots, bez grūtībām un bez nesamērīga sloga izmantojot SPF pārbaudi.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās atļautu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laikā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk nekā četrus gadus, lai pieņemtu lēmumu par izmeklēšanas uzsākšanu šajā lietā un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk nekā sešus gadus pēc tam, kad apstrīdētais pasākums ir stājies spēkā. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts arī labas pārvaldības princips, kurš prasa, lai Komisija savās administratīvajās procedūrās atļautu pārskatāmību un paredzamību un pieņemtu savus lēmumus saprātīgā laikā. Nav saprātīgi, ka Komisijai vajadzēja vairāk nekā četrus gadus, lai pieņemtu lēmumu par izmeklēšanas uzsākšanu šajā lietā un pieņemtu galīgo lēmumu vairāk nekā sešus gadus pēc tam, kad apstrīdētais pasākums ir stājies spēkā.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/31 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/31

---

Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Weston Investment u.c./Komisija

(Lieta T-490/19)

(2019/C 312/26)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Weston Investment Co. Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Precis (1814) Ltd (Londona), British American Tobacco Holdings Belgium NV (Brisele, Beļģija), British American Tobacco International Holdings (UK) Ltd (Londona) un British American Tobacco (GLP) Ltd (Londona) (pārstāvis: M. Anderson, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

| — | ja lēmums netiek atcelts pilnībā, izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot grupas finansēšanas atvieglojumu (GFE), vai kuri būtu bijuši pieejami tajā laikā prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums; |
| --- | --- |

—

ja lēmums netiek atcelts pilnībā, izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot grupas finansēšanas atvieglojumu (GFE), vai kuri būtu bijuši pieejami tajā laikā prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza astoņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot GFE, ir bijusi priekšrocība. Tālāk katrs prasītājs apgalvo, ka tas izvēlējies lūgt GFE atbrīvojumu, neizvērtējot to, vai viņa atbildība būtu varējusi būt mazāka, ja tas būtu veicis analīzi atbilstoši būtisku personāla funkciju pārbaudei (turpmāk tekstā — “SPF pārbaude”) saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļu. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot GFE, ir bijusi priekšrocība. Tālāk katrs prasītājs apgalvo, ka tas izvēlējies lūgt GFE atbrīvojumu, neizvērtējot to, vai viņa atbildība būtu varējusi būt mazāka, ja tas būtu veicis analīzi atbilstoši būtisku personāla funkciju pārbaudei (turpmāk tekstā — “SPF pārbaude”) saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļu.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka prasības atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot piešķirts no valsts līdzekļiem. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE lūgums ir noteikti izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa pazemināšanos. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka prasības atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot piešķirts no valsts līdzekļiem. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE lūgums ir noteikti izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa pazemināšanos.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nedod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā iepriekšminētā likuma 9.A sadaļu un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) atsakoties saprast, ka minētās 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no šīs likuma sadaļas 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minēto tiesību aktu 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nedod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā iepriekšminētā likuma 9.A sadaļu un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) atsakoties saprast, ka minētās 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no šīs likuma sadaļas 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minēto tiesību aktu 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, secinot, ka GFE ir ietekmējis daudznacionālo grupu izvēli attiecībā uz savu grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju Savienības iekšienē. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, secinot, ka GFE ir ietekmējis daudznacionālo grupu izvēli attiecībā uz savu grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju Savienības iekšienē.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nekropļojot vai nedraudot izkropļot konkurenci. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE lūgums noteikti būtu izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa pazemināšanos. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nekropļojot vai nedraudot izkropļot konkurenci. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE lūgums noteikti būtu izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa pazemināšanos.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būšot pretēja Savienības tiesību vispārējiem principiem. Prasītāji apgalvo, ka, tā kā SPF pārbaude neesot juridiski droša, AK bija novērtēšanas brīvība labot šo nedrošību, un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot visu atbilstošo faktoru pilnīgu analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, atbildētāja esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurš aizliedz atgūt atbalstu, ja atgūšana ir pretrunā Savienības vispārējiem tiesību principiem. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būšot pretēja Savienības tiesību vispārējiem principiem. Prasītāji apgalvo, ka, tā kā SPF pārbaude neesot juridiski droša, AK bija novērtēšanas brīvība labot šo nedrošību, un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot visu atbilstošo faktoru pilnīgu analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, atbildētāja esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurš aizliedz atgūt atbalstu, ja atgūšana ir pretrunā Savienības vispārējiem tiesību principiem.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība tiktu novērsta un nebūtu jāatgūst līdzekļi, ja AK ar atpakaļejošu spēku attiecinātu GFE uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos prettiesisks valsts atbalsts, kas ir atgūstams saskaņā ar Savienības tiesībām. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība tiktu novērsta un nebūtu jāatgūst līdzekļi, ja AK ar atpakaļejošu spēku attiecinātu GFE uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos prettiesisks valsts atbalsts, kas ir atgūstams saskaņā ar Savienības tiesībām.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot GFE, vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums. Prasītāji apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, ciktāl interpretācija atšķiras, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka šādu zaudējumu, atvieglojumu vai atbrīvojumu neņemšana vērā novestu pie atbalsta summas pārrēķina, radot izkropļojumu iekšējā tirgū. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot GFE, vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums. Prasītāji apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, ciktāl interpretācija atšķiras, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka šādu zaudējumu, atvieglojumu vai atbrīvojumu neņemšana vērā novestu pie atbalsta summas pārrēķina, radot izkropļojumu iekšējā tirgū.

---

(1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/32 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/32

---

Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Vodafone Group u.c./Komisija

(Lieta T-491/19)

(2019/C 312/27)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Vodafone Group plc (Newbury, Apvienotā Karaliste), Vodafone Consolidated Holdings Ltd (Newbury), Vodafone Finance UK Ltd (Newbury) un Vodafone Jersey Dollar Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (pārstāvis: J. Gardiner, QC, I. Taylor, M. Lane un J. Holland, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju juridiskos un citus izdevumus saistībā ar šo prasības pieteikumu. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju juridiskos un citus izdevumus saistībā ar šo prasības pieteikumu.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu un esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, konstatējot, ka kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) normas ir atbilstoša atsauces sistēma. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu un esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, konstatējot, ka kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) normas ir atbilstoša atsauces sistēma.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā un neesot norādījusi pamatojumu, konstatējot, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā un neesot norādījusi pamatojumu, konstatējot, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu, konstatējot, ka GFE — ciktāl tas attiecas uz AK būtiska personāla funkciju — nav attaisnojams un līdz ar to tas ir selektīvs. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu, konstatējot, ka GFE — ciktāl tas attiecas uz AK būtiska personāla funkciju — nav attaisnojams un līdz ar to tas ir selektīvs.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un faktos un neesot norādījusi pamatojumu konstatējumam, ka GFE ir priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un faktos un neesot norādījusi pamatojumu konstatējumam, ka GFE ir priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot ka dažas personas, kam ir tiesības uz GFE, ir saņēmušas priekšrocību salīdzinot ar situāciju bez GFE piemērošanas. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot ka dažas personas, kam ir tiesības uz GFE, ir saņēmušas priekšrocību salīdzinot ar situāciju bez GFE piemērošanas.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka “CFC maksāšanas pienākums”, kas tika noteikts likumīgi nodibinātiem Savienības uzņēmumiem, ir atbilstošs Savienības brīvības veikt uzņēmējdarbību principam. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka “CFC maksāšanas pienākums”, kas tika noteikts likumīgi nodibinātiem Savienības uzņēmumiem, ir atbilstošs Savienības brīvības veikt uzņēmējdarbību principam.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/33 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/33

---

Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — VGlaxoSmithKline Finance un Setfirst/Komisija

(Lieta T-492/19)

(2019/C 312/28)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: GlaxoSmithKline Finance plc (Brentford, Apvienotā Karaliste) un Setfirst Ltd (Brentford) (pārstāvji: K. Bacon QC un A. Lyle-Smythe, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | pilnībā atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz Controlled Foreign Company (turpmāk tekstā — “CFC”) grupas finansēšanas atvieglojumu; |
| --- | --- |

—

pilnībā atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz Controlled Foreign Company (turpmāk tekstā — “CFC”) grupas finansēšanas atvieglojumu;

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā tas attiecas vai var attiekties uz faktiski nodibinātiem CFC, kas veic faktisku saimniecisko darbību citā dalībvalstī; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā tas attiecas vai var attiekties uz faktiski nodibinātiem CFC, kas veic faktisku saimniecisko darbību citā dalībvalstī;

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā tajā nav sniegta pietiekama informācija par saņēmēju, lai bez pārliekām grūtībām aprēķinātu precīzu atgūstamā valsts atbalsta summu; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā tajā nav sniegta pietiekama informācija par saņēmēju, lai bez pārliekām grūtībām aprēķinātu precīzu atgūstamā valsts atbalsta summu;

| — | pakārtoti, veikt tādu daļēju atcelšanu, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstošu, un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, veikt tādu daļēju atcelšanu, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstošu, un

| — | katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās un citus izdevumus saistībā ar šo tiesvedību. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās un citus izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un sniegusi nepietiekamu pamatojumu, secinot, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība, jo Cadbury Schweppes (1) lietas ietekme uz tiem CFC, kas ir likumīgi nodibināti citā dalībvalstī, ir tāda, ka to mātesuzņēmumiem nebūtu jābūt atbildīgiem par CFC maksājumiem (pat par samazinātiem maksājumiem, ko uzliek daļēja GFE rezultātā). |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un sniegusi nepietiekamu pamatojumu, secinot, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība, jo Cadbury Schweppes (1) lietas ietekme uz tiem CFC, kas ir likumīgi nodibināti citā dalībvalstī, ir tāda, ka to mātesuzņēmumiem nebūtu jābūt atbildīgiem par CFC maksājumiem (pat par samazinātiem maksājumiem, ko uzliek daļēja GFE rezultātā).

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu secinājumam, ka GFE nav attaisnojams ar apsvērumu par saderības nodrošināšanu ar brīvību veikt uzņēmējdarbību. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu secinājumam, ka GFE nav attaisnojams ar apsvērumu par saderības nodrošināšanu ar brīvību veikt uzņēmējdarbību.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā secinot, ka GFE nav attaisnojama atkāpe, kas balstās uz nepieciešamību novērst sarežģītu un nesamērīgi grūtu peļņas sadali būtisku funkciju personālam atbilstoši ESAO pieejai par peļņas sadali pastāvīgajiem uzņēmumiem. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā secinot, ka GFE nav attaisnojama atkāpe, kas balstās uz nepieciešamību novērst sarežģītu un nesamērīgi grūtu peļņas sadali būtisku funkciju personālam atbilstoši ESAO pieejai par peļņas sadali pastāvīgajiem uzņēmumiem.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nav sniegusi atbilstošu informāciju par atgūšanas parametriem. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nav sniegusi atbilstošu informāciju par atgūšanas parametriem.

---

(1)  Spriedums, 2006. gada 12. septembris, Cadbury Schweppes un Cadbury Schweppes Overseas/Commissioner of Inland Revenue (C-196/04, EU:C:2006:544).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/35 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/35

---

Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — International Personal Finance Investments/Komisija

(Lieta T-493/19)

(2019/C 312/29)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: International Personal Finance Investments Ltd (Leeds, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Anderson, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

| — | ja lēmums netiek atcelts pilnībā, (a) atcelt to tiktāl, ciktāl tas attiecas uz saskaņotu procentu izņēmumu 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļā un (b) izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdzis piemērot grupas finansēšanas atvieglojumu (GFE), vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums; |
| --- | --- |

—

ja lēmums netiek atcelts pilnībā, (a) atcelt to tiktāl, ciktāl tas attiecas uz saskaņotu procentu izņēmumu 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļā un (b) izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdzis piemērot grupas finansēšanas atvieglojumu (GFE), vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza deviņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE ir veidojis priekšrocību katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot GFE. Tālāk prasītājs apgalvo, ka tas izvēlējies lūgt GFE atbrīvojumu, sākotnēji domājot par 75 % atbrīvojumu, neizvērtējot to, vai viņa atbildība būtu varējusi būt mazāka, ja tas būtu veicis analīzi atbilstoši būtisku personāla funkciju (turpmāk tekstā — “SPF pārbaude”) pārbaudei saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļas 371B pantu. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE ir veidojis priekšrocību katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot GFE. Tālāk prasītājs apgalvo, ka tas izvēlējies lūgt GFE atbrīvojumu, sākotnēji domājot par 75 % atbrīvojumu, neizvērtējot to, vai viņa atbildība būtu varējusi būt mazāka, ja tas būtu veicis analīzi atbilstoši būtisku personāla funkciju (turpmāk tekstā — “SPF pārbaude”) pārbaudei saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļas 371B pantu.

| 2. | Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot ticis piešķirts no valsts līdzekļiem. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt GFE ir noteikti izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazināšanu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot ticis piešķirts no valsts līdzekļiem. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūgums piešķirt GFE ir noteikti izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazināšanu.

| 3. | Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nedod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā iepriekšminētās 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) atsakoties saprast, ka 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no tās 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minēto tiesību aktu 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nedod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā iepriekšminētās 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) atsakoties saprast, ka 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no tās 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minēto tiesību aktu 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra.

| 4. | Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, secinot, ka GFE ir ietekmējis daudznacionālo grupu izvēli attiecībā uz to grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju Savienības iekšienē, it īpaši ievērojot to, ka pirms 2016. gada 15 citās dalībvalstīs nebija līdzvērtīgu konkurences apstākļu un CFC normu. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, secinot, ka GFE ir ietekmējis daudznacionālo grupu izvēli attiecībā uz to grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju Savienības iekšienē, it īpaši ievērojot to, ka pirms 2016. gada 15 citās dalībvalstīs nebija līdzvērtīgu konkurences apstākļu un CFC normu.

| 5. | Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nekropļojot vai neapdraudot izkropļot konkurenci. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūguma piešķirt GFE sekas noteikti ir AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazināšana un ka GFE nekropļo konkurenci, ņemot vērā iepriekš ceturtajā prasības pamatā norādītos argumentus. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nekropļojot vai neapdraudot izkropļot konkurenci. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka lūguma piešķirt GFE sekas noteikti ir AK uzņēmumu ienākuma nodokļa samazināšana un ka GFE nekropļo konkurenci, ņemot vērā iepriekš ceturtajā prasības pamatā norādītos argumentus.

| 6. | Ar sesto prasības pamatu tiek norādīts, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būšot pretēja vispārējiem Savienības tiesību principiem. Prasītājs apgalvo, ka, tā kā SPF pārbaude neesot juridiski droša, AK bija novērtēšanas brīvība atrisināt šo nedrošību un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot visu atbilstošo faktoru pilnīgu analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, atbildētāja esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurš aizliedz atgūt atbalstu, ja atgūšana ir pretrunā vispārējiem Savienības tiesību principiem. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto prasības pamatu tiek norādīts, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būšot pretēja vispārējiem Savienības tiesību principiem. Prasītājs apgalvo, ka, tā kā SPF pārbaude neesot juridiski droša, AK bija novērtēšanas brīvība atrisināt šo nedrošību un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot visu atbilstošo faktoru pilnīgu analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, atbildētāja esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurš aizliedz atgūt atbalstu, ja atgūšana ir pretrunā vispārējiem Savienības tiesību principiem.

| 7. | Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība izzustu un līdzekļi nebūtu jāatgūst, ja AK ar atpakaļejošu spēku attiecinātu GFE uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi jebkuru selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos nelikumīgs valsts atbalsts, kas ir jāatgūst saskaņā ar Savienības tiesībām. |
| --- | --- |

7.

Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība izzustu un līdzekļi nebūtu jāatgūst, ja AK ar atpakaļejošu spēku attiecinātu GFE uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi jebkuru selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos nelikumīgs valsts atbalsts, kas ir jāatgūst saskaņā ar Savienības tiesībām.

| 8. | Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot GFE, vai kuri tajā laikā būtu bijuši pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums. Prasītājs apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, tā kā interpretācija atšķiras, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka, ja šādi zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi netiktu ņemti vērā, tiktu pārrēķināta atbalsta summa, kas radītu traucējumus iekšējā tirgū. |
| --- | --- |

8.

Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kas bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot GFE, vai kuri tajā laikā būtu bijuši pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums. Prasītājs apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, tā kā interpretācija atšķiras, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka, ja šādi zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi netiktu ņemti vērā, tiktu pārrēķināta atbalsta summa, kas radītu traucējumus iekšējā tirgū.

| 9. | Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar saskaņotu procentu izņēmumu (MIE) un neesot veikusi pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot nošķīrusi trīs dažādus atbrīvojumus/izņēmumus atbilstoši iepriekšminētai 9. nodaļai, kas darbojas neatkarīgi, un neesot sapratusi, ka MIE neaizstāj SPF pārbaudi un ka MIE pastāvēšana (kas ir nesaraujami saistīta ar normām par ar procentiem saistīto izdevumu atskaitāmības ierobežošanu) minētajā 9. nodaļā parāda, ka atbildētāja ir kļūdījusies, definējot atsauces sistēmu šauri tikai kā minētās likumdošanas 9.A sadaļas normas, nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu. |
| --- | --- |

9.

Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot norādījusi pamatojumu saistībā ar saskaņotu procentu izņēmumu (MIE) un neesot veikusi pilnīgu visu atbilstošo faktoru analīzi. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja neesot nošķīrusi trīs dažādus atbrīvojumus/izņēmumus atbilstoši iepriekšminētai 9. nodaļai, kas darbojas neatkarīgi, un neesot sapratusi, ka MIE neaizstāj SPF pārbaudi un ka MIE pastāvēšana (kas ir nesaraujami saistīta ar normām par ar procentiem saistīto izdevumu atskaitāmības ierobežošanu) minētajā 9. nodaļā parāda, ka atbildētāja ir kļūdījusies, definējot atsauces sistēmu šauri tikai kā minētās likumdošanas 9.A sadaļas normas, nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu.

---

(1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/37 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/37

---

Prasība, kas celta 2019. gada 9. jūlijā — Banco Cooperativo Español/VNV

(Lieta T-498/19)

(2019/C 312/30)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Banco Cooperativo Español, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji: D. Sarmiento Ramírez-Escudero un J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain, advokāti)

Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | galvenokārt, atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu; |
| --- | --- |

—

galvenokārt, atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu;

| — | pakārtoti,






  a. | atzīt, ka Deleģētās regulas 2015/63 12. un 14. pants, kā tas ir norādīts šajā prasībā, nav piemērojami, un |
| --- | --- | --- |

—

pakārtoti,

a.

atzīt, ka Deleģētās regulas 2015/63 12. un 14. pants, kā tas ir norādīts šajā prasībā, nav piemērojami, un

| b. | atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu, un |
| --- | --- |

b.

atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu, un

| — | katrā ziņā piespriest Vienotajai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest Vienotajai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir vērsta pret Vienotās noregulējuma valdes 2019. gada 16. aprīļa Lēmumu (SRB/ES/SRF/2019/10) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā aprēķinu iemaksu periodam 2019. gadā.

Prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

| 1. | Pirmais pamats attiecas uz Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (1) 12. panta 2. punkta pārkāpumu






  — | Šajā ziņā tiek norādīts, ka Deleģētās regulas 12. un 14. pants ir interpretējami tādējādi, ka 2018. gadā izveidotā institucionālā aizsardzības shēma ir jāatzīst nolūkā aprēķināt ex ante iemaksas vienotajā noregulējuma fondā iemaksu periodam 2019. gadā. |
| --- | --- | --- |

1.

Pirmais pamats attiecas uz Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (1) 12. panta 2. punkta pārkāpumu

—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka Deleģētās regulas 12. un 14. pants ir interpretējami tādējādi, ka 2018. gadā izveidotā institucionālā aizsardzības shēma ir jāatzīst nolūkā aprēķināt ex ante iemaksas vienotajā noregulējuma fondā iemaksu periodam 2019. gadā.

| 2. | Otrais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti un attiecas uz iebildi par prettiesiskumu atbilstoši LESD 277. pantam, ir vērsts uz to, lai Vispārējā tiesa atzītu, ka Deleģētās regulas 12. un 14. pants nav piemērojami, jo ar tiem ir pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES (2) 103. panta 2. un 7. punkts






  — | Šajā ziņā tiek norādīts, ka, ja Deleģētās regulas 12. un 14. pants ir interpretējami tādējādi, ka 2018. gadā izveidotā institucionālā aizsardzības shēma nav jāatzīst nolūkā aprēķināt ex ante iemaksas vienotajā noregulējuma fondā iemaksu periodam 2019. gadā, ar minētajiem Deleģētās regulas pantiem ir pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 2. un 7. punkts, jo tajos nav ņemti vērā nosacījumi pilnvaru deleģēšanai Komisijai, kurus veido tas, ka i) iemaksas fondā ir jāpielāgo tā uzņēmuma riska profilam, kas veic iemaksas, un ii) iemaksās fondā ir jāņem vērā dalība institucionālajā aizsardzības shēmā. |
| --- | --- | --- |

2.

Otrais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti un attiecas uz iebildi par prettiesiskumu atbilstoši LESD 277. pantam, ir vērsts uz to, lai Vispārējā tiesa atzītu, ka Deleģētās regulas 12. un 14. pants nav piemērojami, jo ar tiem ir pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES (2) 103. panta 2. un 7. punkts

—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka, ja Deleģētās regulas 12. un 14. pants ir interpretējami tādējādi, ka 2018. gadā izveidotā institucionālā aizsardzības shēma nav jāatzīst nolūkā aprēķināt ex ante iemaksas vienotajā noregulējuma fondā iemaksu periodam 2019. gadā, ar minētajiem Deleģētās regulas pantiem ir pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 2. un 7. punkts, jo tajos nav ņemti vērā nosacījumi pilnvaru deleģēšanai Komisijai, kurus veido tas, ka i) iemaksas fondā ir jāpielāgo tā uzņēmuma riska profilam, kas veic iemaksas, un ii) iemaksās fondā ir jāņem vērā dalība institucionālajā aizsardzības shēmā.

---

(1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2016, L 233, 1. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un [..] Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.)

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/38 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/38

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Corneli/ECB

(Lieta T-501/19)

(2019/C 312/31)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Francesca Corneli (Velletri, Itālija) (pārstāvis: F. Ferraro, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Centrālā banka

Prasītājas prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt ECB Valdes 2019. gada 29. maija lēmumu, protokols L/LDG/19/182, ar ko ir liegta piekļuve ECB lēmumam piemērot Banca Carige S.p.A., Dženovā (Itālija), ārkārtas administrēšanas procedūru un attiecīgajai dokumentācijai, uzdodot atbildētājai uzrādīt un iesniegt tiesā iepriekš minēto lēmumu un visus iepriekšējos, sagatavošanas, saistītos un izrietošos aktus; |
| --- | --- |

—

atcelt ECB Valdes 2019. gada 29. maija lēmumu, protokols L/LDG/19/182, ar ko ir liegta piekļuve ECB lēmumam piemērot Banca Carige S.p.A., Dženovā (Itālija), ārkārtas administrēšanas procedūru un attiecīgajai dokumentācijai, uzdodot atbildētājai uzrādīt un iesniegt tiesā iepriekš minēto lēmumu un visus iepriekšējos, sagatavošanas, saistītos un izrietošos aktus;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt honorārus un tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt honorārus un tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šīs prasības priekšmets ir ECB Valdes 2019. gada 29. maija lēmuma, protokols L/LDG/19/182, ar ko ir liegta piekļuve ECB lēmumam piemērot Banca Carige S.p.A., Dženovā (Itālija), ārkārtas administrēšanas procedūru un attiecīgajai dokumentācijai, uzdodot atbildētājai uzrādīt un iesniegt tiesā iepriekš minēto lēmumu un visus iepriekšējos, sagatavošanas, saistītos un izrietošos aktus, atcelšana.

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts ECB Lēmuma 2004/3 4. pants un esot kļūdaini piemērots izņēmums attiecībā uz informācijas konfidencialitāti, kas pati par sevi ir aizsargāta Savienības tiesībās.






  — | Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo tajā neesot konkrētu elementu, kuros būtu norādītas apstrīdētā dokumenta konfidenciālās daļas, to funkcija un mērķis saistībā ar ECB un riski, kādus radītu šo daļu izpaušana. Līdzsvarojot dažādās intereses, tiek norādīts, ka noguldītāju konkrētās intereses aizsargāt to dalību kapitālā, kā arī šīs uzņēmējsabiedrības pārvaldības efektivitāte un pārskatāmība var būt tikai pārāka par vispārējām interesēm un nepamatoto vispārējo prasību aizsargāt uzraudzības procedūras. |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts ECB Lēmuma 2004/3 4. pants un esot kļūdaini piemērots izņēmums attiecībā uz informācijas konfidencialitāti, kas pati par sevi ir aizsargāta Savienības tiesībās.

—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo tajā neesot konkrētu elementu, kuros būtu norādītas apstrīdētā dokumenta konfidenciālās daļas, to funkcija un mērķis saistībā ar ECB un riski, kādus radītu šo daļu izpaušana. Līdzsvarojot dažādās intereses, tiek norādīts, ka noguldītāju konkrētās intereses aizsargāt to dalību kapitālā, kā arī šīs uzņēmējsabiedrības pārvaldības efektivitāte un pārskatāmība var būt tikai pārāka par vispārējām interesēm un nepamatoto vispārējo prasību aizsargāt uzraudzības procedūras.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts prasītā dokumenta konfidenciālā rakstura pamatojums.






  — | Šajā ziņā tiek norādīts, ka ECB nesniedz nekādu pamatojumu attiecībā uz “konfidenciālo” raksturu, kāds esot apstrīdētajam pasākumam, tikai pārliecinoši apgalvojot, ka tās uzraudzības procedūru aizsardzība pamato piekļuves liegšanu. |
| --- | --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts prasītā dokumenta konfidenciālā rakstura pamatojums.

—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka ECB nesniedz nekādu pamatojumu attiecībā uz “konfidenciālo” raksturu, kāds esot apstrīdētajam pasākumam, tikai pārliecinoši apgalvojot, ka tās uzraudzības procedūru aizsardzība pamato piekļuves liegšanu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts ECB Lēmuma 2004/3 7. panta 1. punkts un 8. panta 1. punkts un neesot sniegts pamatojums.






  — | Tiek norādīts, ka esot izdarīts Lēmuma 2004/3 7. panta 1. punkta un 8. panta 1. punkta smags pārkāpums un neesot sniegts pamatojums, jo neesot izpildīti nosacījumi, lai varētu atsaukties uz vispārēju prezumpciju par konfidencialitāti, un tādējādi ECB neesot konkrēti izvērtējusi dokumentus, kuriem tiek lūgta piekļuve. |
| --- | --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts ECB Lēmuma 2004/3 7. panta 1. punkts un 8. panta 1. punkts un neesot sniegts pamatojums.

—

Tiek norādīts, ka esot izdarīts Lēmuma 2004/3 7. panta 1. punkta un 8. panta 1. punkta smags pārkāpums un neesot sniegts pamatojums, jo neesot izpildīti nosacījumi, lai varētu atsaukties uz vispārēju prezumpciju par konfidencialitāti, un tādējādi ECB neesot konkrēti izvērtējusi dokumentus, kuriem tiek lūgta piekļuve.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants) un ECB Lēmuma 2004/3 7. panta 3. punkts un 8. panta 2. punkts.






  — | Tiek uzsvērts, ka ECB nevar pilnībā padarīt par neesošām personu, kas ir šī pasākuma adresāti, tostarp Bankas akcionāru, intereses, kuriem ir tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta izpratnē pret tā saukto publiskās varas “ļaunprātīgu” īstenošanu. ECB esot pārkāpusi arī ECB Lēmuma 2004/3 7. panta 3. punktu un 8. panta 2. punktu, jo tā esot vairākkārt norādījusi uz ārkārtīgi lielo darba slodzi, nesniedzot par to nekādus pierādījumus, tādējādi par vēl 20 dienām pagarinot termiņu, kas paredzēts, lai sniegtu atbildi uz prasītājas iesniegto pieteikumu par piekļuvi. |
| --- | --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants) un ECB Lēmuma 2004/3 7. panta 3. punkts un 8. panta 2. punkts.

—

Tiek uzsvērts, ka ECB nevar pilnībā padarīt par neesošām personu, kas ir šī pasākuma adresāti, tostarp Bankas akcionāru, intereses, kuriem ir tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta izpratnē pret tā saukto publiskās varas “ļaunprātīgu” īstenošanu. ECB esot pārkāpusi arī ECB Lēmuma 2004/3 7. panta 3. punktu un 8. panta 2. punktu, jo tā esot vairākkārt norādījusi uz ārkārtīgi lielo darba slodzi, nesniedzot par to nekādus pierādījumus, tādējādi par vēl 20 dienām pagarinot termiņu, kas paredzēts, lai sniegtu atbildi uz prasītājas iesniegto pieteikumu par piekļuvi.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/39 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/39

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Corneli/ECB

(Lieta T-502/19)

(2019/C 312/32)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Francesca Corneli (Velletri, Itālija) (pārstāvji: M. Condinanzi, L. Boggio un F. Ferraro, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

Prasītājas prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu, pirms tam atzīstot to par prettiesisku; |
| --- | --- |

—

atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu, pirms tam atzīstot to par prettiesisku;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; un |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; un

| — | noteikt procesa organizatoriskos pasākumus, saskaņā ar kuriem Vispārējā tiesā ir jāiesniedz pārsūdzētā tiesību akta un pēc tā pieņemtā lēmuma par pagarinājumu attiecīgās pilnās versijas. |
| --- | --- |

—

noteikt procesa organizatoriskos pasākumus, saskaņā ar kuriem Vispārējā tiesā ir jāiesniedz pārsūdzētā tiesību akta un pēc tā pieņemtā lēmuma par pagarinājumu attiecīgās pilnās versijas.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Centrālās bankas Padomes 2019. gada 1. janvāra Lēmumu ECB-SSM-2019-ITCAR-11, kas pieņemts, pamatojoties uz Uzraudzības valdes lēmuma projektu saskaņā ar Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (1) 26. panta 8. punktu atbilstoši 1993. gada 1. septembra Leģislatīvā dekrēta Nr. 385 (turpmāk tekstā — “TUB”) 69.q, 70. un 98. pantu, ar kuriem transponē Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES 29. pantu kopsakarā ar Regulas (ES) 1024/2013 9. panta 2. punktu, ar kuru izraudzītas Banca Carige S.p.A., ar juridisko adresi Dženovā, administratīvās un kontroles struktūras un tās attiecīgi aizstātas ar trijiem ārkārtas komisāriem un ar uzraudzības komiteju triju locekļu sastāvā.

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips, Direktīvas 2014/59/ES (2) 28. un 29. pants un TUB 69.q un nākamie panti.






  — | Šajā ziņā tiek norādīts, ka ar agrīnas intervences pasākumiem ir prasīts, lai pasākumi tiktu veikti pakāpeniski, kas šajā gadījumā nebija ievērots. Tādējādi paredzētais pasākums par lielāku iejaukšanos ir prettiesisks un nav spēkā. |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips, Direktīvas 2014/59/ES (2) 28. un 29. pants un TUB 69.q un nākamie panti.

—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka ar agrīnas intervences pasākumiem ir prasīts, lai pasākumi tiktu veikti pakāpeniski, kas šajā gadījumā nebija ievērots. Tādējādi paredzētais pasākums par lielāku iejaukšanos ir prettiesisks un nav spēkā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums attiecībā uz samērīguma un pakāpeniskuma prasībām, kas ir izvirzītas ar agrīnas intervences pasākumu vispārējo sistēmu. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums attiecībā uz samērīguma un pakāpeniskuma prasībām, kas ir izvirzītas ar agrīnas intervences pasākumu vispārējo sistēmu.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES 29. panta pēdējais teikums un valsts iestāžu labas pārvaldības princips.






  — | Šajā ziņā tiek norādīts, ka, par pagaidu administratoriem ieceļot valdes locekļus, kuri bija iepriekšējā valdē, neesot izpildīts interešu konflikta novēršanas pienākums. |
| --- | --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES 29. panta pēdējais teikums un valsts iestāžu labas pārvaldības princips.

—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka, par pagaidu administratoriem ieceļot valdes locekļus, kuri bija iepriekšējā valdē, neesot izpildīts interešu konflikta novēršanas pienākums.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts TUB 70. pants, esot nepareizi izmantotas pilnvaras, kā arī neesot norādīts pamatojums.






  — | Šajā ziņā tiek norādīts, ka ārkārtas administrācija, kas izveidota, reaģējot uz smagiem pārkāpumiem un nelikumībām, padara pasākumu par pretrunīgu un nekonsekventu. |
| --- | --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts TUB 70. pants, esot nepareizi izmantotas pilnvaras, kā arī neesot norādīts pamatojums.

—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka ārkārtas administrācija, kas izveidota, reaģējot uz smagiem pārkāpumiem un nelikumībām, padara pasākumu par pretrunīgu un nekonsekventu.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas normas par akcionāra tiesībām, kas ietvertas Direktīvā (ES) 1132/2017 (3) un Itālijas Civilkodeksā, ar ko arī ir īstenoti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, Eiropas Cilvēktiesību konvencijā un Itālijas Konstitūcijā noteiktie pamatprincipi īpašuma aizsardzības, ietaupījumu un privātās ekonomiskās iniciatīvas jomā, kā arī pilsoņa pašnoteikšanās personiskajās izvēlēs. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas normas par akcionāra tiesībām, kas ietvertas Direktīvā (ES) 1132/2017 (3) un Itālijas Civilkodeksā, ar ko arī ir īstenoti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, Eiropas Cilvēktiesību konvencijā un Itālijas Konstitūcijā noteiktie pamatprincipi īpašuma aizsardzības, ietaupījumu un privātās ekonomiskās iniciatīvas jomā, kā arī pilsoņa pašnoteikšanās personiskajās izvēlēs.

---

(1)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu (OV 2014, L 173, 190. lpp.).

(3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2017/1132 (2017. gada 14. jūnijs) attiecībā uz sabiedrību tiesību dažiem aspektiem (OV 2017, L 169, 46. lpp.).

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/41 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/41

---

Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — Crédit Lyonnais/ECB

(Lieta T-504/19)

(2019/C 312/33)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Crédit Lyonnais (Liona, Francija) (pārstāvji: A. Champsaur un A. Delors, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | pamatojoties uz LESD 256. un 263. pantu, atcelt Lēmumu ECB-SSM-2019-FRCAG-39, ko ECB pieņēmusi 2019. gada 3. maijā, ciktāl šajā lēmumā prasītājai ir liegta atļauja no sviras rādītāja aprēķina izslēgt 34 % no saviem riska darījumiem ar CDC; |
| --- | --- |

—

pamatojoties uz LESD 256. un 263. pantu, atcelt Lēmumu ECB-SSM-2019-FRCAG-39, ko ECB pieņēmusi 2019. gada 3. maijā, ciktāl šajā lēmumā prasītājai ir liegta atļauja no sviras rādītāja aprēķina izslēgt 34 % no saviem riska darījumiem ar CDC;

| — | piespriest ECB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest ECB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 266. pants un Vispārējās tiesas [nolēmumu] res judicata spēks. Prasītāja uzskata, ka, pamatodama savu lēmumu ar motīviem, ko Vispārējā tiesa jau ir izskatījusi un noraidījusi 2018. gada 13. jūlija spriedumā Crédit agricole/ECB (T-758/16, EU:T:2018:472), un turpinot uzsvērt teorētisku État français (Francijas Valsts) saistību neizpildes risku un aktīvu ārkārtas pārdošanas risku, nepierādīdama šo apgalvojumu ticamību, Eiropas Centrālā Banka esot pārkāpusi LESD 266. pantu un res judicata spēku. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 266. pants un Vispārējās tiesas [nolēmumu] res judicata spēks. Prasītāja uzskata, ka, pamatodama savu lēmumu ar motīviem, ko Vispārējā tiesa jau ir izskatījusi un noraidījusi 2018. gada 13. jūlija spriedumā Crédit agricole/ECB (T-758/16, EU:T:2018:472), un turpinot uzsvērt teorētisku État français (Francijas Valsts) saistību neizpildes risku un aktīvu ārkārtas pārdošanas risku, nepierādīdama šo apgalvojumu ticamību, Eiropas Centrālā Banka esot pārkāpusi LESD 266. pantu un res judicata spēku.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, ka esot pārkāpts 429. panta 14. punkts un 400. panta 1. punkta a) apakšpunkts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.) un, otrkārt, ka ECB esot pārsniegusi pilnvaras. Prasītāja uzskata, ka, pamatojot savu lēmumu ar to, ka pastāv koncentrācijas risks attiecībā uz Caisse des dépôts et consignations (turpmāk tekstā — “CDC”), lai atteiktos pilnībā izslēgt Crédit Lyonnais (turpmāk tekstā — “LCL”) riska darījumus ar CDC no tās sviras rādītāja, ECB izvirza LCL prudenciālu prasību saistībā ar suverēnu riska darījumu koncentrāciju, kādu Regulas (ES) Nr. 575/2013 400. panta 1. punkta a) apakšpunktā tai nav atļauts izvirzīt, un pilnvaras, kas tai ir piešķirtas minētās regulas 429. panta 14. punktā, tā izmanto citiem mērķiem, nekā paredzēts šajā pantā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, ka esot pārkāpts 429. panta 14. punkts un 400. panta 1. punkta a) apakšpunkts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.) un, otrkārt, ka ECB esot pārsniegusi pilnvaras. Prasītāja uzskata, ka, pamatojot savu lēmumu ar to, ka pastāv koncentrācijas risks attiecībā uz Caisse des dépôts et consignations (turpmāk tekstā — “CDC”), lai atteiktos pilnībā izslēgt Crédit Lyonnais (turpmāk tekstā — “LCL”) riska darījumus ar CDC no tās sviras rādītāja, ECB izvirza LCL prudenciālu prasību saistībā ar suverēnu riska darījumu koncentrāciju, kādu Regulas (ES) Nr. 575/2013 400. panta 1. punkta a) apakšpunktā tai nav atļauts izvirzīt, un pilnvaras, kas tai ir piešķirtas minētās regulas 429. panta 14. punktā, tā izmanto citiem mērķiem, nekā paredzēts šajā pantā.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ko ECB esot pieļāvusi, turpinādama neņemt vērā regulēto uzkrājumu specifiku, tādējādi neizpildīdama savu pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus atbilstošos konkrētās lietas apstākļus un izdarīt nepieciešamos secinājumus. Prasītāja uzsaka, ka, šādi rīkodamās, ECB pieļauj arī acīmredzamu kļūdu ar regulētajiem uzkrājumiem saistīto prudenciālo risku vērtējumā. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ko ECB esot pieļāvusi, turpinādama neņemt vērā regulēto uzkrājumu specifiku, tādējādi neizpildīdama savu pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus atbilstošos konkrētās lietas apstākļus un izdarīt nepieciešamos secinājumus. Prasītāja uzsaka, ka, šādi rīkodamās, ECB pieļauj arī acīmredzamu kļūdu ar regulētajiem uzkrājumiem saistīto prudenciālo risku vērtējumā.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/42 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/42

---

Prasība, kas celta 2019. gada 17. jūlijā — Lux/Komisija

(Lieta T-513/19)

(2019/C 312/34)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Catherine Lux (Strasbūra, Francija) (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt PMO.4 2018. gada 21. septembra lēmumu, ar ko prasītājas darba līgums, ko EFSA nodevusi EASA, atzīts par jaunu darba līgumu un noteikts, ka viņai nav piemērojami Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. un 22. pantā paredzētie pārejas pasākumi; |
| --- | --- |

—

atcelt PMO.4 2018. gada 21. septembra lēmumu, ar ko prasītājas darba līgums, ko EFSA nodevusi EASA, atzīts par jaunu darba līgumu un noteikts, ka viņai nav piemērojami Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. un 22. pantā paredzētie pārejas pasākumi;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. un 22. pants, jo Komisija esot kļūdaini interpretējusi stāšanās dienestā jēdzienu. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 21. un 22. pants, jo Komisija esot kļūdaini interpretējusi stāšanās dienestā jēdzienu.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Vispārīgo īstenošanas noteikumu 10. un 12. pants, jo šīs normas esot tikušas pieņemtas, lai veicinātu starpaģentūru mobilitāti, tādējādi apliecinot Eiropas karjeras iespējas aģentūru ietvaros. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Vispārīgo īstenošanas noteikumu 10. un 12. pants, jo šīs normas esot tikušas pieņemtas, lai veicinātu starpaģentūru mobilitāti, tādējādi apliecinot Eiropas karjeras iespējas aģentūru ietvaros.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un atpakaļejoša spēka aizlieguma princips. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka viņas 2017. gadā pieņemtais lēmums uzņemties darba pienākumus pie EASA bija balstīts uz EASA Cilvēkresursu nodaļas apliecinājumu, ka šāds darba turpinājums nodrošina arī to, ka paliek spēkā noteikumi attiecībā uz viņas pensijas tiesībām, kuras iegūtas, strādājot pie EFSA. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips un atpakaļejoša spēka aizlieguma princips. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka viņas 2017. gadā pieņemtais lēmums uzņemties darba pienākumus pie EASA bija balstīts uz EASA Cilvēkresursu nodaļas apliecinājumu, ka šāds darba turpinājums nodrošina arī to, ka paliek spēkā noteikumi attiecībā uz viņas pensijas tiesībām, kuras iegūtas, strādājot pie EFSA.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pagaidu darbinieku karjeras un dienesta turpinātības princips. Prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot drīkstējusi izvairīties no Vispārīgo īstenošanas noteikumu 10. un 12. panta piemērošanas, jo tā pati ir ieviesusi pagaidu darbinieka kopīgas un turpinātas nodarbināšanas aģentūrās vērtēšanas principu. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pagaidu darbinieku karjeras un dienesta turpinātības princips. Prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot drīkstējusi izvairīties no Vispārīgo īstenošanas noteikumu 10. un 12. panta piemērošanas, jo tā pati ir ieviesusi pagaidu darbinieka kopīgas un turpinātas nodarbināšanas aģentūrās vērtēšanas principu.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka Savienībā nekādi apsvērumi neattaisno atšķirīgu attieksmi pret ierēdni, no vienas puses, un darbinieku, no otras puses, viņu pensijas tiesību ziņā. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka Savienībā nekādi apsvērumi neattaisno atšķirīgu attieksmi pret ierēdni, no vienas puses, un darbinieku, no otras puses, viņu pensijas tiesību ziņā.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/43 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/43

---

Prasība, kas celta 2019. gada 22. jūlijā — Heitec/EUIPO — Hetec Datensysteme (“HEITEC”)

(Lieta T-520/19)

(2019/C 312/35)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Heitec AG (Erlangen, Vācija) (pārstāvis: G. Wagner, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hetec Datensysteme GmbH (Germering, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HEITEC” — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 774 331

Process EUIPO: atcelšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 23. aprīļa lēmums lietā R 1171/2018-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta pārkāpums;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 5. punktu, lasot kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punktu, pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 5. punktu, lasot kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punktu, pārkāpums.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/44 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/44

---

Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā — Sánchez Cano/EUIPO — Grupo Osborne (“EL TORO BALLS Fini”)

(Lieta T-527/19)

(2019/C 312/36)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Sánchez Cano, SA (Molina del Segura, Spānija) (pārstāvji: C. Giner Mas un M. González Aleixandre, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EL TORO BALLS Fini” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 648 595

Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 22. marta lēmums lietā R 2690/2017-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos un/vai ar to saistītos tiesāšanās izdevumus, kā arī tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas padomē; vai arī gadījumā, ja apstrīdētā lēmuma otrā puse piedalītos tiesvedībā personas, kas iestājusies lietā, statusā, piespriest tai un atbildētājam solidāri atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos un/vai ar to saistītos tiesāšanās izdevumus, kā arī tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas padomē. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos un/vai ar to saistītos tiesāšanās izdevumus, kā arī tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas padomē; vai arī gadījumā, ja apstrīdētā lēmuma otrā puse piedalītos tiesvedībā personas, kas iestājusies lietā, statusā, piespriest tai un atbildētājam solidāri atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos un/vai ar to saistītos tiesāšanās izdevumus, kā arī tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas padomē.

Izvirzītais pamats

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/45 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/45

---

Prasība, kas celta 2019. gada 26. jūlijā — Nord Stream/Parlaments un Padome

(Lieta T-530/19)

(2019/C 312/37)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Nord Stream AG (Zug, Šveice) (pārstāvji: M. Raible, C. von Köckritz un J. von Andreae, advokāti)

Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2019/692 (2019. gada 17. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu, ciktāl ar šīs direktīvas 1. panta 9. punktu Direktīvā 2009/73 ir iekļauts 49.a panta 3. punkta pirmais teikums, kurā ir noteikts, ka “lēmumus saskaņā ar 1. un 2. punktu pieņem līdz 2020. gada 24. maijam”; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2019/692 (2019. gada 17. aprīlis), ar ko groza Direktīvu 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu, ciktāl ar šīs direktīvas 1. panta 9. punktu Direktīvā 2009/73 ir iekļauts 49.a panta 3. punkta pirmais teikums, kurā ir noteikts, ka “lēmumus saskaņā ar 1. un 2. punktu pieņem līdz 2020. gada 24. maijam”;

| — | piespriest Eiropas Parlamentam un/vai Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Parlamentam un/vai Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka termiņš iespējamo lēmumu par atkāpi pieņemšanai saskaņā ar nesen iekļauto Direktīvas 2009/73 49.a pantu esot pārāk īss un tādējādi ar to esot pārkāpts vispārējais samērīguma principu, kas ir paredzēts LES 5. panta 4. punktā. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka termiņš iespējamo lēmumu par atkāpi pieņemšanai saskaņā ar nesen iekļauto Direktīvas 2009/73 49.a pantu esot pārāk īss un tādējādi ar to esot pārkāpts vispārējais samērīguma principu, kas ir paredzēts LES 5. panta 4. punktā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka direktīva par grozījumiem esot daļēji jāatceļ LESD 296. panta pārkāpuma dēļ, jo tajā neesot norādīts pamatojums pārāk īsā termiņa ieviešanai apstrīdētajā tiesību normā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka direktīva par grozījumiem esot daļēji jāatceļ LESD 296. panta pārkāpuma dēļ, jo tajā neesot norādīts pamatojums pārāk īsā termiņa ieviešanai apstrīdētajā tiesību normā.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto normu esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo ar to esot netaisnīgi ierobežota iespēja saņemt atkāpes saskaņā ar nesen iekļauto Direktīvas 2009/73 49.a pantu. Iespēja saņemt šādas atkāpes esot prasīta likumā, lai aizsargātu ārzonu trešo valstu cauruļvadu, kas bija pabeigti un darbojās laikā, kad stājās spēkā direktīva par grozījumiem, operatoru tiesisko paļāvību. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto normu esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo ar to esot netaisnīgi ierobežota iespēja saņemt atkāpes saskaņā ar nesen iekļauto Direktīvas 2009/73 49.a pantu. Iespēja saņemt šādas atkāpes esot prasīta likumā, lai aizsargātu ārzonu trešo valstu cauruļvadu, kas bija pabeigti un darbojās laikā, kad stājās spēkā direktīva par grozījumiem, operatoru tiesisko paļāvību.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/46 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/46

---

Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (“pantys”)

(Lieta T-532/19)

(2019/C 312/38)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral LTDA (Sorocaba, Brazīlija) (pārstāvji: B. Bittner un U. Heinrich, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “pantys” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 17 869 310

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 22. maija lēmums lietā R 314/2019-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atceltu apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to tika noraidīta apelācijas sūdzība saistībā ar šādām precēm un pakalpojumiem:






  — | 5. klase: higiēniskie absorbenti, sanitārās salvetes, sanitārie dvieļi, urīna nesaturēšanai paredzētie ieliktņi; |
| --- | --- | --- |

—

atceltu apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to tika noraidīta apelācijas sūdzība saistībā ar šādām precēm un pakalpojumiem:

—

5. klase: higiēniskie absorbenti, sanitārās salvetes, sanitārie dvieļi, urīna nesaturēšanai paredzētie ieliktņi;

| — | 35. klase: sieviešu higiēnas produktu mazumtirdzniecības pakalpojumi tiešsaistē; |
| --- | --- |

—

35. klase: sieviešu higiēnas produktu mazumtirdzniecības pakalpojumi tiešsaistē;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

| — | plaša izmantošana Eiropas Savienībā. |
| --- | --- |

—

plaša izmantošana Eiropas Savienībā.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/47 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/47

---

Prasība, kas celta 2019. gada 29. jūlijā — Artur Florêncio & Filhos, Affsports/EUIPO — Anadeco Gestion (“sflooring”)

(Lieta T-533/19)

(2019/C 312/39)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Sintra, Portugāle) (pārstāvji: D. Martins Pereira Soares, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: Anadeco Gestion, SA (Cartagena, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes melnā, baltā un pelēkā krāsā reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 11 943 586

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 20. maija lēmums lietā R 1870/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | pilnībā apmierināt šo prasību; |
| --- | --- |

—

pilnībā apmierināt šo prasību;

| — | pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | grozīt apstrīdēto lēmumu, balstoties uz šajā prasībā norādīto pamatojumu, un atļaut reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 11 943 588“sflooring”; |
| --- | --- |

—

grozīt apstrīdēto lēmumu, balstoties uz šajā prasībā norādīto pamatojumu, un atļaut reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 11 943 588“sflooring”;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas tai radušies lietā EUIPO; |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas tai radušies lietā EUIPO;

| — | piespriest otrai procesa dalībniecei atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO. |
| --- | --- |

—

piespriest otrai procesa dalībniecei atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO.

Izvirzītie pamati:

| — | Nepietiekami pierādījumi par agrākās preču zīmes “T-FLOORING” faktisku izmantošanu; |
| --- | --- |

—

Nepietiekami pierādījumi par agrākās preču zīmes “T-FLOORING” faktisku izmantošanu;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/48 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/48

---

Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — H.R. Participations/EUIPO — Hottinger Investment Management (“JCE HOTTINGUER”)

(Lieta T-535/19)

(2019/C 312/40)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: H.R. Participations SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: P. Wilhelm un J. Rossi, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hottinger Investment Management Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JCE HOTTINGUER” — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 093 391

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 3. maija lēmums lietā R 2078/2018-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu; |
| --- | --- |

—

atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt visus prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt visus prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, jo Anulēšanas nodaļā iesniegtajā pieteikumā par spēkā neesamības atzīšanu ir pieļauti pārkāpumi; |
| --- | --- |

—

būtisku procedūras noteikumu pārkāpums, jo Anulēšanas nodaļā iesniegtajā pieteikumā par spēkā neesamības atzīšanu ir pieļauti pārkāpumi;

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta c) apakšpunkta, kas apskatīts kopsakarā ar šīs pašas regulas 8. panta 4. punktu, pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta c) apakšpunkta, kas apskatīts kopsakarā ar šīs pašas regulas 8. panta 4. punktu, pārkāpums.

---

| 16.9.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 312/49 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 312/49

---

Prasība, kas celta 2019. gada 7. augustā — Isigny — Sainte Mère/EUIPO (Zeltīta trauka ar noteikta veida vilni forma)

(Lieta T-546/19)

(2019/C 312/41)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Isigny — Sainte Mère (Isigny-sur-Mer, Francija) (pārstāvis: D. Mallo Saint-Jalmes, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes (Zeltīta trauka ar noteikta veida vilni forma) reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 17 871 521

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 22. maija lēmums lietā R 1513/2018-5

Prasījums

Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdēto lēmumu.

Izvirzītais pamats

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---