# Euroopan unionin C 312/2019

| | ISSN 1977-1053 |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 312 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 62. vuosikerta16. syyskuu 2019 |

ISSN 1977-1053

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 312

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

62. vuosikerta16. syyskuu 2019

---

| Sisältö | Sivu |
| --- | --- |
| | IV   Tiedotteet |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET |
| | Euroopan unionin tuomioistuin |
| 2019/C 312/01 | Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisimmät julkaisut Euroopan unionin virallisessa lehdessä | 1 |

Sisältö

Sivu

IV   Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan unionin tuomioistuin

2019/C 312/01

Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisimmät julkaisut Euroopan unionin virallisessa lehdessä

Euroopan unionin virallisessa lehdessä

1

---

| | V   Ilmoitukset |
| --- | --- |
| | TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT |
| | Euroopan unionin tuomioistuin |
| 2019/C 312/02 | asia C-338/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italia) on esittänyt 25.4.2019 — Telecom Italia SpA v. Regione Sardegna | 2 |
| 2019/C 312/03 | asia C-368/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 6.5.2019 — Telecom Italia SpA ym. v. Roma Capitale ym. | 3 |
| 2019/C 312/04 | asia C-369/19 P: Valitus, jonka José-Ramón Herrero Torres on tehnyt 8.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-326/18, Herrero Torres v. EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES), 8.3.2019 antamasta määräyksestä | 3 |
| 2019/C 312/05 | asia C-377/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 13.5.2019 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) | 4 |
| 2019/C 312/06 | asia C-399/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 22.5.2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni v. BT Italia SpA ym. | 5 |
| 2019/C 312/07 | asia C-447/19 P: Valitus, jonka SA Close ja Cegelec ovat tehneet 11.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-259/15, Close ja Cegelec v. parlamentti, 9.4.2019 antamasta tuomiosta | 5 |
| 2019/C 312/08 | asia C-457/19 P: Valitus, jonka Amador Rodriguez Prieto on tehnyt 14.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-61/18., Rodriguez Prieto v. komissio, 4.4.2019 antamasta tuomiosta | 6 |
| 2019/C 312/09 | asia C-510/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van beroep te Brussel (Belgia) on esittänyt 4.7.2019 — AZ v. Openbaar Ministerie, YU ja ZV | 7 |
| 2019/C 312/10 | asia C-563/19 P: Valitus, jonka Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux ja Harz-Metall GmbH ovat tehneet 23.7.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-222/17, Recylex ym. v. komissio, 23.5.2019 antamasta tuomiosta | 8 |
| 2019/C 312/11 | asia C-572/19 P: Valitus, jonka European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) on tehnyt 26.7.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-604/15, Ertico — ITS Europe v. komissio, 22.5.2019 antamasta tuomiosta | 9 |
| | Unionin yleinen tuomioistuin |
| 2019/C 312/12 | asia T-40/16: Kanne 29.7.2019 — MU v. parlamentti | 11 |
| 2019/C 312/13 | asia T-456/19: Kanne 4.7.2019 — ITV v. komissio | 12 |
| 2019/C 312/14 | asia T-457/19: Kanne 4.7.2019 — Synthomer v. komissio | 13 |
| 2019/C 312/15 | asia T-470/19: Kanne 4.7.2019 — Essentra ym. v. komissio | 15 |
| 2019/C 312/16 | asia T-471/19: Kanne 4.7.2019 — Eland Oil & Gas v. komissio | 16 |
| 2019/C 312/17 | asia T-473/19: Kanne 4.7.2019 — Diageo ym. v. komissio | 18 |
| 2019/C 312/18 | asia T-474/19: Kanne 4.7.2019 — Halma ym. v. komissio | 19 |
| 2019/C 312/19 | asia T-475/19: Kanne 4.7.2019 — Bunzl ym. v. komissio | 21 |
| 2019/C 312/20 | asia T-476/19: Kanne 4.7.2019 — AstraZeneca ym. v. komissio | 22 |
| 2019/C 312/21 | asia T-482/19: Kanne 4.7.2019 — BT Group ja Communications Global Network Services v. komissio | 24 |
| 2019/C 312/22 | asia T-483/19: Kanne 4.7.2019 — Meggitt ja Cavehurst v. komissio | 25 |
| 2019/C 312/23 | asia T-484/19: Kanne 4.7.2019 — Pearson Loan Finance ym. v. komissio | 27 |
| 2019/C 312/24 | asia T-485/19: Kanne 4.7.2019 — Babcock International Group ym. v. komissio | 28 |
| 2019/C 312/25 | asia T-486/19: Kanne 5.7.2019 — Spectris ja Spectris Group v. komissio | 29 |
| 2019/C 312/26 | asia T-490/19: Kanne 5.7.2019 — Weston Investment ym. v. komissio | 31 |
| 2019/C 312/27 | asia T-491/19: Kanne 5.7.2019 — Vodafone Group ym. v. komissio | 32 |
| 2019/C 312/28 | asia T-492/19: Kanne 5.7.2019 — GlaxoSmithKline Finance ja Setfirst v. komissio | 33 |
| 2019/C 312/29 | asia T-493/19: Kanne 5.7.2019 — International Personal Finance Investments v. komissio | 35 |
| 2019/C 312/30 | asia T-498/19: Kanne 9.7.2019 — Banco Cooperativo Español v. SRB | 37 |
| 2019/C 312/31 | asia T-501/19: Kanne 12.7.2019 — Corneli v. EKP | 38 |
| 2019/C 312/32 | asia T-502/19: Kanne 12.7.2019 — Corneli v. EKP | 39 |
| 2019/C 312/33 | asia T-504/19: Kanne12.7.2019 –Crédit Lyonnais v. EKP | 41 |
| 2019/C 312/34 | asia T-513/19: Kanne 17.7.2019 — Lux v. komissio | 42 |
| 2019/C 312/35 | asia T-520/19: Kanne 22.7.2019 — Heitec v. EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC) | 43 |
| 2019/C 312/36 | asia T-725/19: Kanne 26.7.2019 — Sánchez Cano v. EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini) | 44 |
| 2019/C 312/37 | asia T-530/19: Kanne 26.7.2019 — Nord Stream v. parlamentti ja neuvosto | 45 |
| 2019/C 312/38 | Asia T-532/19: Kanne 29.7.2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral v. EUIPO (pantys) | 46 |
| 2019/C 312/39 | asia T-533/19: Kanne 29.7.2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports v. EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring) | 47 |
| 2019/C 312/40 | asia T-535/19: Kanne 30.7.2019 — H.R. Participations v. EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER) | 48 |
| 2019/C 312/41 | Asia T-546/19: Kanne 7.8.2019 — Isigny — Sainte Mère v. EUIPO (muoto, joka esittää kullanväristä astiaa, jossa on eräänlainen aalto) | 49 |

V   Ilmoitukset

TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT

Euroopan unionin tuomioistuin

2019/C 312/02

asia C-338/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italia) on esittänyt 25.4.2019 — Telecom Italia SpA v. Regione Sardegna

2

2019/C 312/03

asia C-368/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 6.5.2019 — Telecom Italia SpA ym. v. Roma Capitale ym.

3

2019/C 312/04

asia C-369/19 P: Valitus, jonka José-Ramón Herrero Torres on tehnyt 8.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-326/18, Herrero Torres v. EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES), 8.3.2019 antamasta määräyksestä

3

2019/C 312/05

asia C-377/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 13.5.2019 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

4

2019/C 312/06

asia C-399/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 22.5.2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni v. BT Italia SpA ym.

5

2019/C 312/07

asia C-447/19 P: Valitus, jonka SA Close ja Cegelec ovat tehneet 11.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-259/15, Close ja Cegelec v. parlamentti, 9.4.2019 antamasta tuomiosta

5

2019/C 312/08

asia C-457/19 P: Valitus, jonka Amador Rodriguez Prieto on tehnyt 14.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-61/18., Rodriguez Prieto v. komissio, 4.4.2019 antamasta tuomiosta

6

2019/C 312/09

asia C-510/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van beroep te Brussel (Belgia) on esittänyt 4.7.2019 — AZ v. Openbaar Ministerie, YU ja ZV

7

2019/C 312/10

asia C-563/19 P: Valitus, jonka Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux ja Harz-Metall GmbH ovat tehneet 23.7.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-222/17, Recylex ym. v. komissio, 23.5.2019 antamasta tuomiosta

8

2019/C 312/11

asia C-572/19 P: Valitus, jonka European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) on tehnyt 26.7.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-604/15, Ertico — ITS Europe v. komissio, 22.5.2019 antamasta tuomiosta

9

Unionin yleinen tuomioistuin

2019/C 312/12

asia T-40/16: Kanne 29.7.2019 — MU v. parlamentti

11

2019/C 312/13

asia T-456/19: Kanne 4.7.2019 — ITV v. komissio

12

2019/C 312/14

asia T-457/19: Kanne 4.7.2019 — Synthomer v. komissio

13

2019/C 312/15

asia T-470/19: Kanne 4.7.2019 — Essentra ym. v. komissio

15

2019/C 312/16

asia T-471/19: Kanne 4.7.2019 — Eland Oil & Gas v. komissio

16

2019/C 312/17

asia T-473/19: Kanne 4.7.2019 — Diageo ym. v. komissio

18

2019/C 312/18

asia T-474/19: Kanne 4.7.2019 — Halma ym. v. komissio

19

2019/C 312/19

asia T-475/19: Kanne 4.7.2019 — Bunzl ym. v. komissio

21

2019/C 312/20

asia T-476/19: Kanne 4.7.2019 — AstraZeneca ym. v. komissio

22

2019/C 312/21

asia T-482/19: Kanne 4.7.2019 — BT Group ja Communications Global Network Services v. komissio

24

2019/C 312/22

asia T-483/19: Kanne 4.7.2019 — Meggitt ja Cavehurst v. komissio

25

2019/C 312/23

asia T-484/19: Kanne 4.7.2019 — Pearson Loan Finance ym. v. komissio

27

2019/C 312/24

asia T-485/19: Kanne 4.7.2019 — Babcock International Group ym. v. komissio

28

2019/C 312/25

asia T-486/19: Kanne 5.7.2019 — Spectris ja Spectris Group v. komissio

29

2019/C 312/26

asia T-490/19: Kanne 5.7.2019 — Weston Investment ym. v. komissio

31

2019/C 312/27

asia T-491/19: Kanne 5.7.2019 — Vodafone Group ym. v. komissio

32

2019/C 312/28

asia T-492/19: Kanne 5.7.2019 — GlaxoSmithKline Finance ja Setfirst v. komissio

33

2019/C 312/29

asia T-493/19: Kanne 5.7.2019 — International Personal Finance Investments v. komissio

35

2019/C 312/30

asia T-498/19: Kanne 9.7.2019 — Banco Cooperativo Español v. SRB

37

2019/C 312/31

asia T-501/19: Kanne 12.7.2019 — Corneli v. EKP

38

2019/C 312/32

asia T-502/19: Kanne 12.7.2019 — Corneli v. EKP

39

2019/C 312/33

asia T-504/19: Kanne12.7.2019 –Crédit Lyonnais v. EKP

41

2019/C 312/34

asia T-513/19: Kanne 17.7.2019 — Lux v. komissio

42

2019/C 312/35

asia T-520/19: Kanne 22.7.2019 — Heitec v. EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)

43

2019/C 312/36

asia T-725/19: Kanne 26.7.2019 — Sánchez Cano v. EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

44

2019/C 312/37

asia T-530/19: Kanne 26.7.2019 — Nord Stream v. parlamentti ja neuvosto

45

2019/C 312/38

Asia T-532/19: Kanne 29.7.2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral v. EUIPO (pantys)

46

2019/C 312/39

asia T-533/19: Kanne 29.7.2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports v. EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)

47

2019/C 312/40

asia T-535/19: Kanne 30.7.2019 — H.R. Participations v. EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

48

2019/C 312/41

Asia T-546/19: Kanne 7.8.2019 — Isigny — Sainte Mère v. EUIPO (muoto, joka esittää kullanväristä astiaa, jossa on eräänlainen aalto)

49

---

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

IV Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan unionin tuomioistuin

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/1 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/1

---

Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisimmät julkaisut Euroopan unionin virallisessa lehdessä

(2019/C 312/01)

Viimeisin julkaisu

EUVL C 305, 9.9.2019

Luettelo aiemmista julkaisuista

EUVL C 295, 2.9.2019

EUVL C 288, 26.8.2019

EUVL C 280, 19.8.2019

EUVL C 270, 12.8.2019

EUVL C 263, 5.8.2019

EUVL C 255, 29.7.2019

Nämä tekstit ovat saatavilla:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Ilmoitukset

TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT

Euroopan unionin tuomioistuin

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/2 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/2

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italia) on esittänyt 25.4.2019 — Telecom Italia SpA v. Regione Sardegna

(asia C-338/19)

(2019/C 312/02)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Telecom Italia SpA

Vastapuoli: Regione Sardegna

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko nyt tarkasteltavaan tapaukseen ratione temporis sovellettavan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 16 artiklaa (jonka mukaan ”Tuen väärinkäyttötapauksissa komissio voi aloittaa 4 artiklan 4 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan soveltamista. Tämän asetuksen 6, 7, 9 ja 10 artiklaa, 11 artiklan 1 kohtaa sekä 12, 13, 14 ja 15 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.”) tulkittava siten, että takaisinperimistä koskevan alustavan päätöksen tekeminen on Euroopan komission tehtävä myös silloin, kun kyse on tukien väärinkäytöstä (sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission oikeutta saattaa asia suoraan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 23 artiklassa tarkoitetulla tavalla)?
  Jos edeltävään kysymykseen vastataan kieltävästi, onko 22.3.1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 16 artikla julistettava pätemättömäksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan (entinen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohta) rikkomisen nojalla? |
| --- | --- |

1)

Onko nyt tarkasteltavaan tapaukseen ratione temporis sovellettavan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 16 artiklaa (jonka mukaan ”Tuen väärinkäyttötapauksissa komissio voi aloittaa 4 artiklan 4 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan soveltamista. Tämän asetuksen 6, 7, 9 ja 10 artiklaa, 11 artiklan 1 kohtaa sekä 12, 13, 14 ja 15 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.”) tulkittava siten, että takaisinperimistä koskevan alustavan päätöksen tekeminen on Euroopan komission tehtävä myös silloin, kun kyse on tukien väärinkäytöstä (sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission oikeutta saattaa asia suoraan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 23 artiklassa tarkoitetulla tavalla)?

Jos edeltävään kysymykseen vastataan kieltävästi, onko 22.3.1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 16 artikla julistettava pätemättömäksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan (entinen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohta) rikkomisen nojalla?

| 2) | Onko 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004, (2) sellaisena kuin se on muutettuna 30.1.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 271/2008, (3) 9 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että kyseisissä kohdissa sisämarkkinoille soveltumattomien ja sääntöjenvastaisten valtiontukien palauttamista varten säädettyä korkoa sovelletaan myös siinä tapauksessa, että kyse on sellaisten ehdollisella päätöksellä hyväksyttyjen valtiontukien takaisinperimisestä, joissa väärinkäyttö on aiheutunut asetetun ehdon toteutumisesta? |
| --- | --- |

2)

Onko 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004, (2) sellaisena kuin se on muutettuna 30.1.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 271/2008, (3) 9 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että kyseisissä kohdissa sisämarkkinoille soveltumattomien ja sääntöjenvastaisten valtiontukien palauttamista varten säädettyä korkoa sovelletaan myös siinä tapauksessa, että kyse on sellaisten ehdollisella päätöksellä hyväksyttyjen valtiontukien takaisinperimisestä, joissa väärinkäyttö on aiheutunut asetetun ehdon toteutumisesta?

---

(1)  Europan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL 1999, L 83, s. 1).

(2)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 794/2004 (EUVL 2004, L 140, s. 1).

(3)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N: o 659/1999 täytäntöönpanosta annetun asetuksen (EY) N:o 794/2004 muuttamisesta 30.1.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 271/2008 (EUVL 2008, L 82, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/3

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 6.5.2019 — Telecom Italia SpA ym. v. Roma Capitale ym.

(asia C-368/19)

(2019/C 312/03)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA ja Lindam Srl

Vastaajat: Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA ja Wind Telecomunicazioni SpA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin oikeus esteenä (22.2.2001 annetun lain nro 36 8 §:n 6 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jolla on tarkoituksena ja jonka soveltamisesta seuraa, että yksittäisten paikallisviranomaisten sallitaan asettavan matkapuhelintukiasemien sijaintipaikkaa koskevia edellytyksiä, jotka on ilmaistu myös kiellon muodossa, kuten kiellon sijoittaa antenneja tietyille alueille tai tietylle etäisyydellä tietyntyyppisistä rakennuksista?

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/3

---

Valitus, jonka José-Ramón Herrero Torres on tehnyt 8.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-326/18, Herrero Torres v. EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES), 8.3.2019 antamasta määräyksestä

(asia C-369/19 P)

(2019/C 312/04)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: José-Ramon Herrero Torres (edustaja: J. Donoso Romero, abogado)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja DZ Licores S.L.U.

Unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) on 15.7.2019 antamallaan määräyksellä päättänyt olla myöntämättä valituslupaa ja velvoittanut José-Ramón Herrero Torresin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/4 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/4

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 13.5.2019 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(asia C-377/19)

(2019/C 312/05)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Benedetti Pietro e Angelo S.S., Capparotto Giampaolo e Lorenzino S.S., Gonzo Dino S.S., Soc. Agr. Semplice F.Lli Isolan, Mantovani Giuseppe e Giorgio S.S., Azienda Agricola Padovani Luigi, Az. Agr. La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. S.S. ja Azienda Agricola Mastrotto Giuseppe

Vastapuoli: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko asetuksen (EY) N:o 595/2004 (1) 16 artikla kuvatun kaltaisessa tilanteessa esteenä asetuksen 49/2003 9 §:n, luettuna yhdessä 24.6.2004 annetun asetuksen 157 2 §:n 3 momentin kanssa, kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan etuoikeutettu luokka, jolle aiheetta peritty maksu palautetaan, määräytyy sen perusteella, onko ostaja maksanut kuukausittain maksut asianmukaisesti?

---

(1)  Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 30.3.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 595/2004 (EUVL 2004, L 94, s. 22).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/5 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/5

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 22.5.2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni v. BT Italia SpA ym.

(asia C-399/19)

(2019/C 312/06)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Vastapuolet: BT Italia SpA, Basictel SpA, BT Enia Telecomunicazioni SpA, Telecom Italia SpA, PosteMobile SpA ja Vodafone Italia SpA

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko direktiivin 2002/20/EY (1) 12 artiklan 1 kohdan a alakohta esteenä kansalliselle oikeussäännölle, jonka nojalla mainitun direktiivin mukaisesti valtuutuksen saaneiden toimijoiden maksettavaksi asetetaan hallinnolliset kustannukset, joita kansalliselle sääntelyviranomaiselle kokonaisuudessaan aiheutuu kaikkien toimintojen organisoinnista ja suorittamisesta, mukaan lukien sääntelyä, valvontaa, riitojen ratkaisua sekä seuraamuksia koskevat tehtävät, jotka kansalliselle sääntelyviranomaiselle on osoitettu unionin sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän (direktiivit 2002/19/EY (2), 2002/20/EY, 2002/21/EY (3) ja 2002/22/EY (4)) puitteissa, vai rajoittuvatko direktiivin 2002/20/EY 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa luetellut toiminnot kansallisen sääntelyviranomaisen harjoittamaan ennakkosääntelyyn? |
| --- | --- |

1)

Onko direktiivin 2002/20/EY (1) 12 artiklan 1 kohdan a alakohta esteenä kansalliselle oikeussäännölle, jonka nojalla mainitun direktiivin mukaisesti valtuutuksen saaneiden toimijoiden maksettavaksi asetetaan hallinnolliset kustannukset, joita kansalliselle sääntelyviranomaiselle kokonaisuudessaan aiheutuu kaikkien toimintojen organisoinnista ja suorittamisesta, mukaan lukien sääntelyä, valvontaa, riitojen ratkaisua sekä seuraamuksia koskevat tehtävät, jotka kansalliselle sääntelyviranomaiselle on osoitettu unionin sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän (direktiivit 2002/19/EY (2), 2002/20/EY, 2002/21/EY (3) ja 2002/22/EY (4)) puitteissa, vai rajoittuvatko direktiivin 2002/20/EY 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa luetellut toiminnot kansallisen sääntelyviranomaisen harjoittamaan ennakkosääntelyyn?

| 2) | Onko direktiivin 2002/20/EY 12 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kansallisen sääntelyviranomaisen hallinnollisia kustannuksia ja perittyjä maksuja koskeva vuotuinen selvitys a) voidaan julkaista julkisyhteisöjen laskentatoimea koskevien kansallisten lakien mukaisesti sen varainhoitovuoden päättämisen jälkeen, jonka kuluessa hallinnolliset maksut on peritty; b) antaa kansalliselle sääntelyviranomaiselle mahdollisuuden tehdä ”asianmukaisia tarkistuksia” myös varainhoitovuosilta, jotka eivät välittömästi edellä tai seuraa asianomaista varainhoitovuotta. |
| --- | --- |

2)

Onko direktiivin 2002/20/EY 12 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kansallisen sääntelyviranomaisen hallinnollisia kustannuksia ja perittyjä maksuja koskeva vuotuinen selvitys a) voidaan julkaista julkisyhteisöjen laskentatoimea koskevien kansallisten lakien mukaisesti sen varainhoitovuoden päättämisen jälkeen, jonka kuluessa hallinnolliset maksut on peritty; b) antaa kansalliselle sääntelyviranomaiselle mahdollisuuden tehdä ”asianmukaisia tarkistuksia” myös varainhoitovuosilta, jotka eivät välittömästi edellä tai seuraa asianomaista varainhoitovuotta.

---

(1)  Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY (EYVL 2002, L 108, s. 21).

(2)  Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/19/EY (EYVL 2002, L 108, s. 7).

(3)  Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY (EYVL 2002, L 108, s. 33).

(4)  Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja –palvelujen alalla 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/22/EY (EYVL 2002, L 108, s. 51).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/5 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/5

---

Valitus, jonka SA Close ja Cegelec ovat tehneet 11.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-259/15, Close ja Cegelec v. parlamentti, 9.4.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-447/19 P)

(2019/C 312/07)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittajat: SA Close ja Cegelec (edustajat: J.-L. Teheux ja J.-M. Rikkers, avocats)

Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

| — | valituksenalainen tuomio on kumottava; |
| --- | --- |

—

valituksenalainen tuomio on kumottava;

| — | tämän johdosta on hyväksyttävä valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja siis kumottava parlamentin 19.3.2015 tekemä päätös, jolla ”Luxemburgissa sijaitsevan Konrad Adenauer -rakennuksen laajennus- ja uudistushankkeen” erää 73 (energiantuotanto), viite INLO — D — UPIL — T — 14 — AO4, koskevaa julkista rakennusurakkaa koskeva sopimus annettiin ENERGIE-KAD- nimiselle tilapäiselle yhteenliittymälle (joka muodostuu yhtiöistä MERSCH et SCHMITZ PRODUCTION SARL ja ENERGOLUX SA) ja jossa ei vastaavasti valittu valittajien tarjousta; |
| --- | --- |

—

tämän johdosta on hyväksyttävä valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja siis kumottava parlamentin 19.3.2015 tekemä päätös, jolla ”Luxemburgissa sijaitsevan Konrad Adenauer -rakennuksen laajennus- ja uudistushankkeen” erää 73 (energiantuotanto), viite INLO — D — UPIL — T — 14 — AO4, koskevaa julkista rakennusurakkaa koskeva sopimus annettiin ENERGIE-KAD- nimiselle tilapäiselle yhteenliittymälle (joka muodostuu yhtiöistä MERSCH et SCHMITZ PRODUCTION SARL ja ENERGOLUX SA) ja jossa ei vastaavasti valittu valittajien tarjousta;

| — | parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajat katsovat, että unionin yleinen tuomioistuin laiminlöi SEUT 296 artiklassa, varainhoitoasetuksen 113 artiklan 2 kohdassa ja varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen 161 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetun perusteluvelvollisuuden.

Unionin yleinen tuomioistuin otti myös vääristyneesti huomioon ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn toisen kanneperusteen, antoi ilmeisen arviointivirheen ja hyvän hallinnon periaatteiden käsitteille ja niihin liittyville velvoitteille virheellisen merkityksen ja teki analyysissaan virheen, joka johti tosiseikkojen ja todisteiden huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla.

Valittajat väittävät lopuksi, että valituksenalaista tuomiota ei ole perusteltu riittävästi, koska siinä ei lainkaan käsitellä tiettyjä valittajien esittämiä väitteitä.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/6 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/6

---

Valitus, jonka Amador Rodriguez Prieto on tehnyt 14.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-61/18., Rodriguez Prieto v. komissio, 4.4.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-457/19 P)

(2019/C 312/08)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Amador Rodriguez Prieto (edustajat: S. Orlandi ja T. Martin, avocats)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

| — | Unionin yleisen tuomioistuimen 4.4.2019 asiassa T-61/18 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä hylätään valittajan vahingonkorvausvaatimus aineettomasta vahingosta |
| --- | --- |

—

Unionin yleisen tuomioistuimen 4.4.2019 asiassa T-61/18 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä hylätään valittajan vahingonkorvausvaatimus aineettomasta vahingosta

| — | Komissio on velvoitettava korvaamaan valittajalle aiheutunut aineeton vahinko ja maksamaan hänelle kertaluontoisesti 100 000 euron suuruinen korvaus |
| --- | --- |

—

Komissio on velvoitettava korvaamaan valittajalle aiheutunut aineeton vahinko ja maksamaan hänelle kertaluontoisesti 100 000 euron suuruinen korvaus

| — | Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että valituksenalaiseen tuomioon liittyy oikeudellinen virhe, joka koskee komission valittajaan kohdistamien menettelyjen virheellisyyttä rikosoikeudenkäynnin aikana, erityisesti liittyen hänen asemaansa ns. Eurostat-tapauksen käynnistäjänä.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/7 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/7

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van beroep te Brussel (Belgia) on esittänyt 4.7.2019 — AZ v. Openbaar Ministerie, YU ja ZV

(asia C-510/19)

(2019/C 312/09)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van beroep te Brussel (Belgia)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: AZ

Vastapuolet: Openbaar Ministerie, YU ja ZV

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1. | 1. | Onko puitepäätöksen (1) 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmaisu ”oikeusviranomainen” unionin oikeuden itsenäinen käsite? |
| --- | --- | --- |

1.

1.

Onko puitepäätöksen (1) 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmaisu ”oikeusviranomainen” unionin oikeuden itsenäinen käsite?

| 2. | Mikäli ensimmäisen kysymyksen ensimmäiseen alakysymykseen vastataan myöntävästi: minkä kriteerien perusteella voidaan vahvistaa, onko pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion viranomainen tällainen oikeusviranomainen ja sen täytäntöön panema eurooppalainen pidätysmääräys siten tällainen oikeudellinen päätös? |
| --- | --- |

2.

Mikäli ensimmäisen kysymyksen ensimmäiseen alakysymykseen vastataan myöntävästi: minkä kriteerien perusteella voidaan vahvistaa, onko pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion viranomainen tällainen oikeusviranomainen ja sen täytäntöön panema eurooppalainen pidätysmääräys siten tällainen oikeudellinen päätös?

| 3. | Jos ensimmäisen kysymyksen ensimmäiseen alakysymykseen vastataan myöntävästi: kuuluuko Alankomaiden Openbaar Ministerie (yleinen syyttäjävirasto) ja täsmällisemmin Officier van Justitie (syyttäjä) puitepäätöksen 6 artikla 2 kohdassa tarkoitetun oikeusviranomaisen käsitteen piiriin ja onko tämän viranomaisen täytäntöön panema eurooppalainen pidätysmääräys siten oikeudellinen päätös? |
| --- | --- |

3.

Jos ensimmäisen kysymyksen ensimmäiseen alakysymykseen vastataan myöntävästi: kuuluuko Alankomaiden Openbaar Ministerie (yleinen syyttäjävirasto) ja täsmällisemmin Officier van Justitie (syyttäjä) puitepäätöksen 6 artikla 2 kohdassa tarkoitetun oikeusviranomaisen käsitteen piiriin ja onko tämän viranomaisen täytäntöön panema eurooppalainen pidätysmääräys siten oikeudellinen päätös?

| 4. | Jos ensimmäisen kysymyksen kolmanteen alakysymykseen vastataan myöntävästi: voidaanko sallia, että oikeusviranomainen, tarkemmin sanottuna Overleveringskamer te Amsterdam (Amsterdamin luovuttamisasioita käsittelevä tuomioistuin), arvioi alkuperäistä luovuttamista puitepäätöksen 15 artiklan mukaisesti, jolloin kunnioitetaan muun muassa kyseisen henkilön oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa, kun taas puitepäätöksen 27 artiklan mukaisesta täydentävästä luovuttamisesta päättää toinen viranomainen, nimittäin syyttäjä, jolloin kyseisen henkilön oikeutta tulla kuulluksi tai oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa ei taata, minkä takia puitepäätös ei selvästikään ole sisäisesti johdonmukainen, mille ei ole minkäänlaisia kohtuullisia perusteluja? |
| --- | --- |

4.

Jos ensimmäisen kysymyksen kolmanteen alakysymykseen vastataan myöntävästi: voidaanko sallia, että oikeusviranomainen, tarkemmin sanottuna Overleveringskamer te Amsterdam (Amsterdamin luovuttamisasioita käsittelevä tuomioistuin), arvioi alkuperäistä luovuttamista puitepäätöksen 15 artiklan mukaisesti, jolloin kunnioitetaan muun muassa kyseisen henkilön oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa, kun taas puitepäätöksen 27 artiklan mukaisesta täydentävästä luovuttamisesta päättää toinen viranomainen, nimittäin syyttäjä, jolloin kyseisen henkilön oikeutta tulla kuulluksi tai oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa ei taata, minkä takia puitepäätös ei selvästikään ole sisäisesti johdonmukainen, mille ei ole minkäänlaisia kohtuullisia perusteluja?

| 5. | Jos ensimmäisen kysymyksen kolmanteen ja neljänteen alakysymykseen vastataan myöntävästi: onko puitepäätöksen 14, 19 ja 27 artiklaa tulkittava siten, että yleisen syyttäjäviraston, joka on täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen, on ensin kunnioitettava kyseisen henkilön oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa ennen kuin voidaan antaa suostumus syytteeseenpanoa, tuomitsemista tai säilöön ottamista varten vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi ennen kyseistä luovuttamista tehdystä, muusta kuin luovuttamisen perusteena olleesta rikoksesta? |
| --- | --- |

5.

Jos ensimmäisen kysymyksen kolmanteen ja neljänteen alakysymykseen vastataan myöntävästi: onko puitepäätöksen 14, 19 ja 27 artiklaa tulkittava siten, että yleisen syyttäjäviraston, joka on täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen, on ensin kunnioitettava kyseisen henkilön oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa ennen kuin voidaan antaa suostumus syytteeseenpanoa, tuomitsemista tai säilöön ottamista varten vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi ennen kyseistä luovuttamista tehdystä, muusta kuin luovuttamisen perusteena olleesta rikoksesta?

| 2. | Onko Amsterdamin arrondissementin yleisen syyttäjäviraston syyttäjä, joka soveltaa eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä annetun Euroopan neuvoston puitepäätöksen täytäntöönpanosta 29.4.2004 annetun Alankomaiden lain (Nederlandse Wet van 29 april 2004 tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie) 14 §:ää, puitepäätöksen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen, joka on luovuttanut luovutettavaksi pyydetyn henkilön ja joka voi antaa puitepäätöksen 27 artiklan 3 kohdan g alakohdassa ja 4 kohdassa tarkoitetun suostumuksen? |
| --- | --- |

2.

Onko Amsterdamin arrondissementin yleisen syyttäjäviraston syyttäjä, joka soveltaa eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä annetun Euroopan neuvoston puitepäätöksen täytäntöönpanosta 29.4.2004 annetun Alankomaiden lain (Nederlandse Wet van 29 april 2004 tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie) 14 §:ää, puitepäätöksen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen, joka on luovuttanut luovutettavaksi pyydetyn henkilön ja joka voi antaa puitepäätöksen 27 artiklan 3 kohdan g alakohdassa ja 4 kohdassa tarkoitetun suostumuksen?

---

(1)  Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/8 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/8

---

Valitus, jonka Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux ja Harz-Metall GmbH ovat tehneet 23.7.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-222/17, Recylex ym. v. komissio, 23.5.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-563/19 P)

(2019/C 312/10)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux ja Harz-Metall GmbH (edustajat: M. Wellinger, avocat, sekä S. Reinart ja K. Bongs, Rechtsanwälte)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 23.5.2019 asiassa T-222/17 antaman tuomion siltä osin kuin siinä pysytetään sakko, joka valittajille riidanalaisella päätöksellä (1) määrättiin, ja velvoitetaan valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut |
| --- | --- |

—

kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 23.5.2019 asiassa T-222/17 antaman tuomion siltä osin kuin siinä pysytetään sakko, joka valittajille riidanalaisella päätöksellä (1) määrättiin, ja velvoitetaan valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään valittajille 26 739 000 euron suuruinen sakko |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään valittajille 26 739 000 euron suuruinen sakko

| — | alentaa valittajille määrätyn sakon määrää 5 877 732 euroon kaikkien kolmen valitusperusteen perusteella tai ainakin 17 679 141 euroon yksinomaan ensimmäisen valitusperusteen perusteella, 13 305 478 euroon yksinomaan toisen valitusperusteen perusteella, 19 099 565 euroon yksinomaan kolmannen valitusperusteen perusteella, 8 228 824 euroon ensimmäisen ja toisen valitusperusteen perusteella tai 9 503 913 euroon toisen ja kolmannen valitusperusteen perusteella ja |
| --- | --- |

—

alentaa valittajille määrätyn sakon määrää 5 877 732 euroon kaikkien kolmen valitusperusteen perusteella tai ainakin 17 679 141 euroon yksinomaan ensimmäisen valitusperusteen perusteella, 13 305 478 euroon yksinomaan toisen valitusperusteen perusteella, 19 099 565 euroon yksinomaan kolmannen valitusperusteen perusteella, 8 228 824 euroon ensimmäisen ja toisen valitusperusteen perusteella tai 9 503 913 euroon toisen ja kolmannen valitusperusteen perusteella ja

| — | velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut mukaan lukien. |
| --- | --- |

—

velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksensa tueksi valittajat vetoavat kolmeen valitusperusteeseen.

| 1) | Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe ensinnäkin siksi, että sen perustelut ovat epäyhtenäiset ja epäselvät niiden oikeudellisten kriteerien osalta, joita sovelletaan osittaisen immuniteetin myöntämiseen, ja toiseksi siksi, että kun valituksenalaisessa tuomiossa sovellettiin oikeudellisia kriteerejä, siinä otettiin ilmeisen vääristyneellä tavalla huomioon todisteet ja jätettiin huomiotta todistustaakkaa koskevat säännöt. |
| --- | --- |

1)

Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe ensinnäkin siksi, että sen perustelut ovat epäyhtenäiset ja epäselvät niiden oikeudellisten kriteerien osalta, joita sovelletaan osittaisen immuniteetin myöntämiseen, ja toiseksi siksi, että kun valituksenalaisessa tuomiossa sovellettiin oikeudellisia kriteerejä, siinä otettiin ilmeisen vääristyneellä tavalla huomioon todisteet ja jätettiin huomiotta todistustaakkaa koskevat säännöt.

| 2) | Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe, koska siinä tulkittiin ja sovellettiin virheellisesti sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun vuoden 2006 tiedonannon 26 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaisia osittaista immuniteettia koskevia sääntöjä. |
| --- | --- |

2)

Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe, koska siinä tulkittiin ja sovellettiin virheellisesti sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun vuoden 2006 tiedonannon 26 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaisia osittaista immuniteettia koskevia sääntöjä.

| 3) | Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe vuoden 2006 tiedonannon III osaa sovellettaessa, kun siinä katsotaan, että yritys, joka esittää toisena todisteita, joilla on merkittävää lisäarvoa, ei voi tulla ensimmäisen tällaisia todisteita esittäneen yrityksen, joka ei täytä sakkonsa alentamiseksi asetettuja edellytyksiä, sijaan. |
| --- | --- |

3)

Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe vuoden 2006 tiedonannon III osaa sovellettaessa, kun siinä katsotaan, että yritys, joka esittää toisena todisteita, joilla on merkittävää lisäarvoa, ei voi tulla ensimmäisen tällaisia todisteita esittäneen yrityksen, joka ei täytä sakkonsa alentamiseksi asetettuja edellytyksiä, sijaan.

---

(1)  SEUT 101 artiklan soveltamismenettelystä 8.2.2017 annettu komission päätös (C(2017) 900 final) (asia AT.40018 — auton akkujen kierrätys)

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/9 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/9

---

Valitus, jonka European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) on tehnyt 26.7.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-604/15, Ertico — ITS Europe v. komissio, 22.5.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-572/19 P)

(2019/C 312/11)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (edustajat: M. Wellinger ja K. T'Syen, avocats)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

| — | kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 22.5.2019 asiassa T-604/15 antaman tuomio |
| --- | --- |

—

kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 22.5.2019 asiassa T-604/15 antaman tuomio

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen (1) ja vahvistaa valittajan aseman mpk-yrityksenä (mikroyritykset sekä pienet ja keskisuuret yritykset) ja |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen (1) ja vahvistaa valittajan aseman mpk-yrityksenä (mikroyritykset sekä pienet ja keskisuuret yritykset) ja

| — | velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien menettelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien menettelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen valitusperusteeseen.

| 1) | Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe sikäli kuin siinä todetaan, että i) säännöistä, joita soveltaen voidaan todentaa yhdenmukaisesti osallistujien olemassaolo ja oikeudellinen asema sekä niiden toiminnalliset ja taloudelliset edellytykset sellaisten epäsuorien toimien yhteydessä, joita tuetaan avustuksilla Euroopan yhteisön seitsemännestä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmasta ja Euroopan atomienergiayhteisön seitsemännestä ydinalan tutkimuksen ja koulutuksen puiteohjelmasta 18.12.2012 annetun komission päätöksen 2012/838/EU (2) liitteessä olevat 1.2.6 ja 1.2.7 kohdat ja ii) tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta 19.12.2002 annetun neuvoston asetuksen N:o 58/2003 (3) 22 artikla liittyvät erillisiin muutoksenhakukeinoihin. |
| --- | --- |

1)

Valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe sikäli kuin siinä todetaan, että i) säännöistä, joita soveltaen voidaan todentaa yhdenmukaisesti osallistujien olemassaolo ja oikeudellinen asema sekä niiden toiminnalliset ja taloudelliset edellytykset sellaisten epäsuorien toimien yhteydessä, joita tuetaan avustuksilla Euroopan yhteisön seitsemännestä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmasta ja Euroopan atomienergiayhteisön seitsemännestä ydinalan tutkimuksen ja koulutuksen puiteohjelmasta 18.12.2012 annetun komission päätöksen 2012/838/EU (2) liitteessä olevat 1.2.6 ja 1.2.7 kohdat ja ii) tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta 19.12.2002 annetun neuvoston asetuksen N:o 58/2003 (3) 22 artikla liittyvät erillisiin muutoksenhakukeinoihin.

| 2) | Valituksenalaisessa tuomiossa sovelletaan virheellisesti ja rikotaan mpk-suositusta (4) ja loukataan oikeusvarmuutta ja luottamuksensuojaa koskevia oikeudellisia perusperiaatteita (ja tuomio on tämän vuoksi oikeudellisesti virheellinen) toteamalla, että on säännösten mukaan sallittua kieltää valittajalta mpk-yrityksen asema mpk-suosituksen ”tarkoituksen ja hengen”perusteella huolimatta siitä tosiseikasta, että valittaja täyttää muodollisesti mpk-suosituksen edellytykset (mitä valituksenalaisessa tuomiossa ei ole kiistetty). |
| --- | --- |

2)

Valituksenalaisessa tuomiossa sovelletaan virheellisesti ja rikotaan mpk-suositusta (4) ja loukataan oikeusvarmuutta ja luottamuksensuojaa koskevia oikeudellisia perusperiaatteita (ja tuomio on tämän vuoksi oikeudellisesti virheellinen) toteamalla, että on säännösten mukaan sallittua kieltää valittajalta mpk-yrityksen asema mpk-suosituksen ”tarkoituksen ja hengen”perusteella huolimatta siitä tosiseikasta, että valittaja täyttää muodollisesti mpk-suosituksen edellytykset (mitä valituksenalaisessa tuomiossa ei ole kiistetty).

| 3) | Valituksenalaisessa tuomiossa on ilmeinen arviointivirhe ja se on aineellisesti pätemätön sikäli kuin siinä todetaan, ettei valittajan ”tarvitse kamppailla mpk-yritysten yleensä kohtaamia vaikeuksia vastaan”(ja ettei valittaja tämän vuoksi olisi mpk-yritys mpk-suosituksen ”tarkoituksen ja hengen”mukaisesti). |
| --- | --- |

3)

Valituksenalaisessa tuomiossa on ilmeinen arviointivirhe ja se on aineellisesti pätemätön sikäli kuin siinä todetaan, ettei valittajan ”tarvitse kamppailla mpk-yritysten yleensä kohtaamia vaikeuksia vastaan”(ja ettei valittaja tämän vuoksi olisi mpk-yritys mpk-suosituksen ”tarkoituksen ja hengen”mukaisesti).

---

(1)  Euroopan komission validointilautakunnan 18.8.2015 tekemä päätös.

(2)  EUVL 2012, L 359, s. 45.

(3)  EUVL 2003, L 11, s. 1.

(4)  Mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6.5.2003 annettu komission suositus (EUVL 2003, L 124, s. 36).

---

Unionin yleinen tuomioistuin

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/11 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/11

---

Kanne 29.7.2019 — MU v. parlamentti

(asia T-40/16)

(2019/C 312/12)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: MU (edustaja: asianajaja A. Bruno)

Vastaaja: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | katsomaan ja toteamaan lainvastaiseksi Euroopan parlamentin 11.12.2015 tekemän päätöksen kieltäytyä maksamasta lisäkorvausta harjoittelujaksoja ja opintokäyntejä Euroopan parlamentin pääsihteeristössä koskevien sisäisten sääntöjen 24 artiklan 9 kohdassa tarkoitetuille vammaisille harjoittelijoille |
| --- | --- |

—

katsomaan ja toteamaan lainvastaiseksi Euroopan parlamentin 11.12.2015 tekemän päätöksen kieltäytyä maksamasta lisäkorvausta harjoittelujaksoja ja opintokäyntejä Euroopan parlamentin pääsihteeristössä koskevien sisäisten sääntöjen 24 artiklan 9 kohdassa tarkoitetuille vammaisille harjoittelijoille

| — | toteamaan tämän seurauksena, että kantajalla on oikeus saada harjoittelujaksoja Euroopan parlamentissa koskevien sääntöjen 29 artiklan 9 kohdassa määrätty lisäkorvaus, sillä kantajan vammaisuuden aste on 70 prosenttia |
| --- | --- |

—

toteamaan tämän seurauksena, että kantajalla on oikeus saada harjoittelujaksoja Euroopan parlamentissa koskevien sääntöjen 29 artiklan 9 kohdassa määrätty lisäkorvaus, sillä kantajan vammaisuuden aste on 70 prosenttia

| — | velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan kantajalle sovellettavissa säännöksissä tarkoitettu lisäkorvaus korkoineen rahan arvon muutos huomioon ottaen hallinnollisen pyynnön tekemispäivästä lukien maksun tosiasialliseen suorittamiseen saakka sekä korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan kantajalle sovellettavissa säännöksissä tarkoitettu lisäkorvaus korkoineen rahan arvon muutos huomioon ottaen hallinnollisen pyynnön tekemispäivästä lukien maksun tosiasialliseen suorittamiseen saakka sekä korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.

| 1. | Parlamentilla ei ole harkintavaltaa harjoittelujaksoja ja opintokäyntejä Euroopan parlamentin pääsihteeristössä koskevien sisäisten sääntöjen 24 artiklan 9 kohdassa määrätyn vammaisten henkilöiden lisäkorvauksen suorittamisen osalta. |
| --- | --- |

1.

Parlamentilla ei ole harkintavaltaa harjoittelujaksoja ja opintokäyntejä Euroopan parlamentin pääsihteeristössä koskevien sisäisten sääntöjen 24 artiklan 9 kohdassa määrätyn vammaisten henkilöiden lisäkorvauksen suorittamisen osalta.

| 2. | Vammaisuuden asteen on vahvistanut tai todennut Euroopan parlamentin asiantuntijalääkäri, jonka mukaan se perustuu kansalliseen todistukseen tai harjoittelijaa hoitavan lääkärin antamaan yksityiskohtaiseen lausuntoon ja siinä viitataan ”Euroopan tasolla lääketieteellisiä tarkoituksia varten suoritettavaan sairauskohtausten arviointiin henkilön fyysisestä ja henkisestä koskemattomuudesta”. |
| --- | --- |

2.

Vammaisuuden asteen on vahvistanut tai todennut Euroopan parlamentin asiantuntijalääkäri, jonka mukaan se perustuu kansalliseen todistukseen tai harjoittelijaa hoitavan lääkärin antamaan yksityiskohtaiseen lausuntoon ja siinä viitataan ”Euroopan tasolla lääketieteellisiä tarkoituksia varten suoritettavaan sairauskohtausten arviointiin henkilön fyysisestä ja henkisestä koskemattomuudesta”.

| 3. | Vaikka oletettaisiin, että Euroopan parlamentilla on harkintavaltaa käsiteltävässä asiassa, se on ylittänyt harkintavaltansa ilman perusteita. Tältä osin on täsmennettävä, että kyseessä olevissa säännöissä tehdään ero sellaisen tilanteen, jossa vammaisuus on todettu kansallisen viranomaisen todistuksessa, kuten käsiteltävässä asiassa, jossa sen on vahvistanut Euroopan parlamentin lääkäri, ja sellaisen erilaisen tilanteen välillä, jossa vammaisuus on todettu harjoittelijaa hoitavan lääkärin lausunnossa. Ainoastaan tässä jälkimmäisessä tilanteessa Euroopan parlamentin lääkäri toteaa vammaisuuden asteen. |
| --- | --- |

3.

Vaikka oletettaisiin, että Euroopan parlamentilla on harkintavaltaa käsiteltävässä asiassa, se on ylittänyt harkintavaltansa ilman perusteita. Tältä osin on täsmennettävä, että kyseessä olevissa säännöissä tehdään ero sellaisen tilanteen, jossa vammaisuus on todettu kansallisen viranomaisen todistuksessa, kuten käsiteltävässä asiassa, jossa sen on vahvistanut Euroopan parlamentin lääkäri, ja sellaisen erilaisen tilanteen välillä, jossa vammaisuus on todettu harjoittelijaa hoitavan lääkärin lausunnossa. Ainoastaan tässä jälkimmäisessä tilanteessa Euroopan parlamentin lääkäri toteaa vammaisuuden asteen.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/12 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/12

---

Kanne 4.7.2019 — ITV v. komissio

(asia T-456/19)

(2019/C 312/13)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: ITV plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan veron määrääminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajan sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan veron määrääminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajan sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantaja mukaan lukien) ja että kantaja oli saanut tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantaja mukaan lukien) ja että kantaja oli saanut tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1)

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/13 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/13

---

Kanne 4.7.2019 — Synthomer v. komissio

(asia T-457/19)

(2019/C 312/14)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Synthomer plc (Harlow, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: J. Lesar, Solicitor ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä vahvistettu ”täysimääräinen vapautus” on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä vahvistettu ”täysimääräinen vapautus” on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantaja mukaan lukien) ja että kantaja oli saanut tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantaja mukaan lukien) ja että kantaja oli saanut tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1)

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/15 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/15

---

Kanne 4.7.2019 — Essentra ym. v. komissio

(asia T-470/19)

(2019/C 312/15)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Essentra plc (Milton Keynes, Yhdistynyt kuningaskunta), ESNT Holdings (No.2) Ltd (Milton Keynes) ja Essentra Finance Ltd (Milton Keynes) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kymmeneen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IE §:ssä säädetty ”vastaavaa korkoa” (matched interest) koskeva poikkeus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IE §:ssä säädetty ”vastaavaa korkoa” (matched interest) koskeva poikkeus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9 A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9 A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1)

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/16 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/16

---

Kanne 4.7.2019 — Eland Oil & Gas v. komissio

(asia T-471/19)

(2019/C 312/16)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Eland Oil & Gas plc (Aberdeen, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kymmeneen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä säädetty ”täysimääräinen” vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä säädetty ”täysimääräinen” vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IE §:ssä säädetty ”vastaavaa korkoa” (matched interest) koskeva poikkeus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IE §:ssä säädetty ”vastaavaa korkoa” (matched interest) koskeva poikkeus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantaja mukaan lukien) ja että kantaja oli saanut tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantaja mukaan lukien) ja että kantaja oli saanut tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1)

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/18 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/18

---

Kanne 4.7.2019 — Diageo ym. v. komissio

(asia T-473/19)

(2019/C 312/17)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Diageo plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), UDV (SJ) Ltd (Lontoo), Diageo US Investments (Lontoo), Diageo UK Turkey Ltd (Lontoo) ja Diageo Investment Holdings Ltd (Lontoo) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/19 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/19

---

Kanne 4.7.2019 — Halma ym. v. komissio

(asia T-474/19)

(2019/C 312/18)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Halma plc (Amersham, Yhdistynyt kuningaskunta), Halma Overseas Funding Ltd (Amersham) ja Halma International Ltd (Amersham) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/21 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/21

---

Kanne 4.7.2019 — Bunzl ym. v. komissio

(asia T-475/19)

(2019/C 312/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Bunzl plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Bunzl American Holdings (No.2) Ltd (Lontoo), Bunzl Overseas Holdings (No.2) Ltd (Lontoo) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhteentoista kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä säädetty ”täysimääräinen” vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä säädetty ”täysimääräinen” vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IE §:ssä säädetty ”vastaavaa korkoa” (matched interest) koskeva poikkeus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IE §:ssä säädetty ”vastaavaa korkoa” (matched interest) koskeva poikkeus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajan sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajan sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 11 | Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

11

Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/22 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/22

---

Kanne 4.7.2019 — AstraZeneca ym. v. komissio

(asia T-476/19)

(2019/C 312/20)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: AstraZeneca plc (Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta), AstraZeneca Treasury Ltd (Cambridge) ja AstraZeneca Intermediate Holdings Ltd (Cambridge) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki myös oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki myös oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/24 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/24

---

Kanne 4.7.2019 — BT Group ja Communications Global Network Services v. komissio

(asia T-482/19)

(2019/C 312/21)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: BT Group plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Communications Global Network Services Ltd (Lontoo) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan veron määrääminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9 A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan veron määrääminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9 A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/25 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/25

---

Kanne 4.7.2019 — Meggitt ja Cavehurst v. komissio

(asia T-483/19)

(2019/C 312/22)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Meggitt plc (Christchurch, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Cavehurst Ltd (Christchurch) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kymmeneen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa verrattavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä säädetty ”täysimääräinen” vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371IB §:ssä säädetty ”täysimääräinen” vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan veron määrääminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9 A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan veron määrääminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jotka täyttävät vuoden 2010 verolain 9 A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

| 10 | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

10

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (kantajat mukaan lukien) ja että kantajat olivat saaneet tukea, joka oli perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/27 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/27

---

Kanne 4.7.2019 — Pearson Loan Finance ym. v. komissio

(asia T-484/19)

(2019/C 312/23)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Pearson Loan Finance Unlimited (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Pearson Overseas Holdings Ltd (Lontoo) ja Pearson International Finance Ltd (Lontoo) (edustajat: asianajajat A. von Bonin ja O. Brouwer)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä eikä perustellut riittävästi päätöstään, kun se yksilöi viitejärjestelmän riidanalaisessa päätöksessä. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä eikä perustellut riittävästi päätöstään, kun se yksilöi viitejärjestelmän riidanalaisessa päätöksessä.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä eikä perustellut riittävästi päätöstään, kun se luokitteli riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen poikkeukseksi viitejärjestelmän tavanomaisesta toiminnasta. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä eikä perustellut riittävästi päätöstään, kun se luokitteli riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen poikkeukseksi viitejärjestelmän tavanomaisesta toiminnasta.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus merkitsee eri talouden toimijoiden välistä syrjintää. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus merkitsee eri talouden toimijoiden välistä syrjintää.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun siinä katsotaan, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei ole perusteltavissa viitejärjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun siinä katsotaan, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei ole perusteltavissa viitejärjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/28 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/28

---

Kanne 4.7.2019 — Babcock International Group ym. v. komissio

(asia T-485/19)

(2019/C 312/24)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Babcock International Group plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Babcock Aviation Services (Holdings) Ltd (Lontoo) ja Babcock Mission Critical Services Leasing Ltd (Lontoo) (edustajat: J. Lesar, Solicitor, ja K. Beal, QC)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahdeksaan kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen valitessaan viitekehystä verojärjestelmän analysoimiseen. Komission olisi pitänyt pitää viitekehyksenä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmää eikä yksinomaan varsinaista ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevaa järjestelmää.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan ja/tai teki ilmeisen arviointivirheen soveltamalla virheellistä lähestymistapaa CFC-järjestelmän analyysiin. Riidanalaisen päätöksen 124–126 perustelukappaleessa komissio piti virheellisesti Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvun säännöksiä tietynlaisena poikkeuksena sen 5 luvussa säädettyyn yleiseen veroon.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisessaan, kun se katsoi riidanalaisen päätöksen 127–151 perustelukappaleessa, että valikoivuutta koskeva edellytys täyttyi, koska yrityksiä, jotka olivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kohdeltiin eri tavoin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 371ID §:ssä säädetty 75 prosentin vapautus on perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan verotaakan asettaminen ryhmänä ulkomaisille väliyhtiöille, jota täyttävät vuoden 2010 verolain 9A osan 9 lukuun sisältyviä vapautuksia koskevat edellytykset, loukkaisi kantajien sijoittautumisvapautta SEUT 49 artiklan vastaisesti.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin ilmeinen arviointivirhe, joka koski 75 prosentin vapautusta ja kiinteää osuutta koskevaa kysymystä.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission päätöksessä ei noudateta unionin oikeuden yleistä syrjimättömyyden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi analogisesti neuvoston direktiiviä (EU) 2016/1164, (1) joka ei ollut ajallisesti sovellettavissa, tai tukeutui kyseiseen direktiiviin perusteettomasti.

---

(1)  Sisämarkkinoiden toimintaan suoraan vaikuttavien veron kiertämisen käytäntöjen torjuntaa koskevien sääntöjen vahvistamisesta 12.7.2016 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2016/1164 (EUVL 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/29 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/29

---

Kanne 5.7.2019 — Spectris ja Spectris Group v. komissio

(asia T-486/19)

(2019/C 312/25)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Spectris plc (Egham, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Spectris Group Holdings Ltd (Egham) (edustajat: C. McDonnell, Barrister, B. Goren ja K. Desai, Solicitors, sekä asianajaja M. Peristeraki)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin tuomioistuinta

| — | katsomaan, ettei kyseessä ole lainvastainen valtiontuki, ja (i) kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final siltä osin kuin siinä katsotaan, että kyseessä on lainvastainen valtiontuki, ja (ii) hylkäämään Yhdistyneelle kuningaskunnalle esitetyn vaatimukset periä kantajilta takaisin väitetysti lainvastainen valtiontuki, jonka ne ovat tässä yhteydessä saaneet (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla) |
| --- | --- |

—

katsomaan, ettei kyseessä ole lainvastainen valtiontuki, ja (i) kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final siltä osin kuin siinä katsotaan, että kyseessä on lainvastainen valtiontuki, ja (ii) hylkäämään Yhdistyneelle kuningaskunnalle esitetyn vaatimukset periä kantajilta takaisin väitetysti lainvastainen valtiontuki, jonka ne ovat tässä yhteydessä saaneet (riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artikla)

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä vaaditaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa perimään väitetty valtiontuki takaisin kantajilta |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 ja 3 artiklan siltä osin kuin niissä vaaditaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa perimään väitetty valtiontuki takaisin kantajilta

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat seitsemään kanneperusteeseen.

| 1. | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on ilmeisiä arviointivirheitä asian kannalta merkityksellisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen arvioinnissa.






  — | Kantajat väittävät erityisesti, että komissio ei ymmärrä tapaa, jolla kyseessä olevat ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevat säännöt toimivat, kun on kyse kaupankäyntivaraston ulkopuolisten taloudellisten voittojen kohtelusta. Riidanalaisessa päätöksessä tulkittiin lisäksi virheellisesti ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettava vapautus (GFE-vapautus) varovapautukseksi. |
| --- | --- | --- |

1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on ilmeisiä arviointivirheitä asian kannalta merkityksellisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen arvioinnissa.

—

Kantajat väittävät erityisesti, että komissio ei ymmärrä tapaa, jolla kyseessä olevat ulkomaisia väliyhtiöitä (CFC) koskevat säännöt toimivat, kun on kyse kaupankäyntivaraston ulkopuolisten taloudellisten voittojen kohtelusta. Riidanalaisessa päätöksessä tulkittiin lisäksi virheellisesti ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettava vapautus (GFE-vapautus) varovapautukseksi.

| 2. | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio katsoi virheellisesti, että CFC-säännöt ovat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tukitoimenpide ja että tämän vuoksi kyseisillä säännöillä annettiin valikoiva etu tietyille toimijoille.






  — | Täsmällisemmin todettuna kantajat väittävät, että komissio määritteli virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja että se katsoi virheellisesti, että kaksi eri tilannetta on rinnastettavissa tilanteeseen, jossa GFE-vapautusta sovelletaan. Joko jommankumman tai kummankin virheen vuoksi komissio katsoi virheellisesti, että kyseisillä säännöillä annetaan valikoiva etu tietyille markkinatoimijoille. Komissio katsoi lisäksi virheellisesti, että CFC-säännöt ovat Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmästä erillinen sääntökokonaisuus ja jätti huomiotta Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän muut ominaispiirteet, joiden on tarkoitus toimia yhdessä CFC-sääntöjen kanssa. Tämän vuoksi komission rinnastettavuutta ja valikoivuutta koskevaan analyysiin sisältyy asian kannalta merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisiä arviointivirheitä ja oikeudellisia virheitä. |
| --- | --- | --- |

2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio katsoi virheellisesti, että CFC-säännöt ovat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tukitoimenpide ja että tämän vuoksi kyseisillä säännöillä annettiin valikoiva etu tietyille toimijoille.

—

Täsmällisemmin todettuna kantajat väittävät, että komissio määritteli virheellisesti viitejärjestelmän CFC-sääntöjen vaikutusten arvioimiseksi ja että se katsoi virheellisesti, että kaksi eri tilannetta on rinnastettavissa tilanteeseen, jossa GFE-vapautusta sovelletaan. Joko jommankumman tai kummankin virheen vuoksi komissio katsoi virheellisesti, että kyseisillä säännöillä annetaan valikoiva etu tietyille markkinatoimijoille. Komissio katsoi lisäksi virheellisesti, että CFC-säännöt ovat Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmästä erillinen sääntökokonaisuus ja jätti huomiotta Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän muut ominaispiirteet, joiden on tarkoitus toimia yhdessä CFC-sääntöjen kanssa. Tämän vuoksi komission rinnastettavuutta ja valikoivuutta koskevaan analyysiin sisältyy asian kannalta merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisiä arviointivirheitä ja oikeudellisia virheitä.

| 3. | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan jopa siinä tapauksessa, että oletetaan, että asiaomaiset CFC-toimenpiteet olivat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että mitään sellaista oikeuttamisperustetta ei ollut, jonka perusteella asianomaiset toimenpiteet olisivat unionin valtiontukisääntöjen mukaisia. Riidanalainen päätös on lisäksi epälooginen ja epäjohdonmukainen, koska komissio katsoi asianmukaisesti, että Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 A osan 9 luku on oikeutettu tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiseen on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvä pääoma”-kriteeri sillä perusteella, että kyseistä kriteeriä voi olla kohtuuttoman vaikea soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti — ja riittäviä perusteluja esittämättä — komissio väittää, että mainittu 9 luku ei ole milloinkaan oikeutettu tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri (significant people functions (SPF) test) aiheuttaa sen, että CFC-veroa sovelletaan. Kyseistä kriteeriä on nimittäin kohtuuttoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt katsoa, että kyseinen 9 luku on oikeutettu myös kyseisen kriteerin yhteydessä ja siis katsoa, ettei valtiontukea ollut myönnetty. |
| --- | --- |

3.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan jopa siinä tapauksessa, että oletetaan, että asiaomaiset CFC-toimenpiteet olivat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että mitään sellaista oikeuttamisperustetta ei ollut, jonka perusteella asianomaiset toimenpiteet olisivat unionin valtiontukisääntöjen mukaisia. Riidanalainen päätös on lisäksi epälooginen ja epäjohdonmukainen, koska komissio katsoi asianmukaisesti, että Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 A osan 9 luku on oikeutettu tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiseen on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvä pääoma”-kriteeri sillä perusteella, että kyseistä kriteeriä voi olla kohtuuttoman vaikea soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti — ja riittäviä perusteluja esittämättä — komissio väittää, että mainittu 9 luku ei ole milloinkaan oikeutettu tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri (significant people functions (SPF) test) aiheuttaa sen, että CFC-veroa sovelletaan. Kyseistä kriteeriä on nimittäin kohtuuttoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt katsoa, että kyseinen 9 luku on oikeutettu myös kyseisen kriteerin yhteydessä ja siis katsoa, ettei valtiontukea ollut myönnetty.

| 4. | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan tilanteessa, jossa riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaa unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluvat sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa kyseessä olevat ulkomaiset väliyhtiöt sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa. |
| --- | --- |

4.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan tilanteessa, jossa riidanalainen päätös pysytetään, sen täytäntöönpano väitetty valtiontuki kantajilta takaisin perimällä loukkaa unionin oikeuden perusperiaatteita, joihin kuuluvat sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus, kun otetaan huomioon, että kantajien tapauksessa kyseessä olevat ulkomaiset väliyhtiöt sijaitsevat muissa jäsenvaltioissa.

| 5. | Viides kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin oikeuden perusperiaatteiden vastainen. |
| --- | --- |

5.

Viides kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiseen päätökseen perustuva takaisinperintämääräys on perusteeton ja unionin oikeuden perusperiaatteiden vastainen.

| 6. | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja tietyille riidanalaisessa päätöksessä oleville ratkaiseville seikoille, joita ovat muun muassa päätelmä, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 9 A osan 5 lukuun sisältyvää CFC-veroa voidaan soveltaa SFP-kriteeriä käyttämällä vaikeuksitta tai ilman kohtuutonta taakkaa. |
| --- | --- |

6.

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja tietyille riidanalaisessa päätöksessä oleville ratkaiseville seikoille, joita ovat muun muassa päätelmä, jonka mukaan vuoden 2010 verolain 9 A osan 5 lukuun sisältyvää CFC-veroa voidaan soveltaa SFP-kriteeriä käyttämällä vaikeuksitta tai ilman kohtuutonta taakkaa.

| 7. | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan myös hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava avoimia ja ennakoitavia ja sen on annettava päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kului käsiteltävässä asiassa yli neljä vuotta tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksensä antamiseen ja että se antoi päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide oli tullut voimaan. |
| --- | --- |

7.

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan myös hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komission hallinnollisten menettelyjen on oltava avoimia ja ennakoitavia ja sen on annettava päätöksensä kohtuullisessa ajassa. Ei ole kohtuullista, että komissiolta kului käsiteltävässä asiassa yli neljä vuotta tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksensä antamiseen ja että se antoi päätöksen yli kuusi vuotta sen jälkeen, kun riidanalainen toimenpide oli tullut voimaan.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/31 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/31

---

Kanne 5.7.2019 — Weston Investment ym. v. komissio

(asia T-490/19)

(2019/C 312/26)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Weston Investment Co. Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Precis (1814) Ltd (Lontoo), British American Tobacco Holdings Belgium NV (Bryssel, Belgia), British American Tobacco International Holdings (UK) Ltd (Lontoo) ja British American Tobacco (GLP) Ltd (Lontoo) (edustaja: M. Anderson, Solicitor)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final kantajia koskevilta osin |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final kantajia koskevilta osin

| — | jos päätöstä ei kumota kokonaisuudessaan, velvoittamaan, että määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, jotka olivat kantajien käytettävissä, kun ne vaativat konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajien käytettävissä kyseisenä aikana, jos ne eivät olisi vaatineet kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella |
| --- | --- |

—

jos päätöstä ei kumota kokonaisuudessaan, velvoittamaan, että määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, jotka olivat kantajien käytettävissä, kun ne vaativat konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajien käytettävissä kyseisenä aikana, jos ne eivät olisi vaatineet kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahdeksaan kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole osoittanut, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus on etu. Kantajat väittävät, että vastaaja ei ole osoittanut, että kussakin tapauksessa, jossa kyseistä vapautusta vaadittiin, saatiin etua. Kukin kantaja väittää edelleen, että se päätti vaatia mainittua vapautusta pohtimatta, olisiko sen maksuvelvollisuus voinut olla alhaisempi, jos se olisi tehnyt analyysin vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 5 luvun 371EB §:n avainhenkilötoimintakriteerin nojalla. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole osoittanut, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus on etu. Kantajat väittävät, että vastaaja ei ole osoittanut, että kussakin tapauksessa, jossa kyseistä vapautusta vaadittiin, saatiin etua. Kukin kantaja väittää edelleen, että se päätti vaatia mainittua vapautusta pohtimatta, olisiko sen maksuvelvollisuus voinut olla alhaisempi, jos se olisi tehnyt analyysin vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 5 luvun 371EB §:n avainhenkilötoimintakriteerin nojalla.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan kyseessä ei ollut valtion toimenpide eikä valtion varoilla toteutettu toimenpide. Kantajat väittävät, että vastaaja ei ole näyttänyt toteen, että konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan kyseessä ei ollut valtion toimenpide eikä valtion varoilla toteutettu toimenpide. Kantajat väittävät, että vastaaja ei ole näyttänyt toteen, että konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei suosi tiettyjä yrityksiä eikä tiettyjen tavaroiden valmistamista. Kantajat väittävät, että vastaaja teki virheen (i) vahvistamalla viitejärjestelmän liian suppeasti edellä mainitun lainsäädännön 9A osan säännöiksi laajemman Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän sijaan, (ii) olemalla ymmärtämättä, että mainitun 9A osan 9 luku ei ole poikkeus sen 5 luvusta ja (iii) jättämällä toteamatta, että vaikka mainittu 9 luku olisi poikkeus mainitusta 5 luvusta, se on oikeutettavissa asianomaisen lainsäädännön 9A osan luonteella tai yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei suosi tiettyjä yrityksiä eikä tiettyjen tavaroiden valmistamista. Kantajat väittävät, että vastaaja teki virheen (i) vahvistamalla viitejärjestelmän liian suppeasti edellä mainitun lainsäädännön 9A osan säännöiksi laajemman Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän sijaan, (ii) olemalla ymmärtämättä, että mainitun 9A osan 9 luku ei ole poikkeus sen 5 luvusta ja (iii) jättämällä toteamatta, että vaikka mainittu 9 luku olisi poikkeus mainitusta 5 luvusta, se on oikeutettavissa asianomaisen lainsäädännön 9A osan luonteella tai yleisellä rakenteella.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kantajat väittävät, että vastaaja teki virheen, kun se katsoi, että kyseinen vapaus voi vaikuttaa monikansallisten konsernien tekemiin valintoihin, kun on kyse niiden konsernirahoitustoiminnoista ja päätoimipaikasta unionissa. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kantajat väittävät, että vastaaja teki virheen, kun se katsoi, että kyseinen vapaus voi vaikuttaa monikansallisten konsernien tekemiin valintoihin, kun on kyse niiden konsernirahoitustoiminnoista ja päätoimipaikasta unionissa.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vääristä eikä uhkaa vääristää kilpailua. Kantajat väittävät, että vastaaja ei ole osoittanut, että kyseisen vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei vääristä eikä uhkaa vääristää kilpailua. Kantajat väittävät, että vastaaja ei ole osoittanut, että kyseisen vapautuksen vaatiminen on epäilemättä johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan väitetyn tuen takaisinperiminen olisi unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. Kantajat väittävät, että avainhenkilötoimintakriteeri on oikeudellisesti epävarma, Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli harkintavaltaa puuttua kyseiseen epävarmuuteen ja vastaaja laiminlöi velvollisuuttaan suorittaa kaikkien asian kannalta merkityksellisten tekijöiden täysimääräinen analyysi. Kun vastaaja määräsi tuen takaisinperimiseen, se toimi vastoin neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 16 artiklan 1 kohtaa, jossa kielletään tuen takaisinperiminen, kun tämä olisi unionin oikeuden yleisen periaatteen vastaista. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan väitetyn tuen takaisinperiminen olisi unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. Kantajat väittävät, että avainhenkilötoimintakriteeri on oikeudellisesti epävarma, Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli harkintavaltaa puuttua kyseiseen epävarmuuteen ja vastaaja laiminlöi velvollisuuttaan suorittaa kaikkien asian kannalta merkityksellisten tekijöiden täysimääräinen analyysi. Kun vastaaja määräsi tuen takaisinperimiseen, se toimi vastoin neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 16 artiklan 1 kohtaa, jossa kielletään tuen takaisinperiminen, kun tämä olisi unionin oikeuden yleisen periaatteen vastaista.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan valikoiva etu poistuisi eikä takaisinperimistä edellytettäisi, jos Yhdistynyt kuningaskunta laajentaisi taannehtivasti konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta tytäryhtiöiden lainanantoon ja kolmansille osapuolille lainaamiseen. Kantajat väittävät, että vastaaja on jättänyt myöntämättä, että tällaisen toimen toteuttaminen poistaisi mahdollisen valikoivan edun (jos tällaisen katsotaan olevan olemassa), jolloin lainvastaista valtiontukea, joka on unionin oikeuden mukaan perittävä takaisin, ei olisi olemassa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan valikoiva etu poistuisi eikä takaisinperimistä edellytettäisi, jos Yhdistynyt kuningaskunta laajentaisi taannehtivasti konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta tytäryhtiöiden lainanantoon ja kolmansille osapuolille lainaamiseen. Kantajat väittävät, että vastaaja on jättänyt myöntämättä, että tällaisen toimen toteuttaminen poistaisi mahdollisen valikoivan edun (jos tällaisen katsotaan olevan olemassa), jolloin lainvastaista valtiontukea, joka on unionin oikeuden mukaan perittävä takaisin, ei olisi olemassa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan takaisinperittävän tuen määrää määritettäessä tappiot, vähennykset ja vapautukset, jotka olivat kantajien käytettävissä, kun ne vaativat konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajien käytettävissä kyseisenä aikana, jos ne eivät olisi vaatineet kyseistä vapautusta, on otettava huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella. Kantajat väittävät, että tämä on riidanalaisen päätöksen 203 perustelukappaleen asianmukainen tulkinta, mutta sikäli kuin näin ei ole, riidanalainen päätös on virheellinen, koska tällaisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten huomiotta jättäminen johtaisi tuen määrän laskemiseen liian suureksi, mikä vääristäisi sisämarkkinoita. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan takaisinperittävän tuen määrää määritettäessä tappiot, vähennykset ja vapautukset, jotka olivat kantajien käytettävissä, kun ne vaativat konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajien käytettävissä kyseisenä aikana, jos ne eivät olisi vaatineet kyseistä vapautusta, on otettava huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella. Kantajat väittävät, että tämä on riidanalaisen päätöksen 203 perustelukappaleen asianmukainen tulkinta, mutta sikäli kuin näin ei ole, riidanalainen päätös on virheellinen, koska tällaisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten huomiotta jättäminen johtaisi tuen määrän laskemiseen liian suureksi, mikä vääristäisi sisämarkkinoita.

---

(1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/32 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/32

---

Kanne 5.7.2019 — Vodafone Group ym. v. komissio

(asia T-491/19)

(2019/C 312/27)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Vodafone Group plc (Newbury, Yhdistynyt kuningaskunta), Vodafone Consolidated Holdings Ltd (Newbury), Vodafone Finance UK Ltd (Newbury) ja Vodafone Jersey Dollar Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (edustajat: J. Gardiner, QC, I. Taylor, M. Lane ja J. Holland, Solicitors)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin tuomioistuinta

| — | kumoamaan kokonaan tai osittain Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan kokonaan tai osittain Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

| 1. | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja ja teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että ulkomaisia väliyhtiöitä (controlled foreign companies, jäljempänä CFC) koskevat säännöt ovat asian kannalta merkityksellinen viitejärjestelmä. |
| --- | --- |

1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja ja teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että ulkomaisia väliyhtiöitä (controlled foreign companies, jäljempänä CFC) koskevat säännöt ovat asian kannalta merkityksellinen viitejärjestelmä.

| 2. | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja, kun se katsoi, että ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettava vapautus (jäljempänä GFE-vapautus) on poikkeus. |
| --- | --- |

2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja, kun se katsoi, että ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettava vapautus (jäljempänä GFE-vapautus) on poikkeus.

| 3. | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja, kun se katsoi, että siltä osin kuin GFE-vapautus liittyy Yhdistyneen kuningaskunnan avainhenkilötoimintaan (significant people functions), se ei ole oikeutettu, minkä vuoksi se on valikoiva. |
| --- | --- |

3.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja, kun se katsoi, että siltä osin kuin GFE-vapautus liittyy Yhdistyneen kuningaskunnan avainhenkilötoimintaan (significant people functions), se ei ole oikeutettu, minkä vuoksi se on valikoiva.

| 4. | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen eikä esittänyt perusteluja, kun se katsoi, että GFE-vapautus on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu. |
| --- | --- |

4.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen eikä esittänyt perusteluja, kun se katsoi, että GFE-vapautus on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu.

| 5. | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että tietyt GFE-vapautukseen oikeutetut henkilöt saivat edun verrattuna tilanteeseen, jossa GFE-vapautusta ei sovellettu. |
| --- | --- |

5.

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että tietyt GFE-vapautukseen oikeutetut henkilöt saivat edun verrattuna tilanteeseen, jossa GFE-vapautusta ei sovellettu.

| 6. | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja ja teki ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että ”CFC-vero”, joka kannetaan aidosti sijoittautuneilta unionin yhtiöiltä, on sijoittautumisvapautta koskevan unionin periaatteen mukainen. |
| --- | --- |

6.

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja ja teki ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että ”CFC-vero”, joka kannetaan aidosti sijoittautuneilta unionin yhtiöiltä, on sijoittautumisvapautta koskevan unionin periaatteen mukainen.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/33 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/33

---

Kanne 5.7.2019 — GlaxoSmithKline Finance ja Setfirst v. komissio

(asia T-492/19)

(2019/C 312/28)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: GlaxoSmithKline Finance plc (Brentford, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Setfirst Ltd (Brentford) (edustajat: K. Bacon, QC, ja asianajaja A. Lyle-Smythe)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan kokonaisuudessaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final |
| --- | --- |

—

kumoamaan kokonaisuudessaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin se koskee tai saattaa koskea tosiasiallisesti perustettuja ulkomaisia väliyhtiöitä, jotka harjoittavat tosiasiallista taloudellista toimintaa toisessa jäsenvaltiossa |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin se koskee tai saattaa koskea tosiasiallisesti perustettuja ulkomaisia väliyhtiöitä, jotka harjoittavat tosiasiallista taloudellista toimintaa toisessa jäsenvaltiossa

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen sikäli kuin siinä ei anneta adressaatille riittävästi tietoa takaisinperittävän tuen täsmällisen määrän laskemiseksi ilman kohtuuttomia vaikeuksia |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen sikäli kuin siinä ei anneta adressaatille riittävästi tietoa takaisinperittävän tuen täsmällisen määrän laskemiseksi ilman kohtuuttomia vaikeuksia

| — | toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen asianmukaiseksi katsomissaan määrin ja |
| --- | --- |

—

toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen asianmukaiseksi katsomissaan määrin ja

| — | joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja esitti puutteelliset perustelut, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus on etu, koska kun on kyse toiseen jäsenvaltioon tosiasiallisesti sijoittautuneista ulkomaisista väliyhtiöistä (CFC), tuomion Cadbury Schweppes (1) vaikutus on se, että niiden emoyhtiöiden ei pitäisi joutua maksamaan minkäänlaista CFC-veroa (ei edes alennettua veroa, joka kannetaan osittaisen konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen vuoksi). |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja esitti puutteelliset perustelut, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus on etu, koska kun on kyse toiseen jäsenvaltioon tosiasiallisesti sijoittautuneista ulkomaisista väliyhtiöistä (CFC), tuomion Cadbury Schweppes (1) vaikutus on se, että niiden emoyhtiöiden ei pitäisi joutua maksamaan minkäänlaista CFC-veroa (ei edes alennettua veroa, joka kannetaan osittaisen konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen vuoksi).

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei ole oikeutettavissa sijoittautumisvapauden noudattamisen varmistamisella. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei ole oikeutettavissa sijoittautumisvapauden noudattamisen varmistamisella.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei ole oikeutettu poikkeus, joka perustuu tarpeeseen välttää sellainen monitahoinen ja kohtuuttoman työläs voittojen kohdentaminen avainhenkilötoimintaan, joka perustuu OECD:n lähestymistapaan voittojen jakamisesta kiinteisiin toimipaikkoihin. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus ei ole oikeutettu poikkeus, joka perustuu tarpeeseen välttää sellainen monitahoinen ja kohtuuttoman työläs voittojen kohdentaminen avainhenkilötoimintaan, joka perustuu OECD:n lähestymistapaan voittojen jakamisesta kiinteisiin toimipaikkoihin.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se jätti toimittamatta riittävät tiedot takaisinperimistä koskevista parametreistä. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se jätti toimittamatta riittävät tiedot takaisinperimistä koskevista parametreistä.

---

(1)  Tuomio 12.9.2006, Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas v. Commissioner of Inland Revenue (Case C-196/04, EU:C:2006:544).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/35 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/35

---

Kanne 5.7.2019 — International Personal Finance Investments v. komissio

(asia T-493/19)

(2019/C 312/29)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: International Personal Finance Investments Ltd (Leeds, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: M. Anderson, Solicitor)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final kokonaisuudessaan siltä osin kuin se koskee kantajaa |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526 final kokonaisuudessaan siltä osin kuin se koskee kantajaa

| — | jos riidanalaista päätöstä ei kumota kokonaisuudessaan, (a) kumoamaan sen siltä osin kuin sitä sovelletaan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvussa esiintyvään vastaavaa korkoa (matched interest) koskevaan vapautukseen ja (b) määräämään, että määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää, kun se vaati konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta (GFE-vapautus), tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä ajankohtana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella |
| --- | --- |

—

jos riidanalaista päätöstä ei kumota kokonaisuudessaan, (a) kumoamaan sen siltä osin kuin sitä sovelletaan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 luvussa esiintyvään vastaavaa korkoa (matched interest) koskevaan vapautukseen ja (b) määräämään, että määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää, kun se vaati konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta (GFE-vapautus), tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä ajankohtana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella

| — | velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole osoittanut, että GFE-vapautus on etu kussakin tapauksessa, jossa sitä on vaadittu. Kantaja väittää edelleen, että se päätti vaatia mainittua vapautusta — ja mietti alun perin 75 prosentin vapautusta — pohtimatta, olisiko sen verovelvollisuus voinut olla suppeampi, jos se olisi tehnyt analyysin (vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 A osan 5 luvun 371EB §:ssä säädetyn avainhenkilötoimintakriteerin mukaisesti. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole osoittanut, että GFE-vapautus on etu kussakin tapauksessa, jossa sitä on vaadittu. Kantaja väittää edelleen, että se päätti vaatia mainittua vapautusta — ja mietti alun perin 75 prosentin vapautusta — pohtimatta, olisiko sen verovelvollisuus voinut olla suppeampi, jos se olisi tehnyt analyysin (vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 A osan 5 luvun 371EB §:ssä säädetyn avainhenkilötoimintakriteerin mukaisesti.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan kyseessä ei ollut valtion toimenpide eikä valtion varoilla toteutettu toimenpide. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole näyttänyt toteen, että GFE-vapautuksen vaatiminen on ehdottomasti johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan kyseessä ei ollut valtion toimenpide eikä valtion varoilla toteutettu toimenpide. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole näyttänyt toteen, että GFE-vapautuksen vaatiminen on ehdottomasti johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan GFE-vapautus ei suosi tiettyjä yrityksiä eikä tiettyjen tavaroiden valmistamista. Kantaja väittää, että vastaaja teki virheen (i) vahvistamalla viitejärjestelmän liian suppeasti edellä mainitun lainsäädännön 9A osan säännöiksi laajemman Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän sijaan, (ii) olemalla ymmärtämättä, että mainitun 9A osan 9 luku ei ole poikkeus sen 5 luvusta ja (iii) jättämällä toteamatta, että vaikka mainittu 9 luku olisi poikkeus mainitusta 5 luvusta, se on oikeutettavissa asianomaisen lainsäädännön 9A osan luonteella tai yleisellä rakenteella. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan GFE-vapautus ei suosi tiettyjä yrityksiä eikä tiettyjen tavaroiden valmistamista. Kantaja väittää, että vastaaja teki virheen (i) vahvistamalla viitejärjestelmän liian suppeasti edellä mainitun lainsäädännön 9A osan säännöiksi laajemman Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmän sijaan, (ii) olemalla ymmärtämättä, että mainitun 9A osan 9 luku ei ole poikkeus sen 5 luvusta ja (iii) jättämällä toteamatta, että vaikka mainittu 9 luku olisi poikkeus mainitusta 5 luvusta, se on oikeutettavissa asianomaisen lainsäädännön 9A osan luonteella tai yleisellä rakenteella.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan GFE-vapautus ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kantaja väittää, että vastaaja teki virheen, kun se katsoi, että kyseinen vapaus on omiaan vaikuttamaan monikansallisten konsernien tekemiin valintoihin, kun on kyse niiden konsernirahoitustoimintojen sijoittamisesta ja päätoimipaikasta unionissa erityisesti, kun otetaan huomioon tasapuolisten toimintaedellytysten puuttuminen ja CFC-sääntöjen puuttuminen 15 muussa jäsenvaltiossa ennen vuotta 2016. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan GFE-vapautus ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kantaja väittää, että vastaaja teki virheen, kun se katsoi, että kyseinen vapaus on omiaan vaikuttamaan monikansallisten konsernien tekemiin valintoihin, kun on kyse niiden konsernirahoitustoimintojen sijoittamisesta ja päätoimipaikasta unionissa erityisesti, kun otetaan huomioon tasapuolisten toimintaedellytysten puuttuminen ja CFC-sääntöjen puuttuminen 15 muussa jäsenvaltiossa ennen vuotta 2016.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan GFE-vapautus ei vääristä eikä uhkaa vääristää kilpailua. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole osoittanut, että kyseisen vapautuksen vaatiminen on ehdottomasti johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja että se ei vääristä kilpailua edellä neljännessä kanneperusteessa esitetyt argumentit huomioiden. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan GFE-vapautus ei vääristä eikä uhkaa vääristää kilpailua. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole osoittanut, että kyseisen vapautuksen vaatiminen on ehdottomasti johtanut yhteisöverovelvollisuuden supistumiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja että se ei vääristä kilpailua edellä neljännessä kanneperusteessa esitetyt argumentit huomioiden.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan väitetyn tuen takaisinperiminen olisi unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. Kantaja väittää, että avainhenkilötoimintakriteeri on oikeudellisesti epävarma, Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli harkintavaltaa puuttua kyseiseen epävarmuuteen ja vastaaja laiminlöi velvollisuutensa suorittaa kaikkien asian kannalta merkityksellisten osatekijöiden täysimääräinen analyysi. Kun vastaaja määräsi tuen takaisinperimisestä, se toimi vastoin neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 16 artiklan 1 kohtaa, jossa kielletään tuen takaisinperiminen, kun tämä olisi unionin oikeuden yleisen periaatteen vastaista. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan väitetyn tuen takaisinperiminen olisi unionin oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. Kantaja väittää, että avainhenkilötoimintakriteeri on oikeudellisesti epävarma, Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli harkintavaltaa puuttua kyseiseen epävarmuuteen ja vastaaja laiminlöi velvollisuutensa suorittaa kaikkien asian kannalta merkityksellisten osatekijöiden täysimääräinen analyysi. Kun vastaaja määräsi tuen takaisinperimisestä, se toimi vastoin neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 16 artiklan 1 kohtaa, jossa kielletään tuen takaisinperiminen, kun tämä olisi unionin oikeuden yleisen periaatteen vastaista.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan valikoiva etu poistuisi eikä takaisinperimistä edellytettäisi, jos Yhdistynyt kuningaskunta laajentaisi taannehtivasti GFE-vapautusta tytäryhtiöiden lainanantoon ja kolmansille osapuolille lainaamiseen. Kantajaa väittää, että vastaaja ei ole katsonut, että tällaisen toimen toteuttaminen poistaisi mahdollisen valikoivan edun (jos tällaisen katsottaisiin olevan olemassa), jolloin lainvastaista valtiontukea, joka on unionin oikeuden mukaan perittävä takaisin, ei olisi olemassa. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan valikoiva etu poistuisi eikä takaisinperimistä edellytettäisi, jos Yhdistynyt kuningaskunta laajentaisi taannehtivasti GFE-vapautusta tytäryhtiöiden lainanantoon ja kolmansille osapuolille lainaamiseen. Kantajaa väittää, että vastaaja ei ole katsonut, että tällaisen toimen toteuttaminen poistaisi mahdollisen valikoivan edun (jos tällaisen katsottaisiin olevan olemassa), jolloin lainvastaista valtiontukea, joka on unionin oikeuden mukaan perittävä takaisin, ei olisi olemassa.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää, kun se vaati GFE-vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä ajankohtana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella. Kantaja väittää, että tämä on riidanalaisen päätöksen 203 perustelukappaleen asianmukainen tulkinta, mutta sikäli kuin näin ei ole, riidanalainen päätös on virheellinen, koska tällaisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten huomiotta jättäminen johtaisi siihen, että tuen määrä laskettaisiin liian suureksi, mikä vääristäisi sisämarkkinoita. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää, kun se vaati GFE-vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä ajankohtana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, otetaan kummassakin tapauksessa huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella. Kantaja väittää, että tämä on riidanalaisen päätöksen 203 perustelukappaleen asianmukainen tulkinta, mutta sikäli kuin näin ei ole, riidanalainen päätös on virheellinen, koska tällaisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten huomiotta jättäminen johtaisi siihen, että tuen määrä laskettaisiin liian suureksi, mikä vääristäisi sisämarkkinoita.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole perustellut syitään, jotka koskevat vastaavaa korkoa (matched interest) koskevaa vapautusta (jäljempänä MIE-vapautus), eikä analysoinut täysimääräisesti kaikkia asian kannalta merkityksellisiä tekijöitä. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole tehnyt eroa 9 luvussa esiintyvän itsenäisesti toimivan kolmen eri vapautuksen välillä, eikä ymmärtänyt, että MIE-vapautus ei kuvaa avainhenkilötoimintakriteeriä ja että MIE-vapautuksen olemassaolo (joka liittyy erottamattomasti sääntöihin, joilla rajoitetaan korkomenojen vähennyskelpoisuutta) mainitussa 9 luvussa osoittaa, että vastaaja teki virheen, kun se määritti viitejärjestelmän suppeasti lainsäädännön 9A osan säännöiksi eikä laajemmaksi Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmäksi. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole perustellut syitään, jotka koskevat vastaavaa korkoa (matched interest) koskevaa vapautusta (jäljempänä MIE-vapautus), eikä analysoinut täysimääräisesti kaikkia asian kannalta merkityksellisiä tekijöitä. Kantaja väittää, että vastaaja ei ole tehnyt eroa 9 luvussa esiintyvän itsenäisesti toimivan kolmen eri vapautuksen välillä, eikä ymmärtänyt, että MIE-vapautus ei kuvaa avainhenkilötoimintakriteeriä ja että MIE-vapautuksen olemassaolo (joka liittyy erottamattomasti sääntöihin, joilla rajoitetaan korkomenojen vähennyskelpoisuutta) mainitussa 9 luvussa osoittaa, että vastaaja teki virheen, kun se määritti viitejärjestelmän suppeasti lainsäädännön 9A osan säännöiksi eikä laajemmaksi Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisöverojärjestelmäksi.

---

(1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/37 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/37

---

Kanne 9.7.2019 — Banco Cooperativo Español v. SRB

(asia T-498/19)

(2019/C 312/30)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Banco Cooperativo Español, S.A., (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat D. Sarmiento Ramirez-Escudero ja J. Beltran de Lubiano Saez de Urabain)

Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | pääasiallisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

pääasiallisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen

| — | toissijaisesti






  a) | toteamaan kannekirjelmässä esitetyllä tavalla, että delegoidun asetuksen 2015/63 12 ja 14 artiklaa ei sovelleta, ja |
| --- | --- | --- |

—

toissijaisesti

a)

toteamaan kannekirjelmässä esitetyllä tavalla, että delegoidun asetuksen 2015/63 12 ja 14 artiklaa ei sovelleta, ja

| b) | kumoamaan riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

b)

kumoamaan riidanalaisen päätöksen

| — | joka tapauksessa velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Nyt käsiteltävä kanne on nostettu kriisinratkaisurahastoon rahoituskautta 2019 varten etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien laskemisesta 16.4.2019 tehdystä yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätöksestä (SRB/ES/SRF/2019/10).

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 (1) 12 artiklan 2 kohdan rikkomiseen






  — | Tältä osin kantaja väittää, että delegoidun asetuksen 12 ja 14 artiklaa on tulkittava siten, että vuonna 2018 perustettu laitosten suojajärjestelmä on tunnustettava kriisinratkaisurahastoon rahoituskautta 2019 varten etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien laskemiseksi. |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 (1) 12 artiklan 2 kohdan rikkomiseen

—

Tältä osin kantaja väittää, että delegoidun asetuksen 12 ja 14 artiklaa on tulkittava siten, että vuonna 2018 perustettu laitosten suojajärjestelmä on tunnustettava kriisinratkaisurahastoon rahoituskautta 2019 varten etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien laskemiseksi.

| 2) | Toinen toissijainen kanneperuste, joka perustuu SEUT 277 artiklaan perustuvaan lainvastaisuusväitteeseen ja jolla unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että delegoidun asetuksen 12 ja 14 artiklaa ei sovelleta direktiivin 2014/59 (2)/EU 103 artiklan 2 ja 7 kohdan rikkomisen vuoksi






  — | Tältä osin kantaja väittää, että jos delegoidun asetuksen 12 ja 14 artiklaa olisi tulkittava siten, että vuonna 2018 perustettua laitosten suojajärjestelmää ei ole tunnustettava kriisinratkaisurahastoon rahoituskautta 2019 varten etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien laskemiseksi, delegoidun asetuksen edellä mainitut artiklat rikkovat direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 2 ja 7 kohtaa, koska niissä jätetään ottamatta huomioon toimivallan delegoimista komissiolle koskevat vaatimukset eli vaatimukset siitä, että (i) rahastoon suoritettavien osuuksien on vastattava rahoitusosuuksia suorittavan laitoksen riskitasoa ja (ii) rahastoon suoritettavien osuuksien osalta otetaan huomioon osallistuminen laitosten suojajärjestelmään. |
| --- | --- | --- |

2)

Toinen toissijainen kanneperuste, joka perustuu SEUT 277 artiklaan perustuvaan lainvastaisuusväitteeseen ja jolla unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että delegoidun asetuksen 12 ja 14 artiklaa ei sovelleta direktiivin 2014/59 (2)/EU 103 artiklan 2 ja 7 kohdan rikkomisen vuoksi

—

Tältä osin kantaja väittää, että jos delegoidun asetuksen 12 ja 14 artiklaa olisi tulkittava siten, että vuonna 2018 perustettua laitosten suojajärjestelmää ei ole tunnustettava kriisinratkaisurahastoon rahoituskautta 2019 varten etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien laskemiseksi, delegoidun asetuksen edellä mainitut artiklat rikkovat direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 2 ja 7 kohtaa, koska niissä jätetään ottamatta huomioon toimivallan delegoimista komissiolle koskevat vaatimukset eli vaatimukset siitä, että (i) rahastoon suoritettavien osuuksien on vastattava rahoitusosuuksia suorittavan laitoksen riskitasoa ja (ii) rahastoon suoritettavien osuuksien osalta otetaan huomioon osallistuminen laitosten suojajärjestelmään.

---

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä kriisinratkaisun rahoitusjärjestelyihin etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien osalta 21.10.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (EUVL 2016, L 233, s. 1).

(2)  Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/59/EU (EUVL 2014, L 173, s. 170).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/38 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/38

---

Kanne 12.7.2019 — Corneli v. EKP

(asia T-501/19)

(2019/C 312/31)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Francesca Corneli (Velletri, Italia) (edustaja: asianajaja F. Ferraro)

Vastaaja: Euroopan keskuspankki

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan EKP:n johtokunnan 29.5.2019 tekemän päätöksen L/LDG/19/182, jolla on evätty oikeus tutustua Banca Carige S.p.A:n, jonka kotipaikka on Genova (Italia), asettamista erityishallintomenettelyyn koskevaan EKP:n päätökseen ja siihen liittyvään asiakirja-aineistoon, sekä määräämään, että vastaajan on esitettävä ja jätettävä tuomioistuimelle edellä mainittu päätös ja kaikki sitä valmistelleet, seuranneet tai siihen liittyvät toimet |
| --- | --- |

—

kumoamaan EKP:n johtokunnan 29.5.2019 tekemän päätöksen L/LDG/19/182, jolla on evätty oikeus tutustua Banca Carige S.p.A:n, jonka kotipaikka on Genova (Italia), asettamista erityishallintomenettelyyn koskevaan EKP:n päätökseen ja siihen liittyvään asiakirja-aineistoon, sekä määräämään, että vastaajan on esitettävä ja jätettävä tuomioistuimelle edellä mainittu päätös ja kaikki sitä valmistelleet, seuranneet tai siihen liittyvät toimet

| — | velvoittamaan EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteessa vaaditaan kumoamaan EKP:n johtokunnan 29.5.2019 tekemä päätös L/LDG/19/182, jolla on evätty oikeus tutustua Banca Carige S.p.A:n, jonka kotipaikka on Genova (Italia), asettamista erityishallintomenettelyyn koskevaan EKP:n päätökseen ja siihen liittyvään asiakirja-aineistoon, sekä määräämään, että vastaajan on esitettävä ja jätettävä tuomioistuimelle edellä mainittu päätös ja kaikki sitä valmistelleet, seuranneet tai siihen liittyvät toimet.

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu EKP:n päätöksen 2004/3 4 artiklan rikkomiseen ja sellaisten tietojen luottamuksellisuutta, joiden luottamuksellisuutta suojellaan unionin lainsäädännön perusteella, koskevan poikkeuksen virheelliseen soveltamiseen.






  — | Tältä osin vedotaan riidanalaisen päätöksen lainvastaisuuteen siltä osin kuin siinä jätetään esittämättä konkreettiset seikat, jotka osoittaisivat riidanalaisen asiakirjan luottamukselliset osat, niiden tarkoituksen EKP:n kannalta ja riskit, joita niiden ilmaisemisesta aiheutuisi. Asiaan liittyvien intressien vertailussa on katsottava, että säästäjien konkreettinen intressi osakeomistusosuuksiensa suojaamiseksi ja yhtiön hallinnon tehokkuuden ja avoimuuden turvaamiseksi on ilman muuta asettava etusijalle verrattuna valvontamenettelyjen suojaa koskevaan yleiseen ja perustelemattomaan vaatimukseen. |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu EKP:n päätöksen 2004/3 4 artiklan rikkomiseen ja sellaisten tietojen luottamuksellisuutta, joiden luottamuksellisuutta suojellaan unionin lainsäädännön perusteella, koskevan poikkeuksen virheelliseen soveltamiseen.

—

Tältä osin vedotaan riidanalaisen päätöksen lainvastaisuuteen siltä osin kuin siinä jätetään esittämättä konkreettiset seikat, jotka osoittaisivat riidanalaisen asiakirjan luottamukselliset osat, niiden tarkoituksen EKP:n kannalta ja riskit, joita niiden ilmaisemisesta aiheutuisi. Asiaan liittyvien intressien vertailussa on katsottava, että säästäjien konkreettinen intressi osakeomistusosuuksiensa suojaamiseksi ja yhtiön hallinnon tehokkuuden ja avoimuuden turvaamiseksi on ilman muuta asettava etusijalle verrattuna valvontamenettelyjen suojaa koskevaan yleiseen ja perustelemattomaan vaatimukseen.

| 2) | Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei pyydetyn asiakirjan luottamuksellisuutta ole perusteltu.






  — | Tältä osin vedotaan siihen, että EKP ei esitä mitään perusteluja riidanalaisen toimen ”luottamuksellisuudelle”, vaan se ainoastaan väittää lakonisesti, että sen valvontamenettelyjen suoja oikeuttaa epäämään asiakirjaan tutustumisen. |
| --- | --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei pyydetyn asiakirjan luottamuksellisuutta ole perusteltu.

—

Tältä osin vedotaan siihen, että EKP ei esitä mitään perusteluja riidanalaisen toimen ”luottamuksellisuudelle”, vaan se ainoastaan väittää lakonisesti, että sen valvontamenettelyjen suoja oikeuttaa epäämään asiakirjaan tutustumisen.

| 3) | Kolmas kanneperuste, joka perustuu EKP:n päätöksen 2004/3 7 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sekä perustelujen puuttumiseen.






  — | Tässä yhteydessä vedotaan päätöksen 2004/3 7 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan vakavaan rikkomiseen ja perustelujen puuttumiseen, koska edellytykset yleiseen luottamuksellisuusolettamaan vetoamiseen eivät täyty eikä EKP ole muutenkaan arvioinut tutustumista koskevan hakemuksen kohteena olevia asiakirjoja konkreettisesti. |
| --- | --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu EKP:n päätöksen 2004/3 7 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sekä perustelujen puuttumiseen.

—

Tässä yhteydessä vedotaan päätöksen 2004/3 7 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan vakavaan rikkomiseen ja perustelujen puuttumiseen, koska edellytykset yleiseen luottamuksellisuusolettamaan vetoamiseen eivät täyty eikä EKP ole muutenkaan arvioinut tutustumista koskevan hakemuksen kohteena olevia asiakirjoja konkreettisesti.

| 4) | Neljäs kanneperuste, joka perustuu tehokasta oikeussuojaa tuomioistuimissa koskevan oikeuden (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla) sekä päätöksen EKP 2004/3 7 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan 2 kohdan rikkomiseen.






  — | Tässä yhteydessä korostetaan, ettei EKP:llä ole oikeutta tehdä tyhjiksi toimen vastaanottajina olevien osapuolten, joita myös pankin osakkaat ovat, intressejä; niillä on oikeus Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitettuun tehokkaaseen oikeussuojaan niin sanottua ”huonoa” julkisen vallan käyttöä vastaan. EKP on myös rikkonut päätöksen EKP 2004/3 7 artiklan 3 kohtaa ja 8 artiklan 2 kohtaa, koska se on useaan kertaan vedonnut poikkeuksellisen suureen työmäärään esittämättä siitä mitään näyttöä voidakseen jatkaa asiakirjaan tutustumista koskevaan kantajan hakemukseen vastaamista varten säädettyä määräaikaa 20 päivällä. |
| --- | --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu tehokasta oikeussuojaa tuomioistuimissa koskevan oikeuden (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla) sekä päätöksen EKP 2004/3 7 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan 2 kohdan rikkomiseen.

—

Tässä yhteydessä korostetaan, ettei EKP:llä ole oikeutta tehdä tyhjiksi toimen vastaanottajina olevien osapuolten, joita myös pankin osakkaat ovat, intressejä; niillä on oikeus Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitettuun tehokkaaseen oikeussuojaan niin sanottua ”huonoa” julkisen vallan käyttöä vastaan. EKP on myös rikkonut päätöksen EKP 2004/3 7 artiklan 3 kohtaa ja 8 artiklan 2 kohtaa, koska se on useaan kertaan vedonnut poikkeuksellisen suureen työmäärään esittämättä siitä mitään näyttöä voidakseen jatkaa asiakirjaan tutustumista koskevaan kantajan hakemukseen vastaamista varten säädettyä määräaikaa 20 päivällä.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/39 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/39

---

Kanne 12.7.2019 — Corneli v. EKP

(asia T-502/19)

(2019/C 312/32)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Francesca Corneli (Velletri, Italia) (edustajat: asianajajat M. Condinanzi, L. Boggio ja F. Ferraro)

Vastaaja: Euroopan keskuspankki

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | toteamaan riidanalaisen päätöksen mitättömäksi vahvistettuaan ensin sen lainvastaisuuden |
| --- | --- |

—

toteamaan riidanalaisen päätöksen mitättömäksi vahvistettuaan ensin sen lainvastaisuuden

| — | velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

| — | määräämään prosessinjohtotoimena, että tuomioistuimeen toimitetaan riidanalainen toimi ja myöhempi uusimispäätös täydellisinä toisintoina. |
| --- | --- |

—

määräämään prosessinjohtotoimena, että tuomioistuimeen toimitetaan riidanalainen toimi ja myöhempi uusimispäätös täydellisinä toisintoina.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Esillä oleva kanne on nostettu Euroopan keskuspankin neuvoston 1.1.2019 tekemästä päätöksestä ECB-SSM-2019-ITCAR-11, joka annettiin valvontaelimen päätösluonnoksen perusteella, joka laadittiin neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (1) 26 artiklan 8 kohdan ja 1.9.1993 annetun asetuksen nro 385 (decreto legislativo, jäljempänä TUB) sellaisten 69 q §:n, 70 §:n ja 98 §:n nojalla, joilla saatetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU 29 artikla osaksi Italian oikeusjärjestystä, yhdessä asetuksen (EU) 1024/2013 9 artiklan 2 kohdan kanssa, ja jolla purettiin Banca Carige S.p.A:n, jonka sääntömääräinen kotipaikka on Genova, hallinto- ja valvontaelimet ja niiden tilalle nimitettiin kolme selvitysmiestä ja kolmesta jäsenestä koostuva valvontakomitea.

Kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen kanteensa tueksi.

| 1. | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu sekä direktiivin 2014/59/EU (2) 28 ja 29 artiklaa sekä TUB:n 69 q §:ää ja sitä seuraavia pykäliä on rikottu






  — | Kantaja väittää tältä osin, että varhaiset toimet on toteutettava vaiheittain, mikä ei käsiteltävässä asiassa toteutunut. Rajoittavin toimi on näin ollen lainvastainen ja mitätön. |
| --- | --- | --- |

1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu sekä direktiivin 2014/59/EU (2) 28 ja 29 artiklaa sekä TUB:n 69 q §:ää ja sitä seuraavia pykäliä on rikottu

—

Kantaja väittää tältä osin, että varhaiset toimet on toteutettava vaiheittain, mikä ei käsiteltävässä asiassa toteutunut. Rajoittavin toimi on näin ollen lainvastainen ja mitätön.

| 2. | Toinen kanneperuste, jonka mukaan perustelut olivat puutteelliset niiden suhteellisuus- ja vaiheittaisedellytysten osalta, joita varhaisia toimia koskeva koko järjestelmä edellyttää |
| --- | --- |

2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan perustelut olivat puutteelliset niiden suhteellisuus- ja vaiheittaisedellytysten osalta, joita varhaisia toimia koskeva koko järjestelmä edellyttää

| 3. | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 2014/59/EU 29 artiklan viimeistä virkettä on rikottu sekä julkishallintoon sovellettavan hyvän hallinnon periaatetta loukattu






  — | Kantaja väittää tältä osin, että aiemman johtokunnan jäsenten nimittämien väliaikaisiksi hallinnonhoitajiksi loukkaa velvollisuutta välttää eturistiriitoja. |
| --- | --- | --- |

3.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 2014/59/EU 29 artiklan viimeistä virkettä on rikottu sekä julkishallintoon sovellettavan hyvän hallinnon periaatetta loukattu

—

Kantaja väittää tältä osin, että aiemman johtokunnan jäsenten nimittämien väliaikaisiksi hallinnonhoitajiksi loukkaa velvollisuutta välttää eturistiriitoja.

| 4. | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan toimivallan väärinkäyttöä koskevaa TUB:n 70 §:ää on rikottu sekä perustelut on jätetty antamatta






  — | Kantaja väittää tältä osin, että vakavien rikkomusten tai lainvastaisuuksien vuoksi perustettu erityishallinto merkitsee sitä, että toimi on ristiriitainen ja epäjohdonmukainen. |
| --- | --- | --- |

4.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan toimivallan väärinkäyttöä koskevaa TUB:n 70 §:ää on rikottu sekä perustelut on jätetty antamatta

—

Kantaja väittää tältä osin, että vakavien rikkomusten tai lainvastaisuuksien vuoksi perustettu erityishallinto merkitsee sitä, että toimi on ristiriitainen ja epäjohdonmukainen.

| 5. | Viides kanneperuste, jonka mukaan on rikottu direktiiviin (EU) 1132/2017 (3) ja Italian siviilikoodeksiin sisältyviä osakkeenomistajien oikeuksia koskevia säännöksiä sekä loukattu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Italian perustuslaissa vahvistettuja perusperiaatteita omaisuudensuojasta, säästöjensuojasta ja yksityisen elinkeinotoiminnan suojasta sekä kansalaisten henkilökohtaisten valintojen itsemääräämisoikeudesta. |
| --- | --- |

5.

Viides kanneperuste, jonka mukaan on rikottu direktiiviin (EU) 1132/2017 (3) ja Italian siviilikoodeksiin sisältyviä osakkeenomistajien oikeuksia koskevia säännöksiä sekä loukattu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Italian perustuslaissa vahvistettuja perusperiaatteita omaisuudensuojasta, säästöjensuojasta ja yksityisen elinkeinotoiminnan suojasta sekä kansalaisten henkilökohtaisten valintojen itsemääräämisoikeudesta.

---

(1)  Luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63)

(2)  Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä 15.5.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/59/EU (EUVL 2014, L 173, s. 190).

(3)  Tietyistä yhtiöoikeuden osa-alueista 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2017/1132 (EUVL 2017, L 169, s. 46).

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/41 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/41

---

Kanne12.7.2019 –Crédit Lyonnais v. EKP

(asia T-504/19)

(2019/C 312/33)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Crédit Lyonnais (Lyon, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Champsaur ja A. Delors)

Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | SEUT 256 ja SEUT 263 artiklan perusteella kumoaa EKP:n 3.5.2019 antaman päätöksen ECB-SSM-2019-FRCAG-39 siltä osin kuin siinä evätään kantajalta lupa jättää vähimmäisomavaraisuusasteen laskennan ulkopuolelle 34 prosenttia sen vastuista CDC:lle |
| --- | --- |

—

SEUT 256 ja SEUT 263 artiklan perusteella kumoaa EKP:n 3.5.2019 antaman päätöksen ECB-SSM-2019-FRCAG-39 siltä osin kuin siinä evätään kantajalta lupa jättää vähimmäisomavaraisuusasteen laskennan ulkopuolelle 34 prosenttia sen vastuista CDC:lle

| — | velvoittaa EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

| 1. | Ensimmäisen kanneperusteen mukaan SEUT 266 artiklaa on rikottu ja unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun oikeusvoimaa ei ole otettu huomioon. Kantaja katsoo, että Euroopan keskuspankki rikkoi SEUT 266 artiklaa ja jätti huomiotta oikeusvoiman periaatteen, kun se perusti päätöksensä perusteisiin, jotka unionin yleinen tuomioistuin oli jo tutkinut ja hylännyt 13.7.2018 antamassaan tuomiossa Crédit agricole v. EKP (T-758/16, EU:T:2018:472), ja korosti yhä teoreettista riskiä Ranskan valtion maksukyvyttömyydestä ja riskiä omaisuuserien kiireellisestä myynnistä osoittamatta näiden väitteiden todennäköisyyttä. |
| --- | --- |

1.

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan SEUT 266 artiklaa on rikottu ja unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun oikeusvoimaa ei ole otettu huomioon. Kantaja katsoo, että Euroopan keskuspankki rikkoi SEUT 266 artiklaa ja jätti huomiotta oikeusvoiman periaatteen, kun se perusti päätöksensä perusteisiin, jotka unionin yleinen tuomioistuin oli jo tutkinut ja hylännyt 13.7.2018 antamassaan tuomiossa Crédit agricole v. EKP (T-758/16, EU:T:2018:472), ja korosti yhä teoreettista riskiä Ranskan valtion maksukyvyttömyydestä ja riskiä omaisuuserien kiireellisestä myynnistä osoittamatta näiden väitteiden todennäköisyyttä.

| 2. | Toisen kanneperusteen mukaan yhtäältä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1) 429 artiklan 14 kohtaa ja 400 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu, ja toisaalta EKP on ylittänyt toimivaltansa. Kantaja katsoo, että kun EKP perusti päätöksensä sille, että on olemassa keskittymäriski Caisse des dépôts et consignations’n (jäljempänä CDC) osalta, evätessään Crédit Lyonnais’lta (jäljempänä LCL) luvan jättää vähimmäisomavaraisuusasteen laskennan ulkopuolelle sen vastuut CDC:lle kokonaisuudessaan, EKP asettaa LCL:lle valtiovastuiden keskittymiä koskevan vakavaraisuusvaatimuksen, jota se ei asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla saa asettaa, ja käyttää sille kyseisen asetuksen 429 artiklan 14 kohdassa annettua toimivaltaa muuhun kuin kyseisessä artiklassa säädettyyn tarkoitukseen. |
| --- | --- |

2.

Toisen kanneperusteen mukaan yhtäältä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1) 429 artiklan 14 kohtaa ja 400 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu, ja toisaalta EKP on ylittänyt toimivaltansa. Kantaja katsoo, että kun EKP perusti päätöksensä sille, että on olemassa keskittymäriski Caisse des dépôts et consignations’n (jäljempänä CDC) osalta, evätessään Crédit Lyonnais’lta (jäljempänä LCL) luvan jättää vähimmäisomavaraisuusasteen laskennan ulkopuolelle sen vastuut CDC:lle kokonaisuudessaan, EKP asettaa LCL:lle valtiovastuiden keskittymiä koskevan vakavaraisuusvaatimuksen, jota se ei asetuksen (EU) N:o 575/2013 400 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla saa asettaa, ja käyttää sille kyseisen asetuksen 429 artiklan 14 kohdassa annettua toimivaltaa muuhun kuin kyseisessä artiklassa säädettyyn tarkoitukseen.

| 3. | Kolmannen kanneperusteen mukaan EKP on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on kieltäytynyt ottamasta huomioon säänneltyjen säästöjen erityisominaisuuksia ja näin laiminlyönyt velvollisuutensa tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki käsillä olevan tapauksen merkitykselliset seikat ja tehdä niistä tarittavat päätelmät. Kantaja katsoo, että näin tehdessään EKP teki ilmeisen arviointivirheen säänneltyjä säästöjä koskevien vakautta koskevien riskien osalta. |
| --- | --- |

3.

Kolmannen kanneperusteen mukaan EKP on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on kieltäytynyt ottamasta huomioon säänneltyjen säästöjen erityisominaisuuksia ja näin laiminlyönyt velvollisuutensa tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki käsillä olevan tapauksen merkitykselliset seikat ja tehdä niistä tarittavat päätelmät. Kantaja katsoo, että näin tehdessään EKP teki ilmeisen arviointivirheen säänneltyjä säästöjä koskevien vakautta koskevien riskien osalta.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/42 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/42

---

Kanne 17.7.2019 — Lux v. komissio

(asia T-513/19)

(2019/C 312/34)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Catherine Lux (Strasbourg, Ranska) (edustaja: asianajaja N. de Montigny)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan 21.9.2018 tehdyn hallinto- ja maksutoimiston (PMO) PMO.4-yksikön päätöksen katsoa kantajan sopimuksen siirtäminen Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisesta (EFSA) Euroopan lentoturvallisuusvirastoon (EASA) uudeksi työsopimuksesta ja olla soveltamalla häneen henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevissa 21 ja 22 artiklassa vahvistettuja siirtymätoimenpiteitä |
| --- | --- |

—

kumoamaan 21.9.2018 tehdyn hallinto- ja maksutoimiston (PMO) PMO.4-yksikön päätöksen katsoa kantajan sopimuksen siirtäminen Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisesta (EFSA) Euroopan lentoturvallisuusvirastoon (EASA) uudeksi työsopimuksesta ja olla soveltamalla häneen henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevissa 21 ja 22 artiklassa vahvistettuja siirtymätoimenpiteitä

| — | velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen..

| 1. | Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 21 ja 22 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin komissio on tulkinnut virheellisesti palvelukseen tulon käsitettä. |
| --- | --- |

1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 21 ja 22 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin komissio on tulkinnut virheellisesti palvelukseen tulon käsitettä.

| 2. | Toinen kanneperuste, joka perustuu yleisten täytäntöönpanosääntöjen 10 ja 12 artiklan rikkomiseen sillä perusteella, että kyseiset säännöt on annettu virastojen välisen liikkuvuuden edistämiseksi ja niillä vahvistetaan tässä yhteydessä mahdollisuus luoda eurooppalaista uraa virastoissa. |
| --- | --- |

2.

Toinen kanneperuste, joka perustuu yleisten täytäntöönpanosääntöjen 10 ja 12 artiklan rikkomiseen sillä perusteella, että kyseiset säännöt on annettu virastojen välisen liikkuvuuden edistämiseksi ja niillä vahvistetaan tässä yhteydessä mahdollisuus luoda eurooppalaista uraa virastoissa.

| 3. | Kolmas kanneperuste, joka perustuu oikeusvarmuuden ja taannehtivuuskiellon periaatteiden loukkaamiseen. Kantaja väittää tältä osin, että hänen päätöksensä jatkaa tehtäviään EASA:ssa vuonna 2017 perustui siihen, että EASA:n henkilöstöosasto vahvisti sen, että tämän jatkamisen johdosta hänelle turvattaisiin myös se, että hänelle EFSA:ssa kertyneitä eläkeoikeuksia koskevia edellytyksiä sovellettaisiin edelleen. |
| --- | --- |

3.

Kolmas kanneperuste, joka perustuu oikeusvarmuuden ja taannehtivuuskiellon periaatteiden loukkaamiseen. Kantaja väittää tältä osin, että hänen päätöksensä jatkaa tehtäviään EASA:ssa vuonna 2017 perustui siihen, että EASA:n henkilöstöosasto vahvisti sen, että tämän jatkamisen johdosta hänelle turvattaisiin myös se, että hänelle EFSA:ssa kertyneitä eläkeoikeuksia koskevia edellytyksiä sovellettaisiin edelleen.

| 4. | Neljäs kanneperuste, joka perustuu väliaikaisten toimihenkilöiden uran ja työskentelyn jatkuvuuden periaatteen loukkaamiseen. Kantaja väittää, että komissio ei voi jättää soveltamatta yleisten täytäntöönpanosääntöjen 10 ja 12 artiklaa siltä osin kuin juuri se on ottanut käyttöön väliaikaisen toimihenkilön palkkaamista virastoissa koskevaa yhteistä ja jatkuvaa arviointia koskevan periaatteen. |
| --- | --- |

4.

Neljäs kanneperuste, joka perustuu väliaikaisten toimihenkilöiden uran ja työskentelyn jatkuvuuden periaatteen loukkaamiseen. Kantaja väittää, että komissio ei voi jättää soveltamatta yleisten täytäntöönpanosääntöjen 10 ja 12 artiklaa siltä osin kuin juuri se on ottanut käyttöön väliaikaisen toimihenkilön palkkaamista virastoissa koskevaa yhteistä ja jatkuvaa arviointia koskevan periaatteen.

| 5. | Viides kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen. Kantaja väittää tältä osin, ettei minkään seikan perusteella voida perustella virkamiehen ja toimihenkilön erilaista kohtelua siltä osin kuin on kyse unionissa kertyneistä eläkeoikeuksista. |
| --- | --- |

5.

Viides kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen. Kantaja väittää tältä osin, ettei minkään seikan perusteella voida perustella virkamiehen ja toimihenkilön erilaista kohtelua siltä osin kuin on kyse unionissa kertyneistä eläkeoikeuksista.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/43 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/43

---

Kanne 22.7.2019 — Heitec v. EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)

(asia T-520/19)

(2019/C 312/35)

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Heitec AG (Erlangen, Saksa) (edustaja: asianajaja G. Wagner)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Hetec Datensysteme GmbH (Germering, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki HEITEC — EU-tavaramerkki nro 774 331

EUIPO:ssa käyty menettely: Menettämismenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 23.4.2019 asiassa R 1171/2018-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 2 kohdan rikkominen |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 2 kohdan rikkominen

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 40 säännön 5 kohdan ja sen kanssa yhdessä luettuina komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohdan kanssa, rikkominen. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 40 säännön 5 kohdan ja sen kanssa yhdessä luettuina komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohdan kanssa, rikkominen.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/44 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/44

---

Kanne 26.7.2019 — Sánchez Cano v. EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

(asia T-725/19)

(2019/C 312/36)

Kannekirjelmän kieli: espanja

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Sánchez Cano, SA (Molina del Segura, Espanja) (edustajat: asianajajat C. Giner Mas ja M. González Aleixandre)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus EU-tavaramerkiksi rekisteröidyksi sanamerkiksi EL TORO BALLS Fini — Rekisteröintihakemus nro 15 648 595

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.3.2019 asiassa R 2690/2017-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan ja |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan ja

| — | velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle tämän kanteen käsittelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja kantajalle asian käsittelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut tai, mikäli riidanalaisen päätöksen muu osapuoli tulee asiassa väliintulijaksi, velvoittaa vastaajan ja kyseisen muun osapuolen korvaamaan yhteisvastuullisesti kantajalle tämän kanteen käsittelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja kantajalle asian käsittelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle tämän kanteen käsittelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja kantajalle asian käsittelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut tai, mikäli riidanalaisen päätöksen muu osapuoli tulee asiassa väliintulijaksi, velvoittaa vastaajan ja kyseisen muun osapuolen korvaamaan yhteisvastuullisesti kantajalle tämän kanteen käsittelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja kantajalle asian käsittelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

Kanneperusteet

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/45 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/45

---

Kanne 26.7.2019 — Nord Stream v. parlamentti ja neuvosto

(asia T-530/19)

(2019/C 312/37)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Nord Stream AG (Zug, Sveitsi) (edustajat: asianajajat M. Raible, C. von Köckritz ja J. von Andreae)

Vastaajat: Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetun direktiivin 2009/73/EY muuttamisesta 17.4.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/692 siltä osin kuin kyseisen direktiivin 1 artiklan 9 kohdalla lisättiin siihen direktiivin 2009/73 49 a artiklan 3 kohdan ensimmäinen virke, jonka mukaan ”edellä 1 ja 2 kohdan mukaiset päätökset on tehtävä viimeistään 24 päivänä toukokuuta 2020”, ja |
| --- | --- |

—

kumoamaan maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetun direktiivin 2009/73/EY muuttamisesta 17.4.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/692 siltä osin kuin kyseisen direktiivin 1 artiklan 9 kohdalla lisättiin siihen direktiivin 2009/73 49 a artiklan 3 kohdan ensimmäinen virke, jonka mukaan ”edellä 1 ja 2 kohdan mukaiset päätökset on tehtävä viimeistään 24 päivänä toukokuuta 2020”, ja

| — | velvoittamaan Euroopan parlamentin ja/tai Euroopan unionin neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan parlamentin ja/tai Euroopan unionin neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan direktiivistä 2009/73 lisätyn 49 a artiklan mukainen määräaika mahdollisten poikkeusta koskevien päätösten saamiselle on kohtuuttoman lyhyt ja näin ollen sillä loukataan SEU 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua oikeasuhteisuutta koskevaa yleistä oikeusperiaatetta. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan direktiivistä 2009/73 lisätyn 49 a artiklan mukainen määräaika mahdollisten poikkeusta koskevien päätösten saamiselle on kohtuuttoman lyhyt ja näin ollen sillä loukataan SEU 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua oikeasuhteisuutta koskevaa yleistä oikeusperiaatetta.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 2009/73 muuttamisesta annettu direktiivi on osittain kumottava SEUT 296 artiklan vastaisena, koska kohtuuttoman lyhyen määräajan lisääminen riidanalaiseen säännökseen on perusteltu puutteellisesti. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 2009/73 muuttamisesta annettu direktiivi on osittain kumottava SEUT 296 artiklan vastaisena, koska kohtuuttoman lyhyen määräajan lisääminen riidanalaiseen säännökseen on perusteltu puutteellisesti.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella säännöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta, koska sillä rajoitetaan perusteettomasti direktiivistä 2009/73 lisätyn 49 a artiklan mukaisen poikkeuksen saamista. Lainsäädännössä edellytetään mahdollisuutta tällaisten poikkeusten saamiseen, jotta voidaan suojata sellaisten toimijoiden perusteltua luottamusta, jotka hoitavat kolmansissa maissa merellä sijaitsevia putkia, jotka olivat valmistuneet ja toiminnassa direktiivin 2009/73 muuttamisesta annetun direktiivin tullessa voimaan. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella säännöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta, koska sillä rajoitetaan perusteettomasti direktiivistä 2009/73 lisätyn 49 a artiklan mukaisen poikkeuksen saamista. Lainsäädännössä edellytetään mahdollisuutta tällaisten poikkeusten saamiseen, jotta voidaan suojata sellaisten toimijoiden perusteltua luottamusta, jotka hoitavat kolmansissa maissa merellä sijaitsevia putkia, jotka olivat valmistuneet ja toiminnassa direktiivin 2009/73 muuttamisesta annetun direktiivin tullessa voimaan.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/46 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/46

---

Kanne 29.7.2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral v. EUIPO (pantys)

(Asia T-532/19)

(2019/C 312/38)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral LTDA (Sorocaba, Brasilia) (edustajat: asianajajat B. Bittner ja U. Heinrich)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki pantys — Rekisteröintihakemus nro 17 869 310

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 22.5.2019 asiassa R 314/2019-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen sikäli kuin sillä hylättiin valitus seuraavien tavaroiden ja palveluiden osalta:






  — | luokka 5: terveyssiteet, kuukautissiteet, virtsankarkailusuojat |
| --- | --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen sikäli kuin sillä hylättiin valitus seuraavien tavaroiden ja palveluiden osalta:

—

luokka 5: terveyssiteet, kuukautissiteet, virtsankarkailusuojat

| — | luokka 35: naisten hygieniatuotteiden vähittäismyynti verkossa |
| --- | --- |

—

luokka 35: naisten hygieniatuotteiden vähittäismyynti verkossa

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

| — | Laaja käyttö Euroopan unionissa. |
| --- | --- |

—

Laaja käyttö Euroopan unionissa.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/47 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/47

---

Kanne 29.7.2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports v. EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)

(asia T-533/19)

(2019/C 312/39)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Sintra, Portugali) (edustaja: asianajaja D. Martins Pereira Soares)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Anadeco Gestion, SA (Cartagena, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus mustan, valkoisen ja harmaan värisen kuviomerkin sflooring rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemus nro 11 943 586

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.5.2019 asiassa R 1870/2018-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | ottaa kanteen tutkittavaksi kokonaisuudessaan, |
| --- | --- |

—

ottaa kanteen tutkittavaksi kokonaisuudessaan,

| — | peruuttaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan, |
| --- | --- |

—

peruuttaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan,

| — | muuttaa riidanalaista päätöstä tässä kanteessa esitetyillä perusteilla ja hyväksyy EU-tavaramerkin nro 11 943 586 (sflooring) rekisteröinnin, |
| --- | --- |

—

muuttaa riidanalaista päätöstä tässä kanteessa esitetyillä perusteilla ja hyväksyy EU-tavaramerkin nro 11 943 586 (sflooring) rekisteröinnin,

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien EUIPO:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut, ja |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien EUIPO:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut, ja

| — | velvoittaa muun osapuolen korvaamaan kantajalle EUIPO:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa muun osapuolen korvaamaan kantajalle EUIPO:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

Kanneperusteet

| — | Näyttö aiemman tavaramerkin T-FLOORING tosiasiallisesta käytöstä on riittämätön. |
| --- | --- |

—

Näyttö aiemman tavaramerkin T-FLOORING tosiasiallisesta käytöstä on riittämätön.

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/48 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/48

---

Kanne 30.7.2019 — H.R. Participations v. EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

(asia T-535/19)

(2019/C 312/40)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: H.R. Participations SA (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat P. Wilhelm ja J. Rossi)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Hottinger Investment Management Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki JCE HOTTINGUER — EU-tavaramerkki nro 10 093 391

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 3.5.2019 asiassa R 2078/2018-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | ottaa kanteen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi |
| --- | --- |

—

ottaa kanteen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen

| — | velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kaikki kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kaikki kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

| — | Olennaisten menettelymääräysten rikkominen siltä osin kuin mitättömyysosastolle esitettyyn mitättömyysvaatimukseen sisältyi virheitä. |
| --- | --- |

—

Olennaisten menettelymääräysten rikkominen siltä osin kuin mitättömyysosastolle esitettyyn mitättömyysvaatimukseen sisältyi virheitä.

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan c alakohdan, luettuna yhdessä saman asetuksen 8 artiklan 4 kohdan kanssa, rikkominen. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan c alakohdan, luettuna yhdessä saman asetuksen 8 artiklan 4 kohdan kanssa, rikkominen.

---

| 16.9.2019 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 312/49 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 312/49

---

Kanne 7.8.2019 — Isigny — Sainte Mère v. EUIPO (muoto, joka esittää kullanväristä astiaa, jossa on eräänlainen aalto)

(Asia T-546/19)

(2019/C 312/41)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Isigny — Sainte Mère (Isigny-sur-Mer, Ranska) (edustaja: asianajaja D. Mallo Saint-Jalmes)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: Kolmiulotteinen EU-tavaramerkki (muoto, joka esittää kullanväristä astiaa, jossa on eräänlainen aalto) — Rekisteröintihakemus nro 17 871 521

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 22.5.2019 asiassa R 1513/2018-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa riidanalaisen päätöksen. |
| --- | --- |

—

kumoaa riidanalaisen päätöksen.

Kanneperusteet

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

---