# Den Europæiske Unions C 312/2019

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 312 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang16. september 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 312

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang16. september 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2019/C 312/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2019/C 312/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2019/C 312/02 | Sag C-338/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italien) den 25. april 2019 — Telecom Italia SpA mod Regione Sardegna | 2 |
| 2019/C 312/03 | Sag C-368/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 6. maj 2019 — Telecom Italia SpA m.fl. mod Roma Capitale m.fl. | 3 |
| 2019/C 312/04 | Sag C-369/19 P: Appel iværksat den 8. maj 2019 af José-Ramón Herrero Torres til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 8. marts 2019 i sag T-326/18 – Herrero Torres mod EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) | 3 |
| 2019/C 312/05 | Sag C-377/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 13. maj 2019 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. m.fl. mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) | 4 |
| 2019/C 312/06 | Sag C-399/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 22. maj 2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni mod BT Italia SpA m.fl. | 5 |
| 2019/C 312/07 | Sag C-447/19 P: Appel iværksat den 11. juni 2019 af SA Close og Cegelec til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 9. april 2019 i sag T-259/15, Close og Cegelec mod Parlamentet | 5 |
| 2019/C 312/08 | Sag C-457/19 P: Appel iværksat den 14. juni 2019 af Amador Rodriguez Prieto til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 4. april 2019 i sag T-61/18, Rodriguez Prieto mod Kommissionen | 6 |
| 2019/C 312/09 | Sag C-510/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 4. juli 2019 — Openbaar Ministerie, YU og ZV mod AZ | 7 |
| 2019/C 312/10 | Sag C-563/19 P: Appel iværksat den 23. juli 2019 af Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux og Harz-Metall GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 23. maj 2019 i sag T-222/17, Recylex m.fl. mod Kommissionen | 8 |
| 2019/C 312/11 | Sag C-572/19 P: Appel iværksat den 26. juli 2019 af European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 22. maj 2019 i sag T-604/15, Ertico — ITS Europe mod Kommissionen | 9 |
| | Retten |
| 2019/C 312/12 | Sag T-40/16: Sag anlagt den 29. juli 2019 — MU mod Parlamentet | 11 |
| 2019/C 312/13 | Sag T-456/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — ITV mod Kommissionen | 12 |
| 2019/C 312/14 | Sag T-457/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Synthomer mod Kommissionen | 13 |
| 2019/C 312/15 | Sag T-470/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Essentra m.fl. mod Kommissionen | 15 |
| 2019/C 312/16 | Sag T-471/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Eland Oil & Gas mod Kommissionen | 16 |
| 2019/C 312/17 | Sag T-473/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Diageo m.fl. mod Kommissionen | 18 |
| 2019/C 312/18 | Sag T-474/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Halma m.fl. mod Kommissionen | 19 |
| 2019/C 312/19 | Sag T-475/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Bunzl m..fl. mod Kommissionen | 21 |
| 2019/C 312/20 | Sag T-476/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — AstraZeneca m.fl. mod Kommissionen | 22 |
| 2019/C 312/21 | Sag T-482/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — BT Group og Communications Global Network Services mod Kommissionen | 24 |
| 2019/C 312/22 | Sag T-483/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Meggitt og Cavehurst mod Kommissionen | 25 |
| 2019/C 312/23 | Sag T-484/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Pearson Loan Finance m.fl. mod Kommissionen | 27 |
| 2019/C 312/24 | Sag T-485/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Babcock International Group m.fl. mod Kommissionen | 28 |
| 2019/C 312/25 | Sag T-486/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — Spectris og Spectris Group mod Kommissionen | 29 |
| 2019/C 312/26 | Sag T-490/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — Weston Investment m.fl. mod Kommissionen | 31 |
| 2019/C 312/27 | Sag T-491/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — Vodafone Group m.fl. mod Kommissionen | 32 |
| 2019/C 312/28 | Sag T-492/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — GlaxoSmithKline Finance og Setfirst mod Kommissionen | 33 |
| 2019/C 312/29 | Sag T-493/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — International Personal Finance Investments mod Kommissionen | 35 |
| 2019/C 312/30 | Sag T-498/19: Sag anlagt den 9. juli 2019 — Banco Cooperativo Español mod SRB | 37 |
| 2019/C 312/31 | Sag T-501/19: Sag anlagt den 12. juli 2019 — Corneli mod ECB | 38 |
| 2019/C 312/32 | Sag T-502/19: Sag anlagt den 12. juli 2019 — Corneli mod ECB | 39 |
| 2019/C 312/33 | Sag T-504/19: Sag anlagt den 12. juli 2019 — Crédit Lyonnais mod ECB | 41 |
| 2019/C 312/34 | Sag T-513/19: Sag anlagt den 17. juli 2019 — Lux mod Kommissionen | 42 |
| 2019/C 312/35 | Sag T-520/19: Sag anlagt den 22. juli 2019 — Heitec mod EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC) | 43 |
| 2019/C 312/36 | Sag T-527/19: Sag anlagt den 26. juli 2019 — Sánchez Cano mod EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini) | 44 |
| 2019/C 312/37 | Sag T-530/19: Sag anlagt den 26. juli 2019 — Nord Stream mod Parlamentet og Rådet | 45 |
| 2019/C 312/38 | Sag T-532/19: Sag anlagt den 29. juli 2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral mod EUIPO (pantys) | 46 |
| 2019/C 312/39 | Sag T-533/19: Sag anlagt den 29. juli 2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports mod EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring) | 47 |
| 2019/C 312/40 | Sag T-535/19: Sag anlagt den 30. juli 2019 — H.R. Participations mod EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER) | 48 |
| 2019/C 312/41 | Sag T-546/19: Sag anlagt den 7. august 2019 — Isigny — Sainte Mère mod EUIPO (Formen på en forgyldt beholder med en bølge) | 49 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Den Europæiske Unions Domstol

2019/C 312/02

Sag C-338/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italien) den 25. april 2019 — Telecom Italia SpA mod Regione Sardegna

2

2019/C 312/03

Sag C-368/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 6. maj 2019 — Telecom Italia SpA m.fl. mod Roma Capitale m.fl.

3

2019/C 312/04

Sag C-369/19 P: Appel iværksat den 8. maj 2019 af José-Ramón Herrero Torres til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 8. marts 2019 i sag T-326/18 – Herrero Torres mod EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)

3

2019/C 312/05

Sag C-377/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 13. maj 2019 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. m.fl. mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

4

2019/C 312/06

Sag C-399/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 22. maj 2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni mod BT Italia SpA m.fl.

5

2019/C 312/07

Sag C-447/19 P: Appel iværksat den 11. juni 2019 af SA Close og Cegelec til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 9. april 2019 i sag T-259/15, Close og Cegelec mod Parlamentet

5

2019/C 312/08

Sag C-457/19 P: Appel iværksat den 14. juni 2019 af Amador Rodriguez Prieto til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 4. april 2019 i sag T-61/18, Rodriguez Prieto mod Kommissionen

6

2019/C 312/09

Sag C-510/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 4. juli 2019 — Openbaar Ministerie, YU og ZV mod AZ

7

2019/C 312/10

Sag C-563/19 P: Appel iværksat den 23. juli 2019 af Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux og Harz-Metall GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 23. maj 2019 i sag T-222/17, Recylex m.fl. mod Kommissionen

8

2019/C 312/11

Sag C-572/19 P: Appel iværksat den 26. juli 2019 af European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 22. maj 2019 i sag T-604/15, Ertico — ITS Europe mod Kommissionen

9

Retten

2019/C 312/12

Sag T-40/16: Sag anlagt den 29. juli 2019 — MU mod Parlamentet

11

2019/C 312/13

Sag T-456/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — ITV mod Kommissionen

12

2019/C 312/14

Sag T-457/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Synthomer mod Kommissionen

13

2019/C 312/15

Sag T-470/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Essentra m.fl. mod Kommissionen

15

2019/C 312/16

Sag T-471/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Eland Oil & Gas mod Kommissionen

16

2019/C 312/17

Sag T-473/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Diageo m.fl. mod Kommissionen

18

2019/C 312/18

Sag T-474/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Halma m.fl. mod Kommissionen

19

2019/C 312/19

Sag T-475/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Bunzl m..fl. mod Kommissionen

21

2019/C 312/20

Sag T-476/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — AstraZeneca m.fl. mod Kommissionen

22

2019/C 312/21

Sag T-482/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — BT Group og Communications Global Network Services mod Kommissionen

24

2019/C 312/22

Sag T-483/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Meggitt og Cavehurst mod Kommissionen

25

2019/C 312/23

Sag T-484/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Pearson Loan Finance m.fl. mod Kommissionen

27

2019/C 312/24

Sag T-485/19: Sag anlagt den 4. juli 2019 — Babcock International Group m.fl. mod Kommissionen

28

2019/C 312/25

Sag T-486/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — Spectris og Spectris Group mod Kommissionen

29

2019/C 312/26

Sag T-490/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — Weston Investment m.fl. mod Kommissionen

31

2019/C 312/27

Sag T-491/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — Vodafone Group m.fl. mod Kommissionen

32

2019/C 312/28

Sag T-492/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — GlaxoSmithKline Finance og Setfirst mod Kommissionen

33

2019/C 312/29

Sag T-493/19: Sag anlagt den 5. juli 2019 — International Personal Finance Investments mod Kommissionen

35

2019/C 312/30

Sag T-498/19: Sag anlagt den 9. juli 2019 — Banco Cooperativo Español mod SRB

37

2019/C 312/31

Sag T-501/19: Sag anlagt den 12. juli 2019 — Corneli mod ECB

38

2019/C 312/32

Sag T-502/19: Sag anlagt den 12. juli 2019 — Corneli mod ECB

39

2019/C 312/33

Sag T-504/19: Sag anlagt den 12. juli 2019 — Crédit Lyonnais mod ECB

41

2019/C 312/34

Sag T-513/19: Sag anlagt den 17. juli 2019 — Lux mod Kommissionen

42

2019/C 312/35

Sag T-520/19: Sag anlagt den 22. juli 2019 — Heitec mod EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)

43

2019/C 312/36

Sag T-527/19: Sag anlagt den 26. juli 2019 — Sánchez Cano mod EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

44

2019/C 312/37

Sag T-530/19: Sag anlagt den 26. juli 2019 — Nord Stream mod Parlamentet og Rådet

45

2019/C 312/38

Sag T-532/19: Sag anlagt den 29. juli 2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral mod EUIPO (pantys)

46

2019/C 312/39

Sag T-533/19: Sag anlagt den 29. juli 2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports mod EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)

47

2019/C 312/40

Sag T-535/19: Sag anlagt den 30. juli 2019 — H.R. Participations mod EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

48

2019/C 312/41

Sag T-546/19: Sag anlagt den 7. august 2019 — Isigny — Sainte Mère mod EUIPO (Formen på en forgyldt beholder med en bølge)

49

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/1 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2019/C 312/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 305 af 9.9.2019

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 295 af 2.9.2019

EUT C 288 af 26.8.2019

EUT C 280 af 19.8.2019

EUT C 270 af 12.8.2019

EUT C 263 af 5.8.2019

EUT C 255 af 29.7.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/2 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/2

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italien) den 25. april 2019 — Telecom Italia SpA mod Regione Sardegna

(Sag C-338/19)

(2019/C 312/02)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Telecom Italia SpA

Sagsøgt: Regione Sardegna

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 16 i forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 (1), der finder anvendelse ratione temporis, hvorefter »[Kommissionen] [i] tilfælde af misbrug af støtte kan [...] indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 4, stk. 4, jf. dog artikel 23« [og hvorefter] »[a]rtikel 6, 7, 9 og 10, artikel 11, stk. 1, og artikel 12-15 finder tilsvarende anvendelse«, fortolkes således, at en forudgående beslutning om tilbagebetaling fra Europa-Kommissionen også er påkrævet i tilfælde af misbrug af støtte (uden at det berører Kommissionens beføjelse i henhold til artikel 23 i forordning (EF) nr. 659/1999 til direkte at indbringe sagen for Den Europæiske Unions Domstol)?
  Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal artikel 16 i forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 da erklæres retsstridig som følge af tilsidesættelse af artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (tidligere artikel 88, stk. 2, EF)? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 16 i forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 (1), der finder anvendelse ratione temporis, hvorefter »[Kommissionen] [i] tilfælde af misbrug af støtte kan [...] indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 4, stk. 4, jf. dog artikel 23« [og hvorefter] »[a]rtikel 6, 7, 9 og 10, artikel 11, stk. 1, og artikel 12-15 finder tilsvarende anvendelse«, fortolkes således, at en forudgående beslutning om tilbagebetaling fra Europa-Kommissionen også er påkrævet i tilfælde af misbrug af støtte (uden at det berører Kommissionens beføjelse i henhold til artikel 23 i forordning (EF) nr. 659/1999 til direkte at indbringe sagen for Den Europæiske Unions Domstol)?

Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, skal artikel 16 i forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 da erklæres retsstridig som følge af tilsidesættelse af artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (tidligere artikel 88, stk. 2, EF)?

| 2) | Skal artikel 9, stk. 1 og 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 (om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (2) af 22.3.1999), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (3) af 30. januar 2008, fortolkes således, at den deri fastsatte rentesats ved tilbagebetaling af uforenelig og ulovlig statsstøtte også finder anvendelse ved tilbagebetaling af statsstøtte, som er godkendt ved en betinget beslutning, og som er blevet misbrugt, såfremt den fastsatte betingelse er opfyldt? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 9, stk. 1 og 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 (om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (2) af 22.3.1999), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (3) af 30. januar 2008, fortolkes således, at den deri fastsatte rentesats ved tilbagebetaling af uforenelig og ulovlig statsstøtte også finder anvendelse ved tilbagebetaling af statsstøtte, som er godkendt ved en betinget beslutning, og som er blevet misbrugt, såfremt den fastsatte betingelse er opfyldt?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT 1999, L 83, s. 1).

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21.4.2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT 2004, L 140, s. 1).

(3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 af 30.1.2008 om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT 2008, L 82, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 6. maj 2019 — Telecom Italia SpA m.fl. mod Roma Capitale m.fl.

(Sag C-368/19)

(2019/C 312/03)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellanter: Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA og Lindam Srl

Indstævnte: Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA og Wind Telecomunicazioni SpA

Præjudicielt spørgsmål

Er EU-retten til hinder for en national lovgivning (såsom bestemmelsen i artikel 8, stk. 6, i lov nr. 36 af 22.2.2001), der skal forstås og anvendes således, at den tillader de enkelte lokale myndigheder at fastsætte kriterier for placeringen af mobiltelefonianlæg, herunder i form af forbud mod at opstille antenner i bestemte områder eller i en bestemt afstand fra en særlig type bygninger?

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/3

---

Appel iværksat den 8. maj 2019 af José-Ramón Herrero Torres til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 8. marts 2019 i sag T-326/18 – Herrero Torres mod EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)

(Sag C-369/19 P)

(2019/C 312/04)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: José-Ramón Herrero Torres (ved abogado J. Donoso Romero)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og DZ Licores S.L.U.

Den Europæiske Unions Domstol (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 15. juli 2019 besluttet, at appellen ikke admitteres, og truffet afgørelse om, at José-Ramón Herrero Torres bærer sine egne omkostninger.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/4 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/4

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 13. maj 2019 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. m.fl. mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(Sag C-377/19)

(2019/C 312/05)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellanter: Benedetti Pietro e Angelo S.S., Capparotto Giampaolo e Lorenzino S.S., Gonzo Dino S.S., Soc. Agr. Semplice F.Lli Isolan, Mantovani Giuseppe e Giorgio S.S., Azienda Agricola Padovani Luigi, Az. Agr. La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. S.S. og Azienda Agricola Mastrotto Giuseppe

Indstævnt: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 16 i forordning (EF) nr. 595/2004 (1) i en situation som den i hovedsagen omhandlede til hinder for en national bestemmelse som artikel 9 i lovdekret nr. 49/2003 sammenholdt med artikel 2, stk. 3, i lovdekret nr. 157 af 24. juni 2004, hvorefter opkøberens regelmæssige månedlige indbetaling udgør det eneste kriterium for fastlæggelsen af den prioriterede kategori af producenter, hvortil uberettiget opkrævede beløb skal tilbagebetales?

---

(1)  Kommissionens forordning (EF) nr. 595/2004 af 30.3.2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter (EUT 2004, L 94, s. 22).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/5 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 22. maj 2019 — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni mod BT Italia SpA m.fl.

(Sag C-399/19)

(2019/C 312/06)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Appellant: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Indstævnte: BT Italia SpA, Basictel SpA, BT Enia Telecomunicazioni SpA, Telecom Italia SpA, PosteMobile SpA og Vodafone Italia SpA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2002/20/EF (1) til hinder for en national bestemmelse, hvorefter indehavere af tilladelser i henhold til direktivet skal dække den nationale tilsynsmyndigheds samlede administrationsomkostninger i forbindelse med tilrettelæggelse og udøvelse af samtlige funktioner, herunder regulering, overvågning, bilæggelse af tvister og sanktionering, som henhører under myndigheden inden for de europæiske retlige rammer for elektronisk kommunikation (direktiv 2002/19/EF (2), 2002/20/EF, 2002/21/EF (3) og 2002/22/EF (4)), eller omfatter de i artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2002/20/EF omhandlede aktiviteter alene den af den nationale tilsynsmyndighed udøvede »forhåndsregulering«? |
| --- | --- |

1)

Er artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2002/20/EF (1) til hinder for en national bestemmelse, hvorefter indehavere af tilladelser i henhold til direktivet skal dække den nationale tilsynsmyndigheds samlede administrationsomkostninger i forbindelse med tilrettelæggelse og udøvelse af samtlige funktioner, herunder regulering, overvågning, bilæggelse af tvister og sanktionering, som henhører under myndigheden inden for de europæiske retlige rammer for elektronisk kommunikation (direktiv 2002/19/EF (2), 2002/20/EF, 2002/21/EF (3) og 2002/22/EF (4)), eller omfatter de i artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2002/20/EF omhandlede aktiviteter alene den af den nationale tilsynsmyndighed udøvede »forhåndsregulering«?

| 2) | Skal artikel 12, stk. 2, i direktiv 2002/20/EF fortolkes således, at den årlige oversigt over den nationale tilsynsmyndigheds administrationsomkostninger og det samlede gebyrbeløb, der er opkrævet: a) i henhold til de nationale love om offentlige regnskaber kan offentliggøres efter afslutning af det regnskabsår, hvor administrationsgebyrerne er blevet opkrævet; b) tillader, at den nationale tilsynsmyndighed foretager »passende justeringer« også med hensyn til regnskabsår, som ikke ligger i umiddelbar forlængelse af hinanden? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 12, stk. 2, i direktiv 2002/20/EF fortolkes således, at den årlige oversigt over den nationale tilsynsmyndigheds administrationsomkostninger og det samlede gebyrbeløb, der er opkrævet: a) i henhold til de nationale love om offentlige regnskaber kan offentliggøres efter afslutning af det regnskabsår, hvor administrationsgebyrerne er blevet opkrævet; b) tillader, at den nationale tilsynsmyndighed foretager »passende justeringer« også med hensyn til regnskabsår, som ikke ligger i umiddelbar forlængelse af hinanden?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7.3.2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 21).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7.3.2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 7).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7.3.2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 33).

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7.3.2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (EFT 2002, L 108, s. 51).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/5 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/5

---

Appel iværksat den 11. juni 2019 af SA Close og Cegelec til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 9. april 2019 i sag T-259/15, Close og Cegelec mod Parlamentet

(Sag C-447/19 P)

(2019/C 312/07)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: SA Close og Cegelec (ved avocats J.-L. Teheux og J.-M. Rikkers)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Følgelig tiltrædes appellanternes påstande nedlagt i første instans, og derfor annulleres Parlamentets afgørelse af 19. marts 2015 om at tildele den offentlige bygge- og anlægskontrakt vedrørende »projekt om udvidelse og modernisering af Konrad Adenauer-bygningen i Luxembourg«, del 73 (kraftværk), ref. INLO-D-UPIL-T-14-A04, til den midlertidige virksomhedssammenslutning ENERGIE-KAD (bestående af selskaberne MERSCH og SCHMITZ PRODUCTION SARL og ENERGOLUX SA) og om dermed ikke at vælge appellanternes bud. |
| --- | --- |

—

Følgelig tiltrædes appellanternes påstande nedlagt i første instans, og derfor annulleres Parlamentets afgørelse af 19. marts 2015 om at tildele den offentlige bygge- og anlægskontrakt vedrørende »projekt om udvidelse og modernisering af Konrad Adenauer-bygningen i Luxembourg«, del 73 (kraftværk), ref. INLO-D-UPIL-T-14-A04, til den midlertidige virksomhedssammenslutning ENERGIE-KAD (bestående af selskaberne MERSCH og SCHMITZ PRODUCTION SARL og ENERGOLUX SA) og om dermed ikke at vælge appellanternes bud.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Ifølge appellanterne tilsidesatte Retten sin begrundelsespligt som omhandlet i artikel 296 TEUF, finansforordningens artikel 113, stk. 2, og artikel 161, stk. 2 og 3, i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen.

Retten foretog ligeledes en urigtig gengivelse af rækkevidden af det andet anbringende fremsat i første instans, gav begrebet åbenbart urigtig vurdering, princippet om god forvaltningsskik og de forpligtelser, der hænger sammen hermed, en urigtig rækkevidde og foretog en urigtig analyse, der førte til en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og af beviserne.

Endelig har appellanterne gjort gældende, at den appellerede dom ikke er tilstrækkeligt begrundet, idet visse af de argumenter, som de havde fremsat, på ingen måde blev behandlet heri.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/6 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/6

---

Appel iværksat den 14. juni 2019 af Amador Rodriguez Prieto til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 4. april 2019 i sag T-61/18, Rodriguez Prieto mod Kommissionen

(Sag C-457/19 P)

(2019/C 312/08)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Amador Rodriguez Prieto (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten den 4. april 2019 i sag T-61/18 ophæves, for så vidt som Europa-Kommissionen blev frifundet for appellantens påstand om erstatning af det ikke-økonomiske tab. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten den 4. april 2019 i sag T-61/18 ophæves, for så vidt som Europa-Kommissionen blev frifundet for appellantens påstand om erstatning af det ikke-økonomiske tab.

| — | Kommissionen tilpligtes at erstatte det af appellanten lidte ikke-økonomiske tab ved at betale denne en fast godtgørelsen på 100 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at erstatte det af appellanten lidte ikke-økonomiske tab ved at betale denne en fast godtgørelsen på 100 000 EUR.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort gældende, at den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl for så vidt angår den culpøse karakter af Kommissionens adfærd over for appellanten under straffesagen, bl.a. henset til hans status som whistleblower i forbindelse med »Eurostat-sagen«.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/7 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 4. juli 2019 — Openbaar Ministerie, YU og ZV mod AZ

(Sag C-510/19)

(2019/C 312/09)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Brussel

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Openbaar Ministerie, YU og ZV

Sagsøgt: AZ

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | 1. | Er udtrykket »judiciel myndighed« som omhandlet i rammeafgørelsens (1) artikel 6, stk. 2, et selvstændigt EU-retligt begreb? |
| --- | --- | --- |

1)

1.

Er udtrykket »judiciel myndighed« som omhandlet i rammeafgørelsens (1) artikel 6, stk. 2, et selvstændigt EU-retligt begreb?

| 2. | Såfremt spørgsmål 1.1. besvares bekræftende, på grundlag af hvilke kriterier kan det da afgøres, om en myndighed i den fuldbyrdende medlemsstat er en sådan judiciel myndighed og den af denne myndighed fuldbyrdede europæiske arrestordre følgelig en retsafgørelse? |
| --- | --- |

2.

Såfremt spørgsmål 1.1. besvares bekræftende, på grundlag af hvilke kriterier kan det da afgøres, om en myndighed i den fuldbyrdende medlemsstat er en sådan judiciel myndighed og den af denne myndighed fuldbyrdede europæiske arrestordre følgelig en retsafgørelse?

| 3. | Såfremt spørgsmål 1.1. besvares bekræftende, er den nederlandske anklagemyndighed, nærmere bestemt anklagemyndighedens repræsentant, da omfattet af begrebet judiciel myndighed som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 6, stk. 2, og er den af denne myndighed fuldbyrdede europæiske arrestordre følgelig en retsafgørelse? |
| --- | --- |

3.

Såfremt spørgsmål 1.1. besvares bekræftende, er den nederlandske anklagemyndighed, nærmere bestemt anklagemyndighedens repræsentant, da omfattet af begrebet judiciel myndighed som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 6, stk. 2, og er den af denne myndighed fuldbyrdede europæiske arrestordre følgelig en retsafgørelse?

| 4. | Såfremt spørgsmål 1.3. besvares bekræftende, kan det da accepteres, at en første overgivelse bedømmes af en judiciel myndighed, nærmere bestemt Overleveringskamer te Amsterdam (overgivelsesafdelingen, Amsterdam) i overensstemmelse med rammeafgørelsens artikel 15, hvorved bl.a. den retsundergivnes ret til at blive hørt og dennes søgsmålsadgang respekteres, mens en supplerende overgivelse i henhold til rammeafgørelsens artikel 27 er overdraget til en anden myndighed, nemlig anklagemyndighedens repræsentant, hvorved den retsundergivne hverken er sikret en ret til at blive hørt eller har søgsmålsadgang, således at der uden rimelig grund opstår en åbenbar mangel på indre sammenhæng i rammeafgørelsen? |
| --- | --- |

4.

Såfremt spørgsmål 1.3. besvares bekræftende, kan det da accepteres, at en første overgivelse bedømmes af en judiciel myndighed, nærmere bestemt Overleveringskamer te Amsterdam (overgivelsesafdelingen, Amsterdam) i overensstemmelse med rammeafgørelsens artikel 15, hvorved bl.a. den retsundergivnes ret til at blive hørt og dennes søgsmålsadgang respekteres, mens en supplerende overgivelse i henhold til rammeafgørelsens artikel 27 er overdraget til en anden myndighed, nemlig anklagemyndighedens repræsentant, hvorved den retsundergivne hverken er sikret en ret til at blive hørt eller har søgsmålsadgang, således at der uden rimelig grund opstår en åbenbar mangel på indre sammenhæng i rammeafgørelsen?

| 5. | Såfremt spørgsmål 1.3. og 1.4. besvares bekræftende, skal rammeafgørelsens artikel 14, 19 og 27 da fortolkes således, at en anklagemyndighed, der handler som fuldbyrdende judiciel myndighed, først og fremmest skal respektere den retsundergivnes ret til at blive hørt og dennes søgsmålsadgang, før der kan gives tilladelse til retsforfølgelse, domfældelse eller fængsling af en person med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning på grund af et strafbart forhold, der er begået før dennes overgivelse i henhold til en europæisk arrestordre, men som ikke er det strafbare forhold, for hvilket denne søges overgivet? |
| --- | --- |

5.

Såfremt spørgsmål 1.3. og 1.4. besvares bekræftende, skal rammeafgørelsens artikel 14, 19 og 27 da fortolkes således, at en anklagemyndighed, der handler som fuldbyrdende judiciel myndighed, først og fremmest skal respektere den retsundergivnes ret til at blive hørt og dennes søgsmålsadgang, før der kan gives tilladelse til retsforfølgelse, domfældelse eller fængsling af en person med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning på grund af et strafbart forhold, der er begået før dennes overgivelse i henhold til en europæisk arrestordre, men som ikke er det strafbare forhold, for hvilket denne søges overgivet?

| 2) | Er anklagemyndighedens repræsentant i arrondissementsparket Amsterdam (anklagemyndigheden i Amsterdam retskreds), der handler til gennemførelse af artikel 14 i den nederlandske lov af 29. april 2004 om gennemførelse af Rådet for Den Europæiske Unions rammeafgørelse om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (lov om overgivelse), den fuldbyrdende judicielle myndighed som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 6, stk. 2, som har overgivet den eftersøgte person, og som kan give samtykke i henhold til rammeafgørelsens artikel 27, stk. 3, litra g), og stk. 4? |
| --- | --- |

2)

Er anklagemyndighedens repræsentant i arrondissementsparket Amsterdam (anklagemyndigheden i Amsterdam retskreds), der handler til gennemførelse af artikel 14 i den nederlandske lov af 29. april 2004 om gennemførelse af Rådet for Den Europæiske Unions rammeafgørelse om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (lov om overgivelse), den fuldbyrdende judicielle myndighed som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 6, stk. 2, som har overgivet den eftersøgte person, og som kan give samtykke i henhold til rammeafgørelsens artikel 27, stk. 3, litra g), og stk. 4?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EFT 2002 L 190, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/8 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/8

---

Appel iværksat den 23. juli 2019 af Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux og Harz-Metall GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 23. maj 2019 i sag T-222/17, Recylex m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-563/19 P)

(2019/C 312/10)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux og Harz-Metall GmbH (ved avocat M. Wellinger og Rechtsanwälte S. Reinart og K. Bongs)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 23. maj 2019 i sag T-222/17 ophæves, for så vidt som den stadfæster den bøde, som appellanterne er blevet pålagt i den anfægtede afgørelse (1), og pålægger appellanterne at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 23. maj 2019 i sag T-222/17 ophæves, for så vidt som den stadfæster den bøde, som appellanterne er blevet pålagt i den anfægtede afgørelse (1), og pålægger appellanterne at betale sagsomkostningerne.

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den pålægger appellanterne en bøde på 26 739 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den pålægger appellanterne en bøde på 26 739 000 EUR.

| — | Den bøde, som appellanterne er blevet pålagt, nedsættes til 5 877 732 EUR på grundlag af alle tre anbringender; subsidiært nedsættes den til 17 679 141 EUR på grundlag af det første anbringende alene, til 13 305 478 EUR på grundlag af det andet anbringende alene, til 19 099 565 EUR på grundlag af det tredje anbringende alene, til 8 228 824 EUR på grundlag af det første og det andet anbringende, til 12 627 958 EUR på grundlag af det første og det tredje anbringende eller til 9 503 913 EUR på grundlag af det andet og det tredje anbringende. |
| --- | --- |

—

Den bøde, som appellanterne er blevet pålagt, nedsættes til 5 877 732 EUR på grundlag af alle tre anbringender; subsidiært nedsættes den til 17 679 141 EUR på grundlag af det første anbringende alene, til 13 305 478 EUR på grundlag af det andet anbringende alene, til 19 099 565 EUR på grundlag af det tredje anbringende alene, til 8 228 824 EUR på grundlag af det første og det andet anbringende, til 12 627 958 EUR på grundlag af det første og det tredje anbringende eller til 9 503 913 EUR på grundlag af det andet og det tredje anbringende.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostninger i denne sag, herunder i sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostninger i denne sag, herunder i sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat tre anbringender:

| 1) | Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl, for det første fordi argumentationen er usammenhængende og uklar med hensyn til den retlige test, som finder anvendelse ved indrømmelse af delvis bødefritagelse, og for det andet fordi Retten i den appellerede dom ved anvendelsen af testen foretog en åbenbart urigtig gengivelse af beviserne og tilsidesatte reglerne om bevisbyrden. |
| --- | --- |

1)

Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl, for det første fordi argumentationen er usammenhængende og uklar med hensyn til den retlige test, som finder anvendelse ved indrømmelse af delvis bødefritagelse, og for det andet fordi Retten i den appellerede dom ved anvendelsen af testen foretog en åbenbart urigtig gengivelse af beviserne og tilsidesatte reglerne om bevisbyrden.

| 2) | Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl som følge af en forkert fortolkning og anvendelse af reglerne om delvis bødefritagelse i henhold til punkt 26, tredje afsnit, i samarbejdsmeddelelsen af 2006. |
| --- | --- |

2)

Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl som følge af en forkert fortolkning og anvendelse af reglerne om delvis bødefritagelse i henhold til punkt 26, tredje afsnit, i samarbejdsmeddelelsen af 2006.

| 3) | Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl med hensyn til anvendelsen af afsnit III i samarbejdsmeddelelsen af 2006, idet Retten heri fastslår, at en virksomhed, der er den anden til at fremlægge beviser af betydelig merværdi, ikke kan erstatte den første virksomhed, der har fremlagt sådanne beviser, men som ikke opfylder betingelserne for at kunne få nedsat sin bøde. |
| --- | --- |

3)

Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl med hensyn til anvendelsen af afsnit III i samarbejdsmeddelelsen af 2006, idet Retten heri fastslår, at en virksomhed, der er den anden til at fremlægge beviser af betydelig merværdi, ikke kan erstatte den første virksomhed, der har fremlagt sådanne beviser, men som ikke opfylder betingelserne for at kunne få nedsat sin bøde.

---

(1)  Kommissionens afgørelse af 8.2.2017 (C(2017) 900 final) om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF (Sag AT.40018 — Genanvendelse af batterier til biler).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/9 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/9

---

Appel iværksat den 26. juli 2019 af European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 22. maj 2019 i sag T-604/15, Ertico — ITS Europe mod Kommissionen

(Sag C-572/19 P)

(2019/C 312/11)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (ved advokaterne M. Wellinger og K. T’Syen)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 22. maj 2019 i sag T-604/15 ophæves |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 22. maj 2019 i sag T-604/15 ophæves

| — | Den anfægtede afgørelse (1) annulleres, og appellanten kvalificeres som SMV (mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder). |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse (1) annulleres, og appellanten kvalificeres som SMV (mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder).

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de omkostninger der er afholdt i forbindelse sagens behandling for Retten. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de omkostninger der er afholdt i forbindelse sagens behandling for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremført tre anbringender.

| 1) | Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl, for så vidt som det fastslås, at der hvad angår (i) punkt 1.2.6 og 1.2.7 i bilaget til Kommissionens afgørelse 2012/838/EU (2) af 18. december 2012 om regler, der skal sikre, at der føres konsekvent kontrol med deltagernes eksistens, juridiske status samt tekniske og økonomiske formåen i forbindelse med tilskud til indirekte aktioner fra Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration og under Det Europæiske Atomenergifællesskabs syvende rammeprogram for forskning og uddannelse på det nukleare område, og (ii) artikel 22 i Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 (3) af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer, er tale om to forskellige retsmidler. |
| --- | --- |

1)

Den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl, for så vidt som det fastslås, at der hvad angår (i) punkt 1.2.6 og 1.2.7 i bilaget til Kommissionens afgørelse 2012/838/EU (2) af 18. december 2012 om regler, der skal sikre, at der føres konsekvent kontrol med deltagernes eksistens, juridiske status samt tekniske og økonomiske formåen i forbindelse med tilskud til indirekte aktioner fra Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration og under Det Europæiske Atomenergifællesskabs syvende rammeprogram for forskning og uddannelse på det nukleare område, og (ii) artikel 22 i Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 (3) af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer, er tale om to forskellige retsmidler.

| 2) | I den appellerede dom er der foretaget en forkert anvendelse og tilsidesættelse af SMV-henstillingen (4) og en tilsidesættelse af det grundlæggende retssikkerhedsprincip samt det grundlæggende princip om beskyttelse af den berettigede forventning (grunde til, at den er derfor behæftet med en retlig fejl) for så vidt som det fastslås, at det er lovligt at nægte at kvalificere appellanten som SMV med henvisning til »formålet med og ånden i« SMV-henstillingen til trods for, at appellanten formelt opfylder kriterierne i SMV-henstillingen (hvilket ikke er bestridt i den appellerede dom). |
| --- | --- |

2)

I den appellerede dom er der foretaget en forkert anvendelse og tilsidesættelse af SMV-henstillingen (4) og en tilsidesættelse af det grundlæggende retssikkerhedsprincip samt det grundlæggende princip om beskyttelse af den berettigede forventning (grunde til, at den er derfor behæftet med en retlig fejl) for så vidt som det fastslås, at det er lovligt at nægte at kvalificere appellanten som SMV med henvisning til »formålet med og ånden i« SMV-henstillingen til trods for, at appellanten formelt opfylder kriterierne i SMV-henstillingen (hvilket ikke er bestridt i den appellerede dom).

| 3) | Den appellerede dom er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og er materielt ugyldig, for så vidt som det fastslås, at appellanten »ikke er kendetegnet ved de hindringer, som er typiske for SMV«, (og at appellanten derfor ikke skal kvalificeres som SMV i overensstemmelse med »formålet med og ånden i« SMV-henstillingen). |
| --- | --- |

3)

Den appellerede dom er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og er materielt ugyldig, for så vidt som det fastslås, at appellanten »ikke er kendetegnet ved de hindringer, som er typiske for SMV«, (og at appellanten derfor ikke skal kvalificeres som SMV i overensstemmelse med »formålet med og ånden i« SMV-henstillingen).

---

(1)  Afgørelse truffet den 18.8.2015 af Europa-Kommissionens valideringspanel.

(2)  EUT 2012, L 359, s. 45

(3)  EFT 2003, L 11, s. 1.

(4)  Kommissionens henstilling af 6.5.2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (EUT 2003, L 124, s. 36).

---

Retten

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/11 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/11

---

Sag anlagt den 29. juli 2019 — MU mod Parlamentet

(Sag T-40/16)

(2019/C 312/12)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: MU (ved advokat A. Bruno)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Parlamentets afgørelse af 11. december 2015 om afslag på den supplerende betaling for handicappede praktikanter, som er omhandlet i artikel 24, stk. 9, i de interne regler for praktikantophold og studiebesøg i Europa-Parlamentets Generalsekretariat, betragtes som og erklæres ulovlig. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets afgørelse af 11. december 2015 om afslag på den supplerende betaling for handicappede praktikanter, som er omhandlet i artikel 24, stk. 9, i de interne regler for praktikantophold og studiebesøg i Europa-Parlamentets Generalsekretariat, betragtes som og erklæres ulovlig.

| — | Det fastslås følgelig, at sagsøgeren, der er 70 % invalid, har ret til den supplerende betaling, der er omhandlet artikel 29, stk. 9, i de interne regler for praktikophold i Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

—

Det fastslås følgelig, at sagsøgeren, der er 70 % invalid, har ret til den supplerende betaling, der er omhandlet artikel 29, stk. 9, i de interne regler for praktikophold i Europa-Parlamentet.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren det supplerende beløb, som følger af gældende regler, med renter og en monetær tilpasning af det skyldige beløb fra tidspunktet for den administrative ansøgning og indtil den faktiske betaling, og tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren det supplerende beløb, som følger af gældende regler, med renter og en monetær tilpasning af det skyldige beløb fra tidspunktet for den administrative ansøgning og indtil den faktiske betaling, og tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat følgende anbringender.

| 1. | Det fastslås, at den supplerende betaling for handicappede praktikanter, som er omhandlet i artikel 24, stk. 9, i de interne regler for praktikantophold og studiebesøg i Europa-Parlamentets Generalsekretariat, ikke er omfattet af Parlamentets skønsbeføjelse. |
| --- | --- |

1.

Det fastslås, at den supplerende betaling for handicappede praktikanter, som er omhandlet i artikel 24, stk. 9, i de interne regler for praktikantophold og studiebesøg i Europa-Parlamentets Generalsekretariat, ikke er omfattet af Parlamentets skønsbeføjelse.

| 2. | Det fastslås, at invaliditetsprocenten bekræftes eller fastlægges af Europa-Parlamentets rådgivende læge enten på grundlag af en national attest eller en specificeret rapport fra praktikantens egen læge, under iagttagelse af »den europæiske tabel til lægelig evaluering af fysisk og psykisk invaliditet«. |
| --- | --- |

2.

Det fastslås, at invaliditetsprocenten bekræftes eller fastlægges af Europa-Parlamentets rådgivende læge enten på grundlag af en national attest eller en specificeret rapport fra praktikantens egen læge, under iagttagelse af »den europæiske tabel til lægelig evaluering af fysisk og psykisk invaliditet«.

| 3. | Det fastslås, at selv hvis det antages, at Europa-Parlamentet i det foreliggende tilfælde har en skønsbeføjelse, er grænserne herfor overskredet uden begrundelse. Det præciseres i denne forbindelse, at den pågældende bestemmelse sondrer mellem det tilfælde, hvor invaliditeten — som i det foreliggende tilfælde — er fastlagt på grundlag af en attest fra en national myndighed, der efterfølgende bekræftes af Europa-Parlamentets læge, og det tilfælde, hvor den er fastlagt på grundlag af en attest fra praktikantens egen læge. Det er alene i sidstnævnte tilfælde, at invaliditetsprocenten fastsættes af Europa-Parlamentets læge. |
| --- | --- |

3.

Det fastslås, at selv hvis det antages, at Europa-Parlamentet i det foreliggende tilfælde har en skønsbeføjelse, er grænserne herfor overskredet uden begrundelse. Det præciseres i denne forbindelse, at den pågældende bestemmelse sondrer mellem det tilfælde, hvor invaliditeten — som i det foreliggende tilfælde — er fastlagt på grundlag af en attest fra en national myndighed, der efterfølgende bekræftes af Europa-Parlamentets læge, og det tilfælde, hvor den er fastlagt på grundlag af en attest fra praktikantens egen læge. Det er alene i sidstnævnte tilfælde, at invaliditetsprocenten fastsættes af Europa-Parlamentets læge.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/12 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/12

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — ITV mod Kommissionen

(Sag T-456/19)

(2019/C 312/13)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: ITV plc (London, Det Forende Kongerige) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgerens etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgerens etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgeren), og at sagsøgeren overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgeren), og at sagsøgeren overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/13 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/13

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Synthomer mod Kommissionen

(Sag T-457/19)

(2019/C 312/14)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Synthomer plc (Harlow, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter den »fulde« fritagelse i henhold til section 371IB i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter den »fulde« fritagelse i henhold til section 371IB i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgeren), og at sagsøgeren overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgeren), og at sagsøgeren overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12. juli 2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/15 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/15

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Essentra m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-470/19)

(2019/C 312/15)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Essentra plc (Milton Keynes, Det Forenede Kongerige), ESNT Holdings (No.2) Ltd (Milton Keynes) og Essentra Finance Ltd (Milton Keynes) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ti anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende »matched interest« (en tilsvarende interesse) i henhold til section 371IE i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende »matched interest« (en tilsvarende interesse) i henhold til section 371IE i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 10. | Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/16 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/16

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Eland Oil & Gas mod Kommissionen

(Sag T-471/19)

(2019/C 312/16)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Eland Oil & Gas plc (Aberdeen, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ti anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter den »fulde« fritagelse henhold til section 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter den »fulde« fritagelse henhold til section 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende »matched interest« (en tilsvarende interesse) i henhold til section 371IE i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende »matched interest« (en tilsvarende interesse) i henhold til section 371IE i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 10. | Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgeren), og at sagsøgeren overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgeren), og at sagsøgeren overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion EUT 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/18 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/18

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Diageo m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-473/19)

(2019/C 312/17)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Diageo plc (London, Det Forenede Kongerige), UDV (SJ) Ltd (London), Diageo US Investments (London), Diageo UK Turkey Ltd (London) og Diageo Investment Holdings Ltd (London) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/19 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/19

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Halma m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-474/19)

(2019/C 312/18)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Halma plc (Amersham, Det Forende Kongerige), Halma Overseas Funding Ltd (Amersham) og Halma International Ltd (Amersham) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/21 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/21

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Bunzl m..fl. mod Kommissionen

(Sag T-475/19)

(2019/C 312/19)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Bunzl plc (London, Det Forende Kongerige), Bunzl American Holdings (No.2) Ltd (London), Bunzl Overseas Holdings (No.2) Ltd (London) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat 11 anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter den »fulde« fritagelse henhold til section 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter den »fulde« fritagelse henhold til section 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende »matched interest« (en tilsvarende interesse) i henhold til section 371IE i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende »matched interest« (en tilsvarende interesse) i henhold til section 371IE i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 10. | Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 11. | Ellevte anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

11.

Ellevte anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/22 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/22

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — AstraZeneca m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-476/19)

(2019/C 312/20)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: AstraZeneca plc (Cambridge, Det Forende Kongerige), AstraZeneca Treasury Ltd (Cambridge) og AstraZeneca Intermediate Holdings Ltd (Cambridge) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/24 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/24

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — BT Group og Communications Global Network Services mod Kommissionen

(Sag T-482/19)

(2019/C 312/21)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: BT Group plc (London, Det Forende Kongerige) og Communications Global Network Services Ltd (London) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/25 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/25

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Meggitt og Cavehurst mod Kommissionen

(Sag T-483/19)

(2019/C 312/22)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Meggitt plc (Christchurch, Det Forende Kongerige) og Cavehurst Ltd (Christchurch) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende hvorefter den »fulde« fritagelse henhold til section 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende hvorefter den »fulde« fritagelse henhold til section 371IB Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 9. | Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

| 10. | Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 176. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at der fandtes en klasse af modtagere (herunder sagsøgerne), og at sagsøgerne overhovedet havde opnået støtte, som skulle tilbagesøges i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016 L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/27 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/27

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Pearson Loan Finance m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-484/19)

(2019/C 312/23)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Pearson Loan Finance Unlimited (London, Det Forenede Kongerige), Pearson Overseas Holdings Ltd (London) og Pearson International Finance Ltd (London) (ved advokaterne A. von Bonin og O. Brouwer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om retlige fejl, åbenbart urigtige skøn og en utilstrækkelig begrundelse ved identificeringen, i den anfægtede afgørelse, af referenceordningen. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om retlige fejl, åbenbart urigtige skøn og en utilstrækkelig begrundelse ved identificeringen, i den anfægtede afgørelse, af referenceordningen.

| 2. | Andet anbringende om retlige fejl, åbenbart urigtige skøn og en utilstrækkelig begrundelse, idet skattefritagelsen for koncernintern finansiering i den anfægtede afgørelse med urette blev kvalificeret som en fravigelse af referenceordningens normale funktionsmåde. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om retlige fejl, åbenbart urigtige skøn og en utilstrækkelig begrundelse, idet skattefritagelsen for koncernintern finansiering i den anfægtede afgørelse med urette blev kvalificeret som en fravigelse af referenceordningens normale funktionsmåde.

| 3. | Tredje anbringende om retlige fejl og åbenbart urigtige skøn, idet det i den anfægtede afgørelse blev fastslået, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering medfører forskelsbehandling mellem økonomiske aktører. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om retlige fejl og åbenbart urigtige skøn, idet det i den anfægtede afgørelse blev fastslået, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering medfører forskelsbehandling mellem økonomiske aktører.

| 4. | Fjerde anbringende om retlige fejl og åbenbart urigtige skøn, idet det i den anfægtede afgørelse blev konkluderet, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering ikke kan begrundes i af karakteren eller den almindelige opbygning af referenceordningen. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om retlige fejl og åbenbart urigtige skøn, idet det i den anfægtede afgørelse blev konkluderet, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering ikke kan begrundes i af karakteren eller den almindelige opbygning af referenceordningen.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/28 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/28

---

Sag anlagt den 4. juli 2019 — Babcock International Group m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-485/19)

(2019/C 312/24)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Babcock International Group plc (London, Det Forenede Kongerige), Babcock Aviation Services (Holdings) Ltd (London) og Babcock Mission Critical Services Leasing Ltd (London) (ved solicitor J. Lesar og K. Beal, QC)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat otte anbringender.

| 1. | Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, om at Kommissionen foretog en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse ved dens valg af referenceordning for analysen af beskatningsordningen. Kommissionen skulle som referenceordning have anvendt Det Forenede Kongeriges selskabsbeskatningsordning og ikke blot selve ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og/eller anlagde et åbenbart urigtigt skøn eller foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, da den anvendte en fejlagtig tilgang ved analysen af ordningen for kontrollerede udenlandske selskaber. I 124.-126. betragtning til den anfægtede afgørelse behandlede Kommissionen med urette bestemmelserne i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Det Forenede Kongeriges lov om skatter (internationale og andre bestemmelser) som en form for undtagelse til en almindelig skattepligt indeholdt i Chapter 5.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl i forbindelse med dens anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den i 127.-151. betragtning til den anfægtede afgørelse fastslog, at selektivitetskriteriet var opfyldt, idet virksomheder, som befandt sig i faktisk og retligt sammenlignelige situationer, blev behandlet forskelligt.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter fritagelsen vedrørende 75 % i henhold til section 371ID i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er begrundet i beskatningsordningens karakter og almindelige opbygning.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter den omstændighed, at kontrollerede udenlandske selskaber, som opfyldte fritagelserne indeholdt i Chapter 9 i Part 9A i UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, som en klasse blev pålagt en skattepligt, ville udgøre en tilsidesættelse af sagsøgernes etableringsfrihed i strid med artikel 49 TEUF.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn eller foretaget en åbenbart urigtig vurdering med hensyn til 75 %-fritagelsen og spørgsmålet om en fast sats.

| 7. | Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende, hvorefter Kommissionen afgørelse ikke overholder det almindelige EU-retlige princip om forbud mod forskelsbehandling eller det almindelige EU-retlige lighedsprincip.

| 8. | Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den foretog en analog anvendelse af eller i for høj grad forlod sig på ordlyden af Rådets direktiv (EU) 2016/1164 (1), som ikke tidsmæssigt fandt anvendelse.

---

(1)  Rådets direktiv (EU) 2016/1164 af 12.7.2016 om regler til bekæmpelse af metoder til skatteundgåelse, der direkte indvirker på det indre markeds funktion (EUT 2016, L 193, s. 1).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/29 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/29

---

Sag anlagt den 5. juli 2019 — Spectris og Spectris Group mod Kommissionen

(Sag T-486/19)

(2019/C 312/25)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Spectris plc (Egham, Det Forenede Kongerige) og Spectris Group Holdings Ltd (Egham) (ved barrister C. McDonnell, solicitors B. Goren og K. Desai og advokat M. Peristeraki)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, og i) artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og ii) der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse). |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der ikke er blevet givet ulovlig statsstøtte, og i) artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger ulovlig statsstøtte, og ii) der ses bort fra kravet om, at Det Forenede Kongerige skal tilbagesøge den angiveligt ulovlige statsstøtte, som sagsøgeren er blevet tildelt i denne forbindelse (artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse).

| — | Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

Subsidiært: Artikel 2 og 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som de pålægger Det forenede Kongerige at tilbagesøge den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat syv anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbart urigtige skøn med hensyn til de relevante faktiske og retlige omstændigheder.






  — | Det gøres navnlig gældende, at Kommissionen har misforstået måden, hvorpå de omhandlede britiske regler om kontrollerede udenlandske selskaber fungerer med hensyn til behandlingen af ikkehandelsmæssige økonomiske gevinster. Endvidere anså den anfægtede afgørelse fejlagtigt koncernfinansieringsfritagelsen for at være en skattefritagelse. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med åbenbart urigtige skøn med hensyn til de relevante faktiske og retlige omstændigheder.

—

Det gøres navnlig gældende, at Kommissionen har misforstået måden, hvorpå de omhandlede britiske regler om kontrollerede udenlandske selskaber fungerer med hensyn til behandlingen af ikkehandelsmæssige økonomiske gevinster. Endvidere anså den anfægtede afgørelse fejlagtigt koncernfinansieringsfritagelsen for at være en skattefritagelse.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen med urette fandt, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber udgjorde en støtteforanstaltning som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, og at reglerne således gav visse virksomheder en selektiv fordel.






  — | Nærmere bestemt gøres det gældende, at Kommissionen fejlagtigt anvendte referencesystemet ved vurdering af virkningen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber, og fejlagtigt antog, at to givne forskellige situationer var sammenlignelige med en situation, hvor koncernfinansieringsfritagelse finder anvendelse. Som følge af enten en af eller begge disse fejl konstaterede Kommissionen med urette, at disse regler gav visse markedsoperatører en selektiv fordel. Endvidere fastslog Kommissionen med urette, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning, idet den så bort fra øvrige egenskaber ved Det Forenede Kongeriges selskabsskatteordning, der skulle anvendes sammen med reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber. Kommissionens sammenlignende analyse og analyse vedrørende selektivitet er derfor behæftet med åbenbart urigtige skøn med hensyn til de relevante faktiske omstændigheder og med retlige fejl. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen med urette fandt, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber udgjorde en støtteforanstaltning som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, og at reglerne således gav visse virksomheder en selektiv fordel.

—

Nærmere bestemt gøres det gældende, at Kommissionen fejlagtigt anvendte referencesystemet ved vurdering af virkningen af reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber, og fejlagtigt antog, at to givne forskellige situationer var sammenlignelige med en situation, hvor koncernfinansieringsfritagelse finder anvendelse. Som følge af enten en af eller begge disse fejl konstaterede Kommissionen med urette, at disse regler gav visse markedsoperatører en selektiv fordel. Endvidere fastslog Kommissionen med urette, at reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber var forskellige fra Det Forenede Kongeriges overordnede selskabsskatteordning, idet den så bort fra øvrige egenskaber ved Det Forenede Kongeriges selskabsskatteordning, der skulle anvendes sammen med reglerne om kontrollerede udenlandske selskaber. Kommissionens sammenlignende analyse og analyse vedrørende selektivitet er derfor behæftet med åbenbart urigtige skøn med hensyn til de relevante faktiske omstændigheder og med retlige fejl.

| 3. | Tredje anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at det nævnte Chapter 9 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at selv såfremt det antages, at de omhandlede regler om kontrollerede udenlandske selskaber udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, konkluderede Kommissionen fejlagtigt i den anfægtede afgørelse, at det ikke var muligt at begrunde, at de omhandlede foranstaltninger var forenelige med EU-reglerne om statsstøtte. Den anfægtede afgørelse er endvidere irrationel og inkonsekvent, for så vidt som Kommissionen med rette anerkendte, at Chapter 9 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 er berettiget i tilfælde, hvor alene det såkaldte kriterium om kapital med tilknytning til Det Forenede Kongerige kan begrunde anvendelsen af afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab, idet dette kriterium kan være meget vanskeligt at administrere i praksis, men samtidig mener Kommissionen uden at give en begrundelse herfor, at det nævnte Chapter 9 aldrig er berettiget i tilfælde, hvor kriteriet om nøglepersonfunktioner indebærer, at der skal pålægges en afgift for et kontrolleret udenlandsk selskab. Kriteriet om nøglepersonfunktioner er meget vanskeligt at anvende i praksis, således at Kommissionen skulle have konstateret, at det nævnte Chapter 9 var berettiget også ved anvendelsen af dette kriterium, og den skulle derved have konkluderet, at der ikke foreligger statsstøtte.

| 4. | Fjerde anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskab i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at såfremt den anfægtede afgørelse opretholdes, vil gennemførelsen heraf ved tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra sagsøgerne være i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen, herunder etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser, idet det bemærkes, at de omhandlede kontrollerede udenlandske selskab i sagsøgerens tilfælde er beliggende i andre medlemsstater.

| 5. | Femte anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at anmodningen om tilbagebetaling i den anfægtede afgørelse er ubegrundet og i strid med grundlæggende principper i EU-lovgivningen.

| 6. | Sjette anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at Kommissionen gav en utilstrækkelig begrundelse for kritiske forhold i den anfægtede afgørelse, såsom konklusionen om, at afgiften for et kontrolleret udenlandsk selskab i henhold til Chapter 5 i Part 9A i Det Forenede Kongeriges Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 kunne anvendes uden vanskeligheder eller uforholdsmæssige byrder ved hjælp af kriteriet om nøglepersonfunktioner.

| 7. | Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den anfægtede afgørelse ligeledes tilsidesætter princippet om god forvaltningsskik, som indebærer, at Kommissionen skal sørge for, at der er gennemsigtighed og forudsigelighed i dens administrative procedurer, og at den skal træffe afgørelse inden for en rimelig tidsfrist. Det er ikke rimeligt, at Kommissionen har været mere end fire år om at træffe afgørelse om at indlede undersøgelsen i nærværende sag, eller at den har truffet afgørelse mere end seks år efter, at den anfægtede foranstaltning trådte i kraft.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/31 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/31

---

Sag anlagt den 5. juli 2019 — Weston Investment m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-490/19)

(2019/C 312/26)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Weston Investment Co. Ltd (London, Det Forenede Kongerige), Precis (1814) Ltd (London), British American Tobacco Holdings Belgium NV (Bruxelles, Belgien), British American Tobacco International Holdings (UK) Ltd (London) og British American Tobacco (GLP) Ltd (London) (ved solicitor M. Anderson)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.

| — | Såfremt afgørelsen ikke annulleres i sin helhed, fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som en ansøger kunne indrømmes, da det pågældende selskab anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som en ansøger kunne være blevet indrømmet, såfremt det pågældende selskab ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

—

Såfremt afgørelsen ikke annulleres i sin helhed, fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som en ansøger kunne indrømmes, da det pågældende selskab anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som en ansøger kunne være blevet indrømmet, såfremt det pågældende selskab ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført otte anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har påvist, at der er tale om en fordel i ethvert tilfælde, hvor der er blevet anmodet om koncernfinansieringsfritagelse. Endvidere har sagsøgerne hver især gjort gældende, at de valgte at anmode om koncernfinansieringsfritagelse uden at overveje, om deres tilsvar kunne have været lavere, hvis de havde foretaget en analyse i henhold til kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har påvist, at der er tale om en fordel i ethvert tilfælde, hvor der er blevet anmodet om koncernfinansieringsfritagelse. Endvidere har sagsøgerne hver især gjort gældende, at de valgte at anmode om koncernfinansieringsfritagelse uden at overveje, om deres tilsvar kunne have været lavere, hvis de havde foretaget en analyse i henhold til kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010.

| 2. | Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| 3. | Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved i) at definere referencesystemet for snævert som reglerne i Part 9A i den førnævnte lov i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem, ii) ikke at indse, at Chapter 9 i den nævnte Part 9A ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og iii) ikke at anerkende, at selv såfremt det nævnte Chapter 9 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den generelle ordning i Part 9A i den pågældende lov. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved i) at definere referencesystemet for snævert som reglerne i Part 9A i den førnævnte lov i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem, ii) ikke at indse, at Chapter 9 i den nævnte Part 9A ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og iii) ikke at anerkende, at selv såfremt det nævnte Chapter 9 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den generelle ordning i Part 9A i den pågældende lov.

| 4. | Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem mellemmedlemsstater. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem mellemmedlemsstater. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres.

| 5. | Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodning om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodning om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| 6. | Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgerne har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgerne har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen.

| 7. | Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at disse fordele foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at disse fordele foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten.

| 8. | Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som en ansøger kunne indrømmes, da det pågældende selskab anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som en ansøger kunne være blevet indrømmet, såfremt det pågældende selskab ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgerne har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som en ansøger kunne indrømmes, da det pågældende selskab anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som en ansøger kunne være blevet indrømmet, såfremt det pågældende selskab ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgerne har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked.

---

(1)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015 L 248, s. 9).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/32 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/32

---

Sag anlagt den 5. juli 2019 — Vodafone Group m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-491/19)

(2019/C 312/27)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Vodafone Group plc (Newbury, Det Forenede Kongerige), Vodafone Consolidated Holdings Ltd (Newbury), Vodafone Finance UK Ltd (Newbury) og Vodafone Jersey Dollar Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (ved J. Gardiner, QC, og solicitors I. Taylor, M. Lane og J. Holland)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende, hvorefter Kommissionen ikke gav en tilstrækkelig begrundelse og begik en retlig fejl, da den fastslog, at bestemmelserne om kontrollerede udenlandske selskaber er den relevante referenceordning. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, hvorefter Kommissionen ikke gav en tilstrækkelig begrundelse og begik en retlig fejl, da den fastslog, at bestemmelserne om kontrollerede udenlandske selskaber er den relevante referenceordning.

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik faktiske og retlige fejl og ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en undtagelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik faktiske og retlige fejl og ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en undtagelse.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering, for så vidt som den vedrørte ledelsesopgaver i Det Forenede Kongerige, ikke er begrundet og derfor er selektiv. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering, for så vidt som den vedrørte ledelsesopgaver i Det Forenede Kongerige, ikke er begrundet og derfor er selektiv.

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter Kommissionen begik faktiske og retlige fejl og ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter Kommissionen begik faktiske og retlige fejl og ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

| 5. | Femte anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den fastslog, at visse personer, som har krav på skattefritagelsen for koncernintern finansiering, modtog en fordel sammenlignet med situationen, hvor denne skattefritagelse ikke fandt anvendelse. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den fastslog, at visse personer, som har krav på skattefritagelsen for koncernintern finansiering, modtog en fordel sammenlignet med situationen, hvor denne skattefritagelse ikke fandt anvendelse.

| 6. | Sjette anbringende, hvorefter Kommissionen ikke gav en tilstrækkelig begrundelse og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, da den fastslog, at en skat for kontrollerede udenlandske selskaber, som opkræves af selskaber, som reelt har hjemsted i EU, er i overensstemmelse med det EU-retlige princip om etableringsfrihed. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende, hvorefter Kommissionen ikke gav en tilstrækkelig begrundelse og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, da den fastslog, at en skat for kontrollerede udenlandske selskaber, som opkræves af selskaber, som reelt har hjemsted i EU, er i overensstemmelse med det EU-retlige princip om etableringsfrihed.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/33 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/33

---

Sag anlagt den 5. juli 2019 — GlaxoSmithKline Finance og Setfirst mod Kommissionen

(Sag T-492/19)

(2019/C 312/28)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: GlaxoSmithKline Finance plc (Brentford, Det Forenede Kongerige) og Setfirst Ltd (Brentford) (ved K. Bacon QC og advokat A. Lyle-Smythe)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres i sit hele. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres i sit hele.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, i det omfang den vedrører eller kan vedrøre kontrollerede udenlandske selskaber, som reelt har hjemsted i en anden medlemsstat, og som dér udøver ægte økonomisk virksomhed. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, i det omfang den vedrører eller kan vedrøre kontrollerede udenlandske selskaber, som reelt har hjemsted i en anden medlemsstat, og som dér udøver ægte økonomisk virksomhed.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, for så vidt som den ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til, at adressaten uden overdrevne vanskeligheder kan beregne det nøjagtige støttebeløb, som skal tilbagesøges. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, for så vidt som den ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til, at adressaten uden overdrevne vanskeligheder kan beregne det nøjagtige støttebeløb, som skal tilbagesøges.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse delvist, som Retten måtte finde det passende. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse delvist, som Retten måtte finde det passende.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagsøgernes sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagsøgernes sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl og gav en utilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en fordel, eftersom Cadbury Schweppes-dommen (1) for kontrollerede udenlandske selskaber, som reelt har hjemsted i en anden medlemsstat, bevirker, at deres moderselskaber ikke skulle have betalt nogen skat som kontrolleret udenlandsk selskab (selv til en nedsat sats opkrævet som følge af den delvise skattefritagelse for koncernintern finansiering). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl og gav en utilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering udgør en fordel, eftersom Cadbury Schweppes-dommen (1) for kontrollerede udenlandske selskaber, som reelt har hjemsted i en anden medlemsstat, bevirker, at deres moderselskaber ikke skulle have betalt nogen skat som kontrolleret udenlandsk selskab (selv til en nedsat sats opkrævet som følge af den delvise skattefritagelse for koncernintern finansiering).

| 2. | Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, anlagde et åbenbart urigtigt skøn og undlod at give en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering ikke kunne begrundes i hensynet til at sikre en overholdelse af bestemmelserne om etableringsfriheden. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, anlagde et åbenbart urigtigt skøn og undlod at give en tilstrækkelig begrundelse, da den fastslog, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering ikke kunne begrundes i hensynet til at sikre en overholdelse af bestemmelserne om etableringsfriheden.

| 3. | Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, da den konkluderede, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering ikke blot var en begrundet undtagelse baseret på nødvendigheden af at undgå en kompleks og uforholdsmæssigt byrdefuld fordeling af overskud til funktioner, som varetager ledelsesopgaver, baseret på OECD’s tilgang til fordeling af overskud til faste driftssteder |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, da den konkluderede, at skattefritagelsen for koncernintern finansiering ikke blot var en begrundet undtagelse baseret på nødvendigheden af at undgå en kompleks og uforholdsmæssigt byrdefuld fordeling af overskud til funktioner, som varetager ledelsesopgaver, baseret på OECD’s tilgang til fordeling af overskud til faste driftssteder

| 4. | Fjerde anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, idet den undlod at give tilstrækkelige oplysninger vedrørende parametrene for tilbagesøgning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, idet den undlod at give tilstrækkelige oplysninger vedrørende parametrene for tilbagesøgning.

---

(1)  Dom af 12.9.2006, Cadbury Schweppes og Cadbury Schweppes Overseas mod Commissioner of Inland Revenue (C-196/04, EU:C:2006:544).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/35 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/35

---

Sag anlagt den 5. juli 2019 — International Personal Finance Investments mod Kommissionen

(Sag T-493/19)

(2019/C 312/29)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: International Personal Finance Investments Ltd (Leeds, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor M. Anderson)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres i sin helhed, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 2526 final af 2. april 2019 om statsstøtte SA.44896, der er gennemført af Det Forenede Kongerige vedrørende CFC Group Financing Exemption, annulleres i sin helhed, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Såfremt afgørelsen ikke annulleres i sin helhed, a) annulleres den, for så vidt som den finder anvendelse på fritagelsen vedrørende »matched interest« i Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, og b) fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes, da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

—

Såfremt afgørelsen ikke annulleres i sin helhed, a) annulleres den, for så vidt som den finder anvendelse på fritagelsen vedrørende »matched interest« i Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010, og b) fastslås det, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes, da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel i hvert enkelt tilfælde, hvor der er anmodet om koncernfinansieringsfritagelse. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at selskabet valgte at anmode om koncernfinansieringsfritagelse, idet det oprindeligt forventede 75 %’s fritagelse uden at overveje, om selskabets tilsvar kunne have været lavere, hvis det havde foretaget en analyse i henhold til kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, at koncernfinansieringsfritagelsen udgør en fordel i hvert enkelt tilfælde, hvor der er anmodet om koncernfinansieringsfritagelse. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at selskabet valgte at anmode om koncernfinansieringsfritagelse, idet det oprindeligt forventede 75 %’s fritagelse uden at overveje, om selskabets tilsvar kunne have været lavere, hvis det havde foretaget en analyse i henhold til kriteriet om nøglepersonfunktioner i Section 371EB i Chapter 5 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010.

| 2. | Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der ikke var nogen indblanding fra statens side eller med statsmidler. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodningen om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning.

| 3. | Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved i) at definere referencesystemet for snævert som reglerne i den nævnte Part 9A i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem, ii) ikke at indse, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og iii) ikke at anerkende, at selv såfremt det nævnte Chapter 9 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den generelle ordning i Part 9A i loven. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået fejl ved i) at definere referencesystemet for snævert som reglerne i den nævnte Part 9A i stedet for som Det Forenede Kongeriges bredere selskabsskattesystem, ii) ikke at indse, at Chapter 9 i Part 9A i Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 ikke udgør en undtagelse til Chapter 5 heri, og iii) ikke at anerkende, at selv såfremt det nævnte Chapter 9 udgjorde en undtagelse til Chapter 5, ville det være begrundet ved karakteren af eller den generelle ordning i Part 9A i loven.

| 4. | Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem mellemmedlemsstater. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres, navnlig henset til, at der før 2016 i 15 medlemsstater ikke var lige vilkår eller regler for kontrollerede udenlandske selskaber. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke påvirker handelen mellem mellemmedlemsstater. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået en fejl ved at konkludere, at koncernfinansieringsfritagelsen kan have indflydelse på multinationale koncerners valg med hensyn til, hvor i EU deres koncernfinansieringsopgaver skal udøves, og deres hovedkontor placeres, navnlig henset til, at der før 2016 i 15 medlemsstater ikke var lige vilkår eller regler for kontrollerede udenlandske selskaber.

| 5. | Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodning om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning, og sagsøgeren har under henvisning til de argumenter, som er anført i det fjerde anbringende ovenfor, anført, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke fordrejer konkurrencen. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at koncernfinansieringsfritagelsen hverken fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har godtgjort, at anmodning om koncernfinansieringsfritagelse faktisk har ført til en nedsættelse af det selskabsskattetilsvar, der følger af Det Forenede Kongeriges lovgivning, og sagsøgeren har under henvisning til de argumenter, som er anført i det fjerde anbringende ovenfor, anført, at koncernfinansieringsfritagelsen ikke fordrejer konkurrencen.

| 6. | Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgeren har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at tilbagesøgningen af den angivelige støtte er i strid med generelle principper i EU-lovgivningen. Sagsøgeren har gjort gældende, at kriteriet om nøglepersonfunktioner mangler retssikkerhed, at Det Forenede Kongerige kunne anlægge et skøn med henblik på at afhjælpe denne usikkerhed, og at sagsøgte har tilsidesat sin pligt til at foretage en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Ved at pålægge tilbagesøgning af støtte har sagsøgte handlet i strid med artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (1), der forbyder tilbagesøgning af støtte, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i EU-lovgivningen.

| 7. | Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at disse fordele foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den selektive fordel ville forsvinde, og at der ikke skulle tilbagebetales støtte, såfremt Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft udvidede koncernfinansieringsfritagelsen til også at omfatte udlån til foregående led og udlån til tredjepart. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke har indset, at dette ville fjerne enhver selektiv fordel (det formodes her, at disse fordele foreligger), og i så fald ville der ikke være nogen ulovlig støtte, som skulle tilbagebetales i henhold til EU-retten.

| 8. | Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes, da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgeren har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at der ved fastsættelsen af det støttebeløb, som skal tilbagebetales, skal tages hensyn til tab, nedsættelser eller fritagelser, som sagsøgeren kunne indrømmes, da selskabet anmodede om koncernfinansieringsfritagelse, eller som sagsøgeren kunne være blevet indrømmet, såfremt selskabet ikke havde anmodet om denne koncernfinansieringsfritagelse, selv om adgangen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser nu er forældet i henholdt til Det Forenede Kongeriges lovgivning. Sagsøgeren har gjort gældende, at dette er en korrekt fortolkning af 203. betragtning til den anfægtede afgørelse, men for så vidt som dette ikke er tilfældet, er den anfægtede afgørelse forkert, idet manglende hensyntagen til sådanne tab, nedsættelser eller fritagelser fører til en for høj fastsættelse af støttebeløbet, hvilket vil medføre en fordrejning på det indre marked.

| 9. | Niende anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort sin begrundelse med hensyn til fritagelsen vedrørende »matched interest« og ikke har foretaget en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke sondrede imellem tre forskellige fritagelser i henhold til det nævnte Chapter 9, som anvendes uafhængigt af hinanden, og at sagsøgte ikke indså, at fritagelsen vedrørende »matched interest« ikke skal tages som udtryk for kriteriet om nøglepersonfunktioner, og at tilstedeværelsen af fritagelsen vedrørende »matched interest« (som er uløseligt forbundet med regler, der begrænser fradrag for renteudgifter) i det nævnte Chapter 9 påviser, at sagsøgte begik en fejl ved at definere referencesystemet snævert som reglerne i Part 9A i loven i stedet for som Det Forenede kongeriges bredere selskabsskattesystem. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort sin begrundelse med hensyn til fritagelsen vedrørende »matched interest« og ikke har foretaget en fuldstændig analyse af samtlige relevante faktorer. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke sondrede imellem tre forskellige fritagelser i henhold til det nævnte Chapter 9, som anvendes uafhængigt af hinanden, og at sagsøgte ikke indså, at fritagelsen vedrørende »matched interest« ikke skal tages som udtryk for kriteriet om nøglepersonfunktioner, og at tilstedeværelsen af fritagelsen vedrørende »matched interest« (som er uløseligt forbundet med regler, der begrænser fradrag for renteudgifter) i det nævnte Chapter 9 påviser, at sagsøgte begik en fejl ved at definere referencesystemet snævert som reglerne i Part 9A i loven i stedet for som Det Forenede kongeriges bredere selskabsskattesystem.

---

(1)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015 L 248, s. 9).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/37 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/37

---

Sag anlagt den 9. juli 2019 — Banco Cooperativo Español mod SRB

(Sag T-498/19)

(2019/C 312/30)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne D. Sarmiento Ramírez-Escudero og J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Principalt annulleres den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

—

Principalt annulleres den anfægtede afgørelse.

| — | Subsidiært






  a. | fastslås det, at artikel 12 og 14 i delegeret forordning 2015/63 ikke finder anvendelse, således som angivet i stævningen, og |
| --- | --- | --- |

—

Subsidiært

a.

fastslås det, at artikel 12 og 14 i delegeret forordning 2015/63 ikke finder anvendelse, således som angivet i stævningen, og

| b. | den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

b.

den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det foreliggende søgsmål vedrører afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans af 16. april 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) om beregning af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for bidragsperioden 2019.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 2, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 (1).






  — | Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at artikel 12 og 14 i den delegerede forordning skal fortolkes således, at en institutsikringsordning oprettet i 2018 skal anerkendes i forbindelse med beregningen af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for bidragsperioden 2019. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 12, stk. 2, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 (1).

—

Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at artikel 12 og 14 i den delegerede forordning skal fortolkes således, at en institutsikringsordning oprettet i 2018 skal anerkendes i forbindelse med beregningen af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for bidragsperioden 2019.

| 2. | Andet og subsidiære anbringende om en ulovlighedsindsigelse i henhold til artikel 277 TEUF, der tilsigter, at Retten fastslår, at artikel 12 og 14 i den delegerede forordning ikke finder anvendelse som følge af tilsidesættelse af artikel 103, stk. 2 og 7, i direktiv 2014/59/EU (2).






  — | Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at såfremt artikel 12 og 14 i den delegerede forordning skal fortolkes således, at en institutsikringsordning oprettet i 2018 ikke skal anerkendes i forbindelse med beregningen af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for bidragsperioden 2019, da er de ovennævnte artikler i den delegerede forordning i strid med artikel 103, stk. 2 og 7, i direktiv 2014/59/EU, idet de ser bort fra betingelserne for delegationen af beføjelser til Kommissionen, hvorefter (i) bidrag til Afviklingsfonden skal afpasses efter det bidragende instituts risikoprofil, og (ii) bidrag til Afviklingsfonden skal tage deltagelse i en institutsikringsordning i betragtning. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet og subsidiære anbringende om en ulovlighedsindsigelse i henhold til artikel 277 TEUF, der tilsigter, at Retten fastslår, at artikel 12 og 14 i den delegerede forordning ikke finder anvendelse som følge af tilsidesættelse af artikel 103, stk. 2 og 7, i direktiv 2014/59/EU (2).

—

Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at såfremt artikel 12 og 14 i den delegerede forordning skal fortolkes således, at en institutsikringsordning oprettet i 2018 ikke skal anerkendes i forbindelse med beregningen af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for bidragsperioden 2019, da er de ovennævnte artikler i den delegerede forordning i strid med artikel 103, stk. 2 og 7, i direktiv 2014/59/EU, idet de ser bort fra betingelserne for delegationen af beføjelser til Kommissionen, hvorefter (i) bidrag til Afviklingsfonden skal afpasses efter det bidragende instituts risikoprofil, og (ii) bidrag til Afviklingsfonden skal tage deltagelse i en institutsikringsordning i betragtning.

---

(1)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (EUT 2014, L 173, s. 190).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/38 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/38

---

Sag anlagt den 12. juli 2019 — Corneli mod ECB

(Sag T-501/19)

(2019/C 312/31)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Francesca Corneli (Velletri, Italien) (ved advokat F. Ferraro)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af ECB’s direktion, L/LDG/19/182, den 29. maj 2019, hvorved der blev givet afslag på aktindsigt i ECB’s afgørelse om at sætte Banca Carige S.p.A. med hjemsted i Genova, Italien, under ekstraordinær administration og i de dertil hørende sagsakter annulleres, og ECB pålægges under sagen at fremlægge og indgive nævnte afgørelse og alle forudgående, forberedende, sammenhængende og deraf følgende retsakter. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af ECB’s direktion, L/LDG/19/182, den 29. maj 2019, hvorved der blev givet afslag på aktindsigt i ECB’s afgørelse om at sætte Banca Carige S.p.A. med hjemsted i Genova, Italien, under ekstraordinær administration og i de dertil hørende sagsakter annulleres, og ECB pålægges under sagen at fremlægge og indgive nævnte afgørelse og alle forudgående, forberedende, sammenhængende og deraf følgende retsakter.

| — | ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Nærværende søgsmål har til formål at opnå annullation af afgørelse truffet af ECB’s direktion, L/LDG/19/182, den 29. maj 2019, hvorved der blev givet afslag på aktindsigt i ECB’s afgørelse om at sætte Banca Carige S.p.A. med hjemsted i Genova, Italien, under ekstraordinær administration og i de dertil hørende sagsakter, og at pålægge ECB under sagen at fremlægge og indgive nævnte afgørelse og alle forudgående, forberedende, sammenhængende og deraf følgende retsakter.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 4 i ECB’s afgørelse 2004/3 og om fejlagtig anvendelse af undtagelsen vedrørende fortroligheden af oplysninger, der er beskyttet som sådan i henhold til EU-lovgivningen.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er ulovlig, for så vidt som den ikke indeholder konkrete elementer, der viser de fortrolige dele af det omhandlede dokument, deres funktion og formål i ECB og de risici, som deres offentliggørelse vil medføre. Ved afvejningen af forskellige interesser skal den konkrete interesse, som sparerne har i at beskytte deres aktieandel, og interessen i effektivitet og gennemsigtighed i forbindelse med selskabets drift veje tungere end et alment og ikke-begrundet behov for at beskytte tilsynsprocedurer. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 4 i ECB’s afgørelse 2004/3 og om fejlagtig anvendelse af undtagelsen vedrørende fortroligheden af oplysninger, der er beskyttet som sådan i henhold til EU-lovgivningen.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er ulovlig, for så vidt som den ikke indeholder konkrete elementer, der viser de fortrolige dele af det omhandlede dokument, deres funktion og formål i ECB og de risici, som deres offentliggørelse vil medføre. Ved afvejningen af forskellige interesser skal den konkrete interesse, som sparerne har i at beskytte deres aktieandel, og interessen i effektivitet og gennemsigtighed i forbindelse med selskabets drift veje tungere end et alment og ikke-begrundet behov for at beskytte tilsynsprocedurer.

| 2. | Andet anbringende om manglende begrundelse af det ønskede dokuments fortrolige karakter.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at ECB ikke har fremført nogen begrundelse vedrørende den »fortrolige« karakter af den anfægtede afgørelse, idet ECB har begrænset sig til på uomstødelig vis at angive, at beskyttelsen af egne tilsynsprocedurer begrunder afslaget på aktindsigt. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om manglende begrundelse af det ønskede dokuments fortrolige karakter.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at ECB ikke har fremført nogen begrundelse vedrørende den »fortrolige« karakter af den anfægtede afgørelse, idet ECB har begrænset sig til på uomstødelig vis at angive, at beskyttelsen af egne tilsynsprocedurer begrunder afslaget på aktindsigt.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i afgørelse 2004/3 og om manglende begrundelse.






  — | Sagsøgeren har herved gjort gældende, at der foreligger en grov tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i afgørelse 2004/3, samt manglende begrundelse, eftersom der ikke er grundlag for at gøre en almen formodning om fortrolighed gældende, og idet ECB ikke har foretaget en konkret vurdering af de dokumenter, der er søgt om aktindsigt i. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i afgørelse 2004/3 og om manglende begrundelse.

—

Sagsøgeren har herved gjort gældende, at der foreligger en grov tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i afgørelse 2004/3, samt manglende begrundelse, eftersom der ikke er grundlag for at gøre en almen formodning om fortrolighed gældende, og idet ECB ikke har foretaget en konkret vurdering af de dokumenter, der er søgt om aktindsigt i.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af den grundlæggende rettighed til en effektiv domstolsbeskyttelse (artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) og af artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 2, i ECB’s afgørelse 2004/3.






  — | Sagsøgeren har gjort gældende, at ECB ikke fuldstændig kan underminere interessen hos de parter, til hvilke afgørelsen er rettet, herunder selve bankens aktionærer, som har ret til en effektiv beskyttelse som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder mod såkaldt »dårlig« udøvelse af offentlig myndighed. ECB har endvidere tilsidesat artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 2, i ECB’s afgørelse 2004/3, eftersom ECB flere gange har påberåbt sig en usædvanlig høj arbejdsbyrde, uden at fremlægge nogen beviser herfor, med henblik på at forlænge fristen for besvarelse af sagsøgerens begæring om aktindsigt ud over 20 dage. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af den grundlæggende rettighed til en effektiv domstolsbeskyttelse (artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) og af artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 2, i ECB’s afgørelse 2004/3.

—

Sagsøgeren har gjort gældende, at ECB ikke fuldstændig kan underminere interessen hos de parter, til hvilke afgørelsen er rettet, herunder selve bankens aktionærer, som har ret til en effektiv beskyttelse som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder mod såkaldt »dårlig« udøvelse af offentlig myndighed. ECB har endvidere tilsidesat artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 2, i ECB’s afgørelse 2004/3, eftersom ECB flere gange har påberåbt sig en usædvanlig høj arbejdsbyrde, uden at fremlægge nogen beviser herfor, med henblik på at forlænge fristen for besvarelse af sagsøgerens begæring om aktindsigt ud over 20 dage.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/39 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/39

---

Sag anlagt den 12. juli 2019 — Corneli mod ECB

(Sag T-502/19)

(2019/C 312/32)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Francesca Corneli (Velletri, Italien) (ved advokaterne M. Condinanzi, L. Boggio og F. Ferraro)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er ulovlig, og dermed ugyldig. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er ulovlig, og dermed ugyldig.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | Sagsøgte tilpligtes for Retten i medfør af foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse at fremlægge den anfægtede retsakt og den efterfølgende afgørelse om forlængelse i deres respektive fuldstændige versioner. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes for Retten i medfør af foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse at fremlægge den anfægtede retsakt og den efterfølgende afgørelse om forlængelse i deres respektive fuldstændige versioner.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Det foreliggende søgsmål vedrører afgørelse ECB-SSM-2019-ITCAR-11 af 1. januar 2019 fra Den Europæiske Centralbanks Styrelsesråd vedtaget på grundlag af et udkast til afgørelse fra tilsynsrådet i henhold til artikel 26, stk. 8, i Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (1) og artikel 69 octiesdecies, 70 og 98 i decreto legislativo n. 385 del 1o settembre 1993 (lovdekret nr. 385 af 1.9.1993, herefter »TUB«), som gennemfører artikel 29 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU, sammenholdt med artikel 9, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013, om at opløse Banca Carige S.p.A’s ledelses- og tilsynsorgan med vedtægtsmæssigt hjemsted i Genova, og erstatte det med tre særlige administratorer og et tilsynsudvalg bestående af tre medlemmer.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, artikel 28 og 29 i direktiv 2014/59/EU (2) samt artikel 69 octiesdecies ff. i TUB.






  — | Det gøres i denne henseende gældende, at foranstaltninger i forbindelse med tidlig indgriben skal indføres gradvist, hvilket ikke er overholdt i den foreliggende sag. Den mest indgribende foranstaltning er dermed ulovlig og ugyldig. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, artikel 28 og 29 i direktiv 2014/59/EU (2) samt artikel 69 octiesdecies ff. i TUB.

—

Det gøres i denne henseende gældende, at foranstaltninger i forbindelse med tidlig indgriben skal indføres gradvist, hvilket ikke er overholdt i den foreliggende sag. Den mest indgribende foranstaltning er dermed ulovlig og ugyldig.

| 2. | Andet anbringende om manglende begrundelse for så vidt angår proportionalitetskravet og kravet om gradvis indførelse, som er påkrævet efter den overordnede ordning om foranstaltninger i forbindelse med tidlig indgriben. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om manglende begrundelse for så vidt angår proportionalitetskravet og kravet om gradvis indførelse, som er påkrævet efter den overordnede ordning om foranstaltninger i forbindelse med tidlig indgriben.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 29[, stk. 1], sidste punktum, i direktiv 2014/59/EU og princippet om god forvaltningsskik, som gælder for forvaltningsmyndigheder.






  — | Det gøres i denne henseende gældende, at udpegelsen af medlemmer af den tidligere bestyrelse som midlertidige administratorer er i strid med forpligtelsen til at undgå interessekonflikter. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 29[, stk. 1], sidste punktum, i direktiv 2014/59/EU og princippet om god forvaltningsskik, som gælder for forvaltningsmyndigheder.

—

Det gøres i denne henseende gældende, at udpegelsen af medlemmer af den tidligere bestyrelse som midlertidige administratorer er i strid med forpligtelsen til at undgå interessekonflikter.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 70 i TUB, magtfordrejning og manglende begrundelse.






  — | Det gøres i denne henseende gældende, at indførelse af ordningen om særlig administration på grundlag af alvorlige overtrædelser eller uregelmæssigheder gør foranstaltningen selvmodsigende og usammenhængende. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 70 i TUB, magtfordrejning og manglende begrundelse.

—

Det gøres i denne henseende gældende, at indførelse af ordningen om særlig administration på grundlag af alvorlige overtrædelser eller uregelmæssigheder gør foranstaltningen selvmodsigende og usammenhængende.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af reglerne om aktionærrettigheder i direktiv (EU) 2017/1132 (3) og i codice civile italiano, herunder i henhold til de grundlæggende principper, der er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og i den italienske forfatning, vedrørende beskyttelse af ejendom, opsparing og det private økonomiske initiativ samt borgernes ret til selvbestemmelse i deres personlige valg. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af reglerne om aktionærrettigheder i direktiv (EU) 2017/1132 (3) og i codice civile italiano, herunder i henhold til de grundlæggende principper, der er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og i den italienske forfatning, vedrørende beskyttelse af ejendom, opsparing og det private økonomiske initiativ samt borgernes ret til selvbestemmelse i deres personlige valg.

---

(1)  Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15.10.2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT 2013, L 287, s. 63).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber (EUT 2017, L 169, s. 46)

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/1132 af 14.6.2017 om visse aspekter af selskabsretten (EUT 2014, L 173, s. 190).

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/41 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/41

---

Sag anlagt den 12. juli 2019 — Crédit Lyonnais mod ECB

(Sag T-504/19)

(2019/C 312/33)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Crédit Lyonnais (Lyon, Frankrig) (ved advokaterne A. Champsaur og A. Delors)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse ECB-SSM-2019-FRCAG-39 vedtaget af ECB den 3. maj 2019 annulleres på grundlag af artikel 256 TEUF og 263 TEUF, for så vidt som ECB herved har afvist at give sagsøgeren tilladelse til at udelukke 34 % af sine eksponeringer mod CDC fra beregningen af gearingsgraden. |
| --- | --- |

—

Afgørelse ECB-SSM-2019-FRCAG-39 vedtaget af ECB den 3. maj 2019 annulleres på grundlag af artikel 256 TEUF og 263 TEUF, for så vidt som ECB herved har afvist at give sagsøgeren tilladelse til at udelukke 34 % af sine eksponeringer mod CDC fra beregningen af gearingsgraden.

| — | ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 266 TEUF og af den retskraft, der er knyttet til Rettens dom. Sagsøgeren er af den opfattelse, at Den Europæiske Centralbank ved at støtte sin afgørelse på grunde, der allerede er blevet prøvet og afvist af Retten i dom af 13. juli 2018, Crédit agricole mod ECB (T-758/16, EU:T:2018:472), og ved vedholdende at fremhæve en teoretisk risiko for misligholdelse fra den franske stats side og en risiko for brandudsalg af aktiver uden at påvise sandsynligheden af disse påstande, har tilsidesat artikel 266 TEUF og den til dommen knyttede retskraft. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 266 TEUF og af den retskraft, der er knyttet til Rettens dom. Sagsøgeren er af den opfattelse, at Den Europæiske Centralbank ved at støtte sin afgørelse på grunde, der allerede er blevet prøvet og afvist af Retten i dom af 13. juli 2018, Crédit agricole mod ECB (T-758/16, EU:T:2018:472), og ved vedholdende at fremhæve en teoretisk risiko for misligholdelse fra den franske stats side og en risiko for brandudsalg af aktiver uden at påvise sandsynligheden af disse påstande, har tilsidesat artikel 266 TEUF og den til dommen knyttede retskraft.

| 2. | Andet anbringende om dels tilsidesættelse af artikel 429, stk. 14, og artikel 400, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT 2013, L 176, s. 1), dels ECB’s overskridelse af sine beføjelser. Sagsøgeren har anført, at ECB ved at støtte sin afgørelse på, at der er en koncentrationsrisiko på Caisse des dépôts et consignations (herefter »CDC«), for helt at udelukke Crédit Lyonnais’ (herefter »LCL«) eksponeringer mod CDC fra LCL’s gearingsgrad, pålægger LCL et tilsynsmæssigt krav med hensyn til eksponeringer mod staten, som artikel 400, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013 ikke tillader ECB at pålægge, og bruger sine beføjelser i henhold til samme forordnings artikel 429, stk. 14, til andre formål end dem, der er fastsat i denne artikel. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om dels tilsidesættelse af artikel 429, stk. 14, og artikel 400, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT 2013, L 176, s. 1), dels ECB’s overskridelse af sine beføjelser. Sagsøgeren har anført, at ECB ved at støtte sin afgørelse på, at der er en koncentrationsrisiko på Caisse des dépôts et consignations (herefter »CDC«), for helt at udelukke Crédit Lyonnais’ (herefter »LCL«) eksponeringer mod CDC fra LCL’s gearingsgrad, pålægger LCL et tilsynsmæssigt krav med hensyn til eksponeringer mod staten, som artikel 400, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 575/2013 ikke tillader ECB at pålægge, og bruger sine beføjelser i henhold til samme forordnings artikel 429, stk. 14, til andre formål end dem, der er fastsat i denne artikel.

| 3. | Tredje anbringende om, at ECB har foretaget et åbenbart urigtigt skøn ved vedholdende ikke at tage hensyn til den lovpligtige opsparings særlige karakteristika, og ECB har således tilsidesat sin forpligtelse til omhyggeligt og upartisk at undersøge samtlige relevante forhold i den pågældende sag og heraf drage de nødvendige konklusioner. Sagsøgeren er af den opfattelse, at ECB herved ligeledes har foretaget et åbenbart urigtigt skøn af tilsynsrisici med hensyn til lovpligtig opsparing. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at ECB har foretaget et åbenbart urigtigt skøn ved vedholdende ikke at tage hensyn til den lovpligtige opsparings særlige karakteristika, og ECB har således tilsidesat sin forpligtelse til omhyggeligt og upartisk at undersøge samtlige relevante forhold i den pågældende sag og heraf drage de nødvendige konklusioner. Sagsøgeren er af den opfattelse, at ECB herved ligeledes har foretaget et åbenbart urigtigt skøn af tilsynsrisici med hensyn til lovpligtig opsparing.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/42 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/42

---

Sag anlagt den 17. juli 2019 — Lux mod Kommissionen

(Sag T-513/19)

(2019/C 312/34)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Catherine Lux (Strasbourg, Frankrig) (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af afgørelsen af 21. september 2018 fra PMO.4 om at anse overførslen af sagsøgerens kontrakt fra EFSA og EASA som en ny ansættelseskontrakt og om ikke, for hendes vedkommende, at anvende de overgangsforanstaltninger, der er fastsat i artikel 21 og artikel 22 i bilag XIII til vedtægten. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 21. september 2018 fra PMO.4 om at anse overførslen af sagsøgerens kontrakt fra EFSA og EASA som en ny ansættelseskontrakt og om ikke, for hendes vedkommende, at anvende de overgangsforanstaltninger, der er fastsat i artikel 21 og artikel 22 i bilag XIII til vedtægten.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 21 og artikel 22 i bilag XIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, for så vidt som Kommissionen fortolkede begrebet indtrådt i tjenesten forkert. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 21 og artikel 22 i bilag XIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, for så vidt som Kommissionen fortolkede begrebet indtrådt i tjenesten forkert.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 10 og artikel 12 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser med den begrundelse, at disse bestemmelser blev vedtaget for at fremme mobiliteten mellem agenturer, idet de i denne anledning bekræfter muligheden for en EU-karriere i disse agenturer. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 10 og artikel 12 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser med den begrundelse, at disse bestemmelser blev vedtaget for at fremme mobiliteten mellem agenturer, idet de i denne anledning bekræfter muligheden for en EU-karriere i disse agenturer.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og af princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at hendes beslutning om at fortsætte sin karriere ved EASA i 2017 var baseret på, at EASA’s tjenestegren for menneskelige ressourcer bekræftede, at denne fortsættelse ligeledes sikrede hende, at betingelserne vedrørende de pensionsrettigheder, som hun havde optjent ved EFSA, ville fortsætte. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og af princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at hendes beslutning om at fortsætte sin karriere ved EASA i 2017 var baseret på, at EASA’s tjenestegren for menneskelige ressourcer bekræftede, at denne fortsættelse ligeledes sikrede hende, at betingelserne vedrørende de pensionsrettigheder, som hun havde optjent ved EFSA, ville fortsætte.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om midlertidigt ansattes »ret til en karriere med sædvanligt avancement«. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke kan undlade at anvende artikel 10 og artikel 12 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser, for så vidt som det er denne, der indførte et princip om fælles og fortsat analyse af en midlertidigt ansats beskæftigelse i agenturer. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om midlertidigt ansattes »ret til en karriere med sædvanligt avancement«. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke kan undlade at anvende artikel 10 og artikel 12 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser, for så vidt som det er denne, der indførte et princip om fælles og fortsat analyse af en midlertidigt ansats beskæftigelse i agenturer.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at ingen betragtninger gør det muligt at begrunde forskelsbehandlingen på området for pensionsrettigheder i Unionen mellem en tjenestemand og en anden ansat. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at ingen betragtninger gør det muligt at begrunde forskelsbehandlingen på området for pensionsrettigheder i Unionen mellem en tjenestemand og en anden ansat.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/43 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/43

---

Sag anlagt den 22. juli 2019 — Heitec mod EUIPO — Hetec Datensysteme (HEITEC)

(Sag T-520/19)

(2019/C 312/35)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Heitec AG (Erlangen, Tyskland) (ved advokat G. Wagner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Hetec Datensysteme GmbH (Germering, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Heitec AG

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærke HEITEC — EU-varemærke nr. 774 331

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. april 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1171/2018 2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, sammenholdt med regel 40, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, sammenholdt med regel 22, stk. 3 og 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, sammenholdt med regel 40, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, sammenholdt med regel 22, stk. 3 og 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/44 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/44

---

Sag anlagt den 26. juli 2019 — Sánchez Cano mod EUIPO — Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

(Sag T-527/19)

(2019/C 312/36)

Stævningen er affattet på spansk

Parter

Sagsøger: Sánchez Cano, SA (Molina del Segura, Spanien) (ved advokaterne C. Giner Mas og M. González Aleixandre)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøgeraf det omtvistede varemærke: Sánchez Cano, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket EL TORO BALLS Fini — registreringsansøgning nr. 15 648 595

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. marts 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2690/2017-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres i det hele. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres i det hele.

| — | Den sagsøgte tilpligtes at godtgøre sagsøgeren omkostningerne vedrørende, og forårsaget af, dette søgsmål og dem, som sagsøgeren har afholdt ved sagens behandling for appelkammeret, idet subsidiært, såfremt den anden part i den anfægtede afgørelse intervenerer i sagen, den sagsøgte og den anden part i den anfægtede afgørelse solidarisk tilpligtes at godtgøre sagsøgeren omkostningerne vedrørende, og forårsaget af, dette søgsmål og dem som sagsøgeren har afholdt ved sagens behandling for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

Den sagsøgte tilpligtes at godtgøre sagsøgeren omkostningerne vedrørende, og forårsaget af, dette søgsmål og dem, som sagsøgeren har afholdt ved sagens behandling for appelkammeret, idet subsidiært, såfremt den anden part i den anfægtede afgørelse intervenerer i sagen, den sagsøgte og den anden part i den anfægtede afgørelse solidarisk tilpligtes at godtgøre sagsøgeren omkostningerne vedrørende, og forårsaget af, dette søgsmål og dem som sagsøgeren har afholdt ved sagens behandling for appelkammeret.

Anbringende

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/45 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/45

---

Sag anlagt den 26. juli 2019 — Nord Stream mod Parlamentet og Rådet

(Sag T-530/19)

(2019/C 312/37)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Nord Stream AG (Zug, Schweiz) (ved advokaterne M. Raible, C. von Köckritz og J. von Andreae)

Sagsøgte: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/692 af 17. april 2019 om ændring af direktiv 2009/73/EF om fælles regler for det indre marked for naturgas, for så vidt som dette direktivs artikel 1, stk. 9, indsatte artikel 49a, stk. 3, første punktum, i direktiv 2009/73/EF, hvorefter »[a]fgørelser i henhold til stk. 1 og 2 vedtages senest den 24. maj 2020«. |
| --- | --- |

—

Annullation af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/692 af 17. april 2019 om ændring af direktiv 2009/73/EF om fælles regler for det indre marked for naturgas, for så vidt som dette direktivs artikel 1, stk. 9, indsatte artikel 49a, stk. 3, første punktum, i direktiv 2009/73/EF, hvorefter »[a]fgørelser i henhold til stk. 1 og 2 vedtages senest den 24. maj 2020«.

| — | Europa-Parlamentet og/eller Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet og/eller Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at fristen for at opnå potentielle undtagelsesafgørelser i henhold til den nyligt indsatte artikel 49a i direktiv 2009/73 er urimelig kort og dermed tilsidesætter det almindelige retsprincip om proportionalitet som fastsat i artikel 5, stk. 4, TEU. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at fristen for at opnå potentielle undtagelsesafgørelser i henhold til den nyligt indsatte artikel 49a i direktiv 2009/73 er urimelig kort og dermed tilsidesætter det almindelige retsprincip om proportionalitet som fastsat i artikel 5, stk. 4, TEU.

| 2. | Andet anbringende om, at ændringsdirektivet delvist skal annulleres på grund af tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, eftersom det er behæftet med manglende begrundelse for indførelsen af en urimelig kort frist i den anfægtede bestemmelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at ændringsdirektivet delvist skal annulleres på grund af tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, eftersom det er behæftet med manglende begrundelse for indførelsen af en urimelig kort frist i den anfægtede bestemmelse.

| 3. | Tredje anbringende om, at den anfægtede bestemmelse tilsidesætter princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, da den med urette begrænser muligheden for at opnå undtagelser i henhold til den nyligt indsatte artikel 49a i direktiv 2009/73. Muligheden for at opnå sådanne undtagelser kræves i henhold til loven for at beskytte de berettigede forventninger hos andre operatører af offshore rørledninger fra tredjelande, som var færdiggjorte og i drift, da ændringsdirektivet trådte i kraft. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at den anfægtede bestemmelse tilsidesætter princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, da den med urette begrænser muligheden for at opnå undtagelser i henhold til den nyligt indsatte artikel 49a i direktiv 2009/73. Muligheden for at opnå sådanne undtagelser kræves i henhold til loven for at beskytte de berettigede forventninger hos andre operatører af offshore rørledninger fra tredjelande, som var færdiggjorte og i drift, da ændringsdirektivet trådte i kraft.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/46 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/46

---

Sag anlagt den 29. juli 2019 — EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral mod EUIPO (pantys)

(Sag T-532/19)

(2019/C 312/38)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral LTDA (Sorocaba, Brasilien) (ved advokaterne B. Bittner og U. Heinrich)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket mark pantys — registreringsansøgning nr. 17 869 310

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. maj 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 314/2019-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den har forkastet klagen vedrørende følgende varer og tjenesteydelser:






  — | klasse 5: trusseindlæg, hygiejnebind, hygiejnebind, inkontinensbind |
| --- | --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den har forkastet klagen vedrørende følgende varer og tjenesteydelser:

—

klasse 5: trusseindlæg, hygiejnebind, hygiejnebind, inkontinensbind

| — | klasse 35: internetdetailhandel med hygiejneprodukter til kvinder. |
| --- | --- |

—

klasse 35: internetdetailhandel med hygiejneprodukter til kvinder.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Udstrakt brug i Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

—

Udstrakt brug i Den Europæiske Union.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/47 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/47

---

Sag anlagt den 29. juli 2019 — Artur Florêncio & Filhos, Affsports mod EUIPO — Anadeco Gestion (sflooring)

(Sag T-533/19)

(2019/C 312/39)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Sintra, Portugal) (ved advokat D. Martins Pereira Soares)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Anadeco Gestion, SA (Cartagena, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøgere af det omtvistede varemærke: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda og Anadeco Gestion, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket sflooring i farverne sort, hvid og grå — registreringsansøgning nr. 11 943 586

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. maj 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1870/2018-4)

Påstande

| — | Der gives i det hele medhold i de af sagsøgeren nedlagte påstande. |
| --- | --- |

—

Der gives i det hele medhold i de af sagsøgeren nedlagte påstande.

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres i det hele. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres i det hele.

| — | Den anfægtede afgørelse omgøres på grundlag af de ved dette søgsmål angivne grunde og det fastslås, at EU-varemærke nr. 11 943 588 sflooring tillades registreret. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse omgøres på grundlag af de ved dette søgsmål angivne grunde og det fastslås, at EU-varemærke nr. 11 943 588 sflooring tillades registreret.

| — | EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO.

| — | Den anden part betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO. |
| --- | --- |

—

Den anden part betaler de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO.

Anbringender

| — | Utilstrækkeligt bevis for reel brug af det ældre varemærke T-FLOORING |
| --- | --- |

—

Utilstrækkeligt bevis for reel brug af det ældre varemærke T-FLOORING

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/48 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/48

---

Sag anlagt den 30. juli 2019 — H.R. Participations mod EUIPO — Hottinger Investment Management (JCE HOTTINGUER)

(Sag T-535/19)

(2019/C 312/40)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: H.R. Participations SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokaterne P. Wilhelm og J. Rossi)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Hottinger Investment Management Ltd (London, Det Forenede Kongerige)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: H.R. Participations SA

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket JCE HOTTINGUER — varemærke nr. 10 093 391

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 3. maj 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2078/2018-2)

Påstande

| — | Søgsmålet antages til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold i de nedlagte påstande. |
| --- | --- |

—

Søgsmålet antages til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold i de nedlagte påstande.

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale alle de af sagsøgeren afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale alle de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, for så vidt som ugyldighedsbegæringen for annullationsafdelingen var behæftet med uregelmæssigheder. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, for så vidt som ugyldighedsbegæringen for annullationsafdelingen var behæftet med uregelmæssigheder.

| — | Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, sammenholdt med samme forordnings artikel 8, stk. 4. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, sammenholdt med samme forordnings artikel 8, stk. 4.

---

| 16.9.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 312/49 |
| --- | --- | --- | --- |

16.9.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 312/49

---

Sag anlagt den 7. august 2019 — Isigny — Sainte Mère mod EUIPO (Formen på en forgyldt beholder med en bølge)

(Sag T-546/19)

(2019/C 312/41)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Isigny — Sainte Mère (Isigny-sur-Mer, Frankrig) (ved advokat D. Mallo Saint-Jalmes)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om det tredimensionale EU-varemærke (formen på en forgyldt beholder med en bølge) — registreringsansøgning nr. 17 871 521

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. maj 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1513/2018-5)

Påstande

Den anfægtede afgørelse annulleres.

Anbringende

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---