# Jurnalul Oficial C 267/2019

| | ISSN 1977-1029 |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | C 267 |
| | |
| Ediţia în limba română | Comunicări şi informări | Anul 629 august 2019 |

ISSN 1977-1029

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

C 267

Ediţia în limba română

Comunicări şi informări

Anul 629 august 2019

---

| Cuprins | Pagina |
| --- | --- |
| | II   Comunicări |
| | COMUNICĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE |
| | Comisia Europeană |
| 2019/C 267/01 | Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9358 – Bregal Unternehmerkapital/MEDIA Central) (
  1
  ) | 1 |
| 2019/C 267/02 | Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9348 – Omers Infrastructure/Morgan Stanley/VTG) (
  1
  ) | 1 |
| 2019/C 267/03 | Inaplicabilitatea regulamentului în cazul unei operațiuni notificate (Cazul M.9300 – Tyson Foods/European and Thai businesses of BRF) (
  1
  ) | 2 |
| 2019/C 267/04 | Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9238 – INEOS Enterprises Holdings Limited/Ashland’s Global Compound Resin Business and Manufacturing Facility in Marl) (
  1
  ) | 2 |
| 2019/C 267/05 | Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9378 – Apax Partners/GNB) (
  1
  ) | 3 |
| 2019/C 267/06 | Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9365 – EPPL/APG/KRC/citizenM) (
  1
  ) | 3 |
| 2019/C 267/07 | Comunicarea Comisiei – Orientări adresate instanțelor naționale privind modul de estimare a cotei din suprapreț transferată cumpărătorului direct | 4 |

Cuprins

Pagina

II   Comunicări

COMUNICĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE

Comisia Europeană

2019/C 267/01

Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9358 – Bregal Unternehmerkapital/MEDIA Central) (
  1
  )

1

1

2019/C 267/02

Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9348 – Omers Infrastructure/Morgan Stanley/VTG) (
  1
  )

1

1

2019/C 267/03

Inaplicabilitatea regulamentului în cazul unei operațiuni notificate (Cazul M.9300 – Tyson Foods/European and Thai businesses of BRF) (
  1
  )

1

2

2019/C 267/04

Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9238 – INEOS Enterprises Holdings Limited/Ashland’s Global Compound Resin Business and Manufacturing Facility in Marl) (
  1
  )

1

2

2019/C 267/05

Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9378 – Apax Partners/GNB) (
  1
  )

1

3

2019/C 267/06

Nonopoziție la o concentrare notificată (Cazul M.9365 – EPPL/APG/KRC/citizenM) (
  1
  )

1

3

2019/C 267/07

Comunicarea Comisiei – Orientări adresate instanțelor naționale privind modul de estimare a cotei din suprapreț transferată cumpărătorului direct

4

---

| | IV   Informări |
| --- | --- |
| | INFORMĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE |
| | Consiliu |
| 2019/C 267/08 | Aviz în atenția persoanelor, grupurilor și entităților incluse pe listă cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, astfel cum a fost actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului, și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului | 44 |
| 2019/C 267/09 | Aviz în atenția persoanelor vizate incluse pe lista persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, astfel cum a fost actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului, și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului | 46 |
| | Comisia Europeană |
| 2019/C 267/10 | Rata de schimb a monedei euro | 47 |

IV   Informări

INFORMĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE

Consiliu

2019/C 267/08

Aviz în atenția persoanelor, grupurilor și entităților incluse pe listă cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, astfel cum a fost actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului, și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului

44

2019/C 267/09

Aviz în atenția persoanelor vizate incluse pe lista persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, astfel cum a fost actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului, și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului

46

Comisia Europeană

2019/C 267/10

Rata de schimb a monedei euro

47

---

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text cu relevanță pentru SEE. |

---

(1)   Text cu relevanță pentru SEE.

1

| RO | |
| --- | --- |

RO

---

II Comunicări

COMUNICĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE

Comisia Europeană

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/1

---

Nonopoziție la o concentrare notificată

(Cazul M.9358 – Bregal Unternehmerkapital/MEDIA Central)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2019/C 267/01)

La 13 mai 2019, Comisia a decis să nu se opună concentrării notificate menționate mai sus și să o declare compatibilă cu piața internă. Prezenta decizie se bazează pe articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1). Textul integral al deciziei este disponibil doar în limba germană și va fi făcut public după ce vor fi eliminate orice secrete de afaceri pe care le-ar putea conține. Va fi disponibil:

| — | pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale; |
| --- | --- |

—

pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale;

| — | în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9358. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană. |
| --- | --- |

—

în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9358. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană.

---

(1)  JO L 24, 29.1.2004, p. 1.

---

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/1

---

Nonopoziție la o concentrare notificată

(Cazul M.9348 – Omers Infrastructure/Morgan Stanley/VTG)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2019/C 267/02)

La 13 mai 2019, Comisia a decis să nu se opună concentrării notificate menționate mai sus și să o declare compatibilă cu piața internă. Prezenta decizie se bazează pe articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1). Textul integral al deciziei este disponibil doar în limba engleză și va fi făcut public după ce vor fi eliminate orice secrete de afaceri pe care le-ar putea conține. Va fi disponibil:

| — | pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale; |
| --- | --- |

—

pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale;

| — | în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9348. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană. |
| --- | --- |

—

în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9348. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană.

---

(1)  JO L 24, 29.1.2004, p. 1.

---

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/2 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/2

---

Inaplicabilitatea regulamentului în cazul unei operațiuni notificate

(Cazul M.9300 – Tyson Foods/European and Thai businesses of BRF)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2019/C 267/03)

La 17 mai 2019, Comisia a decis că operațiunea notificată în cazul menționat anterior nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1), întrucât nu constituie o concentrare în sensul articolului 3 din regulamentul respectiv. Această decizie se bazează pe articolul 6 alineatul (1) litera (a) din regulamentul sus-menționat. Textul integral al deciziei este disponibil doar în limba engleză și va fi făcut public după ce vor fi eliminate toate secretele de afaceri pe care le-ar putea conține. Acesta va fi disponibil:

| — | pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale; |
| --- | --- |

—

pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale;

| — | în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9300. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană. |
| --- | --- |

—

în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9300. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană.

---

(1)  JO L 24, 29.1.2004, p. 1.

---

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/2 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/2

---

Nonopoziție la o concentrare notificată

(Cazul M.9238 – INEOS Enterprises Holdings Limited/Ashland’s Global Compound Resin Business and Manufacturing Facility in Marl)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2019/C 267/04)

La 5 iunie 2019, Comisia a decis să nu se opună concentrării notificate menționate mai sus și să o declare compatibilă cu piața internă. Prezenta decizie se bazează pe articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1). Textul integral al deciziei este disponibil doar în limba engleză și va fi făcut public după ce vor fi eliminate orice secrete de afaceri pe care le-ar putea conține. Va fi disponibil:

| — | pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale; |
| --- | --- |

—

pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale;

| — | în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9238. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană. |
| --- | --- |

—

în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9238. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană.

---

(1)  JO L 24, 29.1.2004, p. 1.

---

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/3 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/3

---

Nonopoziție la o concentrare notificată

(Cazul M.9378 – Apax Partners/GNB)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2019/C 267/05)

La 12 iunie 2019, Comisia a decis să nu se opună concentrării notificate menționate mai sus și să o declare compatibilă cu piața internă. Prezenta decizie se bazează pe articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1). Textul integral al deciziei este disponibil doar în limba engleză și va fi făcut public după ce vor fi eliminate orice secrete de afaceri pe care le-ar putea conține. Va fi disponibil:

| — | pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale; |
| --- | --- |

—

pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale;

| — | în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9378. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană. |
| --- | --- |

—

în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9378. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană.

---

(1)  JO L 24, 29.1.2004, p. 1.

---

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/3 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/3

---

Nonopoziție la o concentrare notificată

(Cazul M.9365 – EPPL/APG/KRC/citizenM)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2019/C 267/06)

La 14 iunie 2019, Comisia a decis să nu se opună concentrării notificate menționate mai sus și să o declare compatibilă cu piața internă. Prezenta decizie se bazează pe articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1). Textul integral al deciziei este disponibil doar în limba engleză și va fi făcut public după ce vor fi eliminate orice secrete de afaceri pe care le-ar putea conține. Va fi disponibil:

| — | pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale; |
| --- | --- |

—

pe site-ul internet al Direcției Generale Concurență din cadrul Comisiei, în secțiunea consacrată concentrărilor (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases). Acest site internet oferă diverse facilități care permit identificarea deciziilor de concentrare individuale, inclusiv întreprinderea, numărul cazului, data și indexurile sectoriale;

| — | în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9365. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană. |
| --- | --- |

—

în format electronic, pe site-ul internet EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=ro), cu numărul de document 32019M9365. EUR-Lex permite accesul online la legislația europeană.

---

(1)  JO L 24, 29.1.2004, p. 1.

---

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/4 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/4

---

COMUNICAREA COMISIEI

Orientări adresate instanțelor naționale privind modul de estimare a cotei din suprapreț transferată cumpărătorului direct

(2019/C 267/07)

CUPRINS

| 1. | INTRODUCERE | 7 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Scopul, domeniul de aplicare și structura prezentelor orientări | 7 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Ce este transferul supraprețurilor? | 8 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 2. | CONTEXTUL JURIDIC | 9 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Transferul supraprețurilor și dreptul la despăgubire integrală | 9 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Scenarii în care o instanță națională s-ar putea confrunta cu aspecte legate de transfer | 11 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Competența instanței de a estima transferul | 13 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Rolul probelor | 14 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 3. | TEORIA ECONOMICĂ A TRANSFERULUI | 16 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Prezentare generală | 16 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Exemple | 19 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 4. | CUANTIFICAREA TRANSFERULUI ȘI A EFECTELOR ASUPRA VOLUMULUI – ASPECTE GENERALE | 21 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Datele și informațiile necesare atunci când se cuantifică efectele transferului | 22 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Utilizarea experților economici | 23 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 5. | CUANTIFICAREA ȘI ESTIMAREA EFECTELOR TRANSFERULUI ASUPRA PREȚULUI | 24 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Metode comparative | 24 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.1.1. | Abordări | 25 |
| --- | --- | --- |

5.1.1.

| 5.1.1.1. | Abordarea „înainte, în timpul și după” | 25 |
| --- | --- | --- |

5.1.1.1.

| 5.1.1.2. | Abordarea transversală | 26 |
| --- | --- | --- |

5.1.1.2.

| 5.1.1.3. | Abordarea diferenței dintre diferențe | 26 |
| --- | --- | --- |

5.1.1.3.

| 5.1.2. | Aplicarea în practică abordărilor comparative | 28 |
| --- | --- | --- |

5.1.2.

| 5.1.3. | Provocări | 30 |
| --- | --- | --- |

5.1.3.

| 5.2. | Alte metode | 31 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.2.1. | Abordarea bazată pe rata de transfer | 31 |
| --- | --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Aplicarea în practică a abordării bazate pe rata de transfer | 32 |
| --- | --- | --- |

5.2.2.

| 5.2.3. | Abordarea simulării | 33 |
| --- | --- | --- |

5.2.3.

| 6. | CUANTIFICAREA ȘI ESTIMAREA EFECTELOR ASUPRA VOLUMULUI | 33 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Introducere | 33 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Abordarea comparativă | 35 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.2.1. | Informațiile necesare | 35 |
| --- | --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | Metode și provocări | 35 |
| --- | --- | --- |

6.2.2.

| 6.3. | Abordarea elasticității | 35 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.3.1. | Metode și informații necesare | 35 |
| --- | --- | --- |

6.3.1.

| 6.3.2. | Provocări | 36 |
| --- | --- | --- |

6.3.2.

| 7. | ALEGEREA METODEI | 36 |
| --- | --- | --- |

7.

| 8. | ANEXA 1 – TEORIA ECONOMICĂ | 37 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1. | Introducere | 37 |
| --- | --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Costurile factorilor de producție și efectul acestora asupra deciziilor de stabilire a prețurilor | 37 |
| --- | --- | --- |

8.2.

| 8.3. | Caracteristicile cererii și legăturile cu prețurile | 38 |
| --- | --- | --- |

8.3.

| 8.4. | Decizia unei întreprinderi de stabilire a prețurilor | 40 |
| --- | --- | --- |

8.4.

| 8.5. | Intensitatea concurenței și legăturile cu transferul | 40 |
| --- | --- | --- |

8.5.

| 8.5.1. | Continuumul competitivității piețelor | 40 |
| --- | --- | --- |

8.5.1.

| 8.5.2. | Supraprețul la nivel de sector față de supraprețul la nivel de întreprindere și transferul | 41 |
| --- | --- | --- |

8.5.2.

| 8.6. | O serie de factori suplimentari care influențează transferul | 41 |
| --- | --- | --- |

8.6.

| 9. | ANEXA 2 – GLOSAR | 43 |
| --- | --- | --- |

9.

TABELUL CASETELOR

| Caseta 1: | Transferul creșterii prețului pentru cupru (exemplu ipotetic) | 8 |
| --- | --- | --- |

Caseta 1:

| Caseta 2: | Cele două scenarii tipice de transfer | 11 |
| --- | --- | --- |

Caseta 2:

| Caseta 3: | Exemplu de cauză în care se prezintă probe furnizate de experți economici | 23 |
| --- | --- | --- |

Caseta 3:

| Caseta 4: | Exemplu de cauză în care instanța desemnează un expert economic | 23 |
| --- | --- | --- |

Caseta 4:

| Caseta 5: | Exemplu ilustrat al abordării „înainte-în timpul-după” | 25 |
| --- | --- | --- |

Caseta 5:

| Caseta 6: | Exemplu ilustrat de abordare transversală | 26 |
| --- | --- | --- |

Caseta 6:

| Caseta 7: | Ilustrarea abordării diferenței dintre diferențe | 27 |
| --- | --- | --- |

Caseta 7:

| Caseta 8: | Cauza privind geamurile auto din Germania | 28 |
| --- | --- | --- |

Caseta 8:

| Caseta 9: | Estimarea transferului pe baza probelor calitative – cauza Cheminova (2015) | 29 |
| --- | --- | --- |

Caseta 9:

| Caseta 10: | Estimarea transferului pe baza probelor calitative – DOUX Aliments (2014) | 29 |
| --- | --- | --- |

Caseta 10:

| Caseta 11: | Efectul asupra volumului | 34 |
| --- | --- | --- |

Caseta 11:

| Caseta 12: | Estimarea efectelor asupra volumului – Cheminova (2015) | 34 |
| --- | --- | --- |

Caseta 12:

| Caseta 13: | Exemple de costuri marginale și fixe | 37 |
| --- | --- | --- |

Caseta 13:

| Caseta 14: | Curba standard a cererii – efectele asupra prețului și asupra volumului | 38 |
| --- | --- | --- |

Caseta 14:

| Caseta 15: | Alte curburi ale cererii | 39 |
| --- | --- | --- |

Caseta 15:

| Caseta 16: | Compromisul dintre creșterea prețului și vânzările pierdute | 40 |
| --- | --- | --- |

Caseta 16:

1.   INTRODUCERE

1.1.   Scopul, domeniul de aplicare și structura prezentelor orientări

| (1) | Prezentele orientări urmăresc să furnizeze instanțelor naționale, judecătorilor și altor părți interesate implicate în acțiunile în despăgubire pentru încălcarea articolelor 101 și 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”) îndrumări practice cu privire la estimarea transferului supraprețurilor. În special, acestea stabilesc principiile economice, metodele și terminologia privind transferul, printre altele, prin referire la o serie de exemple. De asemenea, prezentele orientări sunt menite să sprijine procesul de stabilire a sursele de probe relevante și a caracterului proporțional al cererii de divulgare, precum și evaluarea declarațiilor părților cu privire la transfer și a oricărui aviz al experților economici care poate fi prezentat instanței. |
| --- | --- |

(1)

| (2) | Temeiul juridic al orientărilor este articolul 16 din Directiva privind acțiunile în despăgubire (1). Orientările nu sunt obligatorii și nu modifică normele existente în temeiul legislației UE sau al legislației statelor membre. Prin urmare, o instanță națională nu are obligația de a le urma. De asemenea, orientările nu aduc atingere jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene („CJUE”). Acestea fac trimitere la normele armonizate stabilite în Directiva privind acțiunile în despăgubire, însă trebuie notat faptul că, în practică, instanțele naționale vor aplica normele naționale, în special cele care transpun Directiva privind despăgubirile. |
| --- | --- |

(2)

| (3) | Ca sursă de referință pentru bunele practici, orientările oferă indicații cu privire la parametrii relevanți care pot fi luați în considerare atunci când se analizează probele de natură economică relevante pentru evaluarea transferului supraprețurilor. Acestea se bazează pe studiile economice relevante colectate de Comisie și completează Ghidul practic privind cuantificarea prejudiciilor în acțiunile în despăgubire întemeiate pe încălcarea articolului 101 sau 102 din TFUE („Ghidul practic”) (2) care însoțește Comunicarea Comisiei privind cuantificarea prejudiciilor cauzate de încălcarea normelor antitrust în acțiunile în despăgubire (3). În timp ce Ghidul practic se concentrează pe suprapreț, prezentele orientări abordează în mod expres transferul unor astfel de supraprețuri, furnizând mai multe informații detaliate (4). Ghidul practic și prezentele orientări ar trebui citite împreună (5). |
| --- | --- |

(3)

| (4) | Astfel cum se explică la punctele 17-19 de mai jos, prezentele orientări pot fi utile atunci când un autor al încălcării invocă transferul în apărarea sa împotriva unei cereri de despăgubire („scut”) sau atunci când un cumpărător indirect solicită despăgubiri de la autorul încălcării invocând transferul unui suprapreț („sabie”). Cu toate acestea, la fel ca în orice acțiune în despăgubire, măsura în care instanța trebuie să ia în considerare elementele de fapt ale cauzei va depinde de modalitatea în care acțiunea este introdusă de reclamant și de natura apărării invocate de pârât. De exemplu, în unele cazuri un reclamant nu poate să solicite despăgubiri pentru pierderea de profit ca urmare a efectului asupra volumului, din cauza complexității suplimentare pe care aceasta o poate implica (6). Totuși, o cerere de despăgubire din partea unui cumpărător indirect împotriva unui autor al încălcării va implica, în general, luarea în considerare a transferului, întrucât acesta este esențial pentru cerere. |
| --- | --- |

(4)

| (5) | În mod similar, este probabil ca modul în care o instanță națională va aborda evaluarea și estimarea transferului să fie influențat de natura și cuantumul cererii de despăgubire, precum și de fondul cererii și de disponibilitatea datelor. Atunci când evaluează proporționalitatea unui ordin de divulgare de informații, instanța ar putea ține seama de opțiunile în materie de metodă și abordare economică dintre cele explicate în orientări. Ceea ce poate fi adecvat din perspectiva domeniului de aplicare al datelor necesare și a costului expertizei pentru o cerere de despăgubire în valoare de 20 de milioane EUR poate să nu fie proporțional pentru o cerere de despăgubire în valoare de 200 000 EUR. |
| --- | --- |

(5)

| (6) | Orientările de față stabilesc contextul juridic al transferului prin referire la principiile juridice, la jurisprudența constantă și la dispozițiile Directivei privind acțiunile în despăgubire. O scurtă secțiune juridică prezintă succint normele și instrumentele procedurale conform cărora instanțele naționale pot lua în considerare transferul supraprețurilor în acțiunile în despăgubire. Contextul juridic include legislația UE, legislația națională și practica aferentă. În acest context, judecătorii trebuie să acorde o atenție specială principiilor eficacității și echivalenței (7). În primul rând, aceasta înseamnă că judecătorii trebuie să aplice normele naționale astfel încât cererea să nu facă practic imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea dreptului la despăgubire integrală pentru prejudiciul cauzat de încălcarea legislației UE în materie de concurență (principiul eficacității) (8). În al doilea rând, judecătorii trebuie să țină seama de faptul că normele și procedurile naționale referitoare la acțiunile în despăgubire întemeiate pe încălcări ale articolului 101 sau 102 din TFUE nu trebuie să fie mai puțin favorabile pentru părțile care pretind a fi prejudiciate decât cele care reglementează acțiunile similare în despăgubire care rezultă din încălcări ale legislației naționale în materie de concurență (principiul echivalenței). |
| --- | --- |

(6)

| (7) | Secțiunea principală a prezentelor orientări abordează aspectele economice ale transferului, și anume teoria economică și metodele de cuantificare relevante pentru estimarea transferului. Partea privind teoria economică se axează pe conceptele teoretice care stau la baza transferului și stabilește factorii care pot avea un impact asupra acestuia. În partea privind cuantificarea economică sunt prezentate diferite abordări și metode de cuantificare a efectelor transferului. |
| --- | --- |

(7)

1.2.   Ce este transferul supraprețurilor?

| (8) | Transferul supraprețurilor poate avea loc la niveluri diferite ale lanțului de aprovizionare. Exemplul ipotetic prezentat mai jos în caseta 1 ilustrează transferul supraprețurilor. În scop de exemplificare și ca punct de plecare pentru o serie de modificări menite să explice mai bine transferul, exemplul din caseta 1 prezintă un caz relativ simplu de prețuri fixe pentru cupru și transferul majorării prețurilor respective în industria autovehiculelor. În practică, transferul poate avea loc în lanțuri de aprovizionare și mai complexe, produsul sau serviciul care a făcut obiectul cartelului poate constitui un factor de producție și mai nesemnificativ, iar produsul final poate fi afectat de mai multe practici anticoncurențiale. |
| --- | --- |

(8)

Caseta 1

Transferul creșterii prețului pentru cupru (exemplu ipotetic)

| Întreprinderea A este un producător de cupru și a format un cartel convenind cu concurenții săi să fixeze prețurile de vânzare pentru cupru, cu încălcarea articolului 101 din TFUE. Înțelegerea a permis întreprinderii A să perceapă prețuri mai mari pentru cupru de la clienții săi, inclusiv de la întreprinderea B.
  Diferența de preț dintre prețul plătit în realitate și prețul care ar fi prevalat în caz contrar în absența unei încălcări a legislației UE în materie de concurență este denumită suprapreț (9).
  Întreprinderea B este un furnizor de piese auto și a utilizat cuprul pe care l-a achiziționat de la întreprinderea A pentru a produce fascicule de cabluri electrice, pe care le-a vândut producătorului de automobile C. După majorarea prețului pentru cupru în cadrul cartelului, întreprinderea B și-a majorat, de asemenea, prețul de vânzare a fasciculelor de cabluri electrice pe care le-a furnizat întreprinderii C. Acest comportament constituie transferarea supraprețurilor, în acest caz de la întreprinderea B către întreprinderea C. Pe baza definițiilor din Directiva privind acțiunile în despăgubire, întreprinderea A poate fi considerată drept autorul încălcării, B drept cumpărător direct și C drept cumpărător indirect (10). |
| --- |

Întreprinderea A este un producător de cupru și a format un cartel convenind cu concurenții săi să fixeze prețurile de vânzare pentru cupru, cu încălcarea articolului 101 din TFUE. Înțelegerea a permis întreprinderii A să perceapă prețuri mai mari pentru cupru de la clienții săi, inclusiv de la întreprinderea B.

Diferența de preț dintre prețul plătit în realitate și prețul care ar fi prevalat în caz contrar în absența unei încălcări a legislației UE în materie de concurență este denumită suprapreț (9).

Întreprinderea B este un furnizor de piese auto și a utilizat cuprul pe care l-a achiziționat de la întreprinderea A pentru a produce fascicule de cabluri electrice, pe care le-a vândut producătorului de automobile C. După majorarea prețului pentru cupru în cadrul cartelului, întreprinderea B și-a majorat, de asemenea, prețul de vânzare a fasciculelor de cabluri electrice pe care le-a furnizat întreprinderii C. Acest comportament constituie transferarea supraprețurilor, în acest caz de la întreprinderea B către întreprinderea C. Pe baza definițiilor din Directiva privind acțiunile în despăgubire, întreprinderea A poate fi considerată drept autorul încălcării, B drept cumpărător direct și C drept cumpărător indirect (10).

| (9) | Există însă și exemple mai complicate de transfer. Unele dintre acestea sunt menționate în casetele de mai jos. Scopul acestor casete este de a evidenția anumite aspecte ale transferului și modul în care instanțele naționale au abordat anterior estimarea cotei din suprapreț care i-a fost transferată cumpărătorului indirect. |
| --- | --- |

(9)

| (10) | Atunci când cumpărătorul direct transferă, integral sau parțial, supraprețul către cumpărătorul indirect, acesta din urmă se va confrunta nu numai cu un efect asupra prețului, ci și, în multe cazuri, cu reducerea cererii pentru produsul sau serviciul respectiv, prin urmare, cumpărătorul direct va vinde mai puțin. Valoarea vânzărilor care nu se efectuează poate fi denumită efectul transferului asupra volumului. Implicațiile sale juridice și economice sunt analizate mai detaliat în continuare. |
| --- | --- |

(10)

| (11) | Un suprapreț poate fi transferat de-a lungul unui întreg lanț de aprovizionare și poate viza produse sau servicii. De exemplu, în cazul menționat în caseta 1 de mai sus, este posibil ca producătorul de automobile C să fi majorat în mod similar prețurile pe care le-a perceput clientului său, distribuitorul independent de automobile D. Ulterior, este posibil ca D să își fi majorat, la rândul său, prețul perceput consumatorului final pentru automobilul în care se poate regăsi cuprul care a făcut obiectul cartelului. C, D și consumatorii finali sunt toți cumpărători indirecți în sensul definiției din Directiva privind acțiunile în despăgubire (11). |
| --- | --- |

(11)

2.   CONTEXTUL JURIDIC

2.1.   Transferul supraprețurilor și dreptul la despăgubire integrală

| (12) | Atât jurisprudența CJUE, cât și Directiva privind despăgubirile sunt importante pentru evaluarea transferului. În primul rând, este important să se reamintească faptul că, în conformitate cu jurisprudența constantă a CJUE, „orice persoană” are dreptul de a solicita despăgubiri pentru prejudiciul suferit în cazul în care există o relație de cauzalitate între prejudiciul respectiv și o încălcare a articolului 101 sau 102 din TFUE (12). În special, articolul 1 alineatul (1) și articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva privind despăgubirile precizează că orice persoană care a suferit un prejudiciu cauzat de o încălcare a articolului 101 sau 102 trebuie să fie în măsură să își exercite în mod efectiv dreptul de a solicita despăgubiri integrale (13). În al doilea rând, dispozițiile Directivei privind acțiunile în despăgubire referitoare la transferul supraprețurilor se întemeiază pe principiul compensației, care stă la baza întregii Directive privind acțiunile în despăgubire și care trebuie interpretat în sensul repunerii unei persoane îndreptățite să ceară despăgubiri pentru prejudiciile suferite în situația în care s-ar fi aflat dacă încălcarea nu ar fi fost săvârșită. |
| --- | --- |

(12)

| (13) | În contextul transferului supraprețurilor, articolul 12 alineatul (1) Directiva privind acțiunile în despăgubire precizează faptul că sintagma „orice persoană” se referă la cumpărătorii direcți și indirecți. În cazul ipotetic menționat în caseta 1 de mai sus, aceasta înseamnă că producătorul de fascicule de cabluri electrice B, în calitate de cumpărător direct, și producătorul de automobile C, în calitate de cumpărător indirect, pot, de asemenea, solicita despăgubiri de la producătorul de cupru A, în calitate de autor al încălcării. Alți cumpărători indirecți situați în avalul lanțului de aprovizionare au, de asemenea, dreptul de a obține despăgubiri de la autorul încălcării. Astfel cum s-a menționat mai sus la punctul 11, aceștia ar fi distribuitorul independent de automobile D și consumatorii finali din exemplul prezentat în caseta 1 de mai sus. |
| --- | --- |

(13)

| (14) | Trebuie remarcat faptul că elementele principiului compensației, și anume dreptul unei persoane de a solicita despăgubiri integrale pentru prejudiciul care are o legătură cauzală cu o încălcare a legislației UE în materie de concurență, li se aplică, de asemenea, furnizorilor direcți și indirecți ai unui autor al încălcării. Directiva privind acțiunile în despăgubire se referă la situația unui cartel al cumpărătorilor ca exemplu în care prejudiciul ar putea rezulta dintr-un preț mai mic plătit de autorii încălcărilor către furnizorii lor (14). |
| --- | --- |

(14)

| (15) | Despăgubirea integrală cuprinde despăgubirea pentru pierderea efectivă (damnum emergens) și pentru pierderea de profit (lucrum cessans), plus plata dobânzii (15). În general, pierderea efectivă se referă la o reducere a activelor unei persoane, iar pierderea de profit se referă la o majorare a respectivelor active care s-ar fi produs dacă acțiunea cauzatoare de prejudicii nu ar fi avut loc (16). În contextul transferului, această distincție joacă un rol important în ceea ce privește efectele economice caracteristice și clasificarea juridică a acestora. Regula generală este stabilită mai jos.






  — | Efectul asupra prețului se referă la suprapreț ca la o creștere a prețului pe care un cumpărător direct sau indirect a trebuit să îl plătească pentru un produs sau serviciu ca urmare a încălcării legislației UE în materie de concurență (17). Acesta include stabilirea unor prețuri cu rol de protecție (18). Efectul asupra prețului se poate reflecta în cererea de despăgubire pentru pierderea efectivă introdusă de cumpărătorul direct sau indirect. Acesta este partea din prejudiciu care în Directiva privind acțiunile în despăgubire este denumit prejudiciu sub formă de suprapreț (19). Cu toate acestea, cumpărătorul direct sau indirect poate fi în măsură să transfere parțial sau integral supraprețul în avalul lanțului de aprovizionare. Astfel, atunci când instanțele naționale estimează transferul parțial sau integral al unui suprapreț în cadrul unei acțiuni în despăgubire, acestea vor trebui să identifice prejudiciul sub formă de suprapreț care rămâne la un anumit nivel al lanțului de aprovizionare. În funcție de sistemul juridic, instanța națională poate considera acest transfer ca fiind o reducere a pierderii efective sau, prin trimitere la alte norme sau principii, compensatio lucri cum damno (20). |
| --- | --- | --- |

(15)

—

Efectul asupra prețului se referă la suprapreț ca la o creștere a prețului pe care un cumpărător direct sau indirect a trebuit să îl plătească pentru un produs sau serviciu ca urmare a încălcării legislației UE în materie de concurență (17). Acesta include stabilirea unor prețuri cu rol de protecție (18). Efectul asupra prețului se poate reflecta în cererea de despăgubire pentru pierderea efectivă introdusă de cumpărătorul direct sau indirect. Acesta este partea din prejudiciu care în Directiva privind acțiunile în despăgubire este denumit prejudiciu sub formă de suprapreț (19). Cu toate acestea, cumpărătorul direct sau indirect poate fi în măsură să transfere parțial sau integral supraprețul în avalul lanțului de aprovizionare. Astfel, atunci când instanțele naționale estimează transferul parțial sau integral al unui suprapreț în cadrul unei acțiuni în despăgubire, acestea vor trebui să identifice prejudiciul sub formă de suprapreț care rămâne la un anumit nivel al lanțului de aprovizionare. În funcție de sistemul juridic, instanța națională poate considera acest transfer ca fiind o reducere a pierderii efective sau, prin trimitere la alte norme sau principii, compensatio lucri cum damno (20).

| — | Efectul asupra volumului poate fi descris, în mod mai general, ca fiind prejudiciul cauzat de faptul că un număr mai mic de produse sau servicii sunt achiziționate ca urmare a supraprețului (21). Cu toate acestea, orientările se concentrează pe efectul asupra volumului, înțeles ca pierderea de profit ca urmare a reducerii vânzărilor în urma transferului. Astfel cum se menționează în Directiva privind acțiunile în despăgubire, acesta poate fi recuperat ca pierdere de profit (22). |
| --- | --- |

—

Efectul asupra volumului poate fi descris, în mod mai general, ca fiind prejudiciul cauzat de faptul că un număr mai mic de produse sau servicii sunt achiziționate ca urmare a supraprețului (21). Cu toate acestea, orientările se concentrează pe efectul asupra volumului, înțeles ca pierderea de profit ca urmare a reducerii vânzărilor în urma transferului. Astfel cum se menționează în Directiva privind acțiunile în despăgubire, acesta poate fi recuperat ca pierdere de profit (22).

| (16) | În timp ce, pe baza Directivei privind acțiunile în despăgubire se poate face distincție între, pe de o parte, pierderea efectivă cauzată de suprapreț și, pe de altă parte, pierderea de profit cauzată de reducerea vânzărilor, există o legătură inerentă între efectul subiacent asupra prețului și efectul asupra volumului (23). Prin urmare, dacă transferul devine relevant, ar trebui luate în considerare atât cele două efecte, cât și interacțiunea dintre acestea. Metodele economice utilizate în acest sens sunt prezentate mai jos. |
| --- | --- |

(16)

2.2.   Scenarii în care o instanță națională s-ar putea confrunta cu aspecte legate de transfer

| (17) | În acțiunile în despăgubire întemeiate pe încălcări ale legislației UE în materie de concurență, instanțele naționale se pronunță, în general, asupra transferului supraprețurilor în două scenarii. |
| --- | --- |

(17)

| (18) | În primul rând, autorul încălcării poate invoca transferul supraprețurilor în apărarea sa împotriva cererilor de despăgubire, și anume poate susține că cumpărătorul direct sau indirect a transferat supraprețul, integral sau parțial, cumpărătorilor săi (24). Această situație, în care transferul poate fi descris ca un scut, este prezentată în caseta 2 de mai jos, prin referire la cererea de despăgubire a unui cumpărător direct. Trebuie remarcat faptul că transferul poate fi invocat în apărare și împotriva cererilor de despăgubire ale cumpărătorilor indirecți din avalul lanțului de aprovizionare. |
| --- | --- |

(18)

| (19) | În al doilea rând, cumpărătorii indirecți își pot întemeia acțiunile în despăgubire pe argumentul că respectivii cumpărători direcți ai autorilor încălcării le-au transferat (părți din) supraprețul lor, fapt care le-a cauzat un prejudiciu. Într-un astfel de scenariu, transferul poate fi descris ca o sabie. Acest scenariu este prezentat, de asemenea, în caseta 2 de mai jos. |
| --- | --- |

(19)

Caseta 2

Cele două scenarii tipice de transfer

| |
| --- |

| (20) | Din start ar trebui remarcat faptul că articolul 17 alineatul (2) din Directiva privind acțiunile în despăgubire stabilește prezumția generală conform căreia încălcările de tip cartel generează prejudicii. În plus, articolele 13 și 14 din Directiva privind acțiunile în despăgubire includ norme specifice privind sarcina probei în contextul transferului. |
| --- | --- |

(20)

| (21) | În primul scenariu, respectiv atunci când transferul supraprețurilor este invocat în apărare împotriva unei acțiuni întemeiate pe o încălcare a dreptului UE în materie de concurență, pârâtul trebuie să dovedească faptul că reclamantul a transferat supraprețul (25). Această sarcină a probei se referă la existența și amploarea transferului supraprețului. În cazul în care invocarea transferului în apărare are câștig de cauză în totalitate sau parțial, articolul 12 alineatul (3) din Directiva privind despăgubirile prevede că, în conformitate cu dreptul procedural național și ținând seama de principiul eficacității și al echivalenței, reclamantul poate în continuare să solicite despăgubiri pentru pierderea de profit rezultată în urma transferului (26). În acest caz, sarcina de a dovedi un astfel de efect asupra volumului cauzat de transfer revine reclamantului. |
| --- | --- |

(21)

| (22) | Directiva privind acțiunile în despăgubire include, de asemenea, norme aplicabile în cel de al doilea scenariu, în care un cumpărător indirect afirmă că a suferit un prejudiciu din cauza transferului supraprețurilor. În acest scenariu, sarcina de a dovedi existența și măsura unui astfel de transfer revine cumpărătorului indirect care solicită despăgubiri de la autorul încălcării. |
| --- | --- |

(22)

| (23) | Cu toate acestea, Directiva privind acțiunile în despăgubire abordează în mod specific dificultățile cu care se confruntă cumpărătorii indirecți atunci când solicită despăgubiri pentru prejudiciul rezultat din transferul unui suprapreț (27). În primul rând, articolul 14 alineatul (1) și considerentul 41 din Directiva privind acțiunile în despăgubire se referă la faptul că transferarea creșterilor de prețuri în avalul lanțului de aprovizionare poate fi o practică comercială. În cazul în care a fost identificată o astfel de practică comercială, instanțele naționale se pot baza pe probe prima facie ale transferului. Pe baza acestei trimiteri, articolul 14 alineatul (2) din Directiva privind acțiunile în despăgubire instituie o prezumție juris tantum potrivit căreia se consideră că un reclamant (și anume, cumpărătorul indirect) a demonstrat că a avut loc un transfer de la cumpărătorul direct la cumpărătorul indirect dacă reclamantul poate demonstra că sunt îndeplinite următoarele condiții:






  (a) | pârâtul a săvârșit o încălcare a legislației UE în materie de concurență (28); |
| --- | --- | --- |

(23)

(a)

pârâtul a săvârșit o încălcare a legislației UE în materie de concurență (28);

| (b) | încălcarea legislației UE în materie de concurență a avut ca rezultat un suprapreț pentru cumpărătorul direct al pârâtului; și |
| --- | --- |

(b)

încălcarea legislației UE în materie de concurență a avut ca rezultat un suprapreț pentru cumpărătorul direct al pârâtului; și

| (c) | cumpărătorul indirect a achiziționat bunurile sau serviciile care au făcut obiectul încălcării legislației UE în materie de concurență sau a achiziționat bunuri ori servicii rezultând din respectivele bunuri sau servicii ori conținând respectivele bunuri sau servicii. |
| --- | --- |

(c)

cumpărătorul indirect a achiziționat bunurile sau serviciile care au făcut obiectul încălcării legislației UE în materie de concurență sau a achiziționat bunuri ori servicii rezultând din respectivele bunuri sau servicii ori conținând respectivele bunuri sau servicii.

| (24) | Această prezumție nu se aplică în cazul în care autorul încălcării poate demonstra în mod credibil și convingător pentru instanță că supraprețul nu a fost transferat sau nu a fost transferat integral cumpărătorului indirect (29). |
| --- | --- |

(24)

| (25) | Ca urmare: (i) a principiului compensației; (ii) a practicii de transfer al supraprețurilor; și (iii) a prezumțiilor menționate mai sus, este posibil să existe cereri de despăgubire paralele introduse de cumpărători de la niveluri diferite ale lanțului de aprovizionare. În astfel de situații, instanțele naționale ar trebui să încerce să evite atât despăgubirea excesivă, cât și despăgubirea insuficientă (30). Acest lucru se poate realiza, printre altele, prin luarea în considerare în mod corespunzător și în măsura posibilului, a oricăror acțiuni în despăgubire care sunt legate de aceeași încălcare a legislației UE în materie de concurență, a hotărârilor pronunțate în urma unor astfel de acțiuni în despăgubire și a informațiilor relevante care aparțin domeniului public și care rezultă din cazuri de asigurare a respectării legislației UE în materie de concurență la nivel public în cauza respectivă (31). Este în interesul părților la o acțiune în despăgubire să informeze instanța națională cu privire la astfel de acțiuni, hotărâri sau informații și să explice de ce sunt relevante în cazul în speță. |
| --- | --- |

(25)

| (26) | Mai mult, în cazul în care acțiuni conexe sunt pendinte înaintea unor instanțe din state membre diferite, instanțele naționale pot aplica articolul 30 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (32), la care face referire Directiva privind acțiunile în despăgubire (33). Acest articol prevede că alte instanțe naționale decât cea care a fost sesizată inițial pot să își suspende judecata sau, în anumite circumstanțe, să își decline competența. De asemenea, instanța unui stat membru poate utiliza normele naționale privind suspendarea judecății, dacă legislația națională prevede astfel de norme. |
| --- | --- |

(26)

| (27) | Din motive de coerență între hotărârile pronunțate în cadrul procedurilor conexe, instanțele naționale ar trebui, de asemenea, să ia în considerare și să permită utilizarea mijloacelor procedurale adecvate aflate la dispoziția lor în temeiul legislației naționale. Cu titlu de exemplu, Directiva privind acțiunile în despăgubire menționează conexarea cererilor (34). Aceasta menționează, de asemenea, posibilitatea ca o persoană să poată dobândi dreptul litigios al unei alte persoane (35). Scopul unei astfel de achiziții poate fi acela de a introduce o acțiune comună care poate contribui la asigurarea coerenței între acțiunile în despăgubire ce vizează aceeași încălcare a legislației în materie de concurență (36). |
| --- | --- |

(27)

| (28) | În funcție de sistemul juridic național, pot fi aplicate și alte instrumente, cum ar fi mecanismele de acțiune colectivă în despăgubire, litis denuntiatio sau intervențiile terților și normele privind suspendarea. De exemplu, un cumpărător direct poate interveni în acțiunea în despăgubire a unui cumpărător indirect împotriva autorului încălcării. În acest caz, atât cumpărătorul direct (partea intervenientă), cât și autorul încălcării (pârâtul) pot susține că supraprețul nu a fost transferat sau nu a fost transferat integral către cumpărătorul indirect (reclamantul). |
| --- | --- |

(28)

| (29) | De asemenea, existența unor astfel de mijloace procedurale poate deveni relevantă atunci când o instanță națională se pronunță privind proporționalitatea unei cereri de divulgare. De exemplu, conexarea unui număr de cereri cu valoare mai mică poate spori valoarea totală a cererilor pendinte în fața unei instanțe, în măsura în care această instanță consideră că volumul de date solicitate pentru o expertiză mai costisitoare este proporțional. |
| --- | --- |

(29)

2.3.   Competența instanței de a estima transferul

| (30) | Articolul 12 alineatul (5) din Directiva privind acțiunile în despăgubire prevede în mod expres obligația statelor membre de a se asigura că instanțele naționale au competența de a estima, în conformitate cu procedurile naționale, cota dintr-un suprapreț care a fost transferată. Această competență trebuie să includă toate efectele transferului, și anume efectul asupra prețului și asupra volumului. Acest lucru rezultă, de asemenea, din articolul 17 alineatul (1) din Directiva privind acțiunile în despăgubire, care se aplică în sens mai larg cuantificării prejudiciului. |
| --- | --- |

(30)

| (31) | Atunci când instanțele naționale utilizează competența de a estima, acestea trebuie să țină seama de normele și principiile stabilite în Directiva privind acțiunile în despăgubire și în jurisprudența CJUE. Acest lucru înseamnă că evaluarea trebuie realizată pe baza principiului compensării, chiar și atunci când instanțele estimează un prejudiciu care are o legătură de cauzalitate cu o încălcare a articolului 101 sau 102 din TFUE. Cu alte cuvinte, despăgubirile acordate trebuie să vizeze repunerea victimei în situația în care s-ar fi aflat dacă încălcarea nu ar fi fost săvârșită (a se vedea punctul 12 de mai sus). În acest scop, instanțele naționale trebuie, de asemenea, să facă uz în mod corespunzător de instrumentele procedurale de care dispun. În special, acestea trebuie să aplice normele în materie de sarcină a probei și nivel probatoriu astfel încât să nu pună în pericol eficacitatea deplină a articolului 101 din TFUE. |
| --- | --- |

(31)

| (32) | De exemplu, CJUE a statuat în cauza Kone că victimele prețurilor cu rol de protecție (umbrella pricing) pot obține despăgubiri pentru prejudiciul cauzat de o încălcare a legislației UE în materie de concurență, precizând că deplina efectivitate a articolului 101 din TFUE ar fi repusă în discuție dacă dreptul național ar condiționa, în mod categoric și independent de împrejurările specifice ale cauzei, dreptul acestora de a solicita repararea prejudiciului suferit. În plus, în hotărârea Kone Curtea a subliniat că în acțiunile în despăgubire pentru încălcări ale legislației UE în materie de concurență pot apărea probleme de natură faptică și juridică legate de legătura de cauzalitate. Astfel de probleme apar și în contextul transferului (37). |
| --- | --- |

(32)

| (33) | În mod similar, atunci când instanțele naționale estimează, în conformitate cu procedurile naționale, valoarea prejudiciilor și cota dintr-un suprapreț care a fost transferată, astfel cum se prevede în Directiva privind acțiunile în despăgubire, acestea trebuie să respecte principiile echivalenței și eficacității menționate mai sus. În ceea ce privește competența de estimare, aceasta înseamnă că instanțele naționale nu pot respinge cererile referitoare la un transfer pentru simplul motiv că o parte nu este în măsură să cuantifice cu exactitate efectele transferului. |
| --- | --- |

(33)

| (34) | În plus, competența de estimare, astfel cum se prevede la articolul 12 alineatul (5) și la articolul 17 alineatul (1) din Directiva privind acțiunile în despăgubire, impune instanțelor naționale ca, în primul rând, să își bazeze evaluarea pe informațiile disponibile în mod rezonabil și, în al doilea rând, să depună eforturi pentru a stabili o aproximare a cotei din transfer care este plauzibilă. Acest lucru rezultă din Directiva privind acțiunile în despăgubire, care subliniază existența asimetriilor informaționale și recunoaște că prejudiciul poate fi foarte greu cuantificat cu o exactitate perfectă (38). Exercitarea competenței de estimare este reglementată de legislația națională. În fapt, mai multe state membre au deja norme care corespund competenței de estimare, astfel cum se prevede în Directiva privind acțiunile în despăgubire (39). |
| --- | --- |

(34)

| (35) | În practică, instanțele naționale se vor baza adesea pe supoziții, de exemplu în legătură cu prețuri, volume de vânzări sau profituri ipotetice. Instanțele pot avea o marjă largă de apreciere în ceea ce privește atât cifrele, cât și datele statistice care trebuie alese și, mai ales, în ceea ce privește modul în care acestea urmează să fie utilizate pentru calcularea și evaluarea despăgubirilor (40). Mai mult, supozițiile sunt de obicei importante atunci când se construiește un scenariu contrafactual în scopul cuantificării transferului și a efectului asupra volumului, astfel cum se descrie în secțiunea 4 de mai jos. Având în vedere importanța acestora, este recomandabil ca, în orice tip de document depus la instanță, supozițiile să fie detaliate cu atenție și sensibilitatea previziunilor la modificările supozițiilor să fie explicită, astfel cum se cere în documentul redactat de Direcția Generală Concurență a Comisiei intitulat Best practices for the submission of evidence and data collection in cases concerning the application of articles 101 and 102 TFEU an in merger cases – „Cele mai bune practici pentru prezentarea de probe economice și colectarea de date în cazurile privind aplicarea articolelor 101 și 102 din TFUE și în cazurile de concentrări economice” (denumit în continuare „Cele mai bune practici”) (41). |
| --- | --- |

(35)

2.4.   Rolul probelor

| (36) | Evaluarea juridică a transferului necesită, în general, o analiză factuală și economică complexă. În timp ce obținerea probelor necesare constituie, în general, un element important în orice acțiune în despăgubire întemeiată pe încălcarea articolului 101 sau 102 din TFUE, rolul probelor privind transferul variază în funcție de cele două scenarii menționate anterior și de măsura în care se aplică o prezumție (42). În orice caz, faptele care sunt efectiv relevante și disponibile pot determina obținerea de probe și, în cele din urmă, evaluarea transferului. |
| --- | --- |

(36)

| (37) | Tipul de probe necesare pentru a demonstra și a cuantifica transferul va depinde de ce metodă economică este utilizată, dintre cele descrise în secțiunile 5 și 6 de mai jos. Probele pot fi clasificate în diferite moduri, dar în general se împart în două categorii: probe calitative și probe cantitative. Chiar Directiva privind acțiunile în despăgubire arată clar că termenul „probe” include toate mijloacele de probă admisibile în fața instanței naționale (43). Printre acestea se pot număra următoarele:






  — | probe calitative, care facilitează înțelegerea comportamentului comercial sau a strategiilor de stabilire a prețurilor ale unei întreprinderi și care cuprind, de exemplu: (i) contractele; (ii) documentele interne; (iii) rapoartele financiare și contabile; (iv) declarațiile martorilor; (v) avizele experților, precum și (vi) rapoartele sectoriale și studiile de piață; sau |
| --- | --- | --- |

(37)

—

probe calitative, care facilitează înțelegerea comportamentului comercial sau a strategiilor de stabilire a prețurilor ale unei întreprinderi și care cuprind, de exemplu: (i) contractele; (ii) documentele interne; (iii) rapoartele financiare și contabile; (iv) declarațiile martorilor; (v) avizele experților, precum și (vi) rapoartele sectoriale și studiile de piață; sau

| — | probe cantitative, care se referă în special la datele utilizate pentru aplicarea tehnicilor econometrice (44), cum ar fi: (i) prețurile de vânzare, prețurile de vânzare cu amănuntul și prețurile plătite de consumatorul final pentru produsul sau serviciul în cauză și pentru produse sau servicii comparabile, (ii) rapoartele financiare; (iii) avizele experților; (iv) prețurile reglementate, (v) volumul vânzărilor; (vi) reducerile; precum și (vii) alte costuri de producție și elemente de cost. |
| --- | --- |

—

probe cantitative, care se referă în special la datele utilizate pentru aplicarea tehnicilor econometrice (44), cum ar fi: (i) prețurile de vânzare, prețurile de vânzare cu amănuntul și prețurile plătite de consumatorul final pentru produsul sau serviciul în cauză și pentru produse sau servicii comparabile, (ii) rapoartele financiare; (iii) avizele experților; (iv) prețurile reglementate, (v) volumul vânzărilor; (vi) reducerile; precum și (vii) alte costuri de producție și elemente de cost.

Astfel cum se poate deduce din listele neexhaustive de mai sus, anumite tipuri de probe pot fi considerate atât calitative, cât și cantitative, de exemplu rapoartele financiare și avizele experților.

| (38) | Astfel cum se explică la un nivel mai general în Ghidul practic, în mod normal, particularitățile speței și elementele de probă furnizate reprezintă punctul de plecare pentru a stabili dacă încălcarea a adus într-adevăr prejudicii reclamantului și, în caz afirmativ, pentru a stabili cuantumul prejudiciilor respective (45). Dovezile relevante pot include probe directe care, cel puțin în contextul transferului, pot fi înțelese ca incluzând documentele prezentate de cumpărătorul direct sau indirect, precum și declarațiile martorilor care indică dacă supraprețul a fost transferat. Disponibilitatea acestor probe poate juca un rol decisiv atunci când o instanță decide dacă, și, în caz afirmativ, care dintre metodele descrise în continuare pot fi folosite de o parte pentru a îndeplini nivelul probatoriu necesar în conformitate cu legea aplicabilă. |
| --- | --- |

(38)

| (39) | În plus, în ceea ce privește evaluarea transferului, instanțele naționale se bazează adesea pe avize ale experților economici. În funcție de mijloacele disponibile în temeiul legislației naționale, aceste avize pot fi prezentate de către experți numiți de părți, de către un expert pe care instanța însăși l-a numit în scopul acordării de asistență, sau de către ambele tipuri de experți – unii numiți de instanță și unii de către părți. În măsura în care este posibil, instanța națională poate dori să le ofere orientări acestor experți economici, eventual dintr-o etapă timpurie a procedurii, atunci când părțile solicită divulgarea probelor, și să le adreseze întrebări mai concrete cu privire la metoda de cuantificare pe care o vor utiliza și cu privire la datele necesare. Aceste orientări și întrebări pot fi relevante pentru gestionarea cauzelor, dar și pentru evaluarea fondului cauzei. În special, astfel cum s-a menționat mai sus, atunci când instanțele naționale estimează efectele transferului, acestea pot lua în considerare dacă avizul unui expert economic respectă cele mai bune practici, de exemplu, dacă stabilește cu atenție supozițiile relevante și sensibilitatea previziunilor la modificările acestor supoziții. În aceeași ordine de idei și, din nou, sub rezerva legislației naționale, instanțele naționale pot solicita experților economici să abordeze explicații alternative pentru concluziile lor, să asigure reproductibilitatea și să permită părților să facă observații. |
| --- | --- |

(39)

| (40) | Directiva privind acțiunile în despăgubire urmărește să asigure exercitarea efectivă a drepturilor și egalitatea de forțe prin stabilirea unor norme care trebuie aplicate pentru a solicita divulgarea probelor. Aceste norme se aplică în ambele scenarii de transfer menționate mai sus. În ceea ce privește scenariul în care transferul este invocat în apărare, articolul 13 din Directiva privind acțiunile în despăgubire prevede în mod expres că pârâtul poate solicita, în mod rezonabil, divulgarea de informații din partea reclamantului sau din partea terților. Într-un scenariu în care un cumpărător indirect solicită despăgubiri, articolul 14 alineatul (1) din Directiva privind acțiunile în despăgubire prevede că respectivul cumpărător indirect poate solicita în mod rezonabil divulgarea de informații din partea pârâtului sau din partea terților. |
| --- | --- |

(40)

| (41) | Aceste norme din Directiva privind acțiunile în despăgubire limitează divulgarea probelor, în sensul că partea căreia îi revine sarcina de a dovedi existența și măsura transferului nu poate să solicite divulgarea decât în condiții rezonabile. În conformitate cu normele generale în materie de divulgare prevăzute la articolul 5 din Directiva privind acțiunile în despăgubire, instanța națională poate cere părții solicitante să prezinte temeiuri plauzibile conform cărora prejudiciul sub formă de suprapreț a fost transferat de cumpărătorul direct către cumpărătorul indirect. De asemenea, partea solicitantă trebuie să utilizeze faptele care se află deja în mod rezonabil la dispoziția sa. În contextul transferului, acestea pot include informațiile colectate în cursul activității desfășurate cu cealaltă parte sau informațiile care pot fi obținute cu eforturi rezonabile de la terți, cum ar fi furnizorii de informații de pe piață. |
| --- | --- |

(41)

| (42) | Articolul 5 alineatul (3) prima teză din Directiva privind acțiunile în despăgubire instituie un principiu general al proporționalității în sensul că le impune instanțelor naționale să „limiteze divulgarea probelor la ceea ce este proporțional”. Acest principiu este important pentru gestionarea cauzelor în acțiunile în despăgubire întemeiate pe încălcarea articolului 101 sau 102 din TFUE. Astfel cum s-a menționat mai sus, judecătorii aplică normele procedurale naționale și trebuie să acorde o atenție specială principiilor eficacității și echivalenței. Cu toate acestea, în limitele domeniului de aplicare al acestor norme juridice, instanțele naționale pot lua în considerare costurile și beneficiile pe care le presupune dispunerea divulgării. De exemplu, aceasta înseamnă că instanțele naționale pot ajunge la concluzia că probele prezentate de părți le permit deja să estimeze cota din suprapreț care a fost transferată, fără a mai fi necesară colectarea de informații suplimentare. |
| --- | --- |

(42)

| (43) | Se pot solicita probe celeilalte părți sau terților prin intermediul instanței naționale și sub controlul strict al acesteia. Solicitarea trebuie să se refere la anumite elemente sau categorii de probe (46). Cu condiția ca instanța națională să ia în considerare principiile generale ale proporționalității și protejării intereselor legitime, aceasta poate chiar să dispună divulgarea probelor care conțin informații confidențiale către partea care are sarcina de a dovedi efectele transferului. De exemplu, aceste informații pot include documente sau date privind veniturile, prețurile sau marjele. Cu toate acestea, atunci când dispune divulgarea unor astfel de probe, este esențial ca instanța națională să instituie măsuri menite să protejeze informațiile confidențiale (47). De exemplu, Directiva privind acțiunile în despăgubire se referă la câteva măsuri, cum ar fi posibilitatea de a oculta pasajele care conțin informații sensibile din documente, de a desfășura ședințele de judecată cu ușile închise, de a restricționa cercul de persoane care au dreptul să vadă probele și de a solicita experților să prezinte sinteze ale informațiilor sub formă agregată sau într-o altă formă neconfidențială (48). În conformitate cu legislația națională, instanțele naționale pot lua în considerare, de asemenea, măsurile menționate în Cele mai bune practici, cum ar fi procedura „camerei de date” (49), și la articolul 9 alineatul (2) din Directiva privind secretele comerciale (50). |
| --- | --- |

(43)

| (44) | Divulgarea de probe incluse în dosarul unei autorități de concurență ar putea fi relevantă pentru cuantificarea supraprețului, însă este, în general, mai puțin relevantă în contextul transferului (în special deoarece transferul supraprețurilor vizează comportamentul cumpărătorilor legat de stabilirea prețurilor, iar în general dosarul unei autorități de concurență nu conține informații cu privire la acest comportament). În plus, versiunea publică a deciziei de constatare a unei încălcări poate include informații mai generale care pot fi relevante, cum ar fi informații cu privire la produsele sau serviciile care au făcut obiectul comportamentului anticoncurențial. Astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (10) din Directiva privind acțiunile în despăgubire, divulgarea de probe din partea unei autorități de concurență este doar o măsură de ultimă instanță. |
| --- | --- |

(44)

| (45) | În fine, în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva privind acțiunile în despăgubire, acțiunile în despăgubire legate de aceeași încălcare a legislației UE în materie de concurență și hotărârile conexe pot constitui, de asemenea, o sursă de informații relevantă pentru cuantificarea transferului. |
| --- | --- |

(45)

3.   TEORIA ECONOMICĂ A TRANSFERULUI

3.1.   Prezentare generală

| (46) | Transferul supraprețurilor și efectele conexe asupra prețului și asupra volumului apar deoarece întreprinderile au interesul să răspundă creșterii costurilor lor prin majorarea prețurilor (51). Supraprețul inițial poate fi înțeles ca o creștere a costurilor de producție pentru cumpărătorul direct. Pentru a estima efectele transferului, instanța ar trebui în mod normal să ia în considerare modul în care o astfel de creștere a costurilor ar afecta: 1. prețurile stabilite de cumpărătorul direct pe piața din aval; și 2. valoarea vânzărilor nerealizate furnizată de cumpărătorul direct. |
| --- | --- |

(46)

| (47) | Instanțele naționale estimează transferul în funcție de circumstanțele fiecărei cauze. Cu toate acestea, o înțelegere generală a teoriei economice a transferului și a efectelor conexe poate fi importantă pentru instanță din mai multe motive. În primul rând, previziunile din teoria economică pot servi drept unul dintre factorii relevanți pentru a evalua dacă nivelul probatoriu necesar este îndeplinit într-un caz specific. De exemplu, teoria economică furnizează instanței un cadru în care ar putea fi evaluate probele cantitative și calitative (52). În al doilea rând, în special într-un stadiu incipient al litigiului, teoria economică îi poate ajuta pe judecători atunci când iau decizii în legătură cu divulgarea datelor sau a informațiilor, prin evaluarea relevanței acestora. În fine, considerațiile teoretice sau conceptuale pot constitui, de asemenea, o bază pentru a discerne credibilitatea și fiabilitatea diferitelor explicații economice care stau la baza legăturii dintre suprapreț și transfer, astfel cum sunt prezentate de către părți. |
| --- | --- |

(47)

| (48) | Directiva privind acțiunile în despăgubire nu face distincție între prejudiciul care rezultă din: 1. majorarea prețurilor (efectele asupra prețului) și transferul supraprețurilor, inclusiv efectul asupra volumului; și 2. alte efecte care pot apărea, cum ar fi reducerea calității produselor sau împiedicarea inovării (efectele nelegate de prețuri). Orientările de față se axează pe transferul majorărilor de preț și pe efectele aferente asupra volumului (53). |
| --- | --- |

(48)

| (49) | Conform teoriei economice, existența și amploarea efectelor transferului, și anume ale efectelor conexe asupra prețului și asupra volumului, sunt determinate de o serie de factori (54). Acești factori afectează simultan rezultatul unui scenariu de transfer, prin urmare, ar trebui să se țină seama de interdependența dintre ei. |
| --- | --- |

(49)

| (50) | Mai mult, importanța relativă a fiecărui factor ar putea varia de la caz la caz. Astfel, ar putea fi relevant ca judecătorul să înțeleagă care sunt factorii de natură să afecteze nivelul transferului într-un anumit caz. În acest sens, în funcție de legislația națională, judecătorul se poate baza pe explicațiile experților economici desemnați de părți sau de instanță. În plus, în practică, este posibil ca o întreprindere să nu ia întotdeauna decizii de stabilire a prețurilor care să fie pe deplin în concordanță cu previziunile realizate pe baza teoriei economice. Prin urmare, este important ca toate noțiunile din teoria economică să fie coroborate și cu dovezile concrete disponibile în cazul analizat. Astfel de dovezi pot fi de natură calitativă și cantitativă, cum ar fi documente interne în care se menționează nivelul transferului și metodele cantitative explicate în secțiunea 4 de mai jos. |
| --- | --- |

(50)

| (51) | Astfel cum se prezintă în detaliu în anexa 1, conform teoriei economice, printre cei mai importanți factori care afectează existența și amploarea efectelor transferului se numără:






  (i) | natura costurilor de producție (55) care fac obiectul unui suprapreț (indiferent dacă aceste costuri sunt fixe sau variabile, dacă încălcarea conduce la creșterea acestor costuri numai pentru un singur client, pentru toți clienții sau pentru marea majoritate a clienților de pe o anumită piață); |
| --- | --- | --- |

(51)

(i)

natura costurilor de producție (55) care fac obiectul unui suprapreț (indiferent dacă aceste costuri sunt fixe sau variabile, dacă încălcarea conduce la creșterea acestor costuri numai pentru un singur client, pentru toți clienții sau pentru marea majoritate a clienților de pe o anumită piață);

| (ii) | natura cererii de produse cu care se confruntă clienții direcți sau indirecți (în special legătura dintre nivelul cererii și al prețului); |
| --- | --- |

(ii)

natura cererii de produse cu care se confruntă clienții direcți sau indirecți (în special legătura dintre nivelul cererii și al prețului);

| (iii) | puterea și intensitatea concurenței pe piețele în care sunt activi clienții direcți sau indirecți; și |
| --- | --- |

(iii)

puterea și intensitatea concurenței pe piețele în care sunt activi clienții direcți sau indirecți; și

| (iv) | alte elemente, cum ar fi costurile de ajustare a prețurilor, proporția costurilor unei întreprinderi afectate de suprapreț, puterea exercitată de cumpărător, integrarea verticală a clienților direcți și indirecți, reglementarea prețului sau cronologia deciziilor de stabilire a prețurilor adoptate la diverse niveluri ale lanțului de aprovizionare. |
| --- | --- |

(iv)

alte elemente, cum ar fi costurile de ajustare a prețurilor, proporția costurilor unei întreprinderi afectate de suprapreț, puterea exercitată de cumpărător, integrarea verticală a clienților direcți și indirecți, reglementarea prețului sau cronologia deciziilor de stabilire a prețurilor adoptate la diverse niveluri ale lanțului de aprovizionare.

| (52) | În primul rând, natura costurilor factorilor de producție care fac obiectul unui suprapreț afectează eventualul transfer al supraprețului și măsura în care acest suprapreț poate fi transferat. Atunci când supraprețul are un impact asupra costurilor cumpărătorului direct care nu variază în funcție de cantitatea factorilor de producție (și anume, asupra costurilor fixe), este mai puțin probabil ca acesta să fie transferat, întrucât costurile respective nu afectează, în general, modul în care cumpărătorul direct stabilește prețul, cel puțin nu pe termen scurt. Cu toate acestea, pe termen lung, și costurile fixe pot afecta analiza decizională strategică a unei întreprinderi, de exemplu capacitatea sa de producție, care, la rândul său, ar putea influența mecanismul ulterior (pe termen scurt) de stabilire a prețurilor. Într-un astfel de scenariu, pot fi transferate și costurile fixe. În schimb, atunci când supraprețul are un impact asupra costurilor cumpărătorului direct care variază în realitate în funcție de cantitatea factorilor de producție (și anume, asupra costurilor variabile), va exista, în general, o probabilitate mai mare ca acesta să fie transferat, cel puțin într-o anumită măsură. Acest lucru se explică prin faptul că, de regulă, costurile marginale (care sunt o subcategorie a costurilor variabile ce pot fi definite ca majorarea costurilor suportată atunci când se achiziționează un factor de producție suplimentar) (56) afectează, de regulă, deciziile de stabilire a prețurilor pe care le ia cumpărătorul direct (57). |
| --- | --- |

(52)

| (53) | În al doilea rând, cererea de produse cu care se confruntă clientul direct afectează nivelul transferului. Un mecanism standard de stabilire a prețurilor se bazează pe faptul că cererea cu care se confruntă o întreprindere (și anume, cantitatea pe care o vinde) scade atunci când aceasta își majorează prețul. Măsura în care un cumpărător direct își majorează propriul preț atunci când se confruntă cu un suprapreț depinde de eventuala reacție puternică a cererii la o astfel de modificare a prețului. De exemplu, în cazul în care cumpărătorul direct deține un monopol și cererea cu care se confruntă este la fel de sensibilă la o modificare a prețurilor pentru toate nivelurile de preț, iar costurile marginale se mențin constante, teoria economică sugerează că va fi transferat jumătate din suprapreț. Dacă cererea cu care se confruntă întreprinderea care deține un monopol scade „din ce în ce mai mult” (și anume, cu o rată crescătoare) atunci când prețul crește, este mai puțin probabil ca supraprețul să fie transferat în comparație cu o situație în care cererea cu care se confruntă o astfel de întreprindere care deține un monopol scade „din ce în ce mai puțin” (și anume, cu o rată descrescătoare) atunci când prețul crește, toate celelalte elemente rămânând identice (58). |
| --- | --- |

(53)

| (54) | În al treilea rând, natura și intensitatea interacțiunii concurențiale dintre întreprinderile de pe piața pe care sunt activi cumpărătorii direcți ai autorului încălcării afectează, de asemenea, nivelul transferului. Este important să se aibă în vedere că efectul pe care o concurență sporită îl poate avea asupra nivelului transferului este diferit dacă supraprețul inițial îl afectează doar pe clientul direct (și anume, suprapreț la nivel de întreprindere) sau îi afectează și pe concurenții clientului direct (și anume, suprapreț la nivel de sector). În cazul în care supraprețul afectează doar un singur cumpărător direct care se află în concurență acerbă cu alți cumpărători direcți, este mai puțin probabil ca transferul să aibă loc, în comparație cu situația în care singurul cumpărător direct afectat se confruntă cu o concurență slabă. Cu toate acestea, în cazul în care există un suprapreț la nivel de sector, un număr mare de cumpărători direcți care se află în concurență acerbă va favoriza, în general, transferarea într-o măsură mai mare al acelui suprapreț în comparație cu o situație în care există o concurență mai slabă între acești cumpărători direcți (59). |
| --- | --- |

(54)

| (55) | O serie de hotărâri pronunțate de instanțele naționale în acțiunile în despăgubire au subliniat importanța examinării modului în care cererea reacționează la modificările de preț, a intensității concurenței și a eventualului impact al supraprețului asupra concurenților cumpărătorului direct (60). |
| --- | --- |

(55)

| (56) | În al patrulea rând, astfel cum se menționează la punctul 51 și în anexa 1, alte elemente pot avea, în anumite circumstanțe, un rol esențial în mecanismul de stabilire a prețurilor al cumpărătorului direct și, prin urmare, în transferul supraprețului de către cumpărătorul direct. De exemplu, un element care ar putea fi important pentru cuantificarea transferului este stabilirea ponderii factorilor de producție afectați de suprapreț în costurile variabile ale cumpărătorului direct. Un cumpărător direct se poate confrunta cu anumite costuri atunci când își modifică prețurile, așa numitele „costuri de ajustare a prețurilor”. În cazul în care supraprețul reprezintă doar o mică parte din costurile variabile, cumpărătorul direct poate să considere că nu este profitabil să transfere un astfel de suprapreț din cauza costurilor de ajustare a prețurilor. În plus, există și alte aspecte care pot afecta nivelul transferului, de exemplu, nivelul puterii exercitate de cumpărător sau cronologia deciziilor de stabilire a prețurilor luate la diferitele niveluri ale lanțului de aprovizionare. Unii dintre factorii menționați la punctul 51 au fost luați în considerare, de asemenea, de instanțele naționale în cauze care implicau un transfer (61). |
| --- | --- |

(56)

| (57) | Existența și amploarea transferului sunt legate de scăderea vânzărilor care, în general, va însoți orice creștere a prețurilor. Astfel cum s-a descris anterior, această pierdere de vânzări poate fi caracterizată ca un efect asupra volumului, în legătură cu care un cumpărător poate solicita despăgubiri pentru pierderea de profit. Efectul asupra volumului apare deoarece cumpărătorul se confruntă, în mod normal, cu o curbă descendentă a cererii. În cazul în care supraprețul inițial este transferat în avalul lanțului de aprovizionare, va apărea un efect asupra volumului la toate nivelurile lanțului vertical. Prin urmare, atunci când cererea se referă la despăgubiri pentru efectele asupra volumului, este posibil ca instanțele să fie nevoite să estimeze și aceste efecte. |
| --- | --- |

(57)

| (58) | Astfel cum s-a menționat mai sus, orice victimă a unei încălcări a legislației UE în domeniul concurenței are dreptul să solicite despăgubiri integrale pentru prejudiciul suferit care are o legătură cauzală cu încălcarea. Atunci când se invocă transferul în cadrul unei acțiuni în despăgubire, poate fi important să se efectueze o evaluare a efectului asupra volumului pentru cuantificarea prejudiciului cauzat de suprapreț. Într-un astfel de caz însă ar trebui subliniat faptul că o estimare a prejudiciului total realizată prin simpla scădere a valorii efectului asupra prețului generat de transfer din valoarea efectului supraprețului ar conduce la o subestimare a prejudiciului suferit de clientul direct sau indirect, dacă nu se ia în considerare efectul asupra volumului. |
| --- | --- |

(58)

| (59) | Pierderea de volum în urma unui suprapreț este influențată de sensibilitatea cererii cu care se confruntă cumpărătorul și de modul în care concurenții cumpărătorului reacționează la suprapreț. De exemplu, în cazul în care cumpărătorul se confruntă cu o cerere inelastică, și anume clienții săi sunt sensibili doar într-o mică măsură la creșterile prețului, creșterea prețului conduce la o scădere relativ mică a volumului vândut. În cazul în care toate celelalte elemente rămân identice, acest lucru va conduce la un efect mai mic asupra volumului decât în cazul unei cereri mai elastice. În același timp, în cazul în care și concurenții cumpărătorului își majorează prețurile în urma unui suprapreț, acest lucru ar putea, de asemenea, să reducă impactul majorării de către cumpărător a prețurilor proprii asupra vânzărilor sale (62). |
| --- | --- |

(59)

3.2.   Exemple

| (60) | Exemplele ipotetice de mai jos sunt menite să ilustreze relevanța noțiunilor din teoria economică explicate în această secțiune și în anexa 1. |
| --- | --- |

(60)

| (61) | Exemplul 1 descrie supraprețurile specifice la nivel de întreprindere pe o piață cu o concurență puternică. |
| --- | --- |

(61)

| Exemplul 1



  Situație: Există 10 producători de suc de mere pe aceeași piață relevantă. Unul dintre producători se aprovizionează cu mere de la un furnizor implicat într-un cartel de fixare a prețurilor. Acest producător de suc de mere solicită despăgubiri pentru prejudiciul suferit din cauza unui suprapreț. Cu toate acestea, pârâtul (furnizorul de mere) invocă transferul în apărarea sa și susține că producătorul de suc de mere a transferat cumpărătorilor indirecți întregul suprapreț.

  Analiză: Producătorul de suc de mere care se confruntă cu supraprețul se află într-o concurență puternică cu alte nouă companii pentru producția și furnizarea de suc de mere. Toate produsele vândute de cele 10 companii sunt percepute de consumatori ca fiind destul de omogene. În măsura în care ceilalți producători nu se aprovizionează cu mere de la membrii cartelului, ci pot să le achiziționeze la un preț mai mic din altă parte, producătorul care trebuie să achiziționeze mere de la membrul implicat în cartel se află într-un dezavantaj concurențial față de concurenții săi. Capacitatea producătorului de suc de mere de a transfera majorarea costurilor ar fi limitată, prin urmare, din cauza faptului că acesta ar pierde, într-o foarte mare măsură, vânzările (și profitul) în favoarea concurenților săi în cazul în care transferă supraprețul, chiar și numai parțial. Cu cât concurența dintre cei 10 producători de suc de mere este mai puternică, cu atât este mai mare constrângerea în ceea ce privește capacitatea de a transfera creșterea costurilor. Prin urmare, în acest scenariu, clientul direct nu va putea, în mod normal, să transfere creșterea costurilor (supraprețul). |
| --- |

Exemplul 1

Situație: Există 10 producători de suc de mere pe aceeași piață relevantă. Unul dintre producători se aprovizionează cu mere de la un furnizor implicat într-un cartel de fixare a prețurilor. Acest producător de suc de mere solicită despăgubiri pentru prejudiciul suferit din cauza unui suprapreț. Cu toate acestea, pârâtul (furnizorul de mere) invocă transferul în apărarea sa și susține că producătorul de suc de mere a transferat cumpărătorilor indirecți întregul suprapreț.

Analiză: Producătorul de suc de mere care se confruntă cu supraprețul se află într-o concurență puternică cu alte nouă companii pentru producția și furnizarea de suc de mere. Toate produsele vândute de cele 10 companii sunt percepute de consumatori ca fiind destul de omogene. În măsura în care ceilalți producători nu se aprovizionează cu mere de la membrii cartelului, ci pot să le achiziționeze la un preț mai mic din altă parte, producătorul care trebuie să achiziționeze mere de la membrul implicat în cartel se află într-un dezavantaj concurențial față de concurenții săi. Capacitatea producătorului de suc de mere de a transfera majorarea costurilor ar fi limitată, prin urmare, din cauza faptului că acesta ar pierde, într-o foarte mare măsură, vânzările (și profitul) în favoarea concurenților săi în cazul în care transferă supraprețul, chiar și numai parțial. Cu cât concurența dintre cei 10 producători de suc de mere este mai puternică, cu atât este mai mare constrângerea în ceea ce privește capacitatea de a transfera creșterea costurilor. Prin urmare, în acest scenariu, clientul direct nu va putea, în mod normal, să transfere creșterea costurilor (supraprețul).

| (62) | Exemplul 2 prezintă o situație de supraprețuri la nivel de sector și de concurență intensă. |
| --- | --- |

(62)

| Exemplul 2



  Situație: Toți cei 10 producători de suc de mere din exemplul 1 se aprovizionează cu mere de la furnizori implicați într-un cartel de fixare a prețurilor. Membrii cartelului susțin că orice suprapreț este transferat cumpărătorilor indirecți.

  Analiză: Producătorii de suc de mere sunt, în mod similar, expuși supraprețului, iar piața este caracterizată ca fiind concurențială. Întrucât toți producătorii se confruntă cu supraprețul, nicio întreprindere nu va avea un dezavantaj competitiv față de celelalte întreprinderi. Prin urmare, este mai probabil ca fiecare producător de suc de mere să transfere, în mare măsură, supraprețul, spre deosebire de cazul prezentat în exemplul 1 (în care supraprețul este aplicat la nivel de întreprindere). Pentru exemplificare, pe o piață perfect concurențială, prețul este egal cu costurile marginale, iar o creștere a costului unui factor de producție va conduce în mod direct la o creștere egală a prețului. |
| --- |

Exemplul 2

Situație: Toți cei 10 producători de suc de mere din exemplul 1 se aprovizionează cu mere de la furnizori implicați într-un cartel de fixare a prețurilor. Membrii cartelului susțin că orice suprapreț este transferat cumpărătorilor indirecți.

Analiză: Producătorii de suc de mere sunt, în mod similar, expuși supraprețului, iar piața este caracterizată ca fiind concurențială. Întrucât toți producătorii se confruntă cu supraprețul, nicio întreprindere nu va avea un dezavantaj competitiv față de celelalte întreprinderi. Prin urmare, este mai probabil ca fiecare producător de suc de mere să transfere, în mare măsură, supraprețul, spre deosebire de cazul prezentat în exemplul 1 (în care supraprețul este aplicat la nivel de întreprindere). Pentru exemplificare, pe o piață perfect concurențială, prețul este egal cu costurile marginale, iar o creștere a costului unui factor de producție va conduce în mod direct la o creștere egală a prețului.

| (63) | În exemplul 3 se analizează rata de transfer pentru întreprinderi care dețin un monopol și care se confruntă cu tipuri diferite de cerere. |
| --- | --- |

(63)

| Exemplul 3



  Situație: Producătorul de suc de mere A deține un monopol pe piața producției de suc de mere în statul membru 1, în timp ce producătorul de suc de mere B deține un monopol pe piața aceluiași produs în statul membru 2. Costul producerii unui lot suplimentar de suc de mere este constant și similar pentru A și B.
  Cei doi producători de suc de mere se aprovizionau cu mere de la C, un furnizor implicat într-un cartel de fixare a prețurilor. În consecință, atât A, cât și B s-au confruntat cu un suprapreț de 6 EUR pentru fiecare ladă de mere pe care au achiziționat-o de la C.
  A și B se confruntau cu tipuri diferite de cerere din partea lanțurilor de magazine alimentare de vânzare cu amănuntul din fiecare stat membru. În statul membru 1, cererea a fost la fel de sensibilă la o modificare a prețurilor pentru toate nivelurile de preț (cererea a fost liniară, a se vedea caseta 15). În statul membru 2, situația era diferită. În acest stat, cererea a scăzut „din ce în ce mai puțin” (cu o rată descrescătoare) atunci când prețurile au crescut (cererea a fost convexă, a se vedea, de asemenea, caseta 15).
  A și B solicită despăgubiri de la C (membrul cartelului) pentru prejudiciul rezultat din cauza supraprețului. C invocă transferul în apărarea sa, susținând că A și B au transferat jumătate din suprapreț.

  Analiză: Producătorii care dețin un monopol în statul membru 1 și în statul membru 2 s-au confruntat cu tipuri diferite de cerere din partea lanțurilor de magazine alimentare de vânzare cu amănuntul din fiecare stat membru. Costurile acestora pentru producerea unui lot suplimentar de suc de mere au fost constante. Supraprețul de 6 EUR pe ladă de mere este considerat ca fiind o creștere a costurilor marginale pentru fiecare dintre ei. După o astfel de majorare a costurilor, marja de ajustare a prețurilor în sens ascendent ar fi depins de volumul de producție pe care fiecare producător ar fi trebuit să îl sacrifice pentru a transfera o anumită valoare a modificării costurilor, și anume pentru a fi majorat prețurile.
  Aceasta se explică prin faptul că, dacă volumul pierdut prin creșterea prețurilor este relativ scăzut, creșterea prețurilor va fi mai atractivă în comparație cu situația în care pierderea de volum este ridicată. Pierderea de volum în cazul creșterii prețurilor este legată de curba cererii cu care se confruntă o întreprindere care deține un monopol: liniară, convexă sau concavă. Acest aspect este explicat, de asemenea, în detaliu în caseta 15 de mai jos.
  În ceea ce privește întreprinderea A, care deține un monopol în statul membru 1, pe baza teoriei economice s-ar putea susține că întreprinderea care deține un monopol a transferat jumătate din suprapreț, și anume 3 EUR. Cu toate acestea, deoarece producătorul monopolist B s-a confruntat cu o curbă convexă a cererii, cererea rămasă ar fi devenit mai puțin sensibilă la preț pe măsură ce prețul creștea. Comparativ cu A, care s-a confruntat cu o cerere liniară, B ar fi pierdut mai puțin din volum atunci când majora prețurile cu 3 EUR. Aceasta înseamnă că întreprinderea B a fost tentată să transfere mai mult de 3 EUR. |
| --- |

Exemplul 3

Situație: Producătorul de suc de mere A deține un monopol pe piața producției de suc de mere în statul membru 1, în timp ce producătorul de suc de mere B deține un monopol pe piața aceluiași produs în statul membru 2. Costul producerii unui lot suplimentar de suc de mere este constant și similar pentru A și B.

Cei doi producători de suc de mere se aprovizionau cu mere de la C, un furnizor implicat într-un cartel de fixare a prețurilor. În consecință, atât A, cât și B s-au confruntat cu un suprapreț de 6 EUR pentru fiecare ladă de mere pe care au achiziționat-o de la C.

A și B se confruntau cu tipuri diferite de cerere din partea lanțurilor de magazine alimentare de vânzare cu amănuntul din fiecare stat membru. În statul membru 1, cererea a fost la fel de sensibilă la o modificare a prețurilor pentru toate nivelurile de preț (cererea a fost liniară, a se vedea caseta 15). În statul membru 2, situația era diferită. În acest stat, cererea a scăzut „din ce în ce mai puțin” (cu o rată descrescătoare) atunci când prețurile au crescut (cererea a fost convexă, a se vedea, de asemenea, caseta 15).

A și B solicită despăgubiri de la C (membrul cartelului) pentru prejudiciul rezultat din cauza supraprețului. C invocă transferul în apărarea sa, susținând că A și B au transferat jumătate din suprapreț.

Analiză: Producătorii care dețin un monopol în statul membru 1 și în statul membru 2 s-au confruntat cu tipuri diferite de cerere din partea lanțurilor de magazine alimentare de vânzare cu amănuntul din fiecare stat membru. Costurile acestora pentru producerea unui lot suplimentar de suc de mere au fost constante. Supraprețul de 6 EUR pe ladă de mere este considerat ca fiind o creștere a costurilor marginale pentru fiecare dintre ei. După o astfel de majorare a costurilor, marja de ajustare a prețurilor în sens ascendent ar fi depins de volumul de producție pe care fiecare producător ar fi trebuit să îl sacrifice pentru a transfera o anumită valoare a modificării costurilor, și anume pentru a fi majorat prețurile.

Aceasta se explică prin faptul că, dacă volumul pierdut prin creșterea prețurilor este relativ scăzut, creșterea prețurilor va fi mai atractivă în comparație cu situația în care pierderea de volum este ridicată. Pierderea de volum în cazul creșterii prețurilor este legată de curba cererii cu care se confruntă o întreprindere care deține un monopol: liniară, convexă sau concavă. Acest aspect este explicat, de asemenea, în detaliu în caseta 15 de mai jos.

În ceea ce privește întreprinderea A, care deține un monopol în statul membru 1, pe baza teoriei economice s-ar putea susține că întreprinderea care deține un monopol a transferat jumătate din suprapreț, și anume 3 EUR. Cu toate acestea, deoarece producătorul monopolist B s-a confruntat cu o curbă convexă a cererii, cererea rămasă ar fi devenit mai puțin sensibilă la preț pe măsură ce prețul creștea. Comparativ cu A, care s-a confruntat cu o cerere liniară, B ar fi pierdut mai puțin din volum atunci când majora prețurile cu 3 EUR. Aceasta înseamnă că întreprinderea B a fost tentată să transfere mai mult de 3 EUR.

| (64) | Exemplul 4 descrie problema costurilor de ajustare a prețurilor și a costurilor variabile în comparație cu costurile fixe pe termen scurt și lung. |
| --- | --- |

(64)

| Exemplul 4



  Situație: Întreprinderile A și B sunt singurele care dețin și închiriază macarale-turn în statul membru 1. În perioada 2005-2015, întreprinderile A și B au participat la un cartel, convenind să majoreze prețul de închiriere al macaralelor-turn cu 80 %. Firma C este o întreprindere de construcții care își desfășoară activitatea în diferite orașe din statul membru 1. Aceasta concepe, construiește și vinde către consumatorii finali apartamente de tip rezidențial în blocuri-turn. Prețurilor apartamentelor li se face publicitate în diferite mijloace de comunicare și în diferite locuri, inclusiv pe internet, în ziare și pe afișe stradale. Autoritatea națională de concurență din statul membru 1 a constatat că acordul privind prețurile din sectorul construcțiilor constituie o încălcare a legislației în materie de concurență, iar decizia sa de a impune amenzi membrilor cartelului nu a fost contestată de cele două întreprinderi, A și B.
  Întreprinderea C este un client direct al cartelului. Aceasta solicită despăgubiri din partea membrilor cartelului A și B. Cu toate acestea, întreprinderile A și B au invocat transferul în apărare, susținând că întreprinderea C a transferat în întregime supraprețul către cumpărătorii indirecți, și anume clienții finali care au cumpărat apartamente în blocurile-turn.

  Analiză: Închirierea de macarale-turn este unul dintre numeroasele costuri de producție pe care întreprinderea C le suportă atunci când proiectează și construiește blocuri-turn. Printre alte costuri de producție se numără costurile aferente materiilor prime, cum ar fi oțelul și cimentul, costurile cu mâna de lucru și cele financiare. Prin urmare, este probabil ca închirierea de macarale-turn să constituie doar o mică parte din costurile totale. Dat fiind că prețurilor apartamentelor li se face publicitate pe scară largă, firma C poate fi nevoită să suporte costuri semnificative de ajustare a prețurilor. Cu toate acestea, întrucât cartelul a avut o durată de 10 ani, costurile de ajustare a prețurilor pot fi neglijabile în comparație cu supraprețul după o anumită perioadă, ceea ce face ca, în cele din urmă, întreprinderea să fie tentată să ia în considerare supraprețul atunci când stabilește prețurile apartamentelor. Prin urmare, este posibil ca, din cauza costurilor de ajustare a prețurilor, să nu fie tentant pentru întreprinderea C să transfere supraprețul pe termen scurt. Cu toate acestea, motivația de a transfera supraprețul se poate modifica pe parcursul perioadei afectate de încălcare. Pentru a evalua transferul efectiv în perioada relevantă, instanța ar trebui, prin urmare, să estimeze efectul transferului pe baza dovezilor disponibile, de exemplu prin utilizarea uneia dintre metodele prevăzute în secțiunea 4. |
| --- |

Exemplul 4

Situație: Întreprinderile A și B sunt singurele care dețin și închiriază macarale-turn în statul membru 1. În perioada 2005-2015, întreprinderile A și B au participat la un cartel, convenind să majoreze prețul de închiriere al macaralelor-turn cu 80 %. Firma C este o întreprindere de construcții care își desfășoară activitatea în diferite orașe din statul membru 1. Aceasta concepe, construiește și vinde către consumatorii finali apartamente de tip rezidențial în blocuri-turn. Prețurilor apartamentelor li se face publicitate în diferite mijloace de comunicare și în diferite locuri, inclusiv pe internet, în ziare și pe afișe stradale. Autoritatea națională de concurență din statul membru 1 a constatat că acordul privind prețurile din sectorul construcțiilor constituie o încălcare a legislației în materie de concurență, iar decizia sa de a impune amenzi membrilor cartelului nu a fost contestată de cele două întreprinderi, A și B.

Întreprinderea C este un client direct al cartelului. Aceasta solicită despăgubiri din partea membrilor cartelului A și B. Cu toate acestea, întreprinderile A și B au invocat transferul în apărare, susținând că întreprinderea C a transferat în întregime supraprețul către cumpărătorii indirecți, și anume clienții finali care au cumpărat apartamente în blocurile-turn.

Analiză: Închirierea de macarale-turn este unul dintre numeroasele costuri de producție pe care întreprinderea C le suportă atunci când proiectează și construiește blocuri-turn. Printre alte costuri de producție se numără costurile aferente materiilor prime, cum ar fi oțelul și cimentul, costurile cu mâna de lucru și cele financiare. Prin urmare, este probabil ca închirierea de macarale-turn să constituie doar o mică parte din costurile totale. Dat fiind că prețurilor apartamentelor li se face publicitate pe scară largă, firma C poate fi nevoită să suporte costuri semnificative de ajustare a prețurilor. Cu toate acestea, întrucât cartelul a avut o durată de 10 ani, costurile de ajustare a prețurilor pot fi neglijabile în comparație cu supraprețul după o anumită perioadă, ceea ce face ca, în cele din urmă, întreprinderea să fie tentată să ia în considerare supraprețul atunci când stabilește prețurile apartamentelor. Prin urmare, este posibil ca, din cauza costurilor de ajustare a prețurilor, să nu fie tentant pentru întreprinderea C să transfere supraprețul pe termen scurt. Cu toate acestea, motivația de a transfera supraprețul se poate modifica pe parcursul perioadei afectate de încălcare. Pentru a evalua transferul efectiv în perioada relevantă, instanța ar trebui, prin urmare, să estimeze efectul transferului pe baza dovezilor disponibile, de exemplu prin utilizarea uneia dintre metodele prevăzute în secțiunea 4.

4.   CUANTIFICAREA TRANSFERULUI ȘI A EFECTELOR ASUPRA VOLUMULUI – ASPECTE GENERALE

| (65) | Despăgubirile pentru prejudiciile suferite au ca scop repunerea părții prejudiciate în situația în care s-ar fi aflat dacă încălcarea nu ar fi avut loc. Pentru a putea evalua această situație, este necesar să se compare situația observată, și anume situația în care încălcarea a avut loc, cu o situație ipotetică, și anume situația în care încălcarea nu a avut loc. Această situație ipotetică este denumită „scenariul contrafactual”. |
| --- | --- |

(65)

| (66) | Scopul elaborării unui scenariu contrafactual este de a izola efectul încălcării de alți factori ce afectează prețul unui produs sau unui serviciu și care ar fi influențat acest preț chiar dacă încălcarea nu ar fi avut loc (63). De exemplu, o creștere a cererii ar conduce, în general, la o majorare a prețurilor, chiar dacă nu există un cartel. Cumpărătorii direcți sau indirecți nu ar trebui să beneficieze de despăgubiri pentru acest efect. Prin urmare, atunci când se elaborează un scenariu contrafactual, este necesar să se țină cont de factorii care nu au legătură cu încălcarea (64). |
| --- | --- |

(66)

| (67) | Deoarece scenariul contrafactual este ipotetic, acesta nu poate fi observat în mod direct. Astfel cum se prezintă mai jos, în economie și în practica juridică s-au elaborat diferite metode și tehnici pentru a stabili scenariul contrafactual. Acestea variază în ceea ce privește supozițiile de bază și varietatea datelor necesare. |
| --- | --- |

(67)

| (68) | Deși prin aceste metode se urmărește simularea modului în care piața ar fi evoluat în absența încălcării, elementele de probă directe aflate la dispoziția părților și a instanței (de exemplu, documente interne care descriu modul în care cumpărătorul direct a transferat supraprețul inițial într-o anumită situație) pot, de asemenea, să furnizeze, în temeiul normelor juridice naționale aplicabile, informații importante pentru evaluarea daunelor într-un anumit caz (65). |
| --- | --- |

(68)

| (69) | Atunci când se invocă un transfer într-o acțiune în despăgubire pentru o încălcare a legislației în materie de concurență, instanțele naționale pot fi nevoite să ia în considerare trei componente care se referă la prejudiciul pentru care un cumpărător direct sau indirect poate solicita despăgubiri, și anume supraprețul, efectul transferului asupra prețului și efectul transferului asupra volumului (66). Instanțele naționale și experții economici pot alege să estimeze aceste trei componente în mod secvențial, adică prin procedura în trei etape descrisă mai jos. |
| --- | --- |

(69)

| (70) | Într-o primă etapă, supraprețul poate fi cuantificat sau estimat. În acest scop, pot fi utilizate mai multe metode. Cu toate acestea, metodele cele mai utilizate de părți și instanțe pentru a estima supraprețul inițial sunt așa-numitele metode comparative. Diferitele metode de estimare a supraprețului sunt analizate în detaliu în Ghidul practic. |
| --- | --- |

(70)

| (71) | O a doua etapă implică estimarea amplorii efectului transferului asupra prețurilor. Amploarea acestui efect poate fi estimată în mod direct prin utilizarea metodelor comparative, adică a unor metode similare cu cele de cuantificare a supraprețului. În cazul în care sunt îndeplinite anumite supoziții, amploarea acestui efect poate fi, de asemenea, estimată indirect prin obținerea unei estimări a ratei la care ar fi trebuit să fie transferată majorarea costurilor de producție afectate și combinarea acestei estimări cu informații privind supraprețul și vânzările. Secțiunile 5.1și 5.2 oferă o imagine de ansamblu asupra diferitelor abordări pentru cuantificarea acestor efecte. |
| --- | --- |

(71)

| (72) | Într-o a treia etapă se estimează efectul transferului asupra volumului. În mod similar estimării efectului transferului asupra prețului, efectul asupra volumului poate fi estimat direct sau indirect. Diferitele abordări pentru cuantificarea acestor efecte sunt analizate în secțiunile 6.2 și 6.3. |
| --- | --- |

(72)

| (73) | Se pot utiliza și alte abordări, cum ar fi o abordare bazată pe simulări, care ia în considerare în mod simultan efectele transferului asupra prețului și asupra volumului, în scopul de a cuantifica prejudiciul în acțiunile în despăgubire în fața instanțelor naționale pentru încălcarea legislației UE în materie de concurență. Abordarea pe bază de simulări este explicată pe scurt în secțiunea 5.2. |
| --- | --- |

(73)

4.1.   Datele și informațiile necesare atunci când se cuantifică efectele transferului

| (74) | Astfel cum s-a explicat în secțiunea 2.2, Directiva privind acțiunile în despăgubire include norme care reglementează divulgarea probelor. Datele și informațiile deținute de părți sau de terți sunt factori importanți pentru efectuarea unei analize economice solide a efectelor transferului. Prin urmare, un prim pas util atunci când se cuantifică efectul transferului asupra prețului poate fi identificarea datelor necesare și disponibile pentru a construi scenariul contrafactual. |
| --- | --- |

(74)

| (75) | Atunci când judecătorul decide ce tip de date și informații este relevant într-un anumit caz, ar putea fi util ca acesta să ia în considerare noțiunile generale din teoria economică explicate în secțiunea 3. Aceste noțiuni pot fi relevante și în cazul în care judecătorul trebuie să evalueze opiniile contradictorii ale experților economici (67). În plus, alegerea tipului de date necesare pentru estimarea transferului va necesita, în general, o bună cunoaștere a sectorului vizat și a caracteristicilor predominante ale pieței în cauza respectivă. Prin urmare, poate fi util să se examineze inițial documentele care indică în primul rând plauzibilitatea transferului, cum ar fi hotărârile judecătorești existente, procedurile civile paralele la același nivel sau la un nivel diferit al lanțului de aprovizionare de pe aceeași piață, studiile de piață sau deciziile autorităților de concurență care descriu dinamica pieței relevante (68). |
| --- | --- |

(75)

| (76) | Este posibil ca instanța să trebuiască să ia în considerare atât probe calitative, cât și probe cantitative (69). Probele calitative, cum ar fi documentele interne privind stabilirea prețurilor, strategia, contractele și raportarea financiară, pot fi analizate în contextul teoriei economice. De asemenea, acestea pot furniza informații din care să reiasă dacă există probe care să demonstreze o legătură între stabilirea prețurilor în aval și supraprețul din amonte care rezultă din încălcare. |
| --- | --- |

(76)

| (77) | Cu toate acestea, pentru a construi un scenariu contrafactual și a ține cont de diferiții factori care afectează transferul, în multe cazuri pot fi utile și probele cantitative. Printre astfel de probe se pot număra datele privind prețurile, costurile sau marjele efective, precum și indicatorii externi care ar influența deciziile întreprinderilor de stabilire a prețurilor, de exemplu indicatorii agregați ai activității economice (precum creșterea PIB-ului, inflația și ratele de ocupare a forței de muncă). În unele cazuri, variabilele regionale ale activității economice ar putea fi utile pentru a ține cont de diferite tendințe regionale care nu sunt legate de încălcare. |
| --- | --- |

(77)

| (78) | De asemenea, instanța poate lua în considerare mai mulți factori specifici la nivel de sector sau de întreprindere care influențează stabilirea prețurilor. De pildă, în exemplul prezentat anterior în caseta 1, dacă materialul plastic ar fi fost, la rândul său, un factor de producție esențial pentru producerea fasciculelor de cabluri electrice pe durata perioadei în care a avut loc încălcarea, atunci când producătorul de cupru A a convenit cu concurenții săi să fixeze prețurile pentru cupru – celălalt factor de producție esențial pentru furnizorul de fascicule de cabluri electrice B, este probabil ca B să fi transferat, de asemenea, clientului său o creștere a prețurilor pentru materialul plastic care nu a făcut obiectul unei încălcări a legislației UE în materie de concurență. În acest caz, o estimare a transferului care nu ia în considerare efectele legate de majorarea prețurilor pentru materialul plastic ar putea supraestima semnificativ transferul supraprețului prin punerea eronată a întregii majorări a prețului pe seama încălcării. Un raționament similar se aplică în cazul scăderilor potențiale ale altor costuri de producție care, dacă nu ar fi contabilizate și transferate în avalul lanțului de aprovizionare, ar reduce în mod artificial transferul estimat al supraprețului impus de cartel. |
| --- | --- |

(78)

| (79) | În exemplele care urmează, aplicarea metodelor se concentrează pe preț. În funcție de disponibilitatea datelor și de circumstanțele unei anumite cauze, instanța poate lua în considerare aceleași metode pentru a estima și alte variabile economice, cum ar fi marjele de profit sau nivelul costurilor unei întreprinderi. Datele utilizate pentru a compara piața afectată cu scenariul contrafactual se pot referi la întreaga piață (de exemplu, media prețului pentru fasciculele de cabluri electrice pentru toți clienții de pe alte piețe de produse sau piețe geografice) sau la anumiți clienți ori grupuri de clienți. |
| --- | --- |

(79)

4.2.   Utilizarea experților economici

| (80) | În multe cauze în care se evaluează transferul supraprețurilor, este posibil ca în cadrul acțiunilor în despăgubire în fața instanțelor naționale să se recurgă la serviciile experților economici. Normele privind expertiza variază semnificativ de la un stat membru la altul (70). În orice caz, instanțele naționale pot considera că este util să dispună de îndrumări cu privire la principiile și instrumentele generale relevante pentru recurgerea la serviciile experților economici. |
| --- | --- |

(80)

| (81) | La începutul procedurii, dacă legislația națională îi permite acest lucru, instanța poate facilita o discuție între experții care reprezintă părțile implicate. Astfel de discuții pot avea scopul de a restrânge domeniile de acord și de dezacord cu privire la aspectele relevante pentru cauză, inclusiv aspectele legate de cerințele de divulgare. Un exemplu de astfel de abordare este prezentat în caseta 3 de mai jos. |
| --- | --- |

(81)

Caseta 3

Exemplu de cauză în care se prezintă probe furnizate de experți economici (71)

| Într-o cauză cu care a fost sesizată o instanță din Regatul Unit, experții economici care reprezentau fiecare parte (pârâtul și reclamantul) au propus câte o metodă diferită de estimare a transferului. Judecătorul și-a exprimat preocuparea cu privire la posibila complexitate a probelor prezentate de experți și a solicitat experților desemnați de părți să ajungă la un acord referitor la abordarea propusă asupra probelor de natură economică privind transferul înainte de a fi dispusă divulgarea. În cazul în care experții nu ajung la un acord referitor la abordare, judecătorul audiază propunerile privind abordările respective, inclusiv o explicație privind propunerea fiecărui expert, informațiile necesare și costul expertizei, iar apoi decide ce metodă trebuie aplicată. |
| --- |

Într-o cauză cu care a fost sesizată o instanță din Regatul Unit, experții economici care reprezentau fiecare parte (pârâtul și reclamantul) au propus câte o metodă diferită de estimare a transferului. Judecătorul și-a exprimat preocuparea cu privire la posibila complexitate a probelor prezentate de experți și a solicitat experților desemnați de părți să ajungă la un acord referitor la abordarea propusă asupra probelor de natură economică privind transferul înainte de a fi dispusă divulgarea. În cazul în care experții nu ajung la un acord referitor la abordare, judecătorul audiază propunerile privind abordările respective, inclusiv o explicație privind propunerea fiecărui expert, informațiile necesare și costul expertizei, iar apoi decide ce metodă trebuie aplicată.

| (82) | În unele jurisdicții, instanțele naționale pot desemna experți economici care îl asistă pe judecător în estimarea transferului și adoptă în mod tradițional această abordare pentru a estima supraprețul inițial. Instanța poate utiliza o abordare similară atunci când estimează transferul, de exemplu prin utilizarea așa-numitelor metode comparative. Experiența dobândită în urma recurgerii la serviciile experților desemnați de instanță atunci când se estimează supraprețul poate fi relevantă și pentru estimarea transferului. Un exemplu de abordare în care instanța a desemnat un expert economic este prezentat în caseta 4 de mai jos. |
| --- | --- |

(82)

Caseta 4

Exemplu de cauză în care instanța desemnează un expert economic (72)

| Într-o cauză cu care a fost sesizată o instanță din Germania, un expert economic a fost desemnat de instanță. Sarcina expertului a fost de a propune o metodologie și, apoi, de a cuantifica supraprețul. Într-o primă etapă, expertul a propus o metodă empirică pentru estimarea supraprețurilor. Abordarea propusă de expert a făcut obiectul unor schimburi de opinii în scris și în cadrul audierilor înainte ca instanța să ia o decizie cu privire la abordarea care urma să fie adoptată.
  În următoarea etapă, s-a aplicat metoda aleasă și s-au calculat supraprețurile. Datele subiacente utilizate pentru efectuarea calculelor au fost transmise instanței și părților.
  Cea de a treia etapă a constat într-o verificare a fiabilității, în care diverselor părți li s-a acordat posibilitatea de a prezenta observații și de a adresa întrebări. Observațiile respective au fost luate în considerare într-o evaluare finală transmisă instanței. Evaluarea finală a ținut seama și de caracterul plauzibil al rezultatelor estimate, de fiabilitatea efectelor estimate și de calitatea datelor subiacente. |
| --- |

Într-o cauză cu care a fost sesizată o instanță din Germania, un expert economic a fost desemnat de instanță. Sarcina expertului a fost de a propune o metodologie și, apoi, de a cuantifica supraprețul. Într-o primă etapă, expertul a propus o metodă empirică pentru estimarea supraprețurilor. Abordarea propusă de expert a făcut obiectul unor schimburi de opinii în scris și în cadrul audierilor înainte ca instanța să ia o decizie cu privire la abordarea care urma să fie adoptată.

În următoarea etapă, s-a aplicat metoda aleasă și s-au calculat supraprețurile. Datele subiacente utilizate pentru efectuarea calculelor au fost transmise instanței și părților.

Cea de a treia etapă a constat într-o verificare a fiabilității, în care diverselor părți li s-a acordat posibilitatea de a prezenta observații și de a adresa întrebări. Observațiile respective au fost luate în considerare într-o evaluare finală transmisă instanței. Evaluarea finală a ținut seama și de caracterul plauzibil al rezultatelor estimate, de fiabilitatea efectelor estimate și de calitatea datelor subiacente.

| (83) | Într-o cauză în care experții economici care reprezintă părțile au opinii divergente cu privire la abordarea care trebuie utilizată pentru a estima transferul, instanța națională poate, de asemenea, să solicite avizul autorității naționale de concurență cu privire la metoda care trebuie să fie utilizată (73). În plus, pentru a evalua nivelul transferului, o instanță națională poate în principiu să se bazeze și pe informațiile incluse într-o decizie emisă de o autoritate de concurență, de exemplu în ceea ce privește supraprețul inițial (74). |
| --- | --- |

(83)

5.   CUANTIFICAREA ȘI ESTIMAREA EFECTELOR TRANSFERULUI ASUPRA PREȚULUI

| (84) | Atunci când estimează efectul transferului asupra prețului, instanțele naționale pot folosi diferite tipuri de abordări economice referitoare la cuantificare, în special abordările comparative, dar și abordarea bazată pe rata de transfer (75) sau abordarea bazată pe simulări. Aceste abordări, astfel cum sunt descrise în prezentul capitol, se bazează pe date cantitative pentru a estima efectul transferului. În multe cazuri, instanța poate considera că este util să se evalueze și dovezile calitative, cum ar fi documentele interne sau audierea martorilor, atunci când estimează efectul transferului. Disponibilitatea acestor probe calitative poate juca un rol important atunci când se hotărăște dacă o parte poate folosi sau nu o anumită tehnică pentru a îndeplini nivelul probatoriu necesar în conformitate cu legea aplicabilă (76). |
| --- | --- |

(84)

5.1.   Metode comparative

| (85) | Efectul transferului asupra prețului în diverse etape ale lanțului de aprovizionare poate fi calculat prin estimarea în mod direct a creșterii prețurilor sau a modificării marjelor care a rezultat din impactul supraprețului inițial. Atunci când se evaluează, prin această metodă, dacă supraprețul este transferat de la cumpărătorul direct, se compară prețul stabilit de cumpărătorul direct în timpul perioadei afectate de încălcare cu prețul stabilit pe piața (piețele) de referință. |
| --- | --- |

(85)

| (86) | Atunci când se estimează efectul transferului asupra prețului, instanța poate estima diferențele dintre prețurile sau marjele observate și cele contrafactuale (77) folosind aceleași metode comparative utilizate pentru calcularea supraprețului inițial. Conceptul subiacent al acestor metode este descris în detaliu în Ghidul practic, iar în secțiunile de mai jos sunt furnizate orientări suplimentare privind punerea în aplicare a unor astfel de metode în contextul transferului. |
| --- | --- |

(86)

| (87) | Metodele comparative au avantajul că utilizează date reale observate pe aceeași piață sau pe o piață similară (78). Acestea se bazează pe faptul că scenariul de referință poate fi considerat ca fiind reprezentativ pentru scenariul în care nu a avut loc încălcarea. Aceste metode au fost, de asemenea, recunoscute și utilizate de autoritățile din domeniul concurenței din Europa pentru a efectua analize similare cu estimarea transferului, de exemplu, atunci când au evaluat ex post politica în domeniul concurenței (79). |
| --- | --- |

(87)

| (88) | În cazul în care se utilizează metoda comparativă, ar trebui să se compare, în mod ideal, prețul sau marja în timpul perioadei de încălcare a normelor cu exact aceeași piață, în absența încălcării. Cu toate acestea, este evident că nu se poate cunoaște exact modul în care o piață ar fi evoluat în absența încălcării. De exemplu, este posibil ca factori importanți ce afectează prețurile stabilite de cumpărătorul direct, cum ar fi modificările cererii sau prețurile altor factori de producție, să nu aibă un impact similar asupra prețurilor în perioada afectată de încălcare și în scenariul contrafactual. |
| --- | --- |

(88)

| (89) | Analiza acestor factori este esențială atunci când se evaluează dacă o anumită piață de referință este adecvată ca scenariu contrafactual. Astfel cum s-a explicat în secțiunea 5.1.1, există diferite tehnici pentru a ține seama de diferențele dintre piața afectată de încălcare și piețele de referință. Depinde de sistemele juridice naționale (80) dacă piața pe care a avut loc încălcarea și piețele de referință sunt considerate a fi suficient de similare pentru ca rezultatele acestei comparații să fie utilizate pentru estimarea transferului. |
| --- | --- |

(89)

5.1.1.   Abordări

| (90) | Atunci când se folosește metoda comparativă pentru a se estima efectul transferului, prețul stabilit de cumpărătorul direct sau indirect în perioada afectată de încălcare este comparat cu scenariul în care încălcarea nu ar fi avut loc (scenariul contrafactual). Scenariul contrafactual poate fi stabilit pe baza (81):






  — | datelor privind prețurile sau marjele referitoare la această piață înainte și/sau după încălcare, denumită de obicei abordarea „înainte, în timpul și după”; |
| --- | --- | --- |

(90)

—

datelor privind prețurile sau marjele referitoare la această piață înainte și/sau după încălcare, denumită de obicei abordarea „înainte, în timpul și după”;

| — | datelor privind aceeași piață (a produsului), dar într-o zonă geografică diferită sau privind o piață a unui alt produs, despre care se consideră că evoluează în mod similar cu piața pe care funcționează cumpărătorul direct sau indirect, denumită de regulă „abordarea transversală”; sau a |
| --- | --- |

—

datelor privind aceeași piață (a produsului), dar într-o zonă geografică diferită sau privind o piață a unui alt produs, despre care se consideră că evoluează în mod similar cu piața pe care funcționează cumpărătorul direct sau indirect, denumită de regulă „abordarea transversală”; sau a

| — | unei combinații de comparații în timp și comparații între piețe, denumită de obicei abordarea diferenței dintre diferențe. |
| --- | --- |

—

unei combinații de comparații în timp și comparații între piețe, denumită de obicei abordarea diferenței dintre diferențe.

5.1.1.1.   Abordarea „înainte, în timpul și după”

| (91) | O abordare frecvent utilizată la estimarea supraprețurilor inițiale constă în compararea prețurilor, în timp, pe aceeași piață, și anume într-o comparație de tipul „înainte, în timpul și după” (ilustrată în caseta 5 de mai jos) (82). Atunci când se aplică această abordare pentru a estima transferul, piața de referință este exact aceeași ca piața produsului pe care era activ cumpărătorul direct sau indirect în perioada încălcării, dar este analizată în momente diferite. Prin urmare, supoziția de bază este că piața produsului în cauză în perioada neafectată de încălcare oferă o bună aproximare a scenariului contrafactual, și anume a situației care ar fi existat pe piața produsului în cazul în care nu s-ar fi comis nicio încălcare în perioada în care încălcarea de fapt s-a produs. Această supoziție poate fi greșită, deoarece, în realitate, nu există o piață de referință, indiferent de zona geografică sau de produs, care să permită luarea în considerare a unui element suplimentar ale cărui efecte să fie izolate de efectele încălcării. |
| --- | --- |

(91)

Caseta 5

Exemplu ilustrat al abordării „înainte-în timpul-după” (83)

| Prețul fasciculelor de cabluri electrice |
| --- |

Prețul fasciculelor de cabluri electrice

| (92) | În exemplul ilustrat în caseta 5 de mai sus, se presupune că stabilirea ilegală a prețurilor în industria cuprului a durat cinci ani, din 2005 până în 2010. În această perioadă (84), supraprețul inițial a fost transferat către producătorul de automobile C. Atunci când se aplică această metodă, prețul plătit de producătorul de automobile pe durata perioadei în care a avut loc încălcarea este comparat cu prețul plătit de producătorul de automobile într-o perioadă neafectată de încălcare și de transfer, de exemplu în anii 2003 și 2004. Un exemplu de cauză în care reclamantul a aplicat această abordare este prezentat în caseta 8 de mai jos. |
| --- | --- |

(92)

5.1.1.2.   Abordarea transversală

| (93) | În unele cazuri poate fi dificil să se observe evoluția prețurilor în timp pe piața de referință sau pe cea afectată de încălcare. În acest caz, ar putea fi utilizată o altă metodă comparativă, și anume o metodă care compară diferite piețe geografice. Supoziția care stă la baza acestei abordări este aceea că cealaltă piață geografică este similară cu piața afectată de încălcare din toate punctele de vedere, cu excepția încălcării. Din nou, această supoziție ar putea fi exagerată. |
| --- | --- |

(93)

| (94) | De exemplu, astfel cum se arată în caseta 6 de mai jos, o instanță națională poate lua în considerare compararea prețurilor plătite de producătorul de automobile C1 pe durata perioadei în care a avut loc încălcarea în statul membru 1 (p1) cu prețul mediu plătit de producătorii de automobile similari din statul membru 2, și anume pe o piață geografică distinctă care nu este afectată de încălcare (p2). Această metodă este denumită comparația între piețe (85). |
| --- | --- |

(94)

Caseta 6

Exemplu ilustrat de abordare transversală

| Dacă se constată că p1 este mai mare decât p2, această constatare indică un efect al transferului asupra prețului cauzat de furnizorul de fascicule de cabluri electrice B1 asupra producătorului de automobile C1 în statul membru 1. Același tip de comparație se poate efectua cu privire la oricare altă variabilă economică, cum ar fi marjele sau volumele vândute. |
| --- |

Dacă se constată că p1 este mai mare decât p2, această constatare indică un efect al transferului asupra prețului cauzat de furnizorul de fascicule de cabluri electrice B1 asupra producătorului de automobile C1 în statul membru 1. Același tip de comparație se poate efectua cu privire la oricare altă variabilă economică, cum ar fi marjele sau volumele vândute.

5.1.1.3.   Abordarea diferenței dintre diferențe

| (95) | Din punct de vedere economic, cea mai precisă dintre metodele comparative este cea care combină abordarea „înainte, în timpul și după” cu abordarea transversală. Aceasta este abordarea diferenței dintre diferențe (86). Aceasta se concentrează pe evoluția variabilei economice relevante pe piața afectată de transfer pe parcursul unei anumite perioade (diferența în timp pe piața de transfer) și o compară cu evoluția aceleiași variabile pe parcursul aceleiași perioade pe o piață de referință care nu a fost afectată de încălcare (de exemplu, pe o altă piață geografică). |
| --- | --- |

(95)

| (96) | Caseta 7 ilustrează abordarea diferenței dintre diferențe. |
| --- | --- |

(96)

Caseta 7

Ilustrarea abordării diferenței dintre diferențe

| |
| --- |

| (97) | Presupunând, în cazul prezentat în caseta 5 și caseta 6, că producătorul de automobile C1 din statul membru 1 (cumpărătorul indirect) îi solicită despăgubiri producătorului de cupru A1 (autorul încălcării). Astfel cum s-a explicat la punctul 8, orice prejudiciu suferit de C1 rezultă din transferul supraprețurilor de la furnizorul de fascicule de cabluri electrice B1. Utilizarea abordării diferenței dintre diferențe ar implica o evaluare a evoluției prețului plătit de producătorul de automobile C1 în statul membru 1 (piața pe care este prezent efectul transferului asupra prețului) pe parcursul unei anumite perioade și compararea acesteia cu evoluția prețului plătit de producătorul de automobile C2 în statul membru 2 (piață neafectată de încălcare și, prin urmare, fără efecte ale transferului asupra prețului) în aceeași perioadă de timp. Comparația indică diferența dintre cele două diferențe în timp. Aceasta oferă o estimare a modificării prețului plătit de producătorul de automobile, excluzând toți factorii care au afectat în același mod piețele atât în statul membru 1, cât și în statul membru 2. Prin urmare, metoda izolează efectul transferului asupra prețului de alte influențe asupra prețului pentru fasciculele de cabluri electrice care le sunt comune ambelor piețe. |
| --- | --- |

(97)

| (98) | O altă variantă a cazului, prezentată în caseta 6 și caseta 7, poate ilustra această metodă. Să presupunem că o comparație de tipul „înainte, în timpul și după” arată o creștere a prețului unitar pentru fasciculele de cabluri electrice de 100 EUR în statul membru 1 (în care au avut loc încălcarea și transferul) în perioada 2005-2010. O analiză a pieței neafectate din statul membru 2 în aceeași perioadă poate arăta că prețul unitar pentru fasciculele de cabluri electrice a crescut cu doar 10 EUR, din cauza majorării altor costuri de producție, de exemplu pentru materialul plastic. Presupunând că respectivele costuri de producție mai ridicate (pentru materialul plastic) au vizat și statul membru 1, și dacă toate celelalte condiții rămân neschimbate, o comparație a evoluției diferite a prețurilor de pe piața fasciculelor de cabluri electrice din statul membru 1 și din statul membru 2 ar indica creșterea prețului cauzată de efectul transferului. În exemplul dat, aceasta ar fi de 90 EUR. |
| --- | --- |

(98)

| (99) | Prin urmare, un punct forte al abordării diferenței dintre diferențe îl reprezintă faptul că poate elimina evoluțiile care nu au legătură cu efectul transferului asupra prețului survenite în aceeași perioadă cu transferul. Totuși, această metodă se bazează pe supoziția că alți factori, în exemplul de mai sus prețul materialului plastic, afectează piețele în mod similar. Atunci când acest lucru nu este valabil, poate fi necesară o punere în aplicare econometrică a tehnicii „diferenței dintre diferențe”. Aplicarea acestor tehnici este descrisă mai detaliat în secțiunea 5.1.2 de mai jos. |
| --- | --- |

(99)

5.1.2.   Aplicarea în practică abordărilor comparative

| (100) | Sunt disponibile diverse tehnici de estimare a efectelor transferului asupra prețurilor pe baza abordării comparative. Anumiți factori, cum ar fi creșterea costurilor materiilor prime în exemplul de mai sus, pot influența numai piața de referință sau numai piața afectată de transfer. Așa cum s-a explicat mai sus, ar trebui să se efectueze ajustări ale datelor observate pentru a ține seama de astfel de influențe. Acestea ar putea fi simple ajustări ale datelor în cazurile în care factorul care exercită o influență și amploarea efectelor sale pot fi contabilizate relativ ușor. |
| --- | --- |

(100)

| (101) | În anumite cazuri, atunci când disponibilitatea și calitatea datelor o permit, ajustările datelor de referință pot fi efectuate prin tehnici econometrice, în special prin utilizarea analizei de regresie. Analiza de regresie este o tehnică statistică ce contribuie la examinarea modelelor în relația dintre variabilele economice. |
| --- | --- |

(101)

| (102) | În cadrul unei analize de regresie se examinează o serie de observații de date cu privire la variabila examinată și la variabilele susceptibile să exercite o influență. Relația identificată este exprimată, de regulă, sub forma unei ecuații. Această ecuație permite estimarea efectelor variabilelor care exercită o influență asupra variabila analizată și izolarea acestora de efectele încălcării. Pe baza unei analize de regresie, este posibil să se estimeze cât de strâns sunt corelate variabilele relevante, ceea ce, în anumite cazuri, poate indica o influență cauzală a unei variabile asupra celeilalte (87). |
| --- | --- |

(102)

| (103) | Diferitele tehnici disponibile pentru ajustarea datelor de referință sunt prezentate mai detaliat în Ghidul practic (88). Prin trimitere la exemple și ilustrații, Ghidul practic oferă orientări cu privire la conceptele, abordările și condițiile de aplicare ale diferitelor tehnici. Acesta ar trebui să servească drept bază pentru soluționarea problemelor legate de abordările disponibile privind aplicarea metodelor comparative. |
| --- | --- |

(103)

| (104) | Instanța ar trebui să fie conștientă de faptul că utilizarea analizelor de regresie poate spori gradul de precizie a estimării prejudiciului și, prin urmare, poate contribui la atingerea nivelului probatoriu necesar (89). Instanțele naționale au abordat valoarea probatorie a probelor statistice, cum ar fi analizele de regresie, în cauzele în care au acordat despăgubiri (90). |
| --- | --- |

(104)

| (105) | În general, forța probantă a dovezilor statistice depinde de capacitatea acestora de a evita riscul așa-numitelor erori de tip 1, și anume, constatarea unui efect de transfer atunci când de fapt nu există, și al așa-numitelor erori de tip 2, adică neconstatarea unui efect de transfer atunci când acesta există în realitate. Pentru a contracara aceste riscuri, un model statistic poate aplica conceptele de semnificație statistică și putere statistică. Conceptul de semnificație statistică presupune stabilirea unui standard înalt pentru a considera că există un efect de transfer. O abordare utilizată pe scară largă este de a stabili un risc de 5 % pentru o eroare de tipul 1, utilizând așa-numitul interval de încredere de 95 % (91). Modelele de regresie pot reduce însă și riscul de erori de tip 2 (92). Într-un caz specific în care se estimează transferul, instanța este cea care trebuie să decidă dacă un model de regresie care i-a fost prezentat evită riscurile de erori de tip 1 și de tip 2 într-o măsură suficientă încât modelul să aibă valoare probatorie. |
| --- | --- |

(105)

| (106) | Importanța potențială a ajustării datelor de referință prin utilizarea de tehnici cantitative, cum ar fi analizele de regresie, poate fi exemplificată prin trimitere la o hotărâre pronunțată de o instanță germană, ilustrată în caseta 8. |
| --- | --- |

(106)

Caseta 8

Cauza privind geamurile auto din Germania (93)

| Reclamantul din această acțiune în despăgubire era un cumpărător indirect de la membrii unui cartel care avea ca obiect geamurile auto. Membrii cartelului au încălcat articolul 101 din TFUE și au fost amendați de Comisia Europeană în 2008.
  Experții reclamanților au efectuat o analiză a evoluției prețurilor înainte, în timpul și după perioada în care a existat cartelul. Nu s-au efectuat analize de regresie sau de corelare, ci, mai degrabă, experții au vizat să stabilească o legătură între prețul geamurilor auto (produsul care făcuse obiectul cartelului) și cel al geamurilor auto de înlocuire exclusiv prin observarea modelelor de preț.
  Instanța a considerat însă că această analiză nu a reușit să demonstreze nicio legătură cauzală suficient de directă între procesele de stabilire a prețurilor pentru cele două produse menționate mai sus, în special din cauza datelor utilizate în analiza experților desemnați de reclamanți și a faptului că aceasta nu a ținut seama în mod corespunzător de alte efecte asupra prețurilor, precum și de tendințele pieței. În această cauză, instanța a ținut seama și de condițiile de pe piață când a respins argumentele în favoarea transferului. |
| --- |

Reclamantul din această acțiune în despăgubire era un cumpărător indirect de la membrii unui cartel care avea ca obiect geamurile auto. Membrii cartelului au încălcat articolul 101 din TFUE și au fost amendați de Comisia Europeană în 2008.

Experții reclamanților au efectuat o analiză a evoluției prețurilor înainte, în timpul și după perioada în care a existat cartelul. Nu s-au efectuat analize de regresie sau de corelare, ci, mai degrabă, experții au vizat să stabilească o legătură între prețul geamurilor auto (produsul care făcuse obiectul cartelului) și cel al geamurilor auto de înlocuire exclusiv prin observarea modelelor de preț.

Instanța a considerat însă că această analiză nu a reușit să demonstreze nicio legătură cauzală suficient de directă între procesele de stabilire a prețurilor pentru cele două produse menționate mai sus, în special din cauza datelor utilizate în analiza experților desemnați de reclamanți și a faptului că aceasta nu a ținut seama în mod corespunzător de alte efecte asupra prețurilor, precum și de tendințele pieței. În această cauză, instanța a ținut seama și de condițiile de pe piață când a respins argumentele în favoarea transferului.

| (107) | Cu toate acestea, tehnicile bazate pe analizele econometrice pot presupune, în anumite cazuri, costuri considerabile. În cazurile respective, instanța poate considera că este suficient să estimeze transferul prin evaluarea simultană a datelor cantitative, fără a utiliza analiza de regresie, și prin luarea în calcul a probelor calitative. În plus, în majoritatea cazurilor, instanța poate, de asemenea, să considere că este util să se evalueze probe calitative, cum ar fi probe directe privind transferul, inclusiv atunci când utilizează metodele cantitative descrise în această secțiune. |
| --- | --- |

(107)

| (108) | Atunci când se estimează transferul pe baza probelor calitative, pot fi foarte relevante documentele interne care descriu politica unei întreprinderi în materie de stabilire a prețurilor. Atunci când evaluează documentele interne, instanța ar trebui să fie conștientă de faptul că întreprinderile care își desfășoară activitatea în diferite sectoare, sau chiar în același sector, pot adopta politici diferite de stabilire a prețurilor. În unele cazuri, o întreprindere poate avea o politică clară sau o practică stabilită prin care identifică ajustările prețului care vor rezulta din modificări specifice ale costurilor. De exemplu, în unele cazuri, cumpărătorii pot stabili o legătură între ajustările prețurilor și modificările anumitor indici care este posibil să nu fie afectați de comportamentul anticoncurențial al autorilor încălcării, de exemplu indicii prețurilor de consum. În alte cazuri, cumpărătorii pot încerca să atingă anumite obiective de performanță, de exemplu, să aplice o marjă specifică prețurilor produselor pe care le furnizează. În principiu, primul tip de scenariu poate constitui o dovadă contrară existenței transferului, iar cel din urmă sugerează că modificările de cost vor fi transferate de către cumpărător. |
| --- | --- |

(108)

| (109) | În plus, atunci când evaluează politicile de stabilire a prețurilor, instanța ar trebui să țină cont și de măsura în care politica de stabilire a prețurilor a întreprinderii relevante a fost pusă în aplicare efectiv, de exemplu examinând datele privind prețurile pentru a stabili dacă acestea corespund respectivei politici de stabilire a prețurilor. |
| --- | --- |

(109)

| (110) | Exemple de cauze în care instanțele naționale au luat în considerare probe calitative sunt prezentate mai jos. |
| --- | --- |

(110)

Caseta 9

Estimarea transferului pe baza probelor calitative – cauza Cheminova (2015) (94)

| În această hotărâre, instanța a constatat că un producător de pesticide a transferat 50 % din supraprețul inițial către clienții indirecți. Această concluzie a fost întemeiată pe teoria economică. În această cauză, instanța s-a putut baza pe studii de piață disponibile public care caracterizau piața pe care a fost activ clientul direct ca fiind o piață de monopol. Într-un raport pus la dispoziție de clientul direct, s-a afirmat că piața ar trebui, de fapt, să fie considerată mai degrabă concurențială, decât de monopol. Clientul direct a afirmat, printre altele, că pe piață concurau un număr mare de produse și că deținerea unor cote de piață moderate indica o piață concurențială. Având însă în vedere împrejurările de fapt ale respectivei cauze, instanța nu a fost de acord cu această abordare. |
| --- |

În această hotărâre, instanța a constatat că un producător de pesticide a transferat 50 % din supraprețul inițial către clienții indirecți. Această concluzie a fost întemeiată pe teoria economică. În această cauză, instanța s-a putut baza pe studii de piață disponibile public care caracterizau piața pe care a fost activ clientul direct ca fiind o piață de monopol. Într-un raport pus la dispoziție de clientul direct, s-a afirmat că piața ar trebui, de fapt, să fie considerată mai degrabă concurențială, decât de monopol. Clientul direct a afirmat, printre altele, că pe piață concurau un număr mare de produse și că deținerea unor cote de piață moderate indica o piață concurențială. Având însă în vedere împrejurările de fapt ale respectivei cauze, instanța nu a fost de acord cu această abordare.

Caseta 10

Estimarea transferului pe baza probelor calitative – DOUX Aliments (2014) (95)

| În această hotărâre, instanța a constatat că reclamantul a demonstrat absența transferului. Supraprețul a vizat lizina, un factor de producție utilizat în creșterea puilor de găină. Instanța a constatat că lizina reprezenta doar 1 % din costurile producție pe care le presupune creșterea puilor de găină. O astfel de creștere mică a costurilor nu a constituit o probă suficientă pentru a convinge instanța că ar conduce la o majorare a prețurilor puilor de găină. Instanța a constatat că prețurile au reacționat la alți factori, cum ar fi concurența cu alte produse din carne și puterea exercitată de cumpărător. Atunci când a concluzionat că supraprețul nu a fost transferat către comercianții cu amănuntul indirecți, instanța a făcut referire la faptul că puii erau vânduți pe o piață internațională și concurențială și că lanțurile magazinelor alimentare de vânzare cu amănuntul exercitau o putere mare în calitate de cumpărători. |
| --- |

În această hotărâre, instanța a constatat că reclamantul a demonstrat absența transferului. Supraprețul a vizat lizina, un factor de producție utilizat în creșterea puilor de găină. Instanța a constatat că lizina reprezenta doar 1 % din costurile producție pe care le presupune creșterea puilor de găină. O astfel de creștere mică a costurilor nu a constituit o probă suficientă pentru a convinge instanța că ar conduce la o majorare a prețurilor puilor de găină. Instanța a constatat că prețurile au reacționat la alți factori, cum ar fi concurența cu alte produse din carne și puterea exercitată de cumpărător. Atunci când a concluzionat că supraprețul nu a fost transferat către comercianții cu amănuntul indirecți, instanța a făcut referire la faptul că puii erau vânduți pe o piață internațională și concurențială și că lanțurile magazinelor alimentare de vânzare cu amănuntul exercitau o putere mare în calitate de cumpărători.

| (111) | Atunci când aplică metodele comparative pentru estimarea supraprețurilor, instanțele au folosit uneori și o așa-numită reducere de siguranță. Aceasta înseamnă că au efectuat o ajustare cu o sumă pentru a ține seama în mod suficient de incertitudinile din estimarea datelor observate (96). Dacă nu este fezabil să se recurgă la analiza econometrică, această abordare poate fi pusă în aplicare și pentru estimarea transferului. Obiectivul unei astfel de abordări ar fi excluderea efectelor altor factori posibili asupra variabilei analizate, de exemplu prețul oferit de clientul indirect. |
| --- | --- |

(111)

5.1.3.   Provocări

| (112) | Atunci când estimează efectul transferului asupra prețului, instanța poate lua în considerare în special tehnicile care, într-o măsură cât mai mare posibil, țin cont de alți factori decât cel care rezultă din încălcare. Metoda „diferenței dintre diferențe” este o astfel de tehnică. Aceasta necesită informații sau date de pe o piață de referință (de exemplu, o altă piață geografică) și date cronologice de pe piața afectată de transfer. Cu toate acestea, instanța ar trebui să fie conștientă de faptul că există provocări potențiale care pot să afecteze validitatea metodelor comparative. |
| --- | --- |

(112)

| (113) | În mod ideal, piața de referință este similară cu piața afectată de încălcare, dar nu a fost afectată ea însăși de încălcare. Cu toate acestea, cumpărătorii de pe fiecare dintre piețe utilizează adesea aceiași factori de producție. Într-un astfel de caz, ar putea fi dificil să se găsească un cadru de referință neafectat de încălcare. În special, dacă sfera încălcării acoperă un spațiu geografic vast, este probabil ca produsele care sunt similare cu produsul în cauză și implică aceiași factori de producție să fi fost, de asemenea, potențial afectate. Din această cauză, poate fi dificil să se identifice o piață de referință adecvată. |
| --- | --- |

(113)

| (114) | În alte circumstanțe, piața de referință poate fi afectată indirect de supraprețul inițial. În exemplul stilizat al cartelului cuprului prezentat în caseta 6, furnizorul de fascicule de cabluri electrice B1 achiziționează cupru de la autorul încălcării A1. Chiar dacă furnizorul de fascicule de cabluri electrice B2 de pe piața de referință nu se aprovizionează de la autorul încălcării A1, furnizorii de fascicule de cabluri electrice B2 și B1 pot fi concurenți pe aceleași piețe geografice din aval. Aceasta implică faptul că, în cazul în care furnizorul de fascicule de cabluri electrice B1 își majorează prețurile ca răspuns la încălcarea inițială, este posibil ca și concurenții acestuia să își majoreze prețurile. În acest caz, este posibil ca prețul pe care furnizorul de fascicule de cabluri electrice B2 îl oferă să fi fost afectat indirect de încălcare și, în consecință, este posibil să nu reprezinte un element de referință adecvat (97). |
| --- | --- |

(114)

| (115) | În ceea ce privește comparațiile în timp, poate fi dificil să se identifice cu suficientă precizie perioada în care piața a fost afectată de o anumită încălcare. Părțile pot prezenta o decizie emisă de o autoritate de concurență care menționează o perioadă în care a avut loc încălcarea, și anume stabilește data la care încălcarea a început și data la care aceasta s-a încheiat. Totuși, această perioadă poate să nu corespundă perioadei în care o piață a fost afectată efectiv de încălcare. De asemenea, este important să se remarce faptul că stabilirea datelor fie pentru perioada în care a avut loc încălcarea, fie pentru perioada în care piața a fost afectată poate avea un impact semnificativ asupra rezultatelor analizei. În realitate, este posibil ca efectul încălcării să nu se limiteze la perioada prevăzută într-o astfel de decizie (98). Pe de o parte, data de începere identificată de autoritatea de concurență poate să fie ulterioară datei la care încălcarea a început efectiv să producă efecte, de exemplu din cauza lipsei de probe fiabile (99). Pe de altă parte, data de încheiere prevăzută în decizia de constatare a încălcării poate să fie anterioară datei la care încălcarea a încetat efectiv să producă efecte. |
| --- | --- |

(115)

| (116) | Efectele unei încălcări pot, de asemenea, să nu se limiteze la perioada în care a avut loc încălcarea. Este posibil ca încălcarea să afecteze piața respectivă inclusiv după încetarea unui comportament interzis în temeiul legislației UE în domeniul concurenței. În special, acesta poate fi cazul piețelor de tip oligopol, dacă informațiile colectate pe durata încălcării permit furnizorilor unui anumit produs să adopte în mod durabil, după ce încălcarea a încetat să producă efecte, măsuri care vizează vânzarea la un preț mai mare decât prețul concurențial, și anume prețul care ar fi fost perceput în absența încălcării, fără să se implice în practici interzise de legislația UE în materie de concurență (100). |
| --- | --- |

(116)

| (117) | Posibilitatea amânării transferării unui suprapreț de către cumpărătorii de la diferite niveluri ale lanțului de aprovizionare poate, de asemenea, să afecteze în mod semnificativ comparația (101). Exemplul din caseta 1 de mai sus poate ilustra acest lucru. Să presupunem că producătorul de automobile C negociază anual prețurile cu furnizorul de fascicule de cabluri electrice B. Furnizorul de fascicule de cabluri electrice B ajustează prețurile numai o dată pe an, după finalizarea negocierilor cu producătorul de automobile C. În cazul în care pe piața cuprului se instituie un cartel de fixare a prețurilor la scurt timp după finalizarea negocierilor dintre furnizorul de fascicule de cabluri electrice și producătorul de automobile, furnizorul de fascicule de cabluri electrice poate avea oportunitatea să transfere creșterea prețului cuprului în propriul preț numai cu ocazia negocierilor care vor avea loc anul următor. |
| --- | --- |

(117)

| (118) | Prin urmare, amânarea transferului în avalul lanțului de aprovizionare poate genera dificultăți atunci când se stabilește perioada relevantă pentru compararea prețurilor din timpul și dinaintea încălcării sau din timpul încălcării și după încălcare (sau ambele). Instanța poate ajusta analiza având în vedere natura fiecărei cauze, de exemplu prin examinarea politicii părților de stabilire a prețurilor, și, pe baza acesteia, poate introduce un anumit decalaj temporal atunci când analizează modelele de stabilire a prețurilor la diferite niveluri ale lanțului de aprovizionare. |
| --- | --- |

(118)

| (119) | Utilizarea analizelor de regresie atunci când se utilizează abordarea comparativă poate spori precizia efectului estimat al transferului. Un judecător ar trebui să fie conștient de faptul că, deși aceste tipuri de modele de regresie oferă o estimare directă a efectului de transfer, acestea nu cuantifică măsura în care fiecare dintre factorii teoretici care afectează transferul, discutați în secțiunea 3 de mai sus (de exemplu, natura costurilor de producție și natura cererii produsului), a contribuit la efectul menționat. Un avantaj al utilizării analizelor de regresie constă în faptul că este mai puțin probabil ca supozițiile legate de teoria economică să fie greșite. Deși o astfel de defalcare cantitativă a fiecărui factor în funcție de efectele estimate ale transferului nu este, de obicei, necesară pentru estimarea efectului transferului, se poate observa că tehnicile descrise în secțiunea 5.2.3 de mai jos ar putea furniza o defalcare cantitativă a factorilor. |
| --- | --- |

(119)

5.2.   Alte metode

5.2.1.   Abordarea bazată pe rata de transfer

| (120) | Secțiunea de mai sus descrie metodele și tehnicile folosite în abordările comparative pentru estimarea efectului transferului asupra prețului. În general, abordarea comparativă este preferabilă atunci când punerea sa în aplicare este fezabilă și proporțională. Aceasta se datorează avantajului clar al metodei de a permite o estimare a transferului pe baza prețurilor reale fixate de un cumpărător direct sau indirect în perioada în care a avut loc încălcarea. Cu toate acestea, metoda se bazează, printre altele, pe disponibilitatea datelor privind aceste prețuri, pe lângă prețurile de pe una sau mai multe piețe de referință. Astfel de informații pot fi disponibile în multe cazuri. Cu toate acestea, atunci când informațiile privind prețurile reale de pe piața afectată de încălcare și de pe piața (piețele) de referință nu pot fi prezentate în instanță, de exemplu dacă instanța constată că divulgarea unor astfel de informații este disproporționată în raport cu valoarea cererii de despăgubire în cauza respectivă, transferul poate fi estimat pe baza altor metode, cum ar fi abordarea bazată pe rata de transfer. |
| --- | --- |

(120)

| (121) | Această abordare bazată pe rata de transfer poate fi pusă în aplicare prin analizarea modului în care modificările anterioare ale costurilor unei întreprinderi au afectat prețurile sale înainte sau după perioada în care a avut loc încălcarea. De pildă, în exemplul din caseta 1 de mai sus, rata de transfer poate fi estimată prin analizarea modului în care modificările istorice ale prețului cuprului au afectat prețul fasciculelor de cabluri electrice. Cu alte cuvinte, în cazul în care o creștere de 10 EUR a prețului cuprului este urmată de o creștere de 5 EUR a prețului pentru fasciculele de cabluri electrice, rata de transfer este estimată la 50 %. Pentru a estima transferul pe durata perioadei în care a avut loc încălcarea, instanța ar putea apoi să combine această rată de transfer estimată cu informațiile referitoare la suprapreț și vânzări. |
| --- | --- |

(121)

| (122) | Cu toate acestea, abordarea bazată pe rata de transfer nu este lipsită de riscuri și poate chiar să genereze rezultate care induc în eroare în anumite cazuri. Aceasta se întâmplă deoarece, atunci când se utilizează această abordare pentru a estima transferul, instanța nu poate stabili dacă supraprețul este transferat efectiv și nici nu poate observa dacă modificările costului factorului de producție afectat sunt reflectate în prețurile de pe piețele din aval. Prin urmare, este esențial ca instanța să fie conștientă de faptul că abordarea bazată pe rata de transfer se bazează pe supoziția că, în perioada în care a avut loc încălcarea, modificările costurilor de producție sunt reflectate în prețurile din aval. Dacă supoziția este incorectă, această abordare poate genera estimări care induc în eroare, în sensul că se constată un transfer al supraprețurilor atunci când acesta nu a avut loc în realitate. |
| --- | --- |

(122)

| (123) | Atunci când utilizează abordarea bazată pe rata de transfer, instanța ar trebui în mod normal să încerce să estimeze transferul pe baza modului în care modificările costului factorului de producție afectat au fost reflectate anterior în prețurile din aval. Totuși, în cazul în care aceste informații nu sunt disponibile, instanța poate examina evoluția altor componente ale costului marginal al cumpărătorului și poate analiza modul în care respectivele modificări ale costurilor afectează prețurile de pe piețele din aval. În cazul ipotetic menționat la punctul 8 și modificat și explicat ulterior la punctele 78 și 98 de mai sus, acest lucru înseamnă că o instanță ar putea să aibă în vedere o analiză a relației dintre prețul fasciculelor de cabluri electrice și costul materialului plastic (care nu este afectat de încălcare) și ar putea estima o rată de transfer pe baza acestei relații. |
| --- | --- |

(123)

| (124) | În majoritatea cazurilor, încălcarea în discuție privește costul unui factor de producție care constituie doar una dintre componentele costului marginal al cumpărătorului. În cazul în care factorul de producție afectat de încălcare constituie doar o foarte mică parte din costul marginal, chiar și o creștere semnificativă a costului factorului respectiv poate fi cu greu detectată în datele cumpărătorului privind prețurile, chiar dacă aceasta este transferată integral. Deși o abordare alternativă poate consta în estimarea ratei de transfer bazate pe modificările costurilor factorilor de producție mai semnificativi și nu doar ale costului factorului de producție afectat care este mai puțin semnificativ, o astfel de abordare implică folosirea unei supoziții care se poate dovedi exagerată, potrivit căreia creșterea costului marginal este transferată la o rată identică, indiferent de sursa creșterii costului. În plus, dacă o metodă comparativă, și anume estimarea bazată pe prețul real, constată că nu există un transfer semnificativ din punct de vedere statistic, aceasta poate fi considerată drept o dovadă care susține ipoteza conform căreia nu a avut loc în realitate niciun transfer. Cu alte cuvinte, constatarea – pe baza metodei comparative – că nu a existat un transfer nu este un argument valabil și suficient, în sine, pentru a se folosi o metodă bazată pe rata de transfer. |
| --- | --- |

(124)

| (125) | Astfel cum se explică în anexa 1, există, de asemenea, motive întemeiate pentru care întreprinderile pot să nu transfere întotdeauna micile modificări ale costurilor lor marginale, cel puțin nu pe termen scurt, chiar dacă ar transfera modificările mai mari ale costurilor. Prin urmare, este posibil ca presupunerea conform căreia rata de transfer va fi similară pentru modificări diferite ale costurilor de producție să nu fie justificată. O explicație poate fi aceea că întreprinderea poate suporta așa-numite costuri de ajustare a prețurilor și, prin urmare, poate prefera să aștepte până când creșterile costurilor marginale depășesc un anumit prag înainte de a-și modifica prețurile. |
| --- | --- |

(125)

| (126) | Atunci când se evaluează probele indirecte ce indică evoluțiile bazate pe transfer ale componentelor de cost care nu sunt afectate de un suprapreț, ar trebui să se țină seama și de probele calitative care ar putea demonstra că transferul creșterilor mici de costuri este, în cazul respectiv, în concordanță cu practica comercială a cumpărătorului direct sau indirect. |
| --- | --- |

(126)

| (127) | În anumite cazuri, pot fi disponibile informații privind prețurile stabilite de cumpărătorul direct în perioada afectată de încălcare și numai pentru această perioadă. Abordarea bazată pe rata de transfer poate da rezultate înșelătoare și în astfel de scenarii, din cauza faptului că identifică efectele transferului asupra prețului pe baza modificărilor aduse costurilor factorului de producție care a făcut obiectul unei încălcări a legislației în materie de concurență. În multe cazuri, nu este improbabil ca, în perioada afectată de încălcare, modificările costurilor factorului de producție care a făcut obiectul unei încălcări a legislației în materie de concurență să fie substanțial mai mici decât majorarea costurilor care rezultă din încălcare. Astfel cum s-a explicat anterior, este posibil ca creșterile mici ale costurilor să nu fie transferate în aceeași măsură ca majorările mai substanțiale ale costurilor și, prin urmare, dacă se analizează modificările relativ mici ale costurilor și ale prețurilor în timpul perioadei afectate de încălcare se poate ajunge la o estimare imprecisă a efectului de transfer. |
| --- | --- |

(127)

5.2.2.   Aplicarea în practică a abordării bazate pe rata de transfer

| (128) | Abordarea bazată pe rata de transfer necesită informații privind supraprețul inițial și rata de transfer relevantă. În cazul în care nu este disponibilă o estimare prealabilă a supraprețului, instanța poate lua în considerare tehnicile menționate în Ghidul practic (102). |
| --- | --- |

(128)

| (129) | Un avantaj al metodei comparative este faptul că aceasta permite crearea unui scenariu contrafactual. Astfel cum s-a menționat la punctul 66 de mai sus, scopul acestui exercițiu este de a izola efectele încălcării de alți factori care afectează, de asemenea, prețurile. Deși metoda bazată pe rata de transfer nu permite o astfel de abordare, este totuși important să se țină cont de factorii care nu au legătură cu încălcarea. O abordare poate fi utilizarea tehnicilor cantitative, de exemplu analiza de regresie (103). De pildă, în exemplul din caseta 1 de mai sus, o instanță poate lua în considerare o analiză a relației dintre prețurile percepute de furnizorul de fascicule de cabluri electrice și modificările costurilor de producție pentru fasciculele de cabluri electrice. Cu toate acestea, este posibil ca și alți factori să fi afectat prețul în aval, de exemplu fluctuațiile înregistrate de cererea cu care se confruntă producătorii de autoturisme. În cazul în care instanța nu ține seama de astfel de factori suplimentari, este foarte probabil ca rata de transfer estimată să fie afectată. |
| --- | --- |

(129)

| (130) | O analiză de regresie necesită în general un volum mare de date privind costurile și prețurile. Astfel, pentru a estima rata de transfer, instanța poate analiza în mod alternativ dacă estimările din alte surse ar putea furniza o estimare rezonabilă a ratei de transfer. Printre exemplele de astfel de alte surse se pot număra ratele de transfer întâlnite în alte cauze privind același sector sau alte sectoare, studiile științifice relevante pentru sectorul vizat de cauza respectivă sau probele furnizate în declarațiile martorilor. Aceasta constituie o alternativă în mod special viabilă în cazul în care datele necesare nu sunt disponibile sau metodele cantitative nu includ factorii de control relevanți. |
| --- | --- |

(130)

| (131) | Cu toate acestea, este esențial să se țină seama de faptul că în cazul estimărilor bazate pe alte surse există riscul să nu se ia în considerare factorii relevanți pentru rata de transfer în cauza respectivă. În special, poate fi important să se aibă în vedere metodologia care stă la baza estimărilor obținute din alte surse și sensibilitatea oricărui rezultat la diferențele potențiale dintre o astfel de estimare și rata de transfer. În acest scop, instanța poate lua în considerare noțiunile relevante din teoria economică, astfel cum s-a explicat în secțiunea 2.3 de mai sus și în anexa 1, cum ar fi gradul de concurență. În cazul în care există doar informații limitate, de exemplu cu privire la diferitele condiții de piață sau modul în care a fost stabilită rata de transfer, este posibil ca abordarea bazată pe rata de transfer să nu fie adecvată. |
| --- | --- |

(131)

5.2.3.   Abordarea simulării

| (132) | Ghidul practic introduce, de asemenea, o așa-numită abordare a simulării ca un alt mod de cuantificare a prejudiciului cauzat de o încălcare a dreptului concurenței (104). Această abordare poate fi utilizată, de asemenea, pentru a estima efectele transferului asupra prețului și asupra volumului. Metoda ține cont simultan de efectele transferului asupra prețului și asupra volumului. Pentru a utiliza această metodă, un expert economic va trebui să dezvolte un model de concurență în acea etapă a lanțului de distribuție în care este activ reclamantul și să simuleze efectul supraprețului relevant asupra profitului reclamantului în perioada afectată de încălcare. De exemplu, expertul economic poate testa modul în care diferite curburi ale curbei cererii pot afecta nivelul transferului. Prețurile de echilibru pe piața relevantă se pot calcula pe baza specificațiilor privind cererea și oferta. În plus, într-o etapă ulterioară, se va putea evalua modul în care aceste prețuri sunt afectate de un suprapreț. |
| --- | --- |

(132)

| (133) | Este important ca un judecător să fie conștient de faptul că această abordare necesită date cuprinzătoare privind prețurile și cantitatea de pe piața în cauză. În plus, metoda se bazează pe supoziții privind comportamentul întreprinderilor și al consumatorilor, care ar putea fi exagerate și dificil de validat. Prin urmare, atunci când se aplică această metodă, în multe cazuri poate fi dificil să se respecte nivelul probatoriu necesar în temeiul legislației aplicabile. |
| --- | --- |

(133)

6.   CUANTIFICAREA ȘI ESTIMAREA EFECTELOR ASUPRA VOLUMULUI

6.1.   Introducere

| (134) | Atunci când există un efect al transferului asupra prețului, acest lucru implică în mod necesar, cel puțin teoretic, un efect asupra volumului (105). Prin urmare, dacă se ia în considerare efectul transferului asupra prețului fără a se ține seama de efectul asupra volumului, se poate subestima prejudiciul real. Din această cauză, pentru a se evita despăgubirea excesivă, cât și despăgubirea insuficientă, estimarea efectului asupra volumului este la fel de importantă ca estimarea efectului transferului asupra prețului, cu condiția ca cererea de despăgubiri introdusă de cumpărător să vizeze despăgubiri pentru pierderea de profit din cauza efectului asupra volumului (106). |
| --- | --- |

(134)

| (135) | Astfel cum se arată în caseta 11 de mai jos, efectul asupra volumului se referă la pierderea de profit ca urmare a scăderii vânzărilor care rezultă din transfer, și anume un volum mai mic vândut din cauza prețurilor majorate. În abordarea secvențială menționată la punctul 69 de mai sus, cea de a treia etapă a cuantificării prejudiciilor cauzate de suprapreț constă în estimarea amplorii efectului asupra volumului. |
| --- | --- |

(135)

Caseta 11

Efectul asupra volumului

| |
| --- |

| (136) | Efectul asupra volumului corespunde diferenței dintre q1
  și q2
  . Zona C reprezintă pierderea de profit care rezultă din scăderea vânzărilor. Aceasta poate fi cuantificată prin înmulțirea volumului pierdut cu marja de profit (p1-c1) pe care cumpărătorul ar fi obținut-o în absența încălcării, fără ca transferul să fi existat. |
| --- | --- |

(136)

| (137) | Estimarea efectului asupra volumului necesită evaluarea a doi factori, și anume: (i) modificarea volumului din cauza creșterii prețurilor; și (ii) marja din scenariul contrafactual. Pentru a estima acești factori sunt necesare date privind alți parametri decât cei de care este nevoie pentru estimarea efectului transferului asupra prețului. În funcție de datele disponibile, se pot utiliza diferite metode. În ceea ce privește estimarea transferului asupra prețului, instanța poate ține seama de probe calitative cu caracter direct atunci când estimează efectul asupra volumului (107). Existența unor astfel de probe poate avea un rol important atunci când o instanță decide care dintre diferitele metode descrise în detaliu mai jos, dacă este cazul, trebuie să fie utilizată într-o cauză specifică. |
| --- | --- |

(137)

| (138) | Până în prezent, efectul asupra volumului a fost estimat de instanțele naționale doar într-un număr limitat de cauze. Un exemplu în acest sens este prezentat în caseta 12 de mai jos. În acest caz, un expert economic numit de instanță a utilizat atât date calitative, cât și cantitative pentru a estima efectul asupra volumului. |
| --- | --- |

(138)

Caseta 12

Estimarea efectelor asupra volumului – Cheminova (2015) (108)

| Astfel cum s-a explicat în caseta 9 de mai sus, această cauză se referă la vânzările de pesticide din Danemarca. Instanța a concluzionat că jumătate din supraprețul inițial a fost transferat de cumpărătorul direct. Pe baza evaluării unui expert numit de instanță s-a estimat și efectul asupra volumului. Expertul a estimat efectul asupra volumului ca fiind echivalent cu marja contrafactuală înmulțită cu numărul de vânzări care nu s-au efectuat din cauza transferului.
  Pentru a estima numărul de vânzări care nu s-au efectuat în perioada afectată de încălcare, expertul a utilizat o versiune modificată a abordării bazate pe elasticitate, explicată mai detaliat în secțiunea 6.3 de mai jos. Întrucât nu au fost disponibile date cantitative privind prețurile și volumul, expertul a dedus valoarea elasticității prin calcularea unei valori medii a elasticităților constatate în 23 de studii de piață pentru pesticide. De asemenea, expertul a estimat marja din scenariul contrafactual prin ajustarea marjei realizate în perioada afectată de încălcare. Pe baza acestei evaluări, instanța a concluzionat că prejudiciul rezultat din efectul asupra volumului a fost egal cu 20 % din valoarea supraprețului. |
| --- |

Astfel cum s-a explicat în caseta 9 de mai sus, această cauză se referă la vânzările de pesticide din Danemarca. Instanța a concluzionat că jumătate din supraprețul inițial a fost transferat de cumpărătorul direct. Pe baza evaluării unui expert numit de instanță s-a estimat și efectul asupra volumului. Expertul a estimat efectul asupra volumului ca fiind echivalent cu marja contrafactuală înmulțită cu numărul de vânzări care nu s-au efectuat din cauza transferului.

Pentru a estima numărul de vânzări care nu s-au efectuat în perioada afectată de încălcare, expertul a utilizat o versiune modificată a abordării bazate pe elasticitate, explicată mai detaliat în secțiunea 6.3 de mai jos. Întrucât nu au fost disponibile date cantitative privind prețurile și volumul, expertul a dedus valoarea elasticității prin calcularea unei valori medii a elasticităților constatate în 23 de studii de piață pentru pesticide. De asemenea, expertul a estimat marja din scenariul contrafactual prin ajustarea marjei realizate în perioada afectată de încălcare. Pe baza acestei evaluări, instanța a concluzionat că prejudiciul rezultat din efectul asupra volumului a fost egal cu 20 % din valoarea supraprețului.

6.2.   Abordarea comparativă

6.2.1.   Informațiile necesare

| (139) | Abordarea comparativă pentru estimarea efectului asupra volumului necesită informații privind (i) cantitatea observată vândută de întreprinderea afectată de suprapreț; (ii) volumul vândut din scenariul contrafactual; și (iii) marja preț-cost care ar fi fost obținută de către cumpărător în absența încălcării. Cu toate acestea, este important să se observe că marja preț-cost nu este marja relevantă necesară pentru a estima efectul asupra volumului. De exemplu, în cazul în care cumpărătorul transferă jumătate din suprapreț, acest lucru va reduce marja sa, ceea ce presupune că marja observată va fi mai mică decât cea din scenariul contrafactual. În acest caz, utilizarea marjei observate ar subestima amploarea efectului asupra volumului. |
| --- | --- |

(139)

| (140) | În plus, instanța ar trebui să fie conștientă de faptul că marja relevantă pentru estimarea efectului asupra volumului nu corespunde în mod necesar modalităților standard de determinare a marjei în contabilitatea unei întreprinderi, cum ar fi „câștigurile înainte de dobânzi și impozite” (EBIT) sau venitul net al întreprinderii. |
| --- | --- |

(140)

| (141) | Marjele relevante pentru estimarea efectului asupra volumului sunt definite prin prețurile produselor relevante din care se scad costurile evitate, și anume costurile care au fost economisite ca urmare a reducerii producției. Prin urmare, pe lângă identificarea costurilor care sunt considerate a fi evitabile, instanța poate dispune divulgarea prețurilor produselor relevante. În acest context, aceasta poate, de asemenea, să dispună divulgarea documentelor interne care furnizează informații privind marjele de contribuție pe care cumpărătorul le utilizează pentru propriile sale decizii de stabilire a prețurilor. |
| --- | --- |

(141)

6.2.2.   Metode și provocări

| (142) | Pierderea de profit asociată efectului asupra volumului poate fi estimată folosind metoda comparativă prin înmulțirea marjei din scenariul contrafactual cu reducerea volumului de vânzări care rezultă din transferul supraprețurilor. |
| --- | --- |

(142)

| (143) | Utilizând datele relevante furnizate de cumpărător, instanța poate lua în considerare tehnicile comparative descrise mai sus pentru a estima marja și cantitatea din scenariul contrafactual. Întrucât marja de profit și cantitatea observate pot fi afectate de alți factori care nu au legătură cu încălcarea, în multe cazuri va fi necesar să se țină cont de astfel de factori suplimentari. Prin urmare, în mod normal va trebui să se utilizeze una dintre abordările descrise mai sus în scopul de a ține cont de factorii care nu au legătură cu încălcarea, de exemplu printr-o analiză de regresie. |
| --- | --- |

(143)

| (144) | Dacă nu sunt disponibile datele necesare pentru folosirea abordării diferenței dintre diferențe, pot fi luate în considerare alte tehnici decât cele descrise mai sus, și anume comparația între piețe sau comparația în timp. Totuși, în cazul în care se utilizează aceste tehnici, este important, de asemenea, să se elaboreze un scenariu contrafactual, luând în considerare factorii care variază de la o piață la alta sau în timp. |
| --- | --- |

(144)

| (145) | Metodele comparative se întemeiază pe supoziția că perioada sau piața de referință este suficient de similară, în special în ceea ce privește caracteristicile pieței care sunt relevante pentru marjele de profit, cum ar fi nivelul concurenței pe piață sau structura costurilor furnizorilor. Această supoziție nu este ușor de verificat, întrucât numeroși factori și numeroase decizii strategice sunt susceptibile să determine marjele unei întreprinderi. |
| --- | --- |

(145)

6.3.   Abordarea elasticității

| (146) | Efectul asupra volumului poate fi estimat, de asemenea, prin combinarea creșterii prețului observate ca urmare a efectului transferului asupra prețului cu o estimare a sensibilității la preț a cererii relevante. Astfel cum s-a menționat mai sus, sensibilitatea cererii la preț determină soliditatea relației dintre preț și cerere. De exemplu, în cazul în care o creștere a prețului cu 1 EUR este asociată cu o scădere semnificativă a cantității achiziționate, se consideră că cererea este mai sensibilă la preț decât în cazul în care scăderea volumului achiziționat este mai puțin importantă pentru aceeași creștere a prețului cu 1 EUR. Așa-numita elasticitate a cererii la preț indică modificarea procentuală a cantității cerute asociată cu o creștere a prețurilor cu 1 % (109). |
| --- | --- |

(146)

6.3.1.   Metode și informații necesare

| (147) | În general, scăderea volumului, ilustrată prin scăderea vânzărilor de la q1
  la q2
  în caseta 11 de mai sus, va fi afectată de o creștere a propriilor prețuri de către întreprindere, precum și de modificările prețurilor concurenților, având în vedere faptul că întreprinderile concurează prin preț. Prin urmare, amploarea pierderii de volum va necesita o evaluare a modului în care transferul a afectat prețurile tuturor concurenților de pe piață, precum și o evaluare a sensibilității cererii la aceste modificări de preț. Atunci când se evaluează această metodă, efectul asupra volumului (110) este estimat prin înmulțirea pierderii de volum cu marja contrafactuală. |
| --- | --- |

(147)

| (148) | Cerințele în materie de date atunci când se estimează efectul asupra volumului prin referire la abordarea bazată pe elasticitate va depinde de faptul că întreprinderile relevante sunt afectate sau nu în mod egal de suprapreț, și anume dacă acesta este un suprapreț la nivel de sector. Efectele asupra volumului, atât ale elasticității cererii la propriul preț, cât și ale elasticității încrucișate, ar putea fi reflectate de elasticitatea cererii la preț la nivelul întregii piețe. În aceste condiții, efectul asupra volumului poate fi estimat pe baza marjei contrafactuale, a elasticității cererii la nivel de piață, precum și a prețurilor (p1
  ) și a cantităților (q2
  ) observate. |
| --- | --- |

(148)

| (149) | Marja contrafactuală poate fi estimată și prin utilizarea abordării comparative. O estimare cantitativă a elasticității cererii la nivel de piață poate necesita un volum mare de date privind prețurile și cantitățile, care este posibil să nu fie disponibil sau proporțional într-un caz specific. În astfel de circumstanțe, instanța poate considera că este suficient să se utilizeze alte surse de probe, de exemplu informații din studiile de piață anterioare privind piața relevantă sau documentele interne care furnizează informații referitoare la elasticitatea relevantă (111). |
| --- | --- |

(149)

| (150) | O altă abordare simplificată poate fi aceea de a utiliza noțiuni din teoria economică pentru a estima efectul asupra volumului. O astfel de abordare se poate baza pe prețul stabilit de cumpărătorul direct în timpul perioadei afectate de încălcare (efectul transferului asupra prețului) și pe volumul din scenariul contrafactual. Deoarece capacitatea unei întreprinderi de a majora prețurile depinde de cât de sensibilă la preț este cererea pentru produsele sale, în mod normal se anticipează o relație invers proporțională între marja întreprinderii și elasticitatea cererii la propriul preț. Pe această bază, se poate considera că elasticitatea la propriul preț și marja din scenariul contrafactual se „anulează reciproc”. Întrucât informațiile privind prețul stabilit de cumpărătorul direct (efectul transferului asupra prețului) vor fi deja disponibile în acest stadiu al unei cauze, singurele date suplimentare necesare pentru a estima efectul asupra volumului sunt cele privind volumul din scenariul contrafactual. |
| --- | --- |

(150)

6.3.2.   Provocări

| (151) | Atunci când se utilizează abordarea bazată pe elasticitate, instanța poate estima parametrii relevanți ai elasticității. O modalitate de a efectua această estimare este aceea de a elabora un model al cererii și de a utiliza econometria. Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat mai sus, o asemenea abordare este solicitantă în ceea ce privește cerințele în materie de date și supozițiile care trebuie folosite. În cazul în care nu sunt disponibile date și se utilizează alte surse, de exemplu studii de piață sau informații din cauze anterioare, este important să se remarce faptul că astfel de surse pot să nu fie adecvate dacă piața în cauză este diferită din punctul de vedere al structurii de piața descrisă în studii. În astfel de circumstanțe, abordarea bazată pe elasticitate ar putea să nu ofere o estimare exactă a efectului asupra volumului. |
| --- | --- |

(151)

| (152) | Astfel cum s-a menționat în introducerea prezentei secțiuni privind cuantificarea, cele trei componente potențiale ale prejudiciului în acțiunile în despăgubire rezultă din supraprețul inițial, efectul transferului asupra prețului și efectul transferului asupra volumului (112). Instanța poate alege să estimeze în mod succesiv cele trei componente, caz în care cuantificarea supraprețului ar constitui prima etapă, estimarea efectului transferului asupra prețului ar fi cea de a doua etapă, iar estimarea bazată pe efectul transferului asupra volumului ar fi cea de a treia etapă. |
| --- | --- |

(152)

7.   ALEGEREA METODEI

| (153) | Alegerea metodei de estimare a efectelor transferului asupra prețului și asupra volumului va depinde, de obicei, de o serie de aspecte. De exemplu, dacă reclamantul și pârâtul se bazează pe metode diferite, iar aplicarea acestor metode conduce la rezultate contradictorii, în mod normal nu este adecvat să se considere că transferul estimat este media celor două rezultate și nici nu ar fi adecvat să se considere că rezultatele contradictorii se anulează reciproc, în sensul că ambele metode ar trebui ignorate. Astfel cum se menționează în Ghidul practic, într-un astfel de scenariu ar fi mai degrabă adecvat să se examineze motivele care au condus la obținerea rezultatelor divergente și să se ia în considerare punctele forte și punctele slabe ale fiecărei metode, precum și ale punerii în aplicare a acesteia (113). |
| --- | --- |

(153)

| (154) | Tehnicile de estimare a efectelor transferului asupra prețului și asupra volumului explicate în secțiunile 5 și 6 sunt diferite din perspectiva complexității și a cerințelor în materie de date, variind de la analize bazate pe probe calitative, pe de o parte, la tehnici econometrice (114), bazate pe date cantitative, pe de altă parte. Tehnici diferite implică, de asemenea, grade diferite de precizie în estimarea efectelor. |
| --- | --- |

(154)

| (155) | În acest context, nu există nicio tehnică care ar putea fi identificată ca fiind, în toate cazurile, mai adecvată decât altele. Utilizarea tehnicilor econometrice constituie un exemplu în acest sens. În majoritatea cazurilor, punerea în aplicare a unor astfel de tehnici poate conduce la sporirea gradului de acuratețe al unei estimări. Totuși, astfel de tehnici necesită, de regulă, un volum semnificativ de date care este posibil să nu fie întotdeauna disponibile. Prin urmare, colectarea de date și analiza lor economică pot presupune costuri considerabile pentru părți, terți și instanță. Aceste costuri pot fi disproporționate în raport cu valoarea despăgubirilor în cauză. |
| --- | --- |

(155)

| (156) | Atunci când estimează efectele transferului, instanțele naționale pot folosi probe directe relevante pentru cauză. Un exemplu ar fi documentele interne sau alte documente de natură calitativă prezentate de cumpărătorul direct sau indirect cu privire la relația dintre suprapreț și modificările propriilor prețuri. Dacă este disponibil acest tip de probe, instanța poate considera că este suficient să estimeze efectele transferului (efectele asupra prețului și asupra volumului) luând în considerare probele calitative sau ajustând datele cantitative fără a recurge la o analiză de regresie. Prin urmare, disponibilitatea probelor calitative poate juca un rol important atunci când o instanță hotărăște dacă una dintre tehnicile cantitative prevăzute în secțiunile anterioare poate fi utilizată de către o parte pentru a îndeplini nivelul probatoriu necesar în conformitate cu legislația aplicabilă sau care anume dintre aceste tehnici poate fi utilizată în acest scop (115). |
| --- | --- |

(156)

8.   ANEXA 1 – TEORIA ECONOMICĂ

8.1.   Introducere

| (157) | În prezenta anexă se explică mai detaliat noțiunile din teoria economică relevante în contextul estimării transferului. Astfel cum se descrie la punctul 49 și următoarele de mai sus, diferiți factori pot afecta nivelul transferului, cum ar fi natura costurilor factorilor de producție care fac obiectul unui suprapreț, natura cererii de produse cu care se confruntă clientul direct sau indirect, natura și intensitatea interacțiunii concurențiale dintre întreprinderile de pe piața pe care sunt activi clienții direcți sau indirecți și alte elemente, cum ar fi ponderea diverșilor factori de producție ai unei întreprinderi care sunt afectați de suprapreț sau orizontul de timp al încălcării. |
| --- | --- |

(157)

8.2.   Costurile factorilor de producție și efectul acestora asupra deciziilor de stabilire a prețurilor

| (158) | Astfel cum s-a explicat la punctul 46 de mai sus, supraprețul inițial are ca rezultat o creștere a costurilor de producție pentru cumpărătorii de produse sau servicii vândute la suprapreț. Dacă acești cumpărători sunt capabili și dispuși să transfere supraprețul către clienții lor – și, în caz afirmativ, măsura în care vor face acest lucru – depinde, printre alți factori, de structura costurilor cumpărătorilor. |
| --- | --- |

(158)

| (159) | Pentru a identifica efectele transferului, este important să se determine dacă costurile factorilor de producție suportate de un cumpărător care se confruntă cu un suprapreț variază în funcție de cantitatea de factori de producție pe care îi comandă (și anume, costurile variabile ale factorilor de producție) sau nu (și anume, costurile fixe ale factorilor de producție). Într-adevăr, conform teoriei economice, costurile care determină formarea prețului pe termen scurt sunt costurile variabile sau mai exact, costurile marginale, adică majorarea costurilor suportate atunci când se achiziționează un factor de producție suplimentar (a se vedea caseta 13 de mai jos). Opusul acestora sunt costurile fixe, care, la rândul lor, afectează în general deciziile strategice pe termen lung ale întreprinderilor, cum ar fi participarea pe piață, introducerea de produse pe piață și nivelul de investiții. |
| --- | --- |

(159)

Caseta 13

Exemple de costuri marginale și fixe

| Pentru a explica noțiunile de cost marginal (variabil) și cost fix, este util să se țină seama de exemplul din caseta 1 de mai sus.
  În acel exemplu, costurile variabile ale furnizorului de fascicule de cabluri electrice ar fi costurile aferente producerii unui fascicul de cablu electric suplimentar. Astfel de costuri pot include factorii de producție necesari pentru a produce un fascicul de cablu electric suplimentar, inclusiv cuprul și materialul plastic, precum și energia electrică și costurile forței de muncă aferente cantității suplimentare produse.
  Cu toate acestea, furnizorul de fascicule de cabluri electrice suportă și costuri fixe în producția sa, cum ar fi comercializarea propriilor produse și investițiile în utilaje noi. Aceste costuri nu sunt afectate de producerea unui fascicul de cablu electric suplimentar și, prin urmare, sunt considerate drept costuri fixe. |
| --- |

Pentru a explica noțiunile de cost marginal (variabil) și cost fix, este util să se țină seama de exemplul din caseta 1 de mai sus.

În acel exemplu, costurile variabile ale furnizorului de fascicule de cabluri electrice ar fi costurile aferente producerii unui fascicul de cablu electric suplimentar. Astfel de costuri pot include factorii de producție necesari pentru a produce un fascicul de cablu electric suplimentar, inclusiv cuprul și materialul plastic, precum și energia electrică și costurile forței de muncă aferente cantității suplimentare produse.

Cu toate acestea, furnizorul de fascicule de cabluri electrice suportă și costuri fixe în producția sa, cum ar fi comercializarea propriilor produse și investițiile în utilaje noi. Aceste costuri nu sunt afectate de producerea unui fascicul de cablu electric suplimentar și, prin urmare, sunt considerate drept costuri fixe.

| (160) | În general, punctul de plecare relevant pentru evaluarea efectelor transferului este impactul supraprețului asupra costurilor marginale sau variabile ale cumpărătorului. |
| --- | --- |

(160)

| (161) | Contractele încheiate între întreprinderi la diferite niveluri ale lanțului de aprovizionare, care stabilesc condițiile în care întreprinderile își furnizează produsele sau serviciile către cumpărători, pot viza componente considerate ca fiind fie costuri variabile, fie costuri fixe. De exemplu, în mod frecvent unele componente ale prețului plătit de un cumpărător nu depind de volumul cumpărat, în timp ce alte componente depind de acest volum. Rezultă că, în cazul unei acțiuni în despăgubire care implică orice invocare a transferului, este important să se determine dacă respectivele componente ale prețului afectate de încălcare sunt sau nu costuri fixe din punctul de vedere al cumpărătorului. |
| --- | --- |

(161)

| (162) | Intervalul de timp care face obiectul analizării procesului de stabilire a prețurilor va afecta clasificarea costurilor ca fiind variabile sau fixe. În general, conform teoriei economice, cu cât intervalul de timp relevant este mai lung, cu atât este mai mare ponderea din costurile totale care ar trebui considerate ca fiind variabile. Cu alte cuvinte, o anumită categorie de costuri care sunt considerate ca fiind fixe pe termen scurt ar putea fi considerate drept variabile de către întreprindere atunci când se ia în considerare un interval de timp mai lung. Atunci când evaluează perioada relevantă într-o anumită cauză, instanța ar trebui să țină seama de informațiile din documentele interne ale părții, de exemplu informațiile privind costurile de care întreprinderile țin seama în cadrul deciziilor lor de stabilire a prețurilor. |
| --- | --- |

(162)

| (163) | Considerațiile privind costurile fixe și variabile au o importanță deosebită atunci când se estimează efectul asupra volumului, întrucât estimarea acestui efect necesită o evaluare a marjei întreprinderilor implicate în cauza respectivă. |
| --- | --- |

(163)

8.3.   Caracteristicile cererii și legăturile cu prețurile

| (164) | Un alt factor esențial pentru estimarea efectelor transferului este natura cererii cu care se confruntă cumpărătorii direcți pe piața pe care sunt activi. În economie, relația dintre cerere și nivelul prețului este un factor important în descrierea modului de funcționare a unei piețe. Pe orice piață, cererea este definită ca fiind cantitatea din produsul sau serviciul în cauză pe care cumpărătorii de pe această piață ar fi dispuși să o achiziționeze la un anumit nivel al prețului. |
| --- | --- |

(164)

| (165) | Cel mai frecvent, cu cât nivelul prețului este mai ridicat, cu atât cantitatea agregată de produse pe care cumpărătorii de pe piață sunt dispuși să o cumpere este mai scăzută. Sensibilitatea la preț a cererii determină soliditatea relației dintre preț și cerere. Dacă, de exemplu, o creștere a prețului cu 1 EUR este asociată cu o scădere semnificativă a cantității achiziționate, cererea este considerată ca fiind mai sensibilă la preț decât în cazul în care scăderea cantității de achiziție este mai puțin importantă pentru aceeași creștere a prețului cu 1 EUR. |
| --- | --- |

(165)

| (166) | Curba standard descendentă inversată a cererii este ilustrată în caseta 14 de mai jos (116). În această casetă, zona A corespunde supraprețului care rezultă din încălcare. Majorarea prețurilor care afectează cumpărătorul direct este considerată o majorare a costurilor de producție ale cumpărătorilor și se calculează ca diferența dintre c2
  și c1
  . Efectul transferului asupra prețului este ilustrat de zona B, în timp ce efectul asupra volumului este ilustrat de zona C. Astfel cum se poate vedea, un nivel al prețului relativ ridicat (p2
  ), corespunde unei cantități furnizate relativ scăzute (q2
  ). |
| --- | --- |

(166)

Caseta 14

Curba standard a cererii – efectele asupra prețului și asupra volumului

| |
| --- |

| (167) | Un indicator des utilizat al sensibilității cererii este așa-numita elasticitate a cererii la preț. Aceasta arată modificarea procentuală a cantității cerute asociată cu o creștere a prețurilor cu 1 %. De exemplu, o elasticitate a cererii la propriul preț de –0,5 a unei întreprinderi înseamnă că o creștere a prețului cu 1 procent este asociată cu o reducere a cererii cu 0,5 %. Dimpotrivă, o elasticitate de –0,2 înseamnă o reducere a cererii cu doar 0,2 % pentru o creștere a prețurilor cu 1 %. În cel din urmă caz, cererea este considerată a fi mai puțin elastică decât în primul caz, și anume mai puțin sensibilă la preț deoarece volumul de achiziții nu răspunde la fel de puternic la creșterea prețurilor. |
| --- | --- |

(167)

| (168) | Atunci când se evaluează transferul unui suprapreț de la un cumpărător direct la un cumpărător indirect, cererea cu care se confruntă cumpărătorul direct este cea care prezintă interes. Cumpărătorul indirect ar putea să își reducă cererea ca răspuns la o creștere a prețului de către cumpărătorului direct. |
| --- | --- |

(168)

| (169) | Amploarea efectului asupra volumului este influențată în mod direct de sensibilitatea cererii la preț. Aceasta se explică prin faptul că sensibilitatea la preț determină reducerea cererii în urma unei creșteri a prețului. Pentru o anumită creștere a prețurilor, cu cât reducerea producției este mai mare, cu atât cererea este mai sensibilă la preț. Prin urmare, efectul asupra volumului, și anume pierderea de profit suferită de clientul autorului încălcării ca urmare a reducerii producției (cererii), este strâns legat de sensibilitatea cererii la preț. |
| --- | --- |

(169)

| (170) | Amploarea transferului și, prin urmare, dimensiunea efectelor transferului, este legată, de asemenea, de relația dintre cerere și nivelul prețului. Totuși, în acest caz, sensibilitatea cererii la preț nu este relevantă în mod direct, ci este relevantă mai degrabă modificarea acestei sensibilități a cererii la preț în funcție de modificarea nivelului prețurilor. Această modificare a sensibilității la preț în funcție de nivelul prețului este denumită curbura cererii. |
| --- | --- |

(170)

| (171) | Curbura cererii este rata cu care capacitatea de răspuns a cererii la modificările prețului variază pe măsură ce prețul sau producția suferă modificări. Atunci când cererea este liniară, aceasta nu prezintă o curbură, iar panta este constantă. În cazul în care curba cererii este convexă, cererea devine mai puțin sensibilă la modificările de preț pe măsură ce prețul crește. Acest lucru se poate întâmpla în cazul în care produsele sau serviciile afectate de suprapreț sunt caracterizate ca fiind bunuri esențiale. Un exemplu ipotetic poate fi cererea pentru apă potabilă în deșert, întrucât un client obișnuit poate fi din ce în ce mai puțin sensibil la o creștere a prețului pe măsură ce cantitatea disponibilă scade. În schimb, un astfel de client poate fi din ce în ce mai sensibil la o creștere a prețului, pe măsură ce cantitatea disponibilă crește. |
| --- | --- |

(171)

| (172) | În cazul în care curba cererii este concavă, astfel cum se arată în imaginea din centrul casetei 15, cererea devine mai sensibilă la modificările de preț pe măsură ce prețul crește. De exemplu, această situație poate fi întâlnită atunci când un substitut al produsului afectat de suprapreț se află la dispoziția clientului. Un exemplu poate fi cererea de benzină. Este posibil ca, la un anumit nivel al prețului, clienții să renunțe la autoturismele cu motoare pe benzină pentru a utiliza autoturisme electrice. Aceasta ar presupune că cererea de benzină va deveni mai sensibilă la modificările de preț, întrucât mai mulți clienți vor recurge la alte tipuri de alimentare a autoturismelor dacă prețul pentru benzină crește. |
| --- | --- |

(172)

| (173) | Curbura curbei cererii poate avea un impact semnificativ asupra transferului supraprețurilor. Pentru un anumit nivel de concurență, rata de transfer al unui suprapreț la nivel de sector va crește pe măsură ce curba cererii devine mai convexă. În cazul în care curba cererii este suficient de convexă, rata de transfer poate depăși 100 %. |
| --- | --- |

(173)

Caseta 15

Alte curburi ale cererii

| În funcție de caracteristicile pieței, curba cererii poate fi liniară, concavă sau convexă, astfel cum se ilustrează mai jos. Orientarea descendentă a unei curbe a cererii indică faptul că, pe măsură ce prețurile scad, va exista o cerere mai mare pentru produs din partea clienților. Panta curbei cererii ilustrează modul în care volumul cererii variază în funcție de preț. O curbă mai abruptă a cererii înseamnă că cererea este mai puțin sensibilă la creșterea prețurilor. |
| --- |

În funcție de caracteristicile pieței, curba cererii poate fi liniară, concavă sau convexă, astfel cum se ilustrează mai jos. Orientarea descendentă a unei curbe a cererii indică faptul că, pe măsură ce prețurile scad, va exista o cerere mai mare pentru produs din partea clienților. Panta curbei cererii ilustrează modul în care volumul cererii variază în funcție de preț. O curbă mai abruptă a cererii înseamnă că cererea este mai puțin sensibilă la creșterea prețurilor.

8.4.   Decizia unei întreprinderi de stabilire a prețurilor

| (174) | Astfel cum s-a explicat mai sus la punctele 52 și 53, motivația unei întreprinderi de a transfera un suprapreț către cumpărătorii săi este determinată de tipul de cerere și de costurile implicate (117). Conform teoriei economice, o întreprindere își va ajusta prețurile numai în cazul în care această acțiune îi va mări profiturile. Cu toate acestea, pentru a primi un preț mai ridicat, o întreprindere va trebui, în mod normal, să accepte vânzări reduse. Evaluarea compromisului dintre creșterea profitului determinată de creșterea prețurilor și scăderea profitului determinată de reducerea vânzărilor este importantă pentru a înțelege amploarea efectelor transferului în acțiunile în despăgubire. |
| --- | --- |

(174)

| (175) | Acest compromis este prezentat în caseta 16 de mai jos. În cazul în care o întreprindere, de exemplu un client direct al unui producător de materii prime, își majorează prețurile, efectul asupra profitului obținut de pe urma creșterii prețurilor poate fi ilustrat de zona A din secțiunea din stânga a casetei 16. Profitul pierdut aferent care rezultă din scăderea vânzărilor este egal cu zona B. Atunci când efectul unei alte mici creșteri a prețului este de așa natură încât zona A este egală cu zona B, nu există nicio posibilitate de a obține un profit suplimentar prin continuarea ajustării prețului. În cazul în care prețurile sunt majorate peste acest prag, marja de profit pierdută în urma reducerii volumului de vânzări care rezultă din majorare va depăși marjele mai ridicate obținute în urma vânzărilor rămase. |
| --- | --- |

(175)

| (176) | În cazul în care cumpărătorul direct se confruntă cu costuri mai ridicate pentru materiile prime, de exemplu dacă furnizorii de materii prime își majorează prețurile cu încălcarea articolului 101 din TFUE, această situație poate afecta condițiile în care are loc compromisul descris la punctul 175 de mai sus. O creștere a costurilor cumpărătorilor direcți va reduce marjele obținute pentru vânzările la prețul curent. În ceea ce privește profitul, această situație va face ca majorarea costurilor cu riscul pierderii unor vânzări să fie mai puțin costisitoare. Profitul pierdut ca urmare a scăderii vânzărilor în momentul creșterii costurilor este reprezentat de zona D din secțiunea din partea dreaptă a casetei 16 de mai jos. Deoarece zona D este mai mică decât zona B, clientul direct are interesul să își majoreze prețul ca răspuns la creșterea costurilor, adică să transfere modificarea costurilor, cel puțin într-o anumită măsură. |
| --- | --- |

(176)

Caseta 16

Compromisul dintre creșterea prețului și vânzările pierdute

| |
| --- |

8.5.   Intensitatea concurenței și legăturile cu transferul

8.5.1.   Continuumul competitivității piețelor

| (177) | La un anumit nivel al lanțului de aprovizionare, concurența între întreprinderi poate fi mai mult sau mai puțin intensă. La o extremă, atunci când o întreprindere deține un monopol la nivelul său din lanțul de aprovizionare, nu există concurență. La cealaltă extremă, concurența între întreprinderi poate fi foarte intensă (de exemplu, atunci când multe întreprinderi vând produse destul de omogene pe o piață cu bariere reduse la intrare), astfel că fiecare întreprindere se află în situația de a accepta prețurile și nu influențează prețurile pieței, care se vor situa la nivelul costurilor marginale de producție sau foarte aproape de acest nivel. Acest din urmă caz este denumit concurență perfectă. Între cele două cazuri extreme se situează o gamă largă de scenarii intermediare, în care concurența ar putea fi mai mult sau mai puțin intensă, în funcție, de exemplu, de numărul de întreprinderi din sector sau de gradul de substituibilitate dintre produsele vândute de diferite întreprinderi. |
| --- | --- |

(177)

| (178) | Intensitatea concurenței de pe o piață are un impact direct asupra transferului. În scenariul de referință al concurenței perfecte, șocurile privind costurile la nivel de sector sunt transferate în proporție de 100 % către clienții direcți. O astfel de structură stilizată a pieței în cazul de concurență perfectă poate funcționa ca un criteriu de referință pentru instanță atunci când se evaluează efectele transferului (chiar dacă, în realitate, pe piețele mondiale aceasta este observată mai puțin frecvent). În schimb, în diverse scenarii de monopol sau scenarii intermediare, este posibil ca transferul unui suprapreț să nu se realizeze în proporție de 100 %, ci să se situeze deasupra acestui prag sau sub acest prag, fiind posibilă inclusiv o rată de transfer de 0 %. |
| --- | --- |

(178)

| (179) | Un exemplu de structură a pieței caracterizată de o concurență imperfectă este o piață cu produse diferențiate. Diferențierea poate apărea în ceea ce privește fie caracteristicile produselor, fie zona geografică. De exemplu, cumpărătorii direcți pot oferi produse care diferă între ele în ceea ce privește calitatea lor efectivă sau calitatea percepută de clienții produsului. În mod alternativ, din cauza diferitelor localizări ale cumpărătorilor direcți, costurile de transport al bunurilor oferite pot varia în funcție de diferiți clienți (a căror localizare ar putea, de asemenea, să fie diferită). Diferențierea produselor poate face ca produsele să nu fie perfect substituibile între ele. Clienții ar putea să nu considere toate produsele ca fiind perfect interschimbabile. |
| --- | --- |

(179)

| (180) | Această substituibilitate mai puțin decât perfectă ar putea conduce la reducerea presiunii concurențiale asupra furnizorilor, care s-ar putea să nu se confrunte cu concurenți care oferă produse aproape interschimbabile. Cu alte cuvinte, conform teoriei economice, intensitatea concurenței se reduce atunci când gradul de diferențiere între produse crește. Astfel cum s-a explicat la punctul 177 și următoarele de mai sus, concurența mai redusă va scădea rata de transfer al unui suprapreț la nivel de sector, întrucât va crește diferențierea produselor cumpărătorilor direcți, iar rata de transfer al supraprețului la nivel de sector la care aceștia au fost expuși se va apropia de rata specifică situației în care fiecare cumpărător direct deține un monopol. În schimb, în cazul în care diferențierea produselor este limitată, rata de transfer al unui suprapreț la nivel de sector va fi mai ridicată. |
| --- | --- |

(180)

8.5.2.   Supraprețul la nivel de sector față de supraprețul la nivel de întreprindere și transferul

| (181) | Transferul supraprețurilor de către un anumit cumpărător în raport cu propriii clienți diferă în general, în funcție de gradul în care concurenții cumpărătorului sunt afectați, la rândul lor, de suprapreț. În cazul în care un singur cumpărător este afectat de suprapreț, transferul va fi în mod necesar la nivel de întreprindere. În schimb, dacă toți cumpărătorii de la un anumit nivel al lanțului de aprovizionare sunt afectați de suprapreț, se pot lua în considerare ratele de transfer pentru fiecare întreprindere, dar și ratele de transfer la nivel de sector. |
| --- | --- |

(181)

| (182) | În cazul în care este afectat un singur cumpărător, adică supraprețul este la nivel de întreprindere, efectele transferului ar putea fi destul de limitate, în special în cazul în care cumpărătorul nu poate influența prețurile de vânzare pe piața sa din cauza unor presiuni puternice din partea concurenților săi. |
| --- | --- |

(182)

| (183) | În schimb, în cazul în care toate întreprinderile de pe o piață sunt afectate de un suprapreț, adică supraprețul este la nivel de sector, toate întreprinderile se vor confrunta cu costuri de producție mai ridicate, ceea ce implică faptul că acestea vor putea fi în măsură să transfere cel puțin o parte din suprapreț către proprii lor clienți. Cu toate acestea, și un suprapreț la nivel de sector poate afecta concurenții în mod diferit. |
| --- | --- |

(183)

8.6.   O serie de factori suplimentari care influențează transferul

| (184) | Pe anumite piețe, întreprinderile vând mai multe produse, de exemplu pe piețele magazinelor alimentare de vânzare cu amănuntul. Pe astfel de piețe, produsele pot fi corelate între ele prin intermediul cererii, de exemplu în cazul în care un comerciant cu amănuntul vinde mărci concurente din mai multe categorii de produse. În cazul în care produsele sunt substitute, un șoc privind costurile pentru un produs poate afecta, de asemenea, prețurile altor produse vândute de comerciantul cu amănuntul. O modificare a prețului altor produse poate, de asemenea, să modifice prețul produsului afectat direct de șocul costurilor. Prin urmare, astfel de efecte de feedback de la alte produse pot să determine creșterea ratei de transfer inițiale a costurilor pe piețele pe care întreprinderile vând mai multe produse. |
| --- | --- |

(184)

| (185) | Măsura în care este observat efectul transferului poate depinde, de asemenea, de orizontul de timp luat în considerare atunci când se estimează acest efect. În special, transferul unui suprapreț în avalul lanțului de aprovizionare poate fi amânat dintr-o serie de motive. În primul rând, supraprețul inițial poate afecta doar costurile fixe ale întreprinderilor care se confruntă cu supraprețul. Chiar dacă punctul de plecare relevant pentru evaluarea efectelor transferului este impactul supraprețului asupra costurilor marginale sau variabile ale cumpărătorului, o creștere a costurilor fixe ar putea afecta deciziile strategice ale unei întreprinderi și, prin urmare, efectele transferului. |
| --- | --- |

(185)

| (186) | În plus, astfel cum se menționează la punctul 56, întreprinderile pot suporta așa-numite costuri de ajustare a prețurilor, și anume costuri aferente procesului de ajustare a prețurilor. În acest caz, o întreprindere va prefera să limiteze numărul modificărilor de preț și va putea transfera un suprapreț doar după o anumită perioadă de timp. De exemplu, o astfel de întreprindere va aștepta până când creșterea costurilor marginale va depăși un anumit prag și va ajusta prețul numai atunci când acest prag va fi atins. În anumite cazuri, supraprețul poate constitui o creștere atât de mică a costurilor marginale încât cumpărătorul afectat poate considera că nu este profitabil să transferul supraprețul. În același timp, existența unor costuri de ajustare a prețurilor poate conduc și la un transfer mai mare decât supraprețul inițial (118). De exemplu, atunci când cumpărătorul direct era pe punctul să își modifice prețurile chiar și în absența supraprețului. Prin urmare, chiar și un suprapreț mic poate determina o majorare semnificativă a prețului care reflectă nu doar supraprețul, ci toate celelalte creșteri ale costurilor acumulate după ultima ajustare a prețului. Deși este posibil ca aceste alte tipuri de majorări ale costurilor să nu îi poată fi atribuite autorului încălcării, ar trebui ca instanța națională să țină seama de faptul că, într-un astfel de scenariu, chiar și un suprapreț relativ mic poate duce la o majorare semnificativă a prețurilor. |
| --- | --- |

(186)

| (187) | Un alt exemplu al modului în care costurile de ajustare a prețurilor pot afecta nivelul transferului este legat de existența așa-numitei „tarifări psihologice”. Pe multe piețe, de obicei pe cele cu amănuntul, se practică prețuri cu puțin mai mici decât un număr rotund, de exemplu 99 EUR sau 19 900 EUR. Consumatorii pot percepe astfel de prețuri ca fiind mai mici decât sunt în realitate. Utilizarea unei astfel de strategii de stabilire a prețurilor poate crește probabilitatea ca un cumpărător direct să nu transfere un suprapreț, deoarece modificarea prețului, de exemplu de la 19 900 EUR la 20 000 EUR, ar conduce la o scădere semnificativă a cererii cumpărătorului direct. Impactul posibil exercitat asupra estimării efectelor transferului de existența unor costuri de ajustare a prețurilor este analizat în detaliu în secțiunea 5.2.1. |
| --- | --- |

(187)

| (188) | În anumite circumstanțe, un cumpărător indirect poate fi în măsură să își utilizeze puterea de negociere pentru a limita capacitatea unui cumpărător direct de a transfera un suprapreț. Puterea de negociere a cumpărătorului indirect poate fi denumită ca putere compensatorie exercitată de cumpărător (119). Puterea exercitată de cumpărător nu se limitează numai la capacitatea de orientare către alți furnizori, ci include și, de exemplu, capacitatea de integrare pe piața din amonte. |
| --- | --- |

(188)

| (189) | În general, puterea exercitată de cumpărător nu va împiedica transferul în cazul în care există un suprapreț la nivel de sector, însă va afecta nivelul transferului. Pe de o parte, se poate lua în considerare un scenariu în care o putere mare exercitată de cumpărător îi obligă pe cumpărătorii direcți să accepte supraprețul și, astfel, să limiteze transferul. Pe de altă parte, se poate lua, de asemenea, în considerare un scenariu în care puterea de negociere semnificativă a cumpărătorului indirect îi obligă pe cumpărătorii direcți să aplice o marjă zero și să vândă produsul la un preț care acoperă doar costurile lor marginale, conducând astfel la o rată de transfer de 100 % în cazul unui suprapreț. |
| --- | --- |

(189)

| (190) | Deoarece gradul puterii exercitate de cumpărător și implicațiile sale asupra efectelor transferului vor depinde de natura negocierilor și de contextul specific în care au loc, instanța poate evalua această chestiune de la caz la caz. |
| --- | --- |

(190)

| (191) | În plus, în cazul în care cumpărătorul direct care se confruntă cu un suprapreț este integrat pe verticală pe o piață cu amănuntul din aval, adică este activ și pe piața pe care își desfășoară activitatea cumpărătorii indirecți, această situație poate afecta interesul cumpărătorului direct de a transfera supraprețul inițial. Mai mult, într-un astfel de scenariu, cumpărătorul direct care se confruntă cu un suprapreț poate fi tentat să transfere întregul suprapreț în cadrul întreprinderii sale integrate. Totuși, rata de transfer către cumpărătorii indirecți neintegrați ar fi, în general, diferită, depinzând, de exemplu, de nivelul costurilor sau de marjele de profit ale diferiților cumpărători indirecți. |
| --- | --- |

(191)

| (192) | În anumite sectoare, prețul oferit de cumpărătorul direct sau indirect poate face obiectul reglementării, de exemplu al reglementării prețurilor de către agențiile guvernamentale. Reglementarea prețurilor poate afecta amploarea transferului. De exemplu, dacă prețul reglementat este stabilit în mod independent de costurile specifice ale produsului care face obiectul unui suprapreț în procesul de fixare a prețului, efectul transferului asupra prețului poate fi limitat sau nul. Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat și la punctul 48, prejudiciul care rezultă dintr-o încălcare a legislației UE în domeniul concurenței poate afecta, de asemenea, factorii nelegați de preț. Dimpotrivă, dacă organismul de reglementare ia în considerare pe deplin costul produsului care face obiectul unui suprapreț atunci când stabilește prețul reglementat, nivelul transferului poate fi semnificativ și pe piețele reglementate. |
| --- | --- |

(192)

9.   ANEXA 2 – GLOSAR

| (193) | Prezenta anexă conține lista termenilor economici utilizați în cadrul orientărilor.






  — | Curbură a cererii: modificare a elasticității cererii în funcție de schimbarea nivelului prețurilor. |
| --- | --- | --- |

(193)

—

Curbură a cererii: modificare a elasticității cererii în funcție de schimbarea nivelului prețurilor.

| — | Cerere: cantitatea dintr-un produs sau serviciu pe care cumpărătorii ar fi dispuși să o cumpere la un anumit nivel al prețului. |
| --- | --- |

—

Cerere: cantitatea dintr-un produs sau serviciu pe care cumpărătorii ar fi dispuși să o cumpere la un anumit nivel al prețului.

| — | Curbă a cererii: ilustrare a relației dintre cantitatea cerută și prețul unui produs. |
| --- | --- |

—

Curbă a cererii: ilustrare a relației dintre cantitatea cerută și prețul unui produs.

| — | Tehnică econometrică: denumită, de asemenea, analiză de regresie, această tehnică este de natură statistică și contribuie la analizarea modelelor în relațiile dintre variabilele economice, de exemplu modul în care evoluția costurilor afectează evoluția prețurilor pe o anumită piață. |
| --- | --- |

—

Tehnică econometrică: denumită, de asemenea, analiză de regresie, această tehnică este de natură statistică și contribuie la analizarea modelelor în relațiile dintre variabilele economice, de exemplu modul în care evoluția costurilor afectează evoluția prețurilor pe o anumită piață.

| — | Elasticitate a cererii: variație procentuală a cantității cerute ca răspuns la o creștere a prețurilor cu 1 %. |
| --- | --- |

—

Elasticitate a cererii: variație procentuală a cantității cerute ca răspuns la o creștere a prețurilor cu 1 %.

| — | Suprapreț la nivel de întreprindere: doar un singur cumpărător este afectat de suprapreț. |
| --- | --- |

—

Suprapreț la nivel de întreprindere: doar un singur cumpărător este afectat de suprapreț.

| — | Costuri fixe: costuri care nu variază în funcție de cantitatea produsă. |
| --- | --- |

—

Costuri fixe: costuri care nu variază în funcție de cantitatea produsă.

| — | Suprapreț la nivel de sector: toți cumpărătorii de la un anumit nivel al lanțului de aprovizionare sunt afectați de suprapreț. |
| --- | --- |

—

Suprapreț la nivel de sector: toți cumpărătorii de la un anumit nivel al lanțului de aprovizionare sunt afectați de suprapreț.

| — | Costuri marginale: creștere a costurilor totale care rezultă dintr-o unitate de producție suplimentară. |
| --- | --- |

—

Costuri marginale: creștere a costurilor totale care rezultă dintr-o unitate de producție suplimentară.

| — | Analiză de regresie: A se vedea tehnica econometrică. |
| --- | --- |

—

Analiză de regresie: A se vedea tehnica econometrică.

| — | Pantă a cererii: raportul dintre o modificare a cantității și modificarea prețurilor între două puncte ale curbei cererii alese în mod arbitrar unul aproape de celălalt. |
| --- | --- |

—

Pantă a cererii: raportul dintre o modificare a cantității și modificarea prețurilor între două puncte ale curbei cererii alese în mod arbitrar unul aproape de celălalt.

| — | Costuri variabile: costuri care variază în funcție de cantitatea produsă. |
| --- | --- |

—

Costuri variabile: costuri care variază în funcție de cantitatea produsă.

---

(1)  Directiva 2014/104/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 noiembrie 2014 privind anumite norme care guvernează acțiunile în despăgubire în temeiul dreptului intern în cazul încălcărilor dispozițiilor legislației în materie de concurență a statelor membre și a Uniunii Europene (JO L 349, 5.12.2014, p. 1).

(2)  Documentul de lucru al serviciilor Comisiei – Ghid practic privind cuantificarea prejudiciilor în acțiunile în despăgubire întemeiate pe încălcarea articolului 101 sau 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, 11.6.2013, SWD(2013) 205.

(3)  Comunicarea Comisiei privind cuantificarea prejudiciilor în acțiunile în despăgubire întemeiate pe încălcarea articolului 101 sau 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO C 167, 13.6.2013, p. 19).

(4)  Ghidul practic abordează doar pe scurt transferul, și anume la punctele 161-171.

(5)  Prezentele orientări se concentrează asupra transferului supraprețurilor în contextul încălcărilor articolul 101 din TFUE, în special în contextul cartelurilor, în sensul articolului 2 alineatul (14) din Directiva privind despăgubirile și al altor restricții orizontale. Totuși, acestea pot reprezenta, de asemenea, o sursă de referință pentru bunele practici în acțiunile în despăgubire cu care sunt sesizate instanțele naționale pentru restricții verticale, de exemplu, pentru menținerea prețurilor de revânzare și încălcări ale articolului 102 din TFUE, și anume abuzuri de poziție dominantă, cum ar fi fixarea de prețuri excesive, cu condiția ca particularitățile normelor UE aplicabile să fie luate în considerare în mod corespunzător.

(6)  Efectul asupra volumului este explicat pe scurt la punctul 10 de mai jos. În capitolul 6 se descriu metodele de cuantificare și de estimare a acestui efect.

(7)  A se vedea articolul 4 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(8)  Pentru dreptul la despăgubire integrală, a se vedea punctul 12 și următoarele de mai jos.

(9)  A se vedea articolul 2 punctul 20 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(10)  A se vedea articolul 2 punctele 2, 23 și 24 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(11)  În conformitate cu articolul 2 punctul 24 din Directiva privind acțiunile în despăgubire, „cumpărător «indirect» înseamnă o persoană fizică sau juridică care a achiziționat, nu în mod direct de la autorul încălcării, ci de la un cumpărător direct sau de la un cumpărător ulterior, produse sau servicii care au făcut obiectul unei încălcări a legislației în materie de concurență sau produse sau servicii rezultând din bunurile sau serviciile respective sau conținând astfel de bunuri sau servicii”.

(12)  CJUE, hotărârea din 14 martie 2019, cauza C-724/17, Skanska, ECLI:EU:C:2019:204, punctul 26, și CJUE, hotărârea din 28 martie 2019, cauza C-637/17, Cogeco, ECLI:EU:C:2019:263, punctul 40, ambele în legătură cu CJUE, hotărârea din 5 iunie 2014, cauza C-557/12, Kone, ECLI:EU:C:2014:1317, punctul 22 și jurisprudența menționată la acel punct, în special CJUE, hotărârea din 13 iulie 2006, cauza C-295/04, Manfredi, ECLI:EU:C:2006:461, punctul 61, și CJUE, hotărârea din 6 noiembrie 2012, cauza C-199/11, Otis și alții, ECLI:EU:C:2012:684, punctul 43.

(13)  În lipsa unei reglementări a Uniunii în materie, revine ordinii juridice interne a fiecărui stat membru să reglementeze modalitățile de exercitare a dreptului de a solicita repararea prejudiciului care rezultă dintr-o înțelegere sau dintr-o practică interzisă de articolul 101 TFUE, inclusiv cele de aplicare a noțiunii „legătură de cauzalitate”, în măsura în care principiile echivalenței și efectivității sunt respectate (CJUE, hotărârea pronunțată la data de 5 iunie 2014 în cauza C-557/12, Kone, EU:C:2014:1317, punctul 24; CJUE, hotărârea pronunțată la data de 13 iulie 2016 în cauza C-295/04, Manfredi, EU:C:2006:461, punctul 64).

(14)  A se vedea considerentul 43 din Directiva privind acțiunile în despăgubire. În situația unui cartel al cumpărătorilor, prețul mai mic plătit de către autorii încălcării poate fi denumit „subpreț” și ar putea exista, de asemenea, efecte asupra volumului în amonte. Ar trebui remarcat însă faptul că și furnizorii pot fi afectați în mod negativ în situația unui cartel al vânzătorilor. De exemplu, în cazul în care aceștia le furnizează cantități mai mici autorilor încălcării, din cauza efectului asupra volumului, și anume în cazul în care se înregistrează o pierdere de profit din cauza scăderii cererii la nivelul cumpărătorului direct sau chiar al cumpărătorului indirect în avalul lanțului de aprovizionare. Reducerea cererii asociate factorilor de producție care fac obiectul unui cartel poate duce, de asemenea, la o reducere a cererii pentru alți factori de producție. Furnizorii unor astfel de factori de producție pot solicita, de asemenea, despăgubiri, cu condiția să poată demonstra că există o legătură de cauzalitate între prejudiciul suferit și încălcarea legislației UE în materie de concurență.

(15)  A se vedea articolul 3 alineatul (2) a doua teză din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(16)  Avizul avocatului general Capotorti emis pe 12 septembrie 1979 în cauza 238/78, Ireks-Arkady/Consiliul și Comisia, ECLI:EU:C:1979:203, punctul 9.

(17)  Considerentul 39 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(18)  Stabilirea unor prețuri cu rol de protecție se referă la situația în care „întreprinderi care nu au participat ele însele la o înțelegere (denumite «întreprinderi terțe față de înțelegere») și care, profitând de practicile acestei înțelegeri și aflându-se totodată «sub protecția înțelegerii», și-au stabilit propriile prețuri – în mod voluntar sau involuntar – la un nivel mai ridicat decât ar fi fost altfel posibil în condiții de concurență”, Concluziile avocatului general Kokott din 30 ianuarie 2014 în cauza C-557/12, Kone, ECLI:EU:C:2014:45, punctul 2.

(19)  Articolul 12 alineatul (2) din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(20)  Cu alte cuvinte, prezentele orientări nu aduc atingere evaluării transferului în temeiul legislației naționale, cu condiția ca această legislație să respecte principiul echivalenței și al eficacității, a se vedea punctul 6 de mai sus. Atunci când orientările se referă la transfer ca la o reducere a pierderii efective, aceasta include luarea în considerare a transferului prin trimitere la alte norme și principii, cum ar fi, de exemplu, compensatio lucri cum damno.

(21)  Ghidul practic, punctul 128.

(22)  A se vedea articolul 12 alineatul (3) din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(23)  Legătura intuitivă dintre efectul asupra prețului și efectul asupra volumului este explicată în detaliu în anexa 1.

(24)  A se vedea considerentul 39 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(25)  A se vedea articolul 13 a doua teză din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(26)  Articolul 12 alineatul (3) din Directiva privind acțiunile în despăgubire prevede că normele privind transferul nu aduc atingere dreptului unei părți prejudiciate de a solicita și de a obține despăgubiri pentru pierderea de profit cauzată de transferul parțial sau integral al supraprețului.

(27)  Considerentul 41 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(28)  În special, cumpărătorul indirect poate demonstra că această primă condiție este îndeplinită prin trimitere la efectele obligatorii pe care le are o decizie a Comisiei sau a unei autorități naționale de concurență. În ceea ce privește deciziile Comisiei, articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, 4.1.2003, p. 1) prevede că, atunci când instanțele naționale hotărăsc în privința unor acorduri, decizii sau practici în conformitate cu articolul 101 din TFUE, care fac deja obiectul unei decizii a Comisiei, acestea nu pot lua decizii contrare deciziei adoptate de Comisie. În ceea ce privește deciziile finale de constatare a unei încălcări pronunțate de autoritățile naționale din domeniul concurenței, cumpărătorii pot beneficia de dispozițiile articolului 9 din Directiva privind acțiunile în despăgubire. Acest articol face distincție în funcție de emiterea sau nu a unei decizii de constatare a unei încălcări de către autoritatea națională de concurență. În conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din Directiva privind acțiunile în despăgubire, se consideră că o decizie finală a autorității naționale de concurență dintr-un stat membru stabilește în mod incontestabil existența unei încălcări a legislației în materie de concurență în fața instanțelor din respectivul stat membru, în timp ce articolul 9 alineatul (2) din Directiva privind acțiunile în despăgubire prevede că instanțele naționale sunt obligate să ia în considerare o decizie finală a autorității naționale de concurență a unui alt stat membru cel puțin ca dovadă prima facie a existenței unei încălcări.

(29)  A se vedea articolul 14 alineatul (2) ultima teză din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(30)  A se vedea articolul 12 alineatele (1) și (2) și articolul 15 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(31)  A se vedea articolul 15 alineatul (1) din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(32)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 351, 20.12.2012, p. 1).

(33)  A se vedea considerentul 44 și articolul 15 alineatul (2) din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(34)  Considerentul 44 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(35)  A se vedea partea finală a definiției de la articolul 2 punctul 4 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(36)  A se vedea Documentul de lucru al serviciilor Comisiei de însoțire a Cărții albe privind acțiunile în despăgubire pentru cazurile de încălcare a normelor CE antitrust COM(2008) 165 final, punctele 223-224.

(37)  Tensiunile potențiale dintre legătura de cauzalitate economică și cea juridică în contextul transferului au devenit evidente în hotărârile pronunțate de instanțele naționale în care s-a limitat folosirea transferului ca scut prin invocarea legislației naționale, în special în Regatul Unit [a se vedea Competition Appeal Tribunal (instanța de apel în materie de concurență), hotărârea din 14 iulie 2016, CAT 23 (Sainsbury's Supermarkets Ltd/MasterCard Inc, în special punctul 484] și Court of Appeal, hotărârea din 4 iulie 2018, EWCA 1536 (Civ) (Sainsbury's Supermarkets Ltd/Mastercard Inc), în special punctele 332 și 340) și în Țările de Jos [Hoge Raad (Curtea Supremă, Țările de Jos], hotărârea din 8 iulie 2016, cauza 15/00167, TenneT/ABB, punctele 4.4.1-4.4.5).

(38)  A se vedea considerentul 46 din Directiva privind acțiunile în despăgubire. Pentru a aborda astfel de aspecte, Directiva privind acțiunile în despăgubire include, printre altele, norme privind divulgarea [a se vedea punctul 40 și următoarele de mai jos], posibilitatea de a solicita asistență din partea autorităților naționale de concurență în conformitate cu articolul 17 alineatul (3) din Directiva privind acțiunile în despăgubire și obligația de a lua în considerare alte proceduri referitoare la aceeași încălcare [a se vedea punctul 25 de mai sus].

(39)  De exemplu, în Regatul Unit, instanțele naționale pot cuantifica prejudiciul „printr-un exercițiu de imaginație rezonabilă și practica toporului” [principiu stabilit în Watson Laidlaw & Co Ltd/Pott Cassels & Williamson [1914] S.C. (H.L.) 18 la punctele 29-30 și aplicat ulterior în contextul acțiunilor în despăgubire pentru încălcarea dreptului concurenței, a se vedea, de exemplu, hotărârea pronunțată de Curtea de Apel (Court of Appeal) la 14 octombrie 2008, [2008] EWCA Civ 1086 (Devenish Nutrition Ltd/Sanofi-Aventis SA), punctul 110, iar în Țările de Jos, instanța națională care acordă despăgubirile cuantifică valoarea prejudiciului în măsura în care acest lucru este posibil [a se vedea articolul 612 din Codul de procedură civilă (Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering)] și îl estimează prin utilizarea metodei celei mai adecvate având în vedere caracteristicile prejudiciului [a se vedea articolul 6:97 din Codul civil (Burgerlijk Wetboek)].

(40)  Ghidul practic, punctul 16 și nota de subsol 15 cu trimitere la hotărârea CJUE din 27 ianuarie 2000, cauzele conexate C-104/89 și C-37/90, Mulder și alții/Consiliul și Comisia, ECLI:EU:C:2000:38, punctul 79. Abordarea generală privind cuantificarea prejudiciilor în cazurile din domeniul concurenței este prevăzută, de asemenea, la punctele 11-20 din Ghidul practic.

(41)  Disponibil la http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/best_practices_submission_en.pdf

(42)  A se vedea punctul 17 și următoarele.

(43)  A se vedea articolul 2 punctul 13 din Directiva privind acțiunile în despăgubire, care precizează în mod explicit că „probele” includ documentele și toate celelalte elemente care conțin informații, indiferent de mediul de stocare a informației.

(44)  Tehnicile econometrice sunt explicate în secțiunea 5 de mai jos și în anexa 2.

(45)  A se vedea, de asemenea, punctele 13 și următoarele din Ghidul practic.

(46)  Considerentul 16 din Directiva privind acțiunile în despăgubire clarifică faptul că o categorie de probe ar trebui să fie identificată prin anumite trăsături comune ale elementelor sale constitutive, precum natura, obiectul sau conținutul documentelor a căror divulgare se solicită, perioada în care au fost redactate sau alte criterii.

(47)  A se vedea articolul 5 alineatul (4) din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(48)  Considerentul 18 din Directiva privind acțiunile în despăgubire.

(49)  A se vedea Cele mai bune practici, punctul 45.

(50)  Directiva (UE) 2016/943 a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția know-how-ului și a informațiilor de afaceri nedivulgate (secrete comerciale) împotriva dobândirii, utilizării și divulgării ilegale (JO L 157, 15.6.2016, p. 1).

(51)  Motivele acestei tentații sunt explicate mai detaliat în anexa 1.

(52)  Aceste probe sunt explicate mai în detaliu în secțiunea 4.1.

(53)  Cu toate acestea, nu se poate exclude posibilitatea ca metodele și tehnicile descrise în prezentele orientări să fie aplicate în cadrul acțiunilor în despăgubire care au ca obiect alte tipuri de daune, și anume în cazul efectelor nelegate de prețuri.

(54)  Motivele pentru care factorii enumerați la punctul 51 ar putea fi importanți pentru a stabili existența și amploarea efectelor asupra prețului și asupra volumului pe care le generează transferul sunt explicate în prezenta secțiune. O explicație mai detaliată a impactului fiecărui factor este prezentată în anexa 1, împreună cu o explicație a mecanismului standard de stabilire a prețurilor.

(55)  Aceasta este explicată mai în detaliu în anexa 1.

(56)  A se vedea punctul 159 de mai jos.

(57)  A se vedea, de asemenea, Orientările Comisiei privind evaluarea concentrărilor orizontale în temeiul Regulamentului Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO C 31, 5.2.2004, p. 5, punctul 80). Cu toate acestea, este posibil ca, în anumite cazuri, o întreprindere să țină seama și de costurile fixe atunci când își stabilește prețurile. În acest caz, partea care susține acest lucru ar trebui să îl demonstreze, de exemplu, prin utilizarea metodelor de estimare explicate în secțiunea 4.

(58)  Importanța formei pe care o are curba cererii de produse este explicată în continuare în exemplul 3 din capitolul 3.2 și în anexa 1.

(59)  Aceste previziuni din teoria economică sunt prezentate și explicate mai pe larg în exemplul 2 din capitolul 3.2.

(60)  Pentru exemple de hotărâri privind importanța dinamicii pieței și modul în care cererea reacționează la modificările de preț, a se vedea, de exemplu, Bundesgerichtshof (Curtea Federală de Justiție, Germania), hotărârea din 28 iunie 2011, cauza KZR 75/10 (ORWI), punctele 59 și 69, și Landgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional Düsseldorf), hotărârea din 19 noiembrie 2015, cauza 14d O 4/14 (geamuri auto, Germania), punctul 221. Importanța nivelului de concurență și a scării la care este aplicat supraprețul inițial (la nivel de întreprindere sau de sector) este abordată, de asemenea, într-o serie de hotărâri ale instanțelor naționale, a se vedea, de exemplu, hotărârea instanței daneze Sø- og Handelsretten (Înalta Curte Maritimă și Comercială din Danemarca), pronunțată la data de 3 octombrie 2002 în cauza V 15/01 (UfR2004.2600S) (EKKO/Brandt Group Norden și alții) și hotărârea instanței spaniole, Tribunal Supremo de España (Curtea Supremă de Justiție din Spania) pronunțată la data de 7 noiembrie 2013 în cauza nr. 5819/2013 (Nestle și alții/Ebro Puleva).

(61)  Pentru un exemplu de caz în care s-a analizat probabilitatea transferului atunci când factorii de producție afectați de suprapreț au o pondere mică în costurile variabile ale cumpărătorului direct, a se vedea, de pildă, hotărârea instanței franceze Cour d'Appel de Paris (Curtea de Apel, Paris), pronunțată la data de 27 februarie 2014 în cauza 10/18285 (SNC Doux Aliments Bretagne et al./Société Ajinomoto Eurolysine). Această hotărâre este explicată în detaliu și în caseta 10 de mai jos.

(62)  Dacă numai cumpărătorul își majorează prețul, clienții săi s-ar putea reorienta către concurenți pentru a efectua achiziții. Totuși, în cazul în care și concurenții își majorează prețurile într-o oarecare măsură, reorientarea ar putea fi mai puțin atractivă pentru clienți, astfel încât vânzările globale ale primului cumpărător ar putea să se reducă mai puțin. Ar trebui remarcat însă faptul că, dacă o parte dintre clienți sau toți clienții răspund la o creștere a prețului pe întreaga piață încetând să mai cumpere produsul, efectul asupra volumului poate fi chiar mai mare decât în cazul creșterii prețului de către un singur cumpărător.

(63)  Trebuie remarcat faptul că necesitatea de a elabora un scenariu contrafactual în evaluarea transferului este conformă cu jurisprudența CJUE privind transferul în contextul rambursării drepturilor și taxelor vamale percepute în mod ilegal de statele membre, a se vedea hotărârea CJUE din 4 octombrie 1979 în cauza C-238/78, Ireks-Arkady/Consiliul și Comisia, EU:C:1979:226, punctul 14; hotărârea CJUE din 21 decembrie 2000 în cauza C-441/98, Michailidis, EU:C:2000:479, punctul 33 și următoarele; hotărârea CJUE din 6 septembrie 2011 în cauza C-398/09, Lady & Kid și alții, EU:C:2011:540. În plus, în avizul emis la 3 iunie 2003 în cauza C-129/00, Comisia/Republica Italiană, ECLI:EU:C:2003:319, punctul 78, avocatul general Geelhoed a subliniat faptul că ar fi necesar un scenariu contrafactual pentru a arăta ce s-ar fi întâmplat cu prețurile de pe piața din aval în absența supraprețului inițial.

(64)  A se vedea și punctul 77 care abordează această temă.

(65)  A se vedea, de asemenea, punctele 14 și 30 din Ghidul practic.

(66)  A se vedea caseta 16 din anexa 1.

(67)  A se vedea punctul 39 de mai sus.

(68)  A se vedea punctul 25 de mai sus.

(69)  A se vedea punctul 37 de mai sus și exemplele din caseta 9 și din caseta 10 de mai jos.

(70)  De exemplu, instanțele din Franța, Țările de Jos și Regatul Unit colaborează în mare măsură în mod direct cu experții economici numiți de părți. În alte state membre, cum ar fi Belgia, Danemarca Germania, Ungaria și Italia, instanțele au solicitat, în multe cazuri, avizul experților desemnați de instanță. Legislațiile naționale variază și în ceea ce privește entitatea față de care expertul are o obligație. În unele state membre, cum ar fi Regatul Unit și Irlanda, expertul are o obligație față de instanță, chiar dacă onorariile sunt plătite de părți. În Spania, experții desemnați de părți au o obligație de obiectivitate și independență, în timp ce în alte state membre, cum ar fi Germania și Italia, nu există o astfel de cerință explicită.

(71)  High Court of Justice of England and Wales (Înalta Curte de Justiție din Anglia și Țara Galilor), hotărâre pronunțată la 4 octombrie 2017, [2017] EWHC 2420 (Ch) (Emerald Supplies/British Airways Plc).

(72)  Oberlandesgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional Superior, Düsseldorf), hotărârea din 26 iunie 2009, cauza VI-2a Kart 2 – 06/08 (Zement).

(73)  Din articolul 17 alineatul (3) din Directiva privind acțiunile în despăgubire rezultă că o autoritate națională de concurență poate, la cererea unei instanțe naționale, să acorde asistență respectivei instanțe naționale în vederea determinării cuantumului despăgubirilor, dacă autoritatea națională de concurență respectivă consideră adecvată această asistență.

(74)  A se vedea, de exemplu, hotărârea pronunțată la 15 aprilie 2013 de Oberlandesgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional Superior din Düsseldorf) în cauza VI-4 Kart 2 – 6/10 (OWi) și ulterior hotărârea pronunțată de Bundesgerichtshof (Curtea Federală de Justiție, Germania) la 9 octombrie 2018 în cauza KRB 51/16 (Flüssiggas I) privind deciziile Bundeskartellamt (autoritatea germană de concurență) emise la 14.12.2007, 26.2.2008, 12.2.2009 și 9.4.2009 în cazul B11-20/50 (Flüssiggas), în care Bundeskartellamt a ținut seama de veniturile suplimentare obținute ca urmare a săvârșirii infracțiunii (kartellbedingter Mehrerlös) și de discuțiile privind diferitele metode de calculare a supraprețului.

(75)  Abordarea bazată pe rata de transfer se bazează, printre altele, pe supoziția potrivit căreia modificările costurilor de producție sunt transferate la o rată identică, indiferent de relevanța costurilor de producție și de amploarea modificării respectivelor costuri de producție. Această supoziție ar putea fi exagerată. Astfel cum se explică în continuare la punctul 120 și următoarele, abordarea bazată pe rata de transfer ar trebui, în mod normal, să fie luată în considerare numai în cazul în care supoziția este plauzibilă din perspectiva faptelor acelei cauze.

(76)  A se vedea, de asemenea, punctul 14 din Ghidul practic.

(77)  Abordarea în care se utilizează datele privind marja este prezentată mai detaliat în secțiunea 6.3 de mai jos privind estimarea efectului asupra volumului.

(78)  Acest fapt este subliniat la punctul 37 din Ghidul practic și în jurisprudența privind estimarea supraprețurilor citată în ghid. De asemenea, în contextul estimării supraprețurilor, o instanță germană consideră că metodele comparabile pot fi preferabile altor abordări, a se vedea Oberlandesgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional Superior din Düsseldorf), hotărârea din 26 iunie 2009 în cauza VI-2a Kart 2 – 06/08 (Zement), punctul 469 și următoarele.

(79)  A se vedea, de exemplu, Reference guide on ex-post evaluation of competition agencies' enforcement decisions („Ghidul de referință privind evaluarea ex post a deciziilor agențiilor de concurență”), OCDE 2016.

(80)  Ghidul practic tratează acest aspect în contextul evaluării supraprețurilor, a se vedea, de exemplu, punctele 37 și 59-95.

(81)  Dacă în scenariul contrafactual sunt luate în considerare piețe de referință din alte țări, instanța națională ar trebui să țină cont și de eventualele diferențe în materie de legislație. Acest lucru este deosebit de important atunci când este vorba despre piețe reglementate, de exemplu piețele produselor farmaceutice sau ale energiei.

(82)  A se vedea punctele 38-48 din Ghidul practic.

(83)  Din motive de simplificare, acest grafic prezintă numai efectul asupra prețului care rezultă din încălcare. Într-un scenariu real, prețurile vor fi afectate și de alți factori în afara ratei de transfer, de exemplu de inflație și de alte șocuri în materie de costuri.

(84)  Cu toate acestea, se observă că aspectul transferului amânat, menționat în anexa 1, poate fi important atunci când se compară prețurile existente pe durata încălcării cu prețurile existente înainte de încălcare și după încălcare.

(85)  Această metodă a fost folosită frecvent pentru a evalua supraprețul inițial în acțiunile în despăgubire, a se vedea de exemplu cauzele citate la nota de subsol 45 din Ghidul practic.

(86)  A se vedea, de asemenea, punctul 112 de mai jos.

(87)  Analizele de regresie sunt explicate în detaliu la punctul 69 și următoarele din Ghidul practic.

(88)  Ibid., capitolul II B.

(89)  A se vedea, de asemenea, punctul 92 din Ghidul practic.

(90)  A se vedea, de exemplu, o cauză din Regatul Unit: High Court of Justice of England and Wales (Înalta Curte de Justiție din Anglia și Țara Galilor), hotărâre pronunțată la 9 octombrie 2018, EWHC 2616 (Ch) (Britned/ABB), autorizație de a introduce apel acordată.

(91)  Utilizarea intervalelor de încredere atunci când se estimează daunele este, de asemenea, explicată în Ghidul practic, punctul 86 și următoarele.

(92)  Există un anumit compromis între cele două tipuri de erori, și anume: pentru o dimensiune dată a eșantionului de date, o reducere suplimentară a riscului de erori de tip 1 (de exemplu, prin utilizarea unui interval de încredere mai larg, de 99 % în loc de 95 %) sporește, în general, riscul de erori de tip 2. În general, limitarea ambelor tipuri de erori este posibilă numai prin creșterea dimensiunii eșantionului. Prin urmare, în practică, este important să se evalueze dacă metodele sunt aplicate pe un set de date suficient de mare.

(93)  Landgericht Düsseldorf (Tribunalul Regional din Düsseldorf), hotărârea din 19 noiembrie 2015 în cauza nr. 14d O 4/14 (geamuri auto, Germania).

(94)  Sø- og Handelsretten (Înalta Curte Maritimă și Comercială din Danemarca), hotărârea din 15 ianuarie 2015 în cauza SH2015.U-0004-07 (Cheminova/Akzo Nobel Functional Chemicals BV și alții).

(95)  Cour d'Appel de Paris (Curtea de Apel, Paris), hotărârea din 27 februarie 2014, cauza 10/18285 (SNC Doux Aliments Bretagne et al./Société Ajinomoto Eurolysine).

(96)  A se vedea, de asemenea, punctul 95 din Ghidul practic.

(97)  Acest efect este similar cu efectele prețurilor cu rol de protecție menționate la punctul 32 de mai sus.

(98)  A se vedea, de asemenea, punctul 43 din Ghidul practic.

(99)  Instanțele naționale ar trebui să aibă grijă ca sarcina deosebit de dificilă a probei pe care autoritățile de concurență trebuie să o îndeplinească în cadrul procedurilor privind încălcarea dreptului concurenței să nu fie utilizată de facto în detrimentul victimei unei încălcări a legislației în materie de concurență atunci când aceste instanțe estimează prejudiciul într-o acțiune în despăgubire introdusă de victimă.

(100)  A se vedea, de asemenea, punctul 153 din Ghidul practic. De exemplu, o cauză în care o instanță națională a decis că prețurile percepute în cele cinci luni după încetarea încălcării au fost influențate în continuare de cartel, a se vedea Oberlandesgericht Karlsruhe (Tribunalul Regional Superior din Karlsruhe), hotărârea din 11 iunie 2010, cauza 6 U 118/05, care este menționată și la punctul 44 din Ghidul practic.

(101)  În plus, întreprinderile pot fi conștiente că există un risc să se confrunte cu cereri de despăgubire și că domeniul de aplicare al unei astfel de cereri poate fi estimat pe baza prețurilor din perioada ulterioară încălcării. Prin urmare, acestea pot fi tentate să mențină nivelul prețului după ce încălcarea a încetat să producă efecte.

(102)  A se vedea punctul 26 și următoarele din Ghidul practic.

(103)  A se vedea punctul 101 și următoarele. Conceptul analizei de regresie este explicat în detaliu în capitolul II punctul 2 din Ghidul practic.

(104)  Punctul 96 și următoarele din Ghidul practic.

(105)  Având în vedere faptul că, de obicei, cumpărătorul se confruntă cu o curbă descendentă a cererii. Intuiția economică pe care se bazează acest raționament este explicată mai detaliat în anexa 1.

(106)  Instanțele naționale din statele membre ale UE au confirmat în mai multe cauze importanța estimării efectului asupra volumului. De exemplu, o instanță germană, Oberlandesgericht Karlsruhe (Tribunalul Regional Superior, Karlsruhe) în hotărârea din 9 noiembrie 2016 pronunțată în cauza 6 U 204/15 Kart (2) (Grauzementkartkell), a constatat că transferul unui suprapreț poate conduce ulterior la o reducere a cantității vândute de cumpărătorul direct.

(107)  De exemplu, documente interne ale clientului direct sau indirect care explică modul în care o majorare a prețurilor pentru produsul în cauză în timpul încălcării a afectat volumul furnizat.

(108)  Sø- og Handelsretten (Înalta Curte Maritimă și Comercială din Danemarca), hotărârea din 15 ianuarie 2015 în cauza SH2015.U-0004-07 (Cheminova/Akzo Nobel Functional Chemicals BV și alții).

(109)  A se vedea, de asemenea, anexa 1, punctul 167.

(110)  Efectul asupra volumului este ilustrat de zona C din caseta 11 și în caseta 14 de mai jos.

(111)  A se vedea, de exemplu, Sø- og Handelsretten (Înalta Curte Maritimă și Comercială din Danemarca), hotărârea din 15 ianuarie 2015 în cauza SH2015.U-0004-07 (Cheminova/Akzo Nobel Functional Chemicals BV și alții).

(112)  A se vedea punctul 69.

(113)  A se vedea, de asemenea, punctul 125 din Ghidul practic.

(114)  Noțiunea de tehnici econometrice este explicată mai detaliat în secțiunea 5 de mai sus și în anexa 2.

(115)  Acest lucru este evidențiat, de asemenea, la punctul 14 din Ghidul practic.

(116)  Figura prezintă prețurile (axa verticală) ca o funcție a cantității cerute (axa orizontală). Această curbă a cererii este denumită adesea „curbă inversată a cererii”, în timp ce o curbă care prezintă cererea pe axa verticală ca o funcție a prețurilor de pe axa orizontală este denumită simplu „curbă a cererii”. În următoarele exemple sub formă de grafice, sunt prezentate curbe inversate ale cererii. Cu toate acestea, pentru a simplifica limbajul, acestea sunt denumite „curbe ale cererii”.

(117)  A se vedea, de asemenea, punctul 98 din „Orientări privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat” (JO C 101, 27.4.2004, p. 97).

(118)  Trebuie remarcat faptul că teoria economică arată, de asemenea, că este posibil ca transferul să fie mai mare decât supraprețul inițial chiar și în absența oricăror costuri de ajustare a prețurilor. De exemplu, atunci când curba de consum este suficient de convexă (a se vedea discuția de la punctul 8.3 de mai sus).

(119)  Evaluarea puterii compensatorii exercitate de cumpărător este un factor important în domeniul controlului concentrărilor economice în UE. La punctul 64 din Orientările Comisiei privind concentrările orizontale, puterea compensatorie exercitată de cumpărător este definită ca o putere de negociere a cumpărătorului față de vânzător, în cadrul negocierilor comerciale, datorită dimensiunii sale, relevanței sale comerciale pentru vânzător, precum și capacității respectivului cumpărător de a apela la furnizori alternativi.

---

IV Informări

INFORMĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE

Consiliu

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/44 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/44

---

Aviz în atenția persoanelor, grupurilor și entităților incluse pe listă cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, astfel cum a fost actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului, și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului

(2019/C 267/08)

Următoarele informații sunt supuse atenției persoanelor, grupurilor și entităților sus-menționate incluse pe lista care figurează în Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului (1) și în Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului (2).

Consiliul Uniunii Europene a stabilit că motivele pentru includerea persoanelor, grupurilor și entităților pe lista sus-menționată cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (3) și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (4) își păstrează valabilitatea. Prin urmare, Consiliul a hotărât să mențină persoanele, grupurile și entitățile respective pe listă.

Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 prevede înghețarea tuturor fondurilor, a altor active financiare și resurse economice aparținând persoanelor, grupurilor și entităților în cauză, precum și faptul că niciun fond, alte active financiare sau resurse economice nu pot fi puse la dispoziția acestora, în mod direct sau indirect.

Se atrage atenția persoanelor, grupurilor și entităților în cauză asupra posibilității de a adresa o cerere autorităților competente din statul membru (statele membre) relevant(e), astfel cum figurează în anexa la regulament, pentru a obține autorizația de a utiliza fondurile înghețate pentru nevoi de bază sau plăți specifice, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din regulamentul menționat.

Persoanele, grupurile și entitățile în cauză pot adresa Consiliului o cerere pentru a obține expunerea de motive privind menținerea acestora pe lista sus-menționată (cu excepția cazului în care expunerea de motive le-a fost deja comunicată). Cererea respectivă se trimite la următoarea adresă:

| Consiliul Uniunii Europene (în atenția Grupului de lucru COMET) |
| --- |
| Rue de la Loi/Wetstraat 175 |
| 1048 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |
| E-mail: sanctions@consilium.europa.eu |

Consiliul Uniunii Europene (în atenția Grupului de lucru COMET)

Rue de la Loi/Wetstraat 175

1048 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

E-mail: sanctions@consilium.europa.eu

Persoanele, grupurile și entitățile în cauză pot adresa în orice moment Consiliului o cerere, însoțită de orice document justificativ, de reanalizare a deciziei de includere și menținere a acestora pe listă, la adresa sus-menționată. Cererile vor fi luate în considerare în momentul primirii. În acest sens, se atrage atenția persoanelor, grupurilor și entităților în cauză asupra efectuării de revizuiri periodice ale listei de către Consiliu, în conformitate cu articolul 1 alineatul (6) din Poziția comună 2001/931/PESC. Pentru a fi analizate la următoarea revizuire, cererile ar trebui transmise înainte de 1 octombrie 2019.

De asemenea, se atrage atenția persoanelor, grupurilor și entităților în cauză asupra posibilității de a contesta desemnarea lor în fața Tribunalului Uniunii Europene, în condițiile prevăzute la articolul 263 paragrafele al patrulea și al șaselea din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

---

(1)  JO L 209, 9.8.2019, p. 15.

(2)  JO L 209, 9.8.2019, p. 1.

(3)  JO L 344, 28.12.2001, p. 93.

(4)  JO L 344, 28.12.2001, p. 70.

---

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/46 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/46

---

Aviz în atenția persoanelor vizate incluse pe lista persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică articolele 2, 3 și 4 din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, astfel cum a fost actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului, și articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului

(2019/C 267/09)

În conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului (1), se atrage atenția persoanelor vizate asupra următoarelor informații.

Temeiul juridic al acestei operațiuni de prelucrare îl reprezintă Poziția comună 2001/931/PESC (2), astfel cum a fost actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341 a Consiliului (3), și Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului (4), astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337 al Consiliului (5).

Operatorul pentru această operațiune de prelucrare este Consiliul Uniunii Europene, reprezentat de directorul general al RELEX (Afaceri externe, extindere și protecție civilă) al Secretariatului General al Consiliului, iar departamentul însărcinat cu operațiunea de prelucrare este RELEX.1.C, care poate fi contactat la următoarea adresă:

| Consiliul Uniunii Europene |
| --- |
| Secretariatul General |
| RELEX.1.C |
| Rue de la Loi/Wetstraat 175 |
| 1048 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |
| E-mail: sanctions@consilium.europa.eu |

Consiliul Uniunii Europene

Secretariatul General

RELEX.1.C

Rue de la Loi/Wetstraat 175

1048 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

E-mail: sanctions@consilium.europa.eu

Scopul operațiunii de prelucrare este stabilirea și actualizarea listei persoanelor care fac obiectul măsurilor restrictive prevăzute în Poziția comună 2001/931/PESC, astfel cum a fost modificată și actualizată prin Decizia (PESC) 2019/1341, și în Regulamentul (CE) nr. 2580/2001, astfel cum este pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1337.

Persoanele vizate sunt persoanele fizice care îndeplinesc criteriile de includere pe listă, conform prevederilor Poziției comune 2001/931/PESC și ale Regulamentului (CE) nr. 2580/2001.

Datele cu caracter personal colectate cuprind datele necesare identificării corecte a persoanei în cauză, expunerea de motive și orice alte date conexe.

Datele cu caracter personal colectate pot fi partajate, dacă este necesar, cu Serviciul European de Acțiune Externă și cu Comisia.

Fără a se aduce atingere restricțiilor în temeiul articolului 25 din Regulamentul (UE) 2018/1725, se va răspunde la cererile formulate în temeiul exercitării de către persoanele vizate a dreptului de acces, precum și a dreptului la rectificare sau la opoziție în conformitate cu prevederile Regulamentului (UE) 2018/1725.

Datele cu caracter personal vor fi păstrate timp de cinci ani din momentul în care persoana vizată a fost eliminată de pe lista persoanelor care fac obiectul măsurilor restrictive sau din momentul în care măsura a expirat ori pe durata procedurilor judiciare, în cazul în care acestea au demarat.

Fără a se aduce atingere vreunei căi de atac judiciare, administrative sau nejudiciare, orice persoană vizată poate depune o plângere la Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor în conformitate cu prevederile Regulamentului (UE) 2018/1725.

---

(1)  JO L 295, 21.11.2018, p. 39.

(2)  JO L 344, 28.12.2001, p. 93.

(3)  JO L 209, 9.8.2019, p. 15.

(4)  JO L 344, 28.12.2001, p. 70.

(5)  JO L 209, 9.8.2019, p. 1.

---

Comisia Europeană

| 9.8.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 267/47 |
| --- | --- | --- | --- |

9.8.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 267/47

---

Rata de schimb a monedei euro (1)

8 august 2019

(2019/C 267/10)

1 euro =

| | Moneda | Rata de schimb |
| --- | --- | --- |
| USD | dolar american | 1,1193 |
| JPY | yen japonez | 118,64 |
| DKK | coroana daneză | 7,4631 |
| GBP | lira sterlină | 0,92115 |
| SEK | coroana suedeză | 10,7530 |
| CHF | franc elvețian | 1,0923 |
| ISK | coroana islandeză | 137,30 |
| NOK | coroana norvegiană | 10,0180 |
| BGN | leva bulgărească | 1,9558 |
| CZK | coroana cehă | 25,789 |
| HUF | forint maghiar | 325,08 |
| PLN | zlot polonez | 4,3227 |
| RON | leu românesc nou | 4,7300 |
| TRY | lira turcească | 6,1367 |
| AUD | dolar australian | 1,6483 |
| CAD | dolar canadian | 1,4874 |
| HKD | dolar Hong Kong | 8,7774 |
| NZD | dolar neozeelandez | 1,7335 |
| SGD | dolar Singapore | 1,5483 |
| KRW | won sud-coreean | 1 353,16 |
| ZAR | rand sud-african | 16,9516 |
| CNY | yuan renminbi chinezesc | 7,8873 |
| HRK | kuna croată | 7,3814 |
| IDR | rupia indoneziană | 15 903,01 |
| MYR | ringgit Malaiezia | 4,6843 |
| PHP | peso Filipine | 58,347 |
| RUB | rubla rusească | 73,1407 |
| THB | baht thailandez | 34,413 |
| BRL | real brazilian | 4,4283 |
| MXN | peso mexican | 21,9250 |
| INR | rupie indiană | 79,1750 |

Moneda

Rata de schimb

USD

dolar american

1,1193

JPY

yen japonez

118,64

DKK

coroana daneză

7,4631

GBP

lira sterlină

0,92115

SEK

coroana suedeză

10,7530

CHF

franc elvețian

1,0923

ISK

coroana islandeză

137,30

NOK

coroana norvegiană

10,0180

BGN

leva bulgărească

1,9558

CZK

coroana cehă

25,789

HUF

forint maghiar

325,08

PLN

zlot polonez

4,3227

RON

leu românesc nou

4,7300

TRY

lira turcească

6,1367

AUD

dolar australian

1,6483

CAD

dolar canadian

1,4874

HKD

dolar Hong Kong

8,7774

NZD

dolar neozeelandez

1,7335

SGD

dolar Singapore

1,5483

KRW

won sud-coreean

1 353,16

ZAR

rand sud-african

16,9516

CNY

yuan renminbi chinezesc

7,8873

HRK

kuna croată

7,3814

IDR

rupia indoneziană

15 903,01

MYR

ringgit Malaiezia

4,6843

PHP

peso Filipine

58,347

RUB

rubla rusească

73,1407

THB

baht thailandez

34,413

BRL

real brazilian

4,4283

MXN

peso mexican

21,9250

INR

rupie indiană

79,1750

---

(1)  Sursă: rata de schimb de referință publicată de către Banca Centrală Europeană.

---