# Euroopan unionin L 323/2015

| | ISSN 1977-0812 |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | L 323 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Lainsäädäntö | 58. vuosikerta9. joulukuuta 2015 |

ISSN 1977-0812

Euroopan unionin

virallinen lehti

L 323

Suomenkielinen laitos

Lainsäädäntö

58. vuosikerta9. joulukuuta 2015

---

| Sisältö | | II   Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset | Sivu |
| --- | --- | --- | --- |
| | | KANSAINVÄLISET SOPIMUKSET |
| | * | Ilmoitus Euroopan yhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välisessä kalastuskumppanuussopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta tehdyn pöytäkirjan allekirjoituspäivästä | 1 |
| | | ASETUKSET |
| | * | Komission asetus (EU) 2015/2285, annettu 8 päivänä joulukuuta 2015, ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteen II muuttamisesta eläviä simpukoita, piikkinahkaisia, vaippaeläimiä ja merikotiloita koskevien tiettyjen vaatimusten osalta sekä elintarvikkeiden mikrobiologisista vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2073/2005 liitteen I muuttamisesta (
  1
  ) | 2 |
| | * | Komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/2286, annettu 8 päivänä joulukuuta 2015, erään aitojen perinteisten tuotteiden rekisteriin kirjatun nimityksen eritelmän suuren muutoksen hyväksymisestä (Belokranjska pogača (APT)) | 5 |
| | | Komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/2287, annettu 8 päivänä joulukuuta 2015, kiinteistä tuontiarvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi | 6 |
| | | PÄÄTÖKSET |
| | * | Neuvoston päätös (EU) 2015/2288, annettu 30 päivänä marraskuuta 2015, Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseksi suoritettavista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista ja rahoitusosuuden enimmäismäärästä vuonna 2017, määrästä vuonna 2016, ensimmäisestä maksuerästä vuonna 2016 sekä alustavasta ja ei-sitovasta ennusteesta, joka koskee odotettuja vuotuisia määriä vuonna 2018 ja 2019 | 8 |
| | * | Neuvoston päätös (EU) 2015/2289, annettu 3 päivänä joulukuuta 2015, lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä | 11 |
| | * | Komission delegoitu päätös (EU) 2015/2290, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2015, Australiassa, Bermudassa, Brasiliassa, Kanadassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa voimassa olevien ja näissä maissa kotipaikkaa pitäviin vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiin sovellettavien vakavaraisuusjärjestelyjen tilapäisestä vastaavuudesta | 22 |
| | * | Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/2291, annettu 7 päivänä joulukuuta 2015, täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU muuttamisesta siltä osin kuin on kyse unionin rahoitusosuuden enimmäismäärästä raivotaudin hävittämisohjelmalle Latviassa vuonna 2014
  (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 8607)

   (
  1
  ) | 27 |
| | * | Maatalouden sekakomitean päätös N:o 2/2015, annettu 19 päivänä marraskuuta 2015, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen maataloustuotteiden kauppaa koskevan sopimuksen liitteessä 9 olevien lisäysten 1 ja 2 muuttamisesta [2015/2292] | 29 |

Sisältö

II   Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset

Sivu

KANSAINVÄLISET SOPIMUKSET

*

Ilmoitus Euroopan yhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välisessä kalastuskumppanuussopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta tehdyn pöytäkirjan allekirjoituspäivästä

1

ASETUKSET

*

Komission asetus (EU) 2015/2285, annettu 8 päivänä joulukuuta 2015, ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteen II muuttamisesta eläviä simpukoita, piikkinahkaisia, vaippaeläimiä ja merikotiloita koskevien tiettyjen vaatimusten osalta sekä elintarvikkeiden mikrobiologisista vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2073/2005 liitteen I muuttamisesta (
  1
  )

1

2

*

Komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/2286, annettu 8 päivänä joulukuuta 2015, erään aitojen perinteisten tuotteiden rekisteriin kirjatun nimityksen eritelmän suuren muutoksen hyväksymisestä (Belokranjska pogača (APT))

5

Komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/2287, annettu 8 päivänä joulukuuta 2015, kiinteistä tuontiarvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

6

PÄÄTÖKSET

*

Neuvoston päätös (EU) 2015/2288, annettu 30 päivänä marraskuuta 2015, Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseksi suoritettavista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista ja rahoitusosuuden enimmäismäärästä vuonna 2017, määrästä vuonna 2016, ensimmäisestä maksuerästä vuonna 2016 sekä alustavasta ja ei-sitovasta ennusteesta, joka koskee odotettuja vuotuisia määriä vuonna 2018 ja 2019

8

*

Neuvoston päätös (EU) 2015/2289, annettu 3 päivänä joulukuuta 2015, lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä

11

*

Komission delegoitu päätös (EU) 2015/2290, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2015, Australiassa, Bermudassa, Brasiliassa, Kanadassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa voimassa olevien ja näissä maissa kotipaikkaa pitäviin vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiin sovellettavien vakavaraisuusjärjestelyjen tilapäisestä vastaavuudesta

22

*

Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/2291, annettu 7 päivänä joulukuuta 2015, täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU muuttamisesta siltä osin kuin on kyse unionin rahoitusosuuden enimmäismäärästä raivotaudin hävittämisohjelmalle Latviassa vuonna 2014
  (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 8607)

   (
  1
  )

(tiedoksiannettu numerolla C(2015) 8607)

1

27

*

Maatalouden sekakomitean päätös N:o 2/2015, annettu 19 päivänä marraskuuta 2015, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen maataloustuotteiden kauppaa koskevan sopimuksen liitteessä 9 olevien lisäysten 1 ja 2 muuttamisesta [2015/2292]

29

| | |
| --- | --- |
| | (1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti |

---

(1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

1

| FI | Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.
  Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä. |
| --- | --- |

FI

Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.

Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä.

---

II Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset

KANSAINVÄLISET SOPIMUKSET

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/1

---

Ilmoitus Euroopan yhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välisessä kalastuskumppanuussopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta tehdyn pöytäkirjan allekirjoituspäivästä

Euroopan unioni ja Tanska ja Grönlanti allekirjoittivat 27. marraskuuta 2015 pöytäkirjan kalastuskumppanuussopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta.

Pöytäkirjaa sovelletaan sen 14 artiklan nojalla väliaikaisesti 1. tammikuuta 2016 alkaen.

---

ASETUKSET

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/2 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/2

---

KOMISSION ASETUS (EU) 2015/2285,

annettu 8 päivänä joulukuuta 2015,

ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteen II muuttamisesta eläviä simpukoita, piikkinahkaisia, vaippaeläimiä ja merikotiloita koskevien tiettyjen vaatimusten osalta sekä elintarvikkeiden mikrobiologisista vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2073/2005 liitteen I muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon elintarvikehygieniasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 852/2004 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 4 kohdan,

ottaa huomioon ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 854/2004 (2) ja erityisesti sen 18 artiklan johdantokappaleen ja 13 alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Asetuksessa (EY) N:o 854/2004 vahvistetaan ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevat erityissäännöt. Sen mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että elävien simpukoiden, elävien piikkinahkaisten, elävien vaippaeläinten ja elävien merikotiloiden tuotannon ja markkinoille saattamisen virallinen valvonta suoritetaan asetuksen liitteessä II kuvatun mukaisesti. |
| --- | --- |

(1)

Asetuksessa (EY) N:o 854/2004 vahvistetaan ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevat erityissäännöt. Sen mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että elävien simpukoiden, elävien piikkinahkaisten, elävien vaippaeläinten ja elävien merikotiloiden tuotannon ja markkinoille saattamisen virallinen valvonta suoritetaan asetuksen liitteessä II kuvatun mukaisesti.

| (2) | Asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä II olevan II luvun A osan 2 kohdassa säädetään, että toimivaltaisen viranomaisen on luokiteltava tuotantoalueet, joilta se sallii elävien simpukoiden pyynnin, kolmeen luokkaan ulostekontaminaation perusteella. |
| --- | --- |

(2)

Asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä II olevan II luvun A osan 2 kohdassa säädetään, että toimivaltaisen viranomaisen on luokiteltava tuotantoalueet, joilta se sallii elävien simpukoiden pyynnin, kolmeen luokkaan ulostekontaminaation perusteella.

| (3) | Tuotantoalueiden luokittelua varten toimivaltaisen viranomaisen olisi määriteltävä uudelleentarkastelun määräaika näytteiden ottamiseksi kultakin tuotanto- ja uudelleensijoitusalueelta sen selvittämiseksi, vastaako tilanne kyseisessä asetuksessa vahvistettuja vaatimuksia. |
| --- | --- |

(3)

Tuotantoalueiden luokittelua varten toimivaltaisen viranomaisen olisi määriteltävä uudelleentarkastelun määräaika näytteiden ottamiseksi kultakin tuotanto- ja uudelleensijoitusalueelta sen selvittämiseksi, vastaako tilanne kyseisessä asetuksessa vahvistettuja vaatimuksia.

| (4) | Asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä II olevan II luvun A osan 3 kohdassa todetaan, että toimivaltainen viranomainen voi luokitella A-luokan alueiksi alueet, joilta eläviä simpukoita voidaan pyytää sellaisenaan elintarvikkeena käytettäväksi. Näiltä alueilta peräisin olevien elävien simpukoiden on täytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (3) liitteessä III olevan VII jakson V luvussa säädetyt terveysvaatimukset. |
| --- | --- |

(4)

Asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä II olevan II luvun A osan 3 kohdassa todetaan, että toimivaltainen viranomainen voi luokitella A-luokan alueiksi alueet, joilta eläviä simpukoita voidaan pyytää sellaisenaan elintarvikkeena käytettäväksi. Näiltä alueilta peräisin olevien elävien simpukoiden on täytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (3) liitteessä III olevan VII jakson V luvussa säädetyt terveysvaatimukset.

| (5) | Komission asetuksessa (EY) N:o 2073/2005 (4) säädetään tiettyjä mikro-organismeja koskevista mikrobiologisista vaatimuksista sekä täytäntöönpanosäännöistä, joita elintarvikealan toimijoiden on noudatettava asetuksen (EY) N:o 852/2004 4 artiklassa tarkoitettujen yleisten ja erityisten hygieniavaatimusten täyttämiseksi. Asetuksessa vahvistetaan elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva vaatimus Escherichia coli -bakteerille elävissä simpukoissa ja elävissä piikkinahkaisissa, vaippaeläimissä ja merikotiloissa. |
| --- | --- |

(5)

Komission asetuksessa (EY) N:o 2073/2005 (4) säädetään tiettyjä mikro-organismeja koskevista mikrobiologisista vaatimuksista sekä täytäntöönpanosäännöistä, joita elintarvikealan toimijoiden on noudatettava asetuksen (EY) N:o 852/2004 4 artiklassa tarkoitettujen yleisten ja erityisten hygieniavaatimusten täyttämiseksi. Asetuksessa vahvistetaan elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva vaatimus Escherichia coli -bakteerille elävissä simpukoissa ja elävissä piikkinahkaisissa, vaippaeläimissä ja merikotiloissa.

| (6) | Markkinoille saatettavia tuotteita koskeva Codex Alimentariuksen E. coli -kriteeri poikkeaa Euroopan unionin lainsäädännön vastaavasta kriteeristä. Codex Alimentariuksen kriteerinä on kolmiluokkainen näytteenottosuunnitelma (n = 5, c = 1, m = 230 ja M = 700 E. coli MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä), kun taas Euroopan unionin kriteerinä on kaksiluokkainen näytteenottosuunnitelma (n = 1, c = 0, M = 230 E. coli MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä). Erolla on vaikutuksia kansainväliseen kauppaan. Kansainvälisiin standardeihin perustuva Codex Alimentariuksen kriteeri olisi otettava huomioon myös A-luokan tuotantoalueiden luokitukseen liittyvissä säännöissä, jotka vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä II. |
| --- | --- |

(6)

Markkinoille saatettavia tuotteita koskeva Codex Alimentariuksen E. coli -kriteeri poikkeaa Euroopan unionin lainsäädännön vastaavasta kriteeristä. Codex Alimentariuksen kriteerinä on kolmiluokkainen näytteenottosuunnitelma (n = 5, c = 1, m = 230 ja M = 700 E. coli MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä), kun taas Euroopan unionin kriteerinä on kaksiluokkainen näytteenottosuunnitelma (n = 1, c = 0, M = 230 E. coli MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä). Erolla on vaikutuksia kansainväliseen kauppaan. Kansainvälisiin standardeihin perustuva Codex Alimentariuksen kriteeri olisi otettava huomioon myös A-luokan tuotantoalueiden luokitukseen liittyvissä säännöissä, jotka vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä II.

| (7) | Codex Alimentariuksen kolmiluokkaisella kriteerillä havaitaan todennäköisemmin vaatimustenvastaiset erät varsinkin silloin, kun pitoisuustasot ovat lähellä säädettyä raja-arvoa. Codex Alimentariuksen mukaisen menetelmän katsotaan olevan lopputuotteen testauksen kannalta tieteellisesti tarkempi, ja se tarjoaa keskimäärin vastaavan terveyden suojan. |
| --- | --- |

(7)

Codex Alimentariuksen kolmiluokkaisella kriteerillä havaitaan todennäköisemmin vaatimustenvastaiset erät varsinkin silloin, kun pitoisuustasot ovat lähellä säädettyä raja-arvoa. Codex Alimentariuksen mukaisen menetelmän katsotaan olevan lopputuotteen testauksen kannalta tieteellisesti tarkempi, ja se tarjoaa keskimäärin vastaavan terveyden suojan.

| (8) | Asetuksia (EY) N:o 2073/2005 ja (EY) N:o 854/2004 olisi kyseisen vaatimuksen osalta mukautettava Codex Alimentariuksen mukaisiksi, ja niitä olisi näin ollen muutettava. |
| --- | --- |

(8)

Asetuksia (EY) N:o 2073/2005 ja (EY) N:o 854/2004 olisi kyseisen vaatimuksen osalta mukautettava Codex Alimentariuksen mukaisiksi, ja niitä olisi näin ollen muutettava.

| (9) | Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitean lausunnon mukaiset, |
| --- | --- |

(9)

Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Muutetaan asetus (EY) N:o 854/2004 seuraavasti:

| 1) | Muutetaan liitteessä II oleva II luku seuraavasti:






  a) | Lisätään ennen A osaa virkkeet seuraavasti: ”E. coli -analyysin vertailumenetelmä on standardissa EN/ISO 16649-3 määritelty MPN-menetelmä. Vaihtoehtoisia menetelmiä voidaan käyttää, jos ne on validoitu tämän vertailumenetelmän avulla standardin EN/ISO 16140 kriteerien mukaisesti.” |
| --- | --- | --- |

1)

Muutetaan liitteessä II oleva II luku seuraavasti:

a)

Lisätään ennen A osaa virkkeet seuraavasti: ”E. coli -analyysin vertailumenetelmä on standardissa EN/ISO 16649-3 määritelty MPN-menetelmä. Vaihtoehtoisia menetelmiä voidaan käyttää, jos ne on validoitu tämän vertailumenetelmän avulla standardin EN/ISO 16140 kriteerien mukaisesti.”

| b) | Poistetaan A osan 4 ja 5 kohdassa virkkeet seuraavasti: ”Analyysin vertailumenetelmä on viidellä putkella ja kolmella laimennuksella tehtävä MPN-koe, joka on määritelty standardissa ISO 16649-3. Vaihtoehtoisia menetelmiä voidaan käyttää, jos ne on validoitu tämän vertailumenetelmän avulla standardin EN/ISO 16140 kriteerien mukaisesti.” |
| --- | --- |

b)

Poistetaan A osan 4 ja 5 kohdassa virkkeet seuraavasti: ”Analyysin vertailumenetelmä on viidellä putkella ja kolmella laimennuksella tehtävä MPN-koe, joka on määritelty standardissa ISO 16649-3. Vaihtoehtoisia menetelmiä voidaan käyttää, jos ne on validoitu tämän vertailumenetelmän avulla standardin EN/ISO 16140 kriteerien mukaisesti.”

| 2) | Korvataan liitteessä II olevan II luvun A osan 2 kohta seuraavasti:






  ”2. | Toimivaltaisen viranomaisen on luokiteltava tuotantoalueet, joilta se sallii elävien simpukoiden pyynnin, kolmeen luokkaan ulostekontaminaation perusteella. Tarvittaessa se voi toimia yhteistyössä elintarvikealan toimijan kanssa. Tuotantoalueiden luokittelua varten toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä uudelleentarkastelun määräaika näytteiden ottamiselle kultakin tuotanto- ja uudelleensijoitusalueelta sen selvittämiseksi, vastaako tilanne tässä kohdassa ja 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia.” |
| --- | --- | --- |

2)

Korvataan liitteessä II olevan II luvun A osan 2 kohta seuraavasti:

”2.

Toimivaltaisen viranomaisen on luokiteltava tuotantoalueet, joilta se sallii elävien simpukoiden pyynnin, kolmeen luokkaan ulostekontaminaation perusteella. Tarvittaessa se voi toimia yhteistyössä elintarvikealan toimijan kanssa. Tuotantoalueiden luokittelua varten toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä uudelleentarkastelun määräaika näytteiden ottamiselle kultakin tuotanto- ja uudelleensijoitusalueelta sen selvittämiseksi, vastaako tilanne tässä kohdassa ja 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia.”

| 3) | Korvataan liitteessä II olevan II luvun A osan 3 kohta seuraavasti:






  ”3. | Toimivaltainen viranomainen voi luokitella A-luokan alueiksi alueet, joilta eläviä simpukoita voidaan pyytää sellaisenaan elintarvikkeena käytettäväksi. Näiltä alueilta peräisin olevien markkinoille saatettavien elävien simpukoiden on täytettävä asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä III olevan VII jakson V luvussa säädetyt terveysvaatimukset. |
| --- | --- | --- |

3)

Korvataan liitteessä II olevan II luvun A osan 3 kohta seuraavasti:

”3.

Toimivaltainen viranomainen voi luokitella A-luokan alueiksi alueet, joilta eläviä simpukoita voidaan pyytää sellaisenaan elintarvikkeena käytettäväksi. Näiltä alueilta peräisin olevien markkinoille saatettavien elävien simpukoiden on täytettävä asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä III olevan VII jakson V luvussa säädetyt terveysvaatimukset.

Näiltä alueilta otetuissa elävien simpukoiden näytteissä pitoisuus saa olla enintään 230 E. coli -bakteeria 100 gramman suuruista liha- ja vaippaonteloneste-erää kohti 80 prosentissa tarkasteluajanjakson aikana kerätyistä näytteistä. Lopuissa 20 prosentissa näytteistä pitoisuus saa olla enintään 700 E. coli -bakteeria 100 gramman suuruista liha- ja vaippaonteloneste-erää kohti.

Arvioitaessa tietyn tarkastelujakson tuloksia A-luokan alueen aseman säilyttämiseksi toimivaltainen viranomainen voi tutkimukseen perustuvan riskinarvioinnin perusteella päättää jättää ottamatta huomioon poikkeavan tuloksen, joka ylittää raja-arvon 700 E. coli -bakteeria 100 gramman suuruista liha- ja vaippaonteloneste-erää kohti.”.

2 artikla

Muutetaan asetuksen (EY) N:o 2073/2005 liitteessä I oleva 1 luku seuraavasti:

| 1) | Korvataan elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset sisältävän taulukon rivi 1.25 seuraavasti:


















  ”1.25 | Elävät simpukat ja elävät piikkinahkaiset, vaippaeläimet ja merikotilot |
| --- | --- | --- |

1)

Korvataan elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset sisältävän taulukon rivi 1.25 seuraavasti:

”1.25

Elävät simpukat ja elävät piikkinahkaiset, vaippaeläimet ja merikotilot

E. coli (15)

5 (16)

1

230 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä

700 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä

EN/ISO 16649-3

Myyntiaikana markkinoille saatetut tuotteet”

| 2) | Korvataan alaviite 16 seuraavasti:






  ”(16) | Kussakin näytteessä standardin EN/ISO 6887-3 mukainen vähimmäismäärä yksittäisiä eläimiä.” |
| --- | --- | --- |

2)

Korvataan alaviite 16 seuraavasti:

”(16)

Kussakin näytteessä standardin EN/ISO 6887-3 mukainen vähimmäismäärä yksittäisiä eläimiä.”

| 3) | a) | Korvataan testitulosten tulkintaa koskevissa huomautuksissa virke ”Annetut rajat koskevat kutakin testattua osanäytettä, lukuun ottamatta elävien simpukoiden ja elävien piikkinahkaisten, vaippaeläinten ja merikotiloiden testausta E. colin varalta, jolloin raja koskee yhdistettyä näytettä.”
  seuraavasti:
  ”Annetut rajat koskevat kutakin testattua osanäytettä.” |
| --- | --- | --- |

3)

a)

Korvataan testitulosten tulkintaa koskevissa huomautuksissa virke ”Annetut rajat koskevat kutakin testattua osanäytettä, lukuun ottamatta elävien simpukoiden ja elävien piikkinahkaisten, vaippaeläinten ja merikotiloiden testausta E. colin varalta, jolloin raja koskee yhdistettyä näytettä.”

seuraavasti:

”Annetut rajat koskevat kutakin testattua osanäytettä.”

| b) | Korvataan testitulosten tulkintaa koskevissa huomautuksissa kohta ”L. monocytogenes -bakteerin esiintyminen muissa sellaisenaan syötävissä elintarvikkeissa ja E. coli -bakteerin esiintyminen elävissä simpukoissa:” seuraavasti:
  ”L. monocytogenes -bakteerin esiintyminen sellaisenaan syötävissä elintarvikkeissa:






  — | hyvä, jos kaikki todetut arvot ovat ≤ raja, |
| --- | --- | --- |

b)

Korvataan testitulosten tulkintaa koskevissa huomautuksissa kohta ”L. monocytogenes -bakteerin esiintyminen muissa sellaisenaan syötävissä elintarvikkeissa ja E. coli -bakteerin esiintyminen elävissä simpukoissa:” seuraavasti:

”L. monocytogenes -bakteerin esiintyminen sellaisenaan syötävissä elintarvikkeissa:

—

hyvä, jos kaikki todetut arvot ovat ≤ raja,

| — | huono, jos jokin todetuista arvoista on > raja. |
| --- | --- |

—

huono, jos jokin todetuista arvoista on > raja.

E. coli -bakteerin esiintyminen elävissä simpukoissa ja elävissä piikkinahkaisissa, vaippaeläimissä ja merikotiloissa:

| — | hyvä, jos kaikki viisi todettua arvoa ovat ≤ 230 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä, tai jos yksi viidestä todetusta arvosta on > 230 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä mutta ≤ 700 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä, |
| --- | --- |

—

hyvä, jos kaikki viisi todettua arvoa ovat ≤ 230 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä, tai jos yksi viidestä todetusta arvosta on > 230 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä mutta ≤ 700 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä,

| — | huono, jos jokin viidestä todetusta arvosta on > 700 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä, tai jos vähintään kaksi viidestä todetusta arvosta on > 230 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä.” |
| --- | --- |

—

huono, jos jokin viidestä todetusta arvosta on > 700 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä, tai jos vähintään kaksi viidestä todetusta arvosta on > 230 MPN / 100 g lihaa ja vaippaontelonestettä.”

3 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2017.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 8 päivänä joulukuuta 2015.

Komission puolesta

Puheenjohtaja

Jean-Claude JUNCKER

---

(1)  EUVL L 139, 30.4.2004, s. 1.

1

(2)  EUVL L 139, 30.4.2004, s. 206.

2

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 853/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä (EUVL L 139, 30.4.2004, s. 55).

3

(4)  Komission asetus (EY) N:o 2073/2005, annettu 15 päivänä marraskuuta 2005, elintarvikkeiden mikrobiologisista vaatimuksista (EUVL L 338, 22.12.2005, s. 1).

4

---

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/5 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/5

---

KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/2286,

annettu 8 päivänä joulukuuta 2015,

erään aitojen perinteisten tuotteiden rekisteriin kirjatun nimityksen eritelmän suuren muutoksen hyväksymisestä (Belokranjska pogača (APT))

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) ja erityisesti sen 52 artiklan 2 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Komissio on asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tutkinut Slovenian esittämän pyynnön, joka koski komission asetuksen (EU) N:o 182/2010 (2) nojalla rekisteröidyn aidon perinteisen tuotteen ”Belokranjska pogača” eritelmän muutoksen hyväksymistä. |
| --- | --- |

(1)

Komissio on asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tutkinut Slovenian esittämän pyynnön, joka koski komission asetuksen (EU) N:o 182/2010 (2) nojalla rekisteröidyn aidon perinteisen tuotteen ”Belokranjska pogača” eritelmän muutoksen hyväksymistä.

| (1) | Koska kyseessä ei ole asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan mukainen vähäinen muutos, komissio julkaisi muutospyynnön kyseisen asetuksen 50 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (3). |
| --- | --- |

(1)

Koska kyseessä ei ole asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan mukainen vähäinen muutos, komissio julkaisi muutospyynnön kyseisen asetuksen 50 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (3).

| (2) | Komissiolle ei ole toimitettu asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklan mukaisia vastaväitteitä, minkä vuoksi eritelmän muutos olisi hyväksyttävä, |
| --- | --- |

(2)

Komissiolle ei ole toimitettu asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklan mukaisia vastaväitteitä, minkä vuoksi eritelmän muutos olisi hyväksyttävä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Hyväksytään nimitystä ”Belokranjska pogača” (APT) koskevan eritelmän muutos, joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 8 päivänä joulukuuta 2015.

Komission puolesta

Puheenjohtaja

Jean-Claude JUNCKER

---

(1)  EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

1

(2)  Komission asetus (EU) N:o 182/2010, annettu 3 päivänä maaliskuuta 2010, nimityksen kirjaamisesta aitojen perinteisten tuotteiden rekisteriin (Belokranjska pogača (APT)) (EUVL L 53, 4.3.2010, s. 1).

2

(3)  EUVL C 224, 9.7.2015, s. 8.

3

---

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/6 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/6

---

KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/2287,

annettu 8 päivänä joulukuuta 2015,

kiinteistä tuontiarvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1),

ottaa huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7 päivänä kesäkuuta 2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 (2) ja erityisesti sen 136 artiklan 1 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 543/2011 säädetään Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen tulosten soveltamiseksi perusteista, joiden mukaan komissio vahvistaa kolmansista maista tapahtuvan tuonnin kiinteät arvot mainitun asetuksen liitteessä XVI olevassa A osassa luetelluille tuotteille ja ajanjaksoille. |
| --- | --- |

(1)

Täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 543/2011 säädetään Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen tulosten soveltamiseksi perusteista, joiden mukaan komissio vahvistaa kolmansista maista tapahtuvan tuonnin kiinteät arvot mainitun asetuksen liitteessä XVI olevassa A osassa luetelluille tuotteille ja ajanjaksoille.

| (2) | Kiinteä tuontiarvo lasketaan joka työpäivä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 136 artiklan 1 kohdan mukaisesti ottaen huomioon päivittäin vaihtuvat tiedot. Sen vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, |
| --- | --- |

(2)

Kiinteä tuontiarvo lasketaan joka työpäivä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 136 artiklan 1 kohdan mukaisesti ottaen huomioon päivittäin vaihtuvat tiedot. Sen vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 136 artiklassa tarkoitetut kiinteät tuontiarvot vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 8 päivänä joulukuuta 2015.

Komission puolesta,

puheenjohtajan nimissä,

Jerzy PLEWA

Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pääjohtaja

---

(1)  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671.

1

(2)  EUVL L 157, 15.6.2011, s. 1.

2

---

LIITE

Kiinteät tuontiarvot tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

| (EUR/100 kg) |
| --- |
| CN-koodi | Kolmansien maiden koodi (1) | Kiinteä tuontiarvo |
| 0702 00 00 | MA | 88,7 |
| TR | 83,5 |
| ZZ | 86,1 |
| 0707 00 05 | MA | 95,7 |
| TR | 155,6 |
| ZZ | 125,7 |
| 0709 93 10 | MA | 63,6 |
| TR | 138,8 |
| ZZ | 101,2 |
| 0805 10 20 | MA | 83,9 |
| TR | 62,7 |
| UY | 52,1 |
| ZA | 55,2 |
| ZZ | 63,5 |
| 0805 20 10 | MA | 70,7 |
| ZZ | 70,7 |
| 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 | TR | 88,3 |
| ZA | 96,8 |
| ZZ | 92,6 |
| 0805 50 10 | TR | 93,1 |
| ZZ | 93,1 |
| 0808 10 80 | AU | 155,4 |
| CL | 87,5 |
| NZ | 213,1 |
| US | 118,8 |
| ZA | 137,7 |
| ZZ | 142,5 |
| 0808 30 90 | CN | 80,5 |
| TR | 135,4 |
| ZZ | 108,0 |

(EUR/100 kg)

CN-koodi

Kolmansien maiden koodi (1)

Kiinteä tuontiarvo

0702 00 00

MA

88,7

TR

83,5

ZZ

86,1

0707 00 05

MA

95,7

TR

155,6

ZZ

125,7

0709 93 10

MA

63,6

TR

138,8

ZZ

101,2

0805 10 20

MA

83,9

TR

62,7

UY

52,1

ZA

55,2

ZZ

63,5

0805 20 10

MA

70,7

ZZ

70,7

0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90

TR

88,3

ZA

96,8

ZZ

92,6

0805 50 10

TR

93,1

ZZ

93,1

0808 10 80

AU

155,4

CL

87,5

NZ

213,1

US

118,8

ZA

137,7

ZZ

142,5

0808 30 90

CN

80,5

TR

135,4

ZZ

108,0

---

(1)  Kolmansien maiden kanssa käytävää ulkomaankauppaa koskevista yhteisön tilastoista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 471/2009 täytäntöönpanosta maa- ja alueluokituksen ajan tasalle saattamisen osalta 27 päivänä marraskuuta 2012 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 1106/2012 (EUVL L 328, 28.11.2012, s. 7) vahvistettu maanimikkeistö. Koodi ”ZZ” tarkoittaa ”muuta alkuperää”.

---

PÄÄTÖKSET

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/8 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/8

---

NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2015/2288,

annettu 30 päivänä marraskuuta 2015,

Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseksi suoritettavista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista ja rahoitusosuuden enimmäismäärästä vuonna 2017, määrästä vuonna 2016, ensimmäisestä maksuerästä vuonna 2016 sekä alustavasta ja ei-sitovasta ennusteesta, joka koskee odotettuja vuotuisia määriä vuonna 2018 ja 2019

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan Euroopan unionin avun rahoituksesta AKT–EU-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (1), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, ja erityisesti sen 7 artiklan,

ottaa huomioon yhdenteentoista Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 2 päivänä maaliskuuta 2015 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 2015/323 (2), jäljempänä ’yhdestoista EKR:n varainhoitoasetus’, ja erityisesti sen 21 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 21–24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti komissio esittää ehdotuksen, johon sisältyy jäsenvaltioiden Euroopan kehitysrahastoon suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen enimmäismäärä varainhoitovuonna 2017, rahoitusosuuden määrä varainhoitovuonna 2016, varainhoitovuoden 2016 rahoitusosuuden ensimmäisen erän määrä ja alustava ja ei-sitova ennuste rahoitusosuuksien määristä vuonna 2018 ja 2019. |
| --- | --- |

(1)

Yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 21–24 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti komissio esittää ehdotuksen, johon sisältyy jäsenvaltioiden Euroopan kehitysrahastoon suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen enimmäismäärä varainhoitovuonna 2017, rahoitusosuuden määrä varainhoitovuonna 2016, varainhoitovuoden 2016 rahoitusosuuden ensimmäisen erän määrä ja alustava ja ei-sitova ennuste rahoitusosuuksien määristä vuonna 2018 ja 2019.

| (2) | Euroopan investointipankki (EIP) on yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 52 artiklan mukaisesti toimittanut komissiolle ajantasaistetut ennakkoarviot hallinnoimiaan välineitä koskevista maksusitoumuksista ja maksuista. |
| --- | --- |

(2)

Euroopan investointipankki (EIP) on yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 52 artiklan mukaisesti toimittanut komissiolle ajantasaistetut ennakkoarviot hallinnoimiaan välineitä koskevista maksusitoumuksista ja maksuista.

| (3) | Yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti rahoitusosuuksien maksupyynnöissä käytetään ensin aiemmille EKR:ille määrätyt määrät. Tästä syystä olisi esitettävä kymmenettä EKR:ää koskeva maksupyyntö. |
| --- | --- |

(3)

Yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti rahoitusosuuksien maksupyynnöissä käytetään ensin aiemmille EKR:ille määrätyt määrät. Tästä syystä olisi esitettävä kymmenettä EKR:ää koskeva maksupyyntö.

| (4) | Neuvosto hyväksyi 10 päivänä marraskuuta 2014 päätöksen, jossa vahvistetaan jäsenvaltioiden vuonna 2016 suorittamien EKR:n rahoitusosuuksien enimmäismäärästä komission osuudeksi 3 350 000 000 euroa ja EIP:n osuudeksi 250 000 000 euroa vuonna 2016. |
| --- | --- |

(4)

Neuvosto hyväksyi 10 päivänä marraskuuta 2014 päätöksen, jossa vahvistetaan jäsenvaltioiden vuonna 2016 suorittamien EKR:n rahoitusosuuksien enimmäismäärästä komission osuudeksi 3 350 000 000 euroa ja EIP:n osuudeksi 250 000 000 euroa vuonna 2016.

| (5) | Neuvoston päätöksen 2013/759/EU (3) 1 artiklan toisen alakohdan mukaisesti kahdeksannen, yhdeksännen ja kymmenennen EKR:n sisäisten sopimusten 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja jäsenvaltioiden rahoitusosuuksia vähennetään vastaavasti yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen voimaantulon jälkeen. Vähennys vaikuttaa jäsenvaltioiden rahoitusosuuksiin vuosina 2015, 2016 ja 2017 sen mukaisesti, minkä mukautusvaihtoehdon kukin jäsenvaltio valitsee, |
| --- | --- |

(5)

Neuvoston päätöksen 2013/759/EU (3) 1 artiklan toisen alakohdan mukaisesti kahdeksannen, yhdeksännen ja kymmenennen EKR:n sisäisten sopimusten 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja jäsenvaltioiden rahoitusosuuksia vähennetään vastaavasti yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen voimaantulon jälkeen. Vähennys vaikuttaa jäsenvaltioiden rahoitusosuuksiin vuosina 2015, 2016 ja 2017 sen mukaisesti, minkä mukautusvaihtoehdon kukin jäsenvaltio valitsee,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Jäsenvaltioiden EKR:oon suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen enimmäismäärä on varainhoitovuonna 2017 komission osalta 3 850 000 000 euroa ja EIP:n osalta 150 000 000 euroa.

2 artikla

Jäsenvaltioiden EKR:oon suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen määrä varainhoitovuonna 2016 on 3 600 000 000 euroa. Se jaetaan siten, että komission osuus on 3 450 000 000 euroa ja EIP:n osuus on 150 000 000 euroa.

3 artikla

Varainhoitovuoden 2016 EKR-rahoitusosuuksien ensimmäiset erät, jotka jäsenvaltioiden on suoritettava komissiolle ja EIP:lle, esitetään tämän päätöksen liitteenä olevassa taulukossa.

Kyseisten rahoitusosuuksien maksaminen voidaan yhdistää mukautuksiin, jotka ovat seurausta päätöksen 2013/759/EU mukaisesti sidottujen varojen vähentämisestä ja jotka tehdään osana mukauttamissuunnitelmaa, jonka kukin jäsenvaltio ilmoittaa komissiolle vuoden 2015 kolmannen maksuerän hyväksymisen yhteydessä.

4 artikla

Alustava ennuste, joka koskee odotettuja rahoitusosuuksien vuotuisia määriä, on varainhoitovuonna 2018 komission osalta 4 150 000 000 euroa ja EIP:n osalta 250 000 000 euroa ja varainhoitovuonna 2019 komission osalta 4 150 000 000 euroa ja EIP:n osalta 300 000 000 euroa.

5 artikla

Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

Tehty Brysselissä 30 päivänä marraskuuta 2015.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

É. SCHNEIDER

---

(1)  EUVL L 210, 6.8.2013, s. 1.

1

(2)  EUVL L 58, 3.3.2015, s. 17.

2

(3)  Neuvoston päätös, 2013/759/EU annettu 12 päivänä joulukuuta 2013, EKR:n varainhoidon siirtymätoimenpiteistä 1 päivästä tammikuuta 2014 yhdennentoista EKR:n voimaantuloon saakka (EUVL L 335, 14.12.2013, s. 48).

3

---

LIITE

| JÄSENVALTIO | Osuus 10. EKR:stä (%) | 1. maksuerä vuonna 2016 (euroa) |
| --- | --- | --- |
| Maksun saaja EIP 10. EKR | Maksun saaja komissio 10. EKR | Yhteensä |
| ITÄVALTA | 2,41 | 0,00 | 42 175 000,00 | 42 175 000,00 |
| BELGIA | 3,53 | 0,00 | 61 775 000,00 | 61 775 000,00 |
| BULGARIA | 0,14 | 0,00 | 2 450 000,00 | 2 450 000,00 |
| KYPROS | 0,09 | 0,00 | 1 575 000,00 | 1 575 000,00 |
| TŠEKKI | 0,51 | 0,00 | 8 925 000,00 | 8 925 000,00 |
| TANSKA | 2,00 | 0,00 | 35 000 000,00 | 35 000 000,00 |
| VIRO | 0,05 | 0,00 | 875 000,00 | 875 000,00 |
| SUOMI | 1,47 | 0,00 | 25 725 000,00 | 25 725 000,00 |
| RANSKA | 19,55 | 0,00 | 342 125 000,00 | 342 125 000,00 |
| SAKSA | 20,50 | 0,00 | 358 750 000,00 | 358 750 000,00 |
| KREIKKA | 1,47 | 0,00 | 25 725 000,00 | 25 725 000,00 |
| UNKARI | 0,55 | 0,00 | 9 625 000,00 | 9 625 000,00 |
| IRLANTI | 0,91 | 0,00 | 15 925 000,00 | 15 925 000,00 |
| ITALIA | 12,86 | 0,00 | 225 050 000,00 | 225 050 000,00 |
| LATVIA | 0,07 | 0,00 | 1 225 000,00 | 1 225 000,00 |
| LIETTUA | 0,12 | 0,00 | 2 100 000,00 | 2 100 000,00 |
| LUXEMBURG | 0,27 | 0,00 | 4 725 000,00 | 4 725 000,00 |
| ΜΑLTA | 0,03 | 0,00 | 525 000,00 | 525 000,00 |
| ALANKOMAAT | 4,85 | 0,00 | 84 875 000,00 | 84 875 000,00 |
| PUOLA | 1,30 | 0,00 | 22 750 000,00 | 22 750 000,00 |
| PORTUGALI | 1,15 | 0,00 | 20 125 000,00 | 20 125 000,00 |
| ROMANIA | 0,37 | 0,00 | 6 475 000,00 | 6 475 000,00 |
| SLOVAKIA | 0,21 | 0,00 | 3 675 000,00 | 3 675 000,00 |
| SLOVENIA | 0,18 | 0,00 | 3 150 000,00 | 3 150 000,00 |
| ESPANJA | 7,85 | 0,00 | 137 375 000,00 | 137 375 000,00 |
| RUOTSI | 2,74 | 0,00 | 47 950 000,00 | 47 950 000,00 |
| YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA | 14,82 | 0,00 | 259 350 000,00 | 259 350 000,00 |
| EU-27 YHTEENSÄ | 100,00 | 0,00 | 1 750 000 000,00 | 1 750 000 000,00 |

JÄSENVALTIO

Osuus 10. EKR:stä (%)

1. maksuerä vuonna 2016 (euroa)

Maksun saaja EIP 10. EKR

Maksun saaja komissio 10. EKR

Yhteensä

ITÄVALTA

2,41

0,00

42 175 000,00

42 175 000,00

BELGIA

3,53

0,00

61 775 000,00

61 775 000,00

BULGARIA

0,14

0,00

2 450 000,00

2 450 000,00

KYPROS

0,09

0,00

1 575 000,00

1 575 000,00

TŠEKKI

0,51

0,00

8 925 000,00

8 925 000,00

TANSKA

2,00

0,00

35 000 000,00

35 000 000,00

VIRO

0,05

0,00

875 000,00

875 000,00

SUOMI

1,47

0,00

25 725 000,00

25 725 000,00

RANSKA

19,55

0,00

342 125 000,00

342 125 000,00

SAKSA

20,50

0,00

358 750 000,00

358 750 000,00

KREIKKA

1,47

0,00

25 725 000,00

25 725 000,00

UNKARI

0,55

0,00

9 625 000,00

9 625 000,00

IRLANTI

0,91

0,00

15 925 000,00

15 925 000,00

ITALIA

12,86

0,00

225 050 000,00

225 050 000,00

LATVIA

0,07

0,00

1 225 000,00

1 225 000,00

LIETTUA

0,12

0,00

2 100 000,00

2 100 000,00

LUXEMBURG

0,27

0,00

4 725 000,00

4 725 000,00

ΜΑLTA

0,03

0,00

525 000,00

525 000,00

ALANKOMAAT

4,85

0,00

84 875 000,00

84 875 000,00

PUOLA

1,30

0,00

22 750 000,00

22 750 000,00

PORTUGALI

1,15

0,00

20 125 000,00

20 125 000,00

ROMANIA

0,37

0,00

6 475 000,00

6 475 000,00

SLOVAKIA

0,21

0,00

3 675 000,00

3 675 000,00

SLOVENIA

0,18

0,00

3 150 000,00

3 150 000,00

ESPANJA

7,85

0,00

137 375 000,00

137 375 000,00

RUOTSI

2,74

0,00

47 950 000,00

47 950 000,00

YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA

14,82

0,00

259 350 000,00

259 350 000,00

EU-27 YHTEENSÄ

100,00

0,00

1 750 000 000,00

1 750 000 000,00

---

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/11 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/11

---

NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2015/2289,

annettu 3 päivänä joulukuuta 2015,

lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan a alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehty Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimus (1), jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2014. |
| --- | --- |

(1)

Lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehty Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimus (1), jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2014.

| (2) | Sopimuksen 10 artiklassa määrätään, että osapuolet perustavat sekakomitean. Siinä määrätään myös, että sekakomitean on erityisesti valvottava sopimuksen täytäntöönpanoa. |
| --- | --- |

(2)

Sopimuksen 10 artiklassa määrätään, että osapuolet perustavat sekakomitean. Siinä määrätään myös, että sekakomitean on erityisesti valvottava sopimuksen täytäntöönpanoa.

| (3) | Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 810/2009 (2) vahvistetaan menettelyt ja edellytykset viisumien myöntämiseksi jäsenvaltioiden alueen kautta tapahtuvaa kauttakulkua tai sellaisia jäsenvaltioiden alueella oleskeluja varten, joiden on tarkoitus kestää enintään 90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana. |
| --- | --- |

(3)

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 810/2009 (2) vahvistetaan menettelyt ja edellytykset viisumien myöntämiseksi jäsenvaltioiden alueen kautta tapahtuvaa kauttakulkua tai sellaisia jäsenvaltioiden alueella oleskeluja varten, joiden on tarkoitus kestää enintään 90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana.

| (4) | On tarpeen laatia yhteiset suuntaviivat, jotta voidaan varmistaa sopimuksen täysin yhdenmukainen täytäntöönpano Kap Verden tasavallan ja jäsenvaltioiden konsulaateissa sekä selkiyttää sopimuksen määräysten ja sopimuksen osapuolten lainsäädännön niiden säännösten välistä suhdetta, joita sovelletaan edelleen sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin viisumiasioihin. |
| --- | --- |

(4)

On tarpeen laatia yhteiset suuntaviivat, jotta voidaan varmistaa sopimuksen täysin yhdenmukainen täytäntöönpano Kap Verden tasavallan ja jäsenvaltioiden konsulaateissa sekä selkiyttää sopimuksen määräysten ja sopimuksen osapuolten lainsäädännön niiden säännösten välistä suhdetta, joita sovelletaan edelleen sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin viisumiasioihin.

| (5) | On näin ollen aiheellista määrittää kanta, joka esitetään unionin puolesta sekakomiteassa sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymiseen. |
| --- | --- |

(5)

On näin ollen aiheellista määrittää kanta, joka esitetään unionin puolesta sekakomiteassa sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymiseen.

| (6) | Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. |
| --- | --- |

(6)

Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan.

| (7) | Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta näihin jäsenvaltioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista, |
| --- | --- |

(7)

Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta näihin jäsenvaltioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyllä Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksella perustetussa sekakomiteassa unionin puolesta esitettävä kanta sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymiseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn sekakomitean päätösluonnokseen.

2 artikla

Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

Tehty Brysselissä 3 päivänä joulukuuta 2015.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

F. BRAZ

---

(1)  EUVL L 282, 24.10.2013, s. 3.

1

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 810/2009, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta (viisumisäännöstö) (EUVL L 243, 15.9.2009, s. 1).

2

---

LUONNOS

KAP VERDEN TASAVALLAN JA EUROOPAN UNIONIN KANSALAISILLE LYHYTAIKAISTA OLESKELUA VARTEN MYÖNNETTÄVIEN VIISUMIEN MYÖNTÄMISEN HELPOTTAMISTA KOSKEVALLA EUROOPAN UNIONIN JA KAP VERDEN TASAVALLAN SOPIMUKSELLA PERUSTETUN SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o 1/2015,

annettu ...,

sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymisestä

SEKAKOMITEA, joka

ottaa huomioon lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen (1), jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 10 artiklan,

sekä katsoo, että kyseinen sopimus tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2014,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille lyhytaikaista oleskelua varten myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamista koskevan Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen täytäntöönpanoa koskevat yhteiset suuntaviivat hyväksytään sellaisina kuin ne ovat tämän päätöksen liitteessä.

2 artikla

Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

Tehty

Euroopan unionin puolesta

Kap Verden tasavallan puolesta

---

(1)  EUVL L 282, 24.10.2013, s. 3.

1

LIITE

KAP VERDEN TASAVALLAN JA EUROOPAN UNIONIN KANSALAISILLE LYHYTAIKAISTA OLESKELUA VARTEN MYÖNNETTÄVIEN VIISUMIEN MYÖNTÄMISEN HELPOTTAMISESTA TEHDYN EUROOPAN UNIONIN JA KAP VERDEN TASAVALLAN SOPIMUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANOA KOSKEVAT YHTEISET SUUNTAVIIVAT

Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimus lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta, jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2014, tavoitteenaan helpottaa vastavuoroisuuden pohjalta viisumien myöntämistä Kap Verden tasavallan, jäljempänä ’Kap Verde’, ja Euroopan unionin, jäljempänä ’unioni’, kansalaisille sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.

Sopimuksessa vahvistetaan vastavuoroisia oikeudellisesti sitovia oikeuksia ja velvoitteita, jotta voidaan yksinkertaistaa menettelyjä viisumien myöntämiseksi Kap Verden ja unionin kansalaisille.

Sopimuksella perustetun sekakomitean, jäljempänä ’sekakomitea’, hyväksymillä suuntaviivoilla pyritään varmistamaan sopimuksen virheetön ja yhdenmukainen täytäntöönpano Kap Verden ja jäsenvaltioiden diplomaatti- ja konsuliedustustoissa. Nämä suuntaviivat eivät ole osa sopimusta, eivätkä ne sen vuoksi ole oikeudellisesti sitovia. On kuitenkin erittäin suositeltavaa, että diplomaatti- ja konsuliedustustojen henkilöstö noudattaa niitä johdonmukaisesti pannessaan sopimuksen määräyksiä täytäntöön.

Suuntaviivoja on tarkoitus tarpeen mukaan päivittää säännöllisesti sopimuksen täytäntöönpanosta saatujen kokemusten perusteella.

I   YLEISET SEIKAT

1.1   Tarkoitus ja soveltamisala

Sopimuksen 1 artiklassa määrätään seuraavaa:

”Tämän sopimuksen tarkoituksena on vastavuoroisuutta noudattaen helpottaa viisumien myöntämistä Kap Verden ja unionin kansalaisille sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

Sopimusta sovelletaan kaikkiin Kap Verden ja unionin kansalaisiin, jotka hakevat lyhytaikaista viisumia, riippumatta siitä, missä maassa he asuvat.

Sopimusta ei sovelleta kansalaisuudettomiin henkilöihin, joilla on Kap Verden tai unionin jäsenvaltioiden myöntämä oleskelulupa. Tähän henkilöryhmään sovelletaan unionin viisumisäännöstön sääntöjä.

1.2   Sopimuksen soveltamisala

Sopimuksen soveltamisala

Sopimuksen 2 artiklassa määrätään seuraavaa:

”1.   Tässä sopimuksessa määrättyjä viisumien myöntämisen helpottamista koskevia järjestelyjä sovelletaan Kap Verden ja unionin kansalaisiin vain siltä osin kuin heitä ei ole vapautettu viisumipakosta unionin, sen jäsenvaltioiden tai Kap Verden laeilla, asetuksilla ja hallinnollisilla määräyksillä tai tämän sopimuksen tai muiden kansainvälisten sopimusten määräyksillä.

2.   Kysymykset, joista ei määrätä tässä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi viisumin epääminen, matkustusasiakirjojen tunnustaminen, toimeentuloon tarvittavien varojen osoittaminen sekä maahantulon epääminen ja maastapoistamiseen liittyvät toimenpiteet, ratkaistaan Kap Verden tai jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön tai unionin lainsäädännön mukaisesti.”

Sopimus ei vaikuta voimassa oleviin viisumivelvollisuuksia ja viisumivapauksia koskeviin unionin ja kansallisiin sääntöihin, tämän kuitenkaan rajoittamatta sopimuksen 8 artiklan soveltamista. Esimerkiksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 (1) 4 artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus vapauttaa viisumivelvollisuudesta muun muassa alusten ja ilma-alusten siviilimiehistö.

1

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 810/2009 (2), jäljempänä ’viisumisäännöstö’, sovelletaan kaikkiin asioihin, joista ei määrätä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi viisumihakemuksen käsittelystä vastaavan Schengen-valtion määrittäminen, viisumin epäämisen perustelut ja oikeus hakea muutosta kielteiseen päätökseen. Lisäksi myös Schengen-säännöstöä ja kansallista lainsäädäntöä sovelletaan asioihin, joista ei määrätä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi matkustusasiakirjojen tunnustaminen, matkan tarkoitusta koskevat asiakirjatodisteet, toimeentuloon tarvittavien varojen osoittaminen, viisumihakemuksen käsittelyaika, jäsenvaltioiden alueelle tulon epääminen ja maastapoistamiseen liittyvät toimenpiteet.

2

Vaikka sopimuksessa määrätyt ehdot täyttyisivätkin, viisumi voidaan silti evätä, elleivät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 (3), jäljempänä ’Schengenin rajasäännöstö’, 5 artiklassa vahvistetut edellytykset täyty, toisin sanoen henkilöllä ei ole voimassa olevaa matkustusasiakirjaa, hänestä on tehty ilmoitus Schengenin tietojärjestelmään, hänen katsotaan olevan uhka yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle tms.

3

Muita viisumisäännöstön mukaisia mahdollisuuksia joustavuuteen viisumien myöntämisessä sovelletaan edelleen. Esimerkiksi pitkään (jopa viisi vuotta) voimassa olevia toistuvaisviisumeja voidaan myöntää muillekin kuin sopimuksen 4 artiklassa mainituille henkilöryhmille, jos viisumisäännöstössä (24 artikla) säädetyt edellytykset täyttyvät. Samalla tavoin sovelletaan edelleen viisumisäännöstön säännöksiä, jotka mahdollistavat viisumin maksuttomuuden tai viisumimaksun alentamisen (viisumisäännöstön 16 artiklan 5 ja 6 kohta). Kaikkiin asioihin, jotka koskevat Kap Verden viisumin myöntämistä unionin kansalaisille ja joista ei määrätä tässä sopimuksessa, kuten kolmessa edeltävässä kohdassa mainitut asiat, sovelletaan edelleen Kap Verden kansallista lainsäädäntöä.

1.3   Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat viisumilajit

Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat viisumilajit

Sopimuksen 3 artiklan d kohdan määritelmän mukaan ’viisumilla’ tarkoitetaan ”jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden myöntämää lupaa tai tekemää päätöstä, joka vaaditaan maahantuloon asianomaisen jäsenvaltion tai useamman jäsenvaltion taikka Kap Verden alueelle kauttakulkua tai sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää kaikkiaan enintään 90 päivää;”.

Sopimuksessa määrättyjä helpotuksia sovelletaan sekä yhtenäisiin viisumeihin, jotka ovat voimassa jäsenvaltioiden koko alueella, että alueellisesti rajoitettuihin viisumeihin. Niitä sovelletaan myös Kap Verden unionin kansalaisille myöntämiin lyhytaikaisiin viisumeihin ja kauttakulkuviisumeihin.

1.4   Viisumin mukaisen sallitun oleskeluajan laskeminen

Viisumin mukaisen sallitun oleskeluajan laskeminen

Lyhytaikainen oleskelu tarkoittaa Schengenin rajasäännöstön 5 artiklan 1 kohdan mukaan seuraavaa: ”90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana, jolloin on otettava huomioon kutakin oleskelupäivää edeltävä 180 päivän jakso”.

Maahantulopäivänä pidetään ensimmäistä päivää ja maastalähtöpäivänä viimeistä päivää, jona henkilö oleskelee jäsenvaltioiden alueella. Käsitteen ”minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana” mukaisesti olisi sovellettava ”liikkuvaa” 180 päivän viitejaksoa, jolloin oleskelun jokaisena päivänä tarkastellaan viimeisintä 180 päivän ajanjaksoa sen todentamiseksi, täyttyykö 90 päivän / 180 päivän vaatimus edelleen. Tämä tarkoittaa sitä, että ilman keskeytystä jatkunut 90 päivän poissaolo jäsenvaltioiden alueelta antaa mahdollisuuden uuteen enintään 90 päivän oleskeluun.

Uusien sääntöjen mukaisen sallitun oleskelun laskemiseen voidaan käyttää ”lyhytaikaisen oleskelun laskinta”, joka on saatavilla seuraavassa osoitteessa: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/borders-and-visas/border-crossing/index_en.htm.

Esimerkki oleskelun pituuden laskemisesta uuden määritelmän perusteella:

Henkilö, jolla on vuoden (18.4.2014–18.4.2015) voimassa oleva toistuvaisviisumi, saapuu maahan ensimmäisen kerran 19.4.2014 ja oleskelee siellä kolme päivää. Tämän jälkeen hän saapuu maahan uudelleen 18.6.2014 ja oleskelee siellä 86 päivää. Tällaisessa tapauksessa tilanne asianomaisten päivämäärien osalta voisi olla seuraava:

| — | 11.9.2014: viimeisten 180 päivän kuluessa (16.3.2014–11.9.2014) henkilö on oleskellut maassa kolme päivää (19.–21.4.2014) + 86 päivää (18.6.2014–11.9.2014) = 89 päivää = oleskeluaika ei ylity. Henkilö voi oleskella maassa vielä yhden päivän; |
| --- | --- |

—

11.9.2014: viimeisten 180 päivän kuluessa (16.3.2014–11.9.2014) henkilö on oleskellut maassa kolme päivää (19.–21.4.2014) + 86 päivää (18.6.2014–11.9.2014) = 89 päivää = oleskeluaika ei ylity. Henkilö voi oleskella maassa vielä yhden päivän;

| — | 16.10.2014 alkaen: henkilö voi saapua maahan vielä kolmen päivän oleskelua varten (oleskelusta 19.4.2014 tulee merkityksetön 16.10.2014 (koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle); oleskelusta 20.4.2014 tulee merkityksetön 17.10.2014 (koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle jne.)); |
| --- | --- |

—

16.10.2014 alkaen: henkilö voi saapua maahan vielä kolmen päivän oleskelua varten (oleskelusta 19.4.2014 tulee merkityksetön 16.10.2014 (koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle); oleskelusta 20.4.2014 tulee merkityksetön 17.10.2014 (koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle jne.));

| — | 15.12.2014 alkaen: henkilö voi saapua maahan vielä 86 päivän oleskelua varten (oleskelusta 18.6.2014 tulee merkityksetön 15.12.2014 (koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle); oleskelusta 19.6.2014 tulee merkityksetön 16.12.2014 jne.). |
| --- | --- |

—

15.12.2014 alkaen: henkilö voi saapua maahan vielä 86 päivän oleskelua varten (oleskelusta 18.6.2014 tulee merkityksetön 15.12.2014 (koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle); oleskelusta 19.6.2014 tulee merkityksetön 16.12.2014 jne.).

1.5   Tilanne niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti tai jotka eivät osallistu EU:n yhteiseen viisumipolitiikkaan, ja assosioituneiden maiden osalta

Tilanne niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti tai jotka eivät osallistu EU:n yhteiseen viisumipolitiikkaan, ja assosioituneiden maiden osalta

Sopimus sitoo voimaantulostaan lähtien jäsenvaltioita, jotka ovat liittyneet unioniin vuonna 2004 (Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Puola, Slovenia ja Slovakia), vuonna 2007 (Bulgaria ja Romania) ja vuonna 2013 (Kroatia).

Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania eivät vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti. Ne myöntävät edelleen kansallisia viisumeja, jotka ovat voimassa vain niiden omalla kansallisella alueella. Kun nämä jäsenvaltiot ryhtyvät soveltamaan Schengenin säännöstöä täysimääräisesti, ne jatkavat sopimuksen soveltamista.

Kansallista lainsäädäntöä sovelletaan edelleen kaikkiin sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin kysymyksiin siihen päivään saakka, jona nämä jäsenvaltiot ryhtyvät soveltamaan Schengenin säännöstöä täysimääräisesti. Kyseisestä päivästä lähtien sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin kysymyksiin sovelletaan Schengenin säännöstöä ja/tai kansallista lainsäädäntöä.

Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania voivat tunnustaa Schengen-jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden myöntämät oleskeluluvat, D-viisumit ja lyhytaikaiset viisumit niiden alueella tapahtuvaa lyhytaikaista oleskelua varten.

Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen (4) 21 artiklan mukaan kaikkien Schengen-valtioiden on tunnustettava toistensa myöntämät pitkäaikaiset viisumit ja oleskeluluvat päteviksi toistensa alueella tapahtuvaa lyhytaikaista oleskelua varten. Schengen-jäsenvaltiot hyväksyvät Schengeniin assosioituneiden maiden oleskeluluvat, D-viisumit ja lyhytaikaiset viisumit maahantuloa ja lyhytaikaista oleskelua varten ja päinvastoin.

4

Sopimusta ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Irlantiin ja Tanskaan, mutta siihen sisältyy yhteisiä julistuksia, joiden mukaan kyseisten jäsenvaltioiden on suotavaa tehdä Kap Verden kanssa kahdenväliset sopimukset viisumien myöntämismenettelyjen helpottamisesta.

Vaikka Islanti, Norja, Sveitsi ja Liechtenstein ovat liittyneet Schengen-yhteistyöhön, sopimus ei sido niitä. Sopimukseen sisältyy kuitenkin yhteinen julistus, jonka mukaan kyseisten Schengen-maiden on suotavaa tehdä viipymättä Kap Verden kanssa kahdenväliset sopimukset viisumien myöntämismenettelyjen helpottamisesta.

1.6   Sopimus ja muut kahdenväliset sopimukset

Sopimus ja muut kahdenväliset sopimukset

Sopimuksen 11 artiklassa määrätään seuraavaa:

”Tätä sopimusta sovelletaan sen voimaantulosta alkaen ensisijaisena muihin kahden- tai monenvälisiin sopimuksiin nähden, joita on tehty jäsenvaltioiden ja Kap Verden välillä, siltä osin kuin viimeksi mainittujen sopimusten määräykset koskevat tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä.”

Sopimuksen voimaantulosta alkaen jäsenvaltioiden ja Kap Verden voimassa oleviin kahdenvälisiin sopimuksiin sisältyviä määräyksiä asioista, joista määrätään sopimuksessa, ei enää sovelleta. Jäsenvaltioiden on unionin lainsäädännön mukaan toteutettava tarpeelliset toimenpiteet poistaakseen yhteensopimattomuudet kahdenvälisten sopimustensa ja sopimuksen väliltä.

Jos jokin jäsenvaltio on tehnyt Kap Verden kanssa kahdenvälisen sopimuksen tai järjestelyn asioista, jotka eivät kuulu sopimuksen soveltamisalaan, tätä vapautusta sovelletaan edelleen sopimuksen tultua voimaan.

II   YKSITTÄISET MÄÄRÄYKSET

2.1   Kaikkiin viisuminhakijoihin sovellettavat säännöt

Kaikkiin viisuminhakijoihin sovellettavat säännöt

On muistettava, että alla mainittuja helpotuksia, jotka koskevat lähtöä siinä tapauksessa, että asiakirjat ovat kadonneet tai ne on varastettu, ja viisumin voimassaoloajan pidentämistä poikkeuksellisissa olosuhteissa, sovelletaan kaikkiin Kap Verden ja jäsenvaltioiden viisuminhaltijoihin.

2.1.1   Viisumin voimassaoloajan pidentäminen poikkeuksellisissa olosuhteissa

Viisumin voimassaoloajan pidentäminen poikkeuksellisissa olosuhteissa

Sopimuksen 7 artiklassa määrätään seuraavaa:

”Jos Kap Verden ja unionin kansalaiset eivät voi poistua jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueelta viisumissa mainittuun määräaikaan mennessä ylivoimaisen esteen vuoksi, heidän viisuminsa voimassaoloaikaa voidaan pidentää maksutta kohdevaltion soveltaman lainsäädännön mukaisesti, kunnes paluu asuinvaltioon on mahdollinen.”

Mahdollisuuteen pidentää viisumin voimassaoloaikaa ylivoimaisen esteen vuoksi (esimerkiksi sairaalahoito onnettomuuden vuoksi), jolloin viisumin haltijalla ei ole mahdollisuutta poistua jäsenvaltion alueelta viisumitarraan merkittyyn päivämäärään mennessä, sovelletaan viisumisäännöstön 33 artiklan 1 kohtaa edellyttäen, että se on yhteensopiva sopimuksen kanssa (esimerkiksi viisumi, jonka voimassaoloaikaa on jatkettu, pysyy yhtenäisenä viisumina, joka oikeuttaa maahantuloon kaikkien niiden Schengen-jäsenvaltioiden alueelle, joihin maahantuloa varten viisumi oli voimassa sen myöntämishetkellä). Sopimuksen mukaan ylivoimaisen esteen tapauksessa viisumin voimassaoloaikaa pidennetään maksutta.

2.2   Tiettyihin viisuminhakijoiden ryhmiin sovellettavat säännöt

Tiettyihin viisuminhakijoiden ryhmiin sovellettavat säännöt

2.2.1   Toistuvaisviisumien myöntäminen

Toistuvaisviisumien myöntäminen

Tapauksissa, joissa viisuminhakijan on matkustettava usein tai säännöllisesti Kap Verden tai jäsenvaltioiden alueelle, voidaan myöntää lyhytaikaisia viisumeja useita käyntejä varten, edellyttäen, että näiden käyntien kokonaiskesto on enintään 90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana.

Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:

”1.   Jäsenvaltioiden ja Kap Verden diplomaatti- ja konsuliedustustot myöntävät viisi vuotta voimassa olevia toistuvaisviisumeja seuraaviin ryhmiin kuuluville kansalaisille:

| a) | kansallisten ja alueellisten hallitusten ja parlamenttien jäsenet sekä perustuslakituomioistuinten, ylimpien tuomioistuinten ja tilintarkastustuomioistuimen jäsenet heidän hoitaessaan tehtäviään, ellei heitä ole vapautettu viisumipakosta tällä sopimuksella; |
| --- | --- |

a)

kansallisten ja alueellisten hallitusten ja parlamenttien jäsenet sekä perustuslakituomioistuinten, ylimpien tuomioistuinten ja tilintarkastustuomioistuimen jäsenet heidän hoitaessaan tehtäviään, ellei heitä ole vapautettu viisumipakosta tällä sopimuksella;

| b) | virallisten valtuuskuntien pysyvät jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella; |
| --- | --- |

b)

virallisten valtuuskuntien pysyvät jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella;

| c) | liikemiehet ja liikeyritysten edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen; |
| --- | --- |

c)

liikemiehet ja liikeyritysten edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

| d) | puolisot, alle 21-vuotiaat tai huollettavana olevat lapset (myös adoptiolapset) sekä vanhemmat, jotka vierailevat






  — | jonkin jäsenvaltion alueella laillisesti oleskelevien Kap Verden kansalaisten tai Kap Verden alueella laillisesti oleskelevien unionin kansalaisten luona, tai |
| --- | --- | --- |

d)

puolisot, alle 21-vuotiaat tai huollettavana olevat lapset (myös adoptiolapset) sekä vanhemmat, jotka vierailevat

—

jonkin jäsenvaltion alueella laillisesti oleskelevien Kap Verden kansalaisten tai Kap Verden alueella laillisesti oleskelevien unionin kansalaisten luona, tai

| — | kansalaisuusvaltiossaan oleskelevien unionin kansalaisten tai Kap Verdessä oleskelevien Kap Verden kansalaisten luona. |
| --- | --- |

—

kansalaisuusvaltiossaan oleskelevien unionin kansalaisten tai Kap Verdessä oleskelevien Kap Verden kansalaisten luona.

Jos on kuitenkin ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo on rajattava tähän jaksoon, etenkin jos

| — | toimikauden kesto, kun kyseessä on a alakohdassa tarkoitettu henkilö, |
| --- | --- |

—

toimikauden kesto, kun kyseessä on a alakohdassa tarkoitettu henkilö,

| — | aseman kesto virallisen valtuuskunnan pysyvänä jäsenenä, kun kyseessä on b alakohdassa tarkoitettu henkilö, |
| --- | --- |

—

aseman kesto virallisen valtuuskunnan pysyvänä jäsenenä, kun kyseessä on b alakohdassa tarkoitettu henkilö,

| — | aseman kesto liikemiehenä tai liikeyrityksen edustajana, kun kyseessä on c alakohdassa tarkoitettu henkilö, tai |
| --- | --- |

—

aseman kesto liikemiehenä tai liikeyrityksen edustajana, kun kyseessä on c alakohdassa tarkoitettu henkilö, tai

| — | jossain jäsenvaltiossa oleskelevan Kap Verden kansalaisen tai Kap Verdessä oleskelevan unionin kansalaisen oleskeluluvan pituus, kun kyseessä on d alakohdassa tarkoitettu henkilö, |
| --- | --- |

—

jossain jäsenvaltiossa oleskelevan Kap Verden kansalaisen tai Kap Verdessä oleskelevan unionin kansalaisen oleskeluluvan pituus, kun kyseessä on d alakohdassa tarkoitettu henkilö,

on alle viisi vuotta.”

Kun otetaan huomioon näihin ryhmiin kuuluvien henkilöiden ammattiasema tai heidän sukulaissuhteensa Kap Verden tai unionin kansalaiseen, joka oleskelee laillisesti Kap Verden tai jäsenvaltioiden alueella, sekä kansalaisuusvaltiossaan oleskelevien unionin kansalaisten tai Kap Verdessä oleskelevien Kap Verden kansalaisten sukulaiset, on perusteltua myöntää heille toistuvaisviisumi, joka on voimassa viisi vuotta tai jonka voimassaolo on rajattu toimikauden tai laillisen oleskelun kestoon, jos se on alle viisi vuotta.

Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden osalta olisi esitettävä vahvistus heidän ammatillisesta asemastaan ja toimikautensa pituudesta.

Tätä määräystä ei sovelleta 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluviin henkilöihin, jos heidät on sopimuksen mukaan vapautettu viisumivelvollisuudesta, eli jos heillä on diplomaatti- tai virkapassi.

Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet pysyvästä asemastaan virallisen valtuuskunnan jäsenenä ja tarpeesta osallistua säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin.

Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet ammatillisesta asemastaan ja toimintansa kestosta.

Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet kutsun esittävän henkilön laillisesta oleskelusta.

Jos on ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo rajataan tähän jaksoon.

Sopimuksen 4 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:

”2.   Jäsenvaltioiden ja Kap Verden diplomaatti- ja konsuliedustustot myöntävät yhden vuoden voimassa olevan toistuvaisviisumin seuraaviin ryhmiin kuuluville kansalaisille edellyttäen, että heille on hakemusta edeltävän vuoden aikana myönnetty vähintään yksi viisumi ja että he ovat käyttäneet sitä kohdevaltion maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti:

| a) | kansalaisjärjestöjen edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen osallistuakseen koulutukseen, seminaareihin tai konferensseihin esimerkiksi vaihto-ohjelmien puitteissa; |
| --- | --- |

a)

kansalaisjärjestöjen edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen osallistuakseen koulutukseen, seminaareihin tai konferensseihin esimerkiksi vaihto-ohjelmien puitteissa;

| b) | kansainvälisille messuille tai kansainvälisiin konferensseihin, symposiumeihin tai seminaareihin taikka muihin vastaaviin tapahtumiin osallistuvat vapaiden ammattien harjoittajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen; |
| --- | --- |

b)

kansainvälisille messuille tai kansainvälisiin konferensseihin, symposiumeihin tai seminaareihin taikka muihin vastaaviin tapahtumiin osallistuvat vapaiden ammattien harjoittajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

| c) | tieteen, kulttuurin tai taiteen alan toimintaan tai yliopistojen järjestämiin tai muihin vaihto-ohjelmiin osallistuvat henkilöt, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen; |
| --- | --- |

c)

tieteen, kulttuurin tai taiteen alan toimintaan tai yliopistojen järjestämiin tai muihin vaihto-ohjelmiin osallistuvat henkilöt, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

| d) | kansainvälisten urheilutapahtumien osanottajat ja henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi; |
| --- | --- |

d)

kansainvälisten urheilutapahtumien osanottajat ja henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi;

| e) | toimittajat ja akkreditoidut henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi; |
| --- | --- |

e)

toimittajat ja akkreditoidut henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi;

| f) | koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille esimerkiksi vaihto-ohjelmien tai muun opiskeluun liittyvän toiminnan puitteissa; |
| --- | --- |

f)

koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille esimerkiksi vaihto-ohjelmien tai muun opiskeluun liittyvän toiminnan puitteissa;

| g) | Kap Verdessä tai jäsenvaltioissa tunnustettujen uskonnollisten yhteisöjen edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen; |
| --- | --- |

g)

Kap Verdessä tai jäsenvaltioissa tunnustettujen uskonnollisten yhteisöjen edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

| h) | lääketieteellisistä syistä säännöllisesti vierailevat henkilöt; |
| --- | --- |

h)

lääketieteellisistä syistä säännöllisesti vierailevat henkilöt;

| i) | ystävyyskaupunkien tai -kuntien järjestämien virallisten vaihto-ohjelmien osanottajat; |
| --- | --- |

i)

ystävyyskaupunkien tai -kuntien järjestämien virallisten vaihto-ohjelmien osanottajat;

| j) | virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella. |
| --- | --- |

j)

virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella.

Jos on kuitenkin ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo on rajattava tähän jaksoon.”

Yhden vuoden voimassa oleva toistuvaisviisumi myönnetään periaatteessa edellä mainittuihin ryhmiin kuuluville viisuminhakijoille edellyttäen, että viisuminhakijalle on edellisen vuoden (12 kuukauden) aikana myönnetty vähintään yksi viisumi ja että hän on käyttänyt sitä kohdevaltion tai tai kohdevaltioiden maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti (henkilö ei esimerkiksi ole ylittänyt sallittua oleskeluaikaa) ja että toistuvaisviisumin hakemiselle on perusteet.

Tapauksissa, joissa ei ole perusteltua myöntää vuoden voimassa olevaa viisumia (esimerkiksi, jos vaihto-ohjelma on alle vuoden pituinen tai henkilön ei tarvitse matkustaa kokonaisen vuoden ajan), viisumin voimassaoloaika on alle vuoden edellyttäen, että viisumin myöntämisen muut edellytykset täyttyvät.

Sopimuksen 4 artiklan 3 ja 4 kohdassa määrätään seuraavaa:

”3.   Jäsenvaltioiden ja Kap Verden diplomaatti- ja konsuliedustustot myöntävät vähintään kaksi ja enintään viisi vuotta voimassa olevia toistuvaisviisumeja tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin ryhmiin kuuluville kansalaisille edellyttäen, että nämä ovat hakemusta edeltäneiden kahden vuoden aikana käyttäneet heille myönnettyä yhden vuoden toistuvaisviisumia kohdevaltion alueelle tuloa ja siellä oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti.

Jos on kuitenkin ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo on rajattava tähän jaksoon.

4.   Tämän artiklan 1–3 kohdassa tarkoitetut henkilöt voivat oleskella jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueella yhteensä enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

Kahdesta viiteen vuoteen voimassa olevia toistuvaisviisumeja myönnetään 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin ryhmiin kuuluville viisuminhakijoille edellyttäen, että he ovat kahden edellisen vuoden (24 kuukauden) aikana käyttäneet heille myönnettyä vähintään yhden vuoden voimassa olevaa toistuvaisviisumia kohdevaltion tai kohdevaltioiden maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti ja että syyt toistuvaisviisumin hakemiselle ovat edelleen voimassa. On huomattava, että kahdesta viiteen vuoteen voimassa oleva viisumi myönnetään ainoastaan, jos viisuminhakijalle on kahden edellisen vuoden aikana myönnetty kaksi vähintään yhden vuoden voimassa olevaa viisumia ja kyseinen henkilö on käyttänyt näitä viisumeja kohdevaltion tai kohdevaltioiden maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti. Diplomaatti- ja konsuliedustustojen on päätettävä kunkin viisumihakemuksen arvioinnin perusteella näiden viisumien voimassaoloaika, joka siis voi olla kahdesta viiteen vuotta.

Toistuvaisviisumia ei ole pakko myöntää, ellei hakija ole käyttänyt aiempaa viisumiaan.

2.2.2   Viisumihakemusten käsittelymaksu

Viisumihakemusten käsittelymaksu

Sopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:

”1.   Jäsenvaltiot tai Kap Verde eivät veloita viisumista maksua seuraaviin ryhmiin kuuluvilta henkilöiltä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan määräysten soveltamista:

| a) | virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella; |
| --- | --- |

a)

virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella;

| b) | alle 12-vuotiaat lapset (5); |
| --- | --- |

b)

alle 12-vuotiaat lapset (5);

| c) | koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille; |
| --- | --- |

c)

koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille;

| d) | tutkijat, jotka matkustavat tieteellisen tutkimustyön vuoksi; |
| --- | --- |

d)

tutkijat, jotka matkustavat tieteellisen tutkimustyön vuoksi;

| e) | voittoa tavoittelemattomien järjestöjen järjestämien seminaarien, konferenssien taikka urheilu-, kulttuuri- tai koulutustapahtumien osallistujat, jotka ovat korkeintaan 25-vuotiaita.” |
| --- | --- |

e)

voittoa tavoittelemattomien järjestöjen järjestämien seminaarien, konferenssien taikka urheilu-, kulttuuri- tai koulutustapahtumien osallistujat, jotka ovat korkeintaan 25-vuotiaita.”

Edellä mainitut henkilöryhmät vapautetaan kokonaan viisumihakemuksen käsittelymaksusta.

Viisumisäännöstön 16 artiklan 6 kohdassa ja 16 artiklan 17 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:

”6.   Viisumimaksuja voidaan yksittäistapauksissa alentaa tai ne voidaan jättää perimättä, kun tämä palvelee kulttuuriin tai urheiluun liittyvää etua tai ulko- tai kehitysyhteistyöpoliittista etua tai jotakin muuta merkittävää yleistä etua taikka humanitaarisista syistä.

7.   Viisumimaksu peritään joko euroina tai sen kolmannen maan kansallisena valuuttana tai siinä kolmannessa maassa yleensä käytettävänä valuuttana, jossa hakemus on jätetty, eikä sitä palauteta, lukuun ottamatta 18 artiklan 2 kohdassa ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja tapauksia.” (eli tapauksissa, joissa konsulaatti ei ole toimivaltainen tai hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi).

Kapverdeläisille viisuminhakijoille annetaan viisumisäännöstön 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti ja Euroopan unionin kansalaisille asetuksen (Décret-Loi) 27/2007 mukaisesti ”kuitti maksetusta viisumimaksusta”.

Sopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:

”2.   Jos jäsenvaltiot tai Kap Verde tekevät yhteistyötä ulkopuolisen palveluntarjoajan kanssa, voidaan periä palvelumaksu. Palvelumaksun on oltava oikeassa suhteessa kustannuksiin, joita ulkopuoliselle palveluntarjoajalle aiheutuu sen suorittaessa tehtäviään, eikä se saa olla enempää kuin 30 euroa. Kap Verden, asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden on varattava kaikille hakijoille mahdollisuus jättää hakemuksensa suoraan sen tai niiden konsulaatteihin.”

Viisumihakemuksen käsittelymaksusta vapautetuilta henkilöryhmiltä voidaan periä palvelumaksu, jos jäsenvaltio tekee yhteistyötä ulkoisen palveluntarjoajan kanssa.

Tällä hetkellä millään jäsenvaltiolla ei ole ulkoistusjärjestelyjä ulkoisten palveluntuottajien kanssa Kap Verdessä.

2.2.3   Diplomaatti- ja virkamatkapassien haltijat

Diplomaatti- ja virkamatkapassien haltijat

Sopimuksen 8 artiklassa määrätään seuraavaa:

”1.   Kap Verden ja jäsenvaltioiden kansalaisilta, joilla on voimassa oleva diplomaatti- tai virkapassi, ei vaadita viisumia jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueelle tuloa, alueelta poistumista eikä alueen kauttakulkua varten.

2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetut kansalaiset voivat oleskella jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueella enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

Sopimus ei kata menettelyjä, jotka koskevat diplomaattien sijoittamista jäsenvaltioihin. Siihen sovelletaan tavanomaista akkreditointimenettelyä.

Osapuolet sopivat sopimukseen liitetyssä yhteisessä julistuksessa, että kumpi tahansa niistä voi keskeyttää sopimuksen jonkin osan ja erityisesti sen 8 artiklan soveltamisen, jos toinen osapuoli käyttää väärin 8 artiklan soveltamista tai jos artiklan soveltaminen aiheuttaa uhkan yleiselle turvallisuudelle. Sopimuksen jonkin osan soveltamisen keskeyttäminen on tehtävä sen 12 artiklan 5 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti.

Jos 8 artiklan soveltaminen keskeytetään, osapuolet aloittavat sekakomiteassa neuvottelut keskeyttämiseen johtaneiden ongelmien ratkaisemiseksi.

Kumpikin osapuoli on ilmoittanut sitoutuvansa ensisijaisesti varmistamaan diplomaatti- ja virkapassien korkealaatuisen turvallisuuden erityisesti sisällyttämällä niihin biometriset tunnisteet. Unionin osalta tämä toteutetaan neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2252/2004 (6) säädettyjen vaatimusten mukaisesti.

6

III   ASIAKIRJOJEN TURVALLISUUTTA KOSKEVA YHTEISTYÖ

Osapuolet sopivat sopimukseen liitetyssä yhteisessä julistuksessa, että sekakomitean olisi arvioitava osapuolten matkustusasiakirjojen turvallisuustason vaikutusta tämän sopimuksen toimintaan. Tätä varten osapuolet sitoutuvat ilmoittamaan toisilleen säännöllisesti toimenpiteistä, joita ne toteuttavat välttääkseen sen, että samalle ihmiselle myönnetään useita matkustusasiakirjoja, kehittääkseen matkustusasiakirjojen teknisiä turvaominaisuuksia sekä varmistaakseen matkustusasiakirjojen myöntämisen yksilöllisyyden.

IV   TILASTOTIEDOT

Jotta sekakomitea voi seurata sopimuksen täytäntöönpanoa tehokkaasti, Kap Verden ja jäsenvaltioiden diplomaatti- ja konsuliedustustojen on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden välein tilastotietoja, jotka koskevat erityisesti ja mahdollisuuksien mukaan seuraavia seikkoja, kuukausittain eriteltyinä:

| — | myönnettyjen toistuvaisviisumien määrä; |
| --- | --- |

—

myönnettyjen toistuvaisviisumien määrä;

| — | myönnettyjen toistuvaisviisumien voimassaoloaika; |
| --- | --- |

—

myönnettyjen toistuvaisviisumien voimassaoloaika;

| — | sopimuksen kattamille eri henkilöryhmille maksutta myönnettyjen viisumien määrä. |
| --- | --- |

—

sopimuksen kattamille eri henkilöryhmille maksutta myönnettyjen viisumien määrä.

---

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske (EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1).

1

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 810/2009, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta (viisumisäännöstö) (EUVL L 243, 15.9.2009, s. 1).

2

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 562/2006, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 105, 13.4.2006, s. 1).

3

(4)  EUVL L 239, 22.9.2000, s. 19.

4

(5)

5

Huom. Jotta tähän ryhmään kuuluva viisuminhakija voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, hänen on esitettävä todiste iästään.

(6)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2252/2004, annettu 13 päivänä joulukuuta 2004, jäsenvaltioiden myöntämien passien ja matkustusasiakirjojen turvatekijöitä ja biometriikkaa koskevista vaatimuksista (EUVL L 385, 29.12.2004, s. 1).

6

---

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/22 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/22

---

KOMISSION DELEGOITU PÄÄTÖS (EU) 2015/2290,

annettu 12 päivänä kesäkuuta 2015,

Australiassa, Bermudassa, Brasiliassa, Kanadassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa voimassa olevien ja näissä maissa kotipaikkaa pitäviin vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiin sovellettavien vakavaraisuusjärjestelyjen tilapäisestä vastaavuudesta

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 25 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (Solvenssi II) (1) ja erityisesti sen 227 artiklan 5 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Direktiivillä 2009/138/EY perustetaan riskiperusteinen vakavaraisuusjärjestely vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiä varten unionissa. Vaikka direktiiviä 2009/138/EY aletaan soveltaa unionissa toimiviin vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiin täysimittaisesti 1 päivänä tammikuuta 2016, komissio voi jo hyväksyä tämän delegoidun päätöksen kyseisen direktiivin 311 artiklan nojalla. |
| --- | --- |

(1)

Direktiivillä 2009/138/EY perustetaan riskiperusteinen vakavaraisuusjärjestely vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiä varten unionissa. Vaikka direktiiviä 2009/138/EY aletaan soveltaa unionissa toimiviin vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiin täysimittaisesti 1 päivänä tammikuuta 2016, komissio voi jo hyväksyä tämän delegoidun päätöksen kyseisen direktiivin 311 artiklan nojalla.

| (2) | Direktiivin 2009/138/EY 227 artiklassa säädetään vastaavuuden vahvistamisesta sellaisia kolmansien maiden vakuutusyrityksiä varten, jotka kuuluvat unionissa kotipaikkaa pitäviin ryhmiin. Jos vastaavuus vahvistetaan komission delegoidulla päätöksellä direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan nojalla, tällaiset ryhmät voivat käyttäessään raportoinnissaan konsolidointimenetelmänä vähentämistä ja yhteenlaskemista ottaa huomioon kolmannen maan sääntöjen mukaan lasketut pääomavaatimukset ja käytettävissä olevan pääoman (oman varallisuuden) sen sijaan, että kyseiset ryhmät laskisivat ne direktiivin 2009/138/EY perusteella, kun ne laskevat ryhmän vakavaraisuusvaatimusta ja hyväksyttävää omaa varallisuutta. |
| --- | --- |

(2)

Direktiivin 2009/138/EY 227 artiklassa säädetään vastaavuuden vahvistamisesta sellaisia kolmansien maiden vakuutusyrityksiä varten, jotka kuuluvat unionissa kotipaikkaa pitäviin ryhmiin. Jos vastaavuus vahvistetaan komission delegoidulla päätöksellä direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan nojalla, tällaiset ryhmät voivat käyttäessään raportoinnissaan konsolidointimenetelmänä vähentämistä ja yhteenlaskemista ottaa huomioon kolmannen maan sääntöjen mukaan lasketut pääomavaatimukset ja käytettävissä olevan pääoman (oman varallisuuden) sen sijaan, että kyseiset ryhmät laskisivat ne direktiivin 2009/138/EY perusteella, kun ne laskevat ryhmän vakavaraisuusvaatimusta ja hyväksyttävää omaa varallisuutta.

| (3) | Direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan 5 kohdassa säädetään määräaikaisen tilapäisen vastaavuuden vahvistamisesta sellaisten kolmansien maiden osalta, joiden vakuutusalan vakavaraisuusjärjestelyt täyttävät tietyt perusteet. Tilapäisen vastaavuuden vahvistaminen on voimassa kymmenen vuotta, ja se on uusittavissa. |
| --- | --- |

(3)

Direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan 5 kohdassa säädetään määräaikaisen tilapäisen vastaavuuden vahvistamisesta sellaisten kolmansien maiden osalta, joiden vakuutusalan vakavaraisuusjärjestelyt täyttävät tietyt perusteet. Tilapäisen vastaavuuden vahvistaminen on voimassa kymmenen vuotta, ja se on uusittavissa.

| (4) | Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen (EVLEV) on antanut komissiolle Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1094/2010 (2) 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvoja ja osallistunut kolmansien maiden arviointiin direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan 5 kohdan nojalla (3). Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2012 käynnistetty vuoropuhelu, jonka tavoitteena on auttaa osapuolia ymmärtämään paremmin toistensa vakavaraisuus- ja valvontajärjestelyjä vakuutusalalla, on ollut Yhdysvaltojen kanssa käydyn tietojenvaihdon ensisijainen kehys ja johtanut tässä päätöksessä tehtyyn päätelmään. |
| --- | --- |

(4)

Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen (EVLEV) on antanut komissiolle Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1094/2010 (2) 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvoja ja osallistunut kolmansien maiden arviointiin direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan 5 kohdan nojalla (3). Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2012 käynnistetty vuoropuhelu, jonka tavoitteena on auttaa osapuolia ymmärtämään paremmin toistensa vakavaraisuus- ja valvontajärjestelyjä vakuutusalalla, on ollut Yhdysvaltojen kanssa käydyn tietojenvaihdon ensisijainen kehys ja johtanut tässä päätöksessä tehtyyn päätelmään.

| (5) | Australiassa henki- ja vahinkovakuutuksia koskevissa vakavaraisuusvaatimuksissa Life and General Insurance Capital Standards (LAGIC) (General Insurance Prudential Standard (GPS) 110: Capital Adequacy ja Life Insurance Prudential Standards (LPS) 110: Capital Adequacy) edellytetään, että vakuutusyritykset laskevat pääomavaatimukset vakuutusriskille, vakuutuksiin liittyvälle keskittymäriskille, omaisuuseräriskille, omaisuuseriin liittyvälle keskittymäriskille, operatiiviselle riskille ja niin kutsutulle yhdistämisedulle (aggregation benefit). Käytettävä lähestymistapa perustuu taseen loppusummaan. Käytössä on vähimmäispääomavaatimus (Prudential Capital Requirement, PCR), minkä lisäksi edellytetään, että vakuutusyritykset luovat vakavaraisuuden sisäisen arviointimenettelyn (Internal Capital Adequacy Assessment Process, ICAAP), jossa kuvataan toimet, jotka toteutetaan pääoman vähenemisen korjaamiseksi vakuutusyrityksen PCR-vaatimuksen ylittävien kynnysarvojen perusteella. Vahinkovakuutusyritysten sallitaan käyttää sisäisiä malleja, jos Australian vakavaraisuussääntelyviranomainen (Australian Prudential Regulation Authority, APRA) on ne hyväksynyt. GPS 220- ja LPS 220 -vaatimuksissa (riskienhallinta) edellytetään riskienhallintakehystä, johon on kuuluttava ainakin riskienhallintastrategia, jossa kuvataan riskienhallintapolitiikka ja -menettelyt, johdon velvollisuudet ja sisäinen valvonta. Vakuutusyritysten on ilmoitettava APRAlle tiedot vakavaraisuudestaan, taloudellisesta asemastaan, taloudellisesta tuloksestaan, oman varallisuutensa riittävyydestä, sijoituksistaan, omaisuuseristään ja niiden keskittymistä, vakuutusmaksuistaan ja korvauksistaan, vakuutusteknisestä vastuuvelastaan ja taseensa ulkopuolisista altistumista. Corporations Act 2001 -lain mukaan yritysten on laadittava tilinpäätökset ja esitettävä ne Australian arvopaperi- ja sijoituskomissiolle (Australian Securities and Investments Commission). Henkivakuutus- ja vahinkovakuutusyrityksille sekä vakuutusyritysryhmille on asetettu julkistamista koskevia lisävelvollisuuksia, jotka koskevat pääoman hallintaa ja riittävyyttä. APRA voi vaihtaa tietoja muiden finanssivalvojien kanssa; se on allekirjoittanut kansainvälisen vakuutusvalvojien järjestön (International Association of Insurance Supervisors, IAIS) monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan yhteistyöstä ja tietojenvaihdosta sekä tehnyt yhteisymmärryspöytäkirjoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa (monet unionin valvontaviranomaiset mukaan luettuina). APRA on itsenäisesti vastuussa vakuutusyritysten vakavaraisuuden sääntelystä ja valvonnasta; ainoastaan APRA voi antaa yhteisölle luvan harjoittaa vakuutustoimintaa Australiassa. APRAlla on valta antaa vakavaraisuusstandardeja, joilla on lainvoima. Kaikkia APRAn nykyisiä ja entisiä henkilöstön jäseniä kielletään lakisääteisten seuraamusten uhalla paljastamasta tehtäviensä yhteydessä tai asemansa vuoksi saamiaan luottamuksellisia tietoja. Tietojen antamista tuomioistuimelle rajoitetaan tiukasti. |
| --- | --- |

(5)

Australiassa henki- ja vahinkovakuutuksia koskevissa vakavaraisuusvaatimuksissa Life and General Insurance Capital Standards (LAGIC) (General Insurance Prudential Standard (GPS) 110: Capital Adequacy ja Life Insurance Prudential Standards (LPS) 110: Capital Adequacy) edellytetään, että vakuutusyritykset laskevat pääomavaatimukset vakuutusriskille, vakuutuksiin liittyvälle keskittymäriskille, omaisuuseräriskille, omaisuuseriin liittyvälle keskittymäriskille, operatiiviselle riskille ja niin kutsutulle yhdistämisedulle (aggregation benefit). Käytettävä lähestymistapa perustuu taseen loppusummaan. Käytössä on vähimmäispääomavaatimus (Prudential Capital Requirement, PCR), minkä lisäksi edellytetään, että vakuutusyritykset luovat vakavaraisuuden sisäisen arviointimenettelyn (Internal Capital Adequacy Assessment Process, ICAAP), jossa kuvataan toimet, jotka toteutetaan pääoman vähenemisen korjaamiseksi vakuutusyrityksen PCR-vaatimuksen ylittävien kynnysarvojen perusteella. Vahinkovakuutusyritysten sallitaan käyttää sisäisiä malleja, jos Australian vakavaraisuussääntelyviranomainen (Australian Prudential Regulation Authority, APRA) on ne hyväksynyt. GPS 220- ja LPS 220 -vaatimuksissa (riskienhallinta) edellytetään riskienhallintakehystä, johon on kuuluttava ainakin riskienhallintastrategia, jossa kuvataan riskienhallintapolitiikka ja -menettelyt, johdon velvollisuudet ja sisäinen valvonta. Vakuutusyritysten on ilmoitettava APRAlle tiedot vakavaraisuudestaan, taloudellisesta asemastaan, taloudellisesta tuloksestaan, oman varallisuutensa riittävyydestä, sijoituksistaan, omaisuuseristään ja niiden keskittymistä, vakuutusmaksuistaan ja korvauksistaan, vakuutusteknisestä vastuuvelastaan ja taseensa ulkopuolisista altistumista. Corporations Act 2001 -lain mukaan yritysten on laadittava tilinpäätökset ja esitettävä ne Australian arvopaperi- ja sijoituskomissiolle (Australian Securities and Investments Commission). Henkivakuutus- ja vahinkovakuutusyrityksille sekä vakuutusyritysryhmille on asetettu julkistamista koskevia lisävelvollisuuksia, jotka koskevat pääoman hallintaa ja riittävyyttä. APRA voi vaihtaa tietoja muiden finanssivalvojien kanssa; se on allekirjoittanut kansainvälisen vakuutusvalvojien järjestön (International Association of Insurance Supervisors, IAIS) monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan yhteistyöstä ja tietojenvaihdosta sekä tehnyt yhteisymmärryspöytäkirjoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa (monet unionin valvontaviranomaiset mukaan luettuina). APRA on itsenäisesti vastuussa vakuutusyritysten vakavaraisuuden sääntelystä ja valvonnasta; ainoastaan APRA voi antaa yhteisölle luvan harjoittaa vakuutustoimintaa Australiassa. APRAlla on valta antaa vakavaraisuusstandardeja, joilla on lainvoima. Kaikkia APRAn nykyisiä ja entisiä henkilöstön jäseniä kielletään lakisääteisten seuraamusten uhalla paljastamasta tehtäviensä yhteydessä tai asemansa vuoksi saamiaan luottamuksellisia tietoja. Tietojen antamista tuomioistuimelle rajoitetaan tiukasti.

| (6) | Bermudan vakuutuslaissa asetetaan muille vakuutusyrityksille kuin kytkösyrityksille (4) kaksi pääomavaatimusta: vähimmäissolvenssimarginaali (Minimum Solvency Margin, MSM) ja korotettu pääomavaatimus (Enhanced Capital Requirement, ECR), joita sovelletaan sekä kaupallisiin henkivakuutusyrityksiin että vahinkovakuutusyrityksiin. Korotettu pääomavaatimus lasketaan merkityksellisen perusvakavaraisuuspääomavaatimuksen (Basic Solvency Capital Requirement, BSCR) perusteella käyttämällä standardikaavaa tai vakuutusyrityksen hyväksyttyä sisäistä pääomamallia edellyttäen, että korotettu pääomavaatimus vastaa vähinään vakuutusyrityksen vähimmäissolvenssimarginaalia. Perusvakavaraisuuspääomavaatimus kattaa seuraavat riskit: luottoriski, korkomarginaaliriski, markkinariski, vakuutusmaksuriski, vastuuvelkariski, korkoriski, katastrofiriski ja operatiivinen riski. Pääoman tavoitetasoa, joka on 120 prosenttia korotetusta pääomavaatimuksesta, käytetään vakavaraisuuden osalta ennakkovaroituksen kynnysarvona. Ehdot täyttävää pääomaa koskevat säännöt vaihtelevat sen mukaan, mihin luokkaan vakuutusyritys kuuluu. Vakuutuslaki sisältää myös säännöksiä yritysten velvollisuuksista raportoida vakavaraisuusasemastaan. Bermudan rahaviranomainen (Bermudan Monetary Authority, BMA) on riippumaton sääntely- ja valvontaviranomainen. Useimpien bermudalaisten vakuutusyritysten on laadittava tilinpäätöksensä kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti tai noudatettava BMA:n tunnustamia yleisesti hyväksyttyjä kirjanpitoperiaatteita. Vakuutusyritysten on julkaistava tilinpäätöksensä, jotka sisältävät määrällisiä ja laadullisia tietoja. BMA voi tehdä sopimuksia ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa IAIS:n monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoittajana. BMA:n on noudatettava salassapitolainsäädäntöä, jonka mukaan kaikkia BMA:n henkilöstön saamia tietoja, jotka koskevat valvottujen finanssilaitosten liiketoimintaa tai muita asioita tai niitä käsitteleviä henkilöitä, on käsiteltävä luottamuksellisina. |
| --- | --- |

(6)

Bermudan vakuutuslaissa asetetaan muille vakuutusyrityksille kuin kytkösyrityksille (4) kaksi pääomavaatimusta: vähimmäissolvenssimarginaali (Minimum Solvency Margin, MSM) ja korotettu pääomavaatimus (Enhanced Capital Requirement, ECR), joita sovelletaan sekä kaupallisiin henkivakuutusyrityksiin että vahinkovakuutusyrityksiin. Korotettu pääomavaatimus lasketaan merkityksellisen perusvakavaraisuuspääomavaatimuksen (Basic Solvency Capital Requirement, BSCR) perusteella käyttämällä standardikaavaa tai vakuutusyrityksen hyväksyttyä sisäistä pääomamallia edellyttäen, että korotettu pääomavaatimus vastaa vähinään vakuutusyrityksen vähimmäissolvenssimarginaalia. Perusvakavaraisuuspääomavaatimus kattaa seuraavat riskit: luottoriski, korkomarginaaliriski, markkinariski, vakuutusmaksuriski, vastuuvelkariski, korkoriski, katastrofiriski ja operatiivinen riski. Pääoman tavoitetasoa, joka on 120 prosenttia korotetusta pääomavaatimuksesta, käytetään vakavaraisuuden osalta ennakkovaroituksen kynnysarvona. Ehdot täyttävää pääomaa koskevat säännöt vaihtelevat sen mukaan, mihin luokkaan vakuutusyritys kuuluu. Vakuutuslaki sisältää myös säännöksiä yritysten velvollisuuksista raportoida vakavaraisuusasemastaan. Bermudan rahaviranomainen (Bermudan Monetary Authority, BMA) on riippumaton sääntely- ja valvontaviranomainen. Useimpien bermudalaisten vakuutusyritysten on laadittava tilinpäätöksensä kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti tai noudatettava BMA:n tunnustamia yleisesti hyväksyttyjä kirjanpitoperiaatteita. Vakuutusyritysten on julkaistava tilinpäätöksensä, jotka sisältävät määrällisiä ja laadullisia tietoja. BMA voi tehdä sopimuksia ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa IAIS:n monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoittajana. BMA:n on noudatettava salassapitolainsäädäntöä, jonka mukaan kaikkia BMA:n henkilöstön saamia tietoja, jotka koskevat valvottujen finanssilaitosten liiketoimintaa tai muita asioita tai niitä käsitteleviä henkilöitä, on käsiteltävä luottamuksellisina.

| (7) | Brasiliassa säädetään vakuutusasetuksessa N:o 73/1966, että vakuutusyritysten on määritettävä vakuutustekninen vastuuvelka, erityisrahastot ja varaukset yksityisten vakuutusten kansallisen neuvoston (Conselho Nacional de Seguros Privados, CNSP) vahvistamien perusteiden mukaisesti varmistaakseen kaikkien velvollisuuksiensa täyttämisen. Päätöslauselman CNSP 316 mukaan vähimmäispääomavaatimus on joko peruspääoma tai riskipääoma sen mukaan, kumpi näistä on suurempi. Peruspääoma on kiinteä määrä, joka riippuu yhteisön tyypistä ja alueista, joilla se on saanut luvan toimia, sekä riskipääomasta, joka on vakuutusriskiä, luottoriskiä, operatiivista riskiä ja markkinariskiä koskevien pääomavaatimusten summa. Useimmilla vakuutusyrityksillä riskipääoma on suurempi kuin peruspääoma, minkä vuoksi riskipääomaa käytetään vähimmäispääomavaatimuksena. Päätöslauselmalla CNSP 3162/2014 vahvistetaan säännöt, jotka koskevat sisäisen mallin käyttöä standardikaavan sijasta vähimmäispääomavaatimuksen laskennassa. Hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä on olemassa vähimmäisvaatimukset. Vakuutusyrityksillä on oltava sisäinen valvonta, jolla valvotaan niiden toimintoja, tietojärjestelmiä ja lakisääteisten vaatimusten noudattamista. Superintendência de Seguros Privados (SUSEP) vastaa Brasilian vakuutusalan valvonnasta. SUSEP toimii valtiovarainministeriön alaisuudessa toimeenpanevana elimenä, joka panee CNSP:n vahvistamat määräykset täytäntöön. SUSEPin hallintoneuvostolla on toimivalta vahvistaa itsenäisesti yleiset toimintaperiaatteet, joita SUSEP noudattaa sääntelyssä ja CNSP:n päätöslauselmien noudattamisessa toimivaltansa mukaisesti. Vakuutusyritysten on toimitettava SUSEPille kuukausittain tiedot pääomasta, varoista, veloista, tuloista ja menoista sekä neljännesvuosittain yksityiskohtaiset toimintatiedot sekä tase ja tuloslaskelma. Vakuutusyritysten on julkaistava tilinpäätöksensä, jotka sisältävät laadullisia ja määrällisiä tietoja. SUSEP voi tehdä sopimuksia ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa IAIS:n monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoittajana. Tietoja saa käyttää ainoastaan valvontatarkoituksiin SUSEPin valvontatehtävien puitteissa. Toiselta viranomaiselta saatuja tietoja käytetään ainoastaan kyseisen pyynnön tarkoituksiin. SUSEPin nykyistä ja entistä henkilöstöä sitoo lakisääteinen salassapitovelvollisuus. |
| --- | --- |

(7)

Brasiliassa säädetään vakuutusasetuksessa N:o 73/1966, että vakuutusyritysten on määritettävä vakuutustekninen vastuuvelka, erityisrahastot ja varaukset yksityisten vakuutusten kansallisen neuvoston (Conselho Nacional de Seguros Privados, CNSP) vahvistamien perusteiden mukaisesti varmistaakseen kaikkien velvollisuuksiensa täyttämisen. Päätöslauselman CNSP 316 mukaan vähimmäispääomavaatimus on joko peruspääoma tai riskipääoma sen mukaan, kumpi näistä on suurempi. Peruspääoma on kiinteä määrä, joka riippuu yhteisön tyypistä ja alueista, joilla se on saanut luvan toimia, sekä riskipääomasta, joka on vakuutusriskiä, luottoriskiä, operatiivista riskiä ja markkinariskiä koskevien pääomavaatimusten summa. Useimmilla vakuutusyrityksillä riskipääoma on suurempi kuin peruspääoma, minkä vuoksi riskipääomaa käytetään vähimmäispääomavaatimuksena. Päätöslauselmalla CNSP 3162/2014 vahvistetaan säännöt, jotka koskevat sisäisen mallin käyttöä standardikaavan sijasta vähimmäispääomavaatimuksen laskennassa. Hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä on olemassa vähimmäisvaatimukset. Vakuutusyrityksillä on oltava sisäinen valvonta, jolla valvotaan niiden toimintoja, tietojärjestelmiä ja lakisääteisten vaatimusten noudattamista. Superintendência de Seguros Privados (SUSEP) vastaa Brasilian vakuutusalan valvonnasta. SUSEP toimii valtiovarainministeriön alaisuudessa toimeenpanevana elimenä, joka panee CNSP:n vahvistamat määräykset täytäntöön. SUSEPin hallintoneuvostolla on toimivalta vahvistaa itsenäisesti yleiset toimintaperiaatteet, joita SUSEP noudattaa sääntelyssä ja CNSP:n päätöslauselmien noudattamisessa toimivaltansa mukaisesti. Vakuutusyritysten on toimitettava SUSEPille kuukausittain tiedot pääomasta, varoista, veloista, tuloista ja menoista sekä neljännesvuosittain yksityiskohtaiset toimintatiedot sekä tase ja tuloslaskelma. Vakuutusyritysten on julkaistava tilinpäätöksensä, jotka sisältävät laadullisia ja määrällisiä tietoja. SUSEP voi tehdä sopimuksia ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa IAIS:n monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoittajana. Tietoja saa käyttää ainoastaan valvontatarkoituksiin SUSEPin valvontatehtävien puitteissa. Toiselta viranomaiselta saatuja tietoja käytetään ainoastaan kyseisen pyynnön tarkoituksiin. SUSEPin nykyistä ja entistä henkilöstöä sitoo lakisääteinen salassapitovelvollisuus.

| (8) | Kanadassa vakuutusyrityslaki velvoittaa vakuutusyritykset pitämään riittävästi pääomaa. Office of the Superintendent of Financial Institutions (OSFI) on julkaissut ohjeet, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset standardit. Vakuutusyrityksiin sovellettavat pääomavaatimukset ovat Minimum Continuing Capital and Surplus Requirement (MCCSR-ohje), jota sovelletaan henkivakuutusyrityksiin, ja Minimum Capital Test (MCT-ohje), jota sovelletaan vahinkovakuutusyrityksiin. Sekä MCCSR- että MCT-ohjeessa käsitellään riskejä, joita liittyy varoihin ja velkoihin taseessa ja sen ulkopuolella. Vahinkovakuutusyrityksiltä vaaditaan, että niillä on pääomaa yli 100 prosenttia MCT:stä, kun taas henkivakuutusyrityksillä on oltava pääomaa yli 120 prosenttia MCCSR:stä. Vakuutusyritykset eivät saa harjoittaa toimintaansa, jos ne alittavat nämä tasot. Näiden vaatimusten lisäksi on asetettu pääoman tavoitetaso (Supervisory TARGET Capital Level), joka on vahinkovakuutusyrityksillä 150 prosenttia MCT:stä ja henkivakuutusyrityksillä 150 prosenttia MCCSR:stä. Pääomavaatimukset lasketaan standardikaavan mukaisesti; sisäisten mallien käyttö sallitaan vain harvoissa tapauksissa. Lisäksi vakuutusyritysten on määritettävä pääoman sisäinen tavoitetaso, joka perustuu yrityksen riski- ja vakavaraisuusarvioon, sekä suoritettava siihen liittyviä stressitestejä, joissa otetaan huomioon vakuutusyrityksen erityispiirteet. Kanadan vakuutusvalvontaviranomainen Office of the Superintendent of Financial Institutions (OSFI) on riippumaton, omarahoitteinen liittovaltion virasto. Jokaisen säännellyn vakuutusyrityksen on toimitettava OSFIlle tarkastetut vuosittaiset tilinpäätöstiedot ja täydentävät tiedot sekä tilintarkastuskertomus, nimetyn vakuutusmatemaatikon kertomus, pääoman riittävyyden dynaamista testausta koskeva kertomus, jossa tehdään yhteenveto eri stressitestien tuloksista, sekä neljännesvuosittaiset tiedot pääomapositiosta. Lisäksi vakuutusyritysten on laadittava vuosittain riski- ja vakavaraisuusarvio, jossa asetetaan sisäinen pääomatavoite, ja annettava se pyynnöstä saataville. OSFI voi tehdä sopimuksia ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa; se liittyi IAIS:n monenväliseen yhteisymmärryspöytäkirjaan heinäkuussa 2012. OSFIn on noudatettava salassapitolainsäädäntöä, jonka mukaan kaikkia OSFIn henkilöstön saamia tietoja, jotka koskevat valvottujen finanssilaitosten liiketoimintaa tai muita asioita tai niitä käsitteleviä henkilöitä, on käsiteltävä luottamuksellisina. |
| --- | --- |

(8)

Kanadassa vakuutusyrityslaki velvoittaa vakuutusyritykset pitämään riittävästi pääomaa. Office of the Superintendent of Financial Institutions (OSFI) on julkaissut ohjeet, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset standardit. Vakuutusyrityksiin sovellettavat pääomavaatimukset ovat Minimum Continuing Capital and Surplus Requirement (MCCSR-ohje), jota sovelletaan henkivakuutusyrityksiin, ja Minimum Capital Test (MCT-ohje), jota sovelletaan vahinkovakuutusyrityksiin. Sekä MCCSR- että MCT-ohjeessa käsitellään riskejä, joita liittyy varoihin ja velkoihin taseessa ja sen ulkopuolella. Vahinkovakuutusyrityksiltä vaaditaan, että niillä on pääomaa yli 100 prosenttia MCT:stä, kun taas henkivakuutusyrityksillä on oltava pääomaa yli 120 prosenttia MCCSR:stä. Vakuutusyritykset eivät saa harjoittaa toimintaansa, jos ne alittavat nämä tasot. Näiden vaatimusten lisäksi on asetettu pääoman tavoitetaso (Supervisory TARGET Capital Level), joka on vahinkovakuutusyrityksillä 150 prosenttia MCT:stä ja henkivakuutusyrityksillä 150 prosenttia MCCSR:stä. Pääomavaatimukset lasketaan standardikaavan mukaisesti; sisäisten mallien käyttö sallitaan vain harvoissa tapauksissa. Lisäksi vakuutusyritysten on määritettävä pääoman sisäinen tavoitetaso, joka perustuu yrityksen riski- ja vakavaraisuusarvioon, sekä suoritettava siihen liittyviä stressitestejä, joissa otetaan huomioon vakuutusyrityksen erityispiirteet. Kanadan vakuutusvalvontaviranomainen Office of the Superintendent of Financial Institutions (OSFI) on riippumaton, omarahoitteinen liittovaltion virasto. Jokaisen säännellyn vakuutusyrityksen on toimitettava OSFIlle tarkastetut vuosittaiset tilinpäätöstiedot ja täydentävät tiedot sekä tilintarkastuskertomus, nimetyn vakuutusmatemaatikon kertomus, pääoman riittävyyden dynaamista testausta koskeva kertomus, jossa tehdään yhteenveto eri stressitestien tuloksista, sekä neljännesvuosittaiset tiedot pääomapositiosta. Lisäksi vakuutusyritysten on laadittava vuosittain riski- ja vakavaraisuusarvio, jossa asetetaan sisäinen pääomatavoite, ja annettava se pyynnöstä saataville. OSFI voi tehdä sopimuksia ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa; se liittyi IAIS:n monenväliseen yhteisymmärryspöytäkirjaan heinäkuussa 2012. OSFIn on noudatettava salassapitolainsäädäntöä, jonka mukaan kaikkia OSFIn henkilöstön saamia tietoja, jotka koskevat valvottujen finanssilaitosten liiketoimintaa tai muita asioita tai niitä käsitteleviä henkilöitä, on käsiteltävä luottamuksellisina.

| (9) | Meksikon säädös Ley de Instituciones de Seguros y de Fianzas (LISF), jossa säädetään vakuutusalan tarkistetusta vakavaraisuuskehyksestä, tuli voimaan 4 päivänä huhtikuuta 2015. LISF-säädöksen nojalla sovelletaan vakavaraisuuspääomavaatimusta, joka kattaa vakuutus-, rahoitus- ja vastapuoliriskit. Stressitestaus suoritetaan vähintään kerran vuodessa (dynaaminen vakavaraisuustesti). Meksikon järjestelyssä vakavaraisuuspääomavaatimus voidaan laskea käyttämällä standardikaavaa tai sisäistä mallia. Comisión Nacional de Seguros y Fianzas (CNSF) vastaa Meksikossa henki- ja vahinkovakuutusyritysten valvonnasta. Sillä on itsenäinen valta myöntää tai peruuttaa vakuutusyritysten toimilupia, ja se suorittaa stressitestejä vähintään kerran vuodessa. Vakuutusyritysten on ilmoitettava CNSF:lle tiedot organisaatiostaan, toiminnoistaan, kirjanpidostaan, sijoituksistaan ja pääomastaan vähintään neljännesvuosittain. Lisäksi niiden on ilmoitettava riskien säilyttämiseen, siirtämiseen ja vähentämiseen liittyvät tavoitteensa, toimintaperiaatteensa ja käytäntönsä sekä julkistettava määrälliset ja laadulliset tiedot toiminnoistaan, teknisestä ja taloudellisesta tilanteestaan ja riskeistään. CNSF voi tehdä yhteistyötä ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa, jos se on tehnyt niiden kanssa tietojenvaihtosopimuksen. Tällaisia sopimuksia on tehty useita, ja vuonna 2010 CNSF haki liittymistä IAIS:n monenväliseen yhteisymmärryspöytäkirjaan. Jos CNSF:n ja ulkomaisen valvontaviranomaisen välillä on tietojenvaihtosopimus, CNSF:n on pyydettävä ulkomaiselta valvontaviranomaiselta ennakkosuostumusta voidakseen julkistaa tämän antamia tietoja. Kukaan CNSF:n nykyisistä tai entisistä henkilöstön jäsenistä ei saa paljastaa luottamuksellisia tietoja; salassapitovelvollisuudet vahvistetaan kansallisessa lainsäädännössä, ja niiden rikkominen johtaa seuraamuksiin. |
| --- | --- |

(9)

Meksikon säädös Ley de Instituciones de Seguros y de Fianzas (LISF), jossa säädetään vakuutusalan tarkistetusta vakavaraisuuskehyksestä, tuli voimaan 4 päivänä huhtikuuta 2015. LISF-säädöksen nojalla sovelletaan vakavaraisuuspääomavaatimusta, joka kattaa vakuutus-, rahoitus- ja vastapuoliriskit. Stressitestaus suoritetaan vähintään kerran vuodessa (dynaaminen vakavaraisuustesti). Meksikon järjestelyssä vakavaraisuuspääomavaatimus voidaan laskea käyttämällä standardikaavaa tai sisäistä mallia. Comisión Nacional de Seguros y Fianzas (CNSF) vastaa Meksikossa henki- ja vahinkovakuutusyritysten valvonnasta. Sillä on itsenäinen valta myöntää tai peruuttaa vakuutusyritysten toimilupia, ja se suorittaa stressitestejä vähintään kerran vuodessa. Vakuutusyritysten on ilmoitettava CNSF:lle tiedot organisaatiostaan, toiminnoistaan, kirjanpidostaan, sijoituksistaan ja pääomastaan vähintään neljännesvuosittain. Lisäksi niiden on ilmoitettava riskien säilyttämiseen, siirtämiseen ja vähentämiseen liittyvät tavoitteensa, toimintaperiaatteensa ja käytäntönsä sekä julkistettava määrälliset ja laadulliset tiedot toiminnoistaan, teknisestä ja taloudellisesta tilanteestaan ja riskeistään. CNSF voi tehdä yhteistyötä ja vaihtaa tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa, jos se on tehnyt niiden kanssa tietojenvaihtosopimuksen. Tällaisia sopimuksia on tehty useita, ja vuonna 2010 CNSF haki liittymistä IAIS:n monenväliseen yhteisymmärryspöytäkirjaan. Jos CNSF:n ja ulkomaisen valvontaviranomaisen välillä on tietojenvaihtosopimus, CNSF:n on pyydettävä ulkomaiselta valvontaviranomaiselta ennakkosuostumusta voidakseen julkistaa tämän antamia tietoja. Kukaan CNSF:n nykyisistä tai entisistä henkilöstön jäsenistä ei saa paljastaa luottamuksellisia tietoja; salassapitovelvollisuudet vahvistetaan kansallisessa lainsäädännössä, ja niiden rikkominen johtaa seuraamuksiin.

| (10) | Yhdysvalloissa vakuutus- ja jälleenvakuutustoimintaa säännellään ja valvotaan pääasiassa osavaltiotasolla. Vakuutusyritysten on noudatettava jokaisen sellaisen osavaltion lainsäädäntöä, jossa ne tekevät sopimuksia, ja vakuutusvalvonta kuuluu riippumattomille valvontaviranomaisille, jotka toimivat osavaltiotasolla ”vakuutuskomissaarien” (insurance commissioners) alaisuudessa. Osavaltioiden asettamat vakavaraisuusvaatimukset perustuvat National Association of Insurance Commissioners -liiton (NAIC) laatimaan riskiperusteista pääomalaskentaa koskevaan mallilakiin (Risk-Based Capital (RBC) Model Law), jonka kaikki osavaltiot ovat hyväksyneet. RBC-standardikaava kattaa kunkin ensivakuutustyypin (henki-, vahinko- ja sairausvakuutus) olennaisimmat riskit, ja sisäisiä malleja voidaan käyttää tiettyjen tuotteiden ja riskiosioiden osalta. RBC lasketaan soveltamalla kertoimia erilaisiin omaisuuseriin, vakuutusmaksuihin, kuluihin ja varauksiin. Määrällisiä pääomavaatimuksia varten on määritetty neljä toimintatasoa, joilla valvontatoimet poikkeavat toisistaan. Nämä toimintatasot ovat yritystaso (Company Action Level), sääntelytaso (Regulatory Action Level), sallitun valvonnan taso (Authorized Control Level) ja pakollisen valvonnan taso (Mandatory Control Level). Yhdysvaltojen järjestelyyn kuuluu vakuutusyritysten riski- ja vakavaraisuusarviot, jotka vastaavat Solvenssi II:n mukaisia arvioita. Raportoinnin ja avoimuuden osalta järjestelyssä asetetaan raportointivaatimukset, jotka koskevat pääasiassa liiketoimintaa ja siitä suoriutumista, riskiprofiilia, käytettyjä arvostusmenetelmiä ja oletuksia sekä pääomavaatimuksia ja hallintoa. Tilinpäätökset, mukaan luettuina vakuutusmatemaatikon lausunto ja tilintarkastajan lausunto, julkistetaan. Osavaltioiden vakuutuskomissaarit voivat vaihtaa luottamuksellisia tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa edellyttäen, että vastaanottaja sitoutuu säilyttämään tietojen luottamuksellisuuden. Vakuutuskomissaarit voivat myös tehdä sopimuksia luottamuksellisten tietojen vaihdosta ja käytöstä. Unionin valvontaviranomaisten ja osavaltioiden vakuutusvalvontaviranomaisten välillä on jo allekirjoitettu useita tietojenvaihtoa koskevia yhteisymmärryspöytäkirjoja. Monet osavaltioiden vakuutusvalvontaviranomaiset ovat allekirjoittaneet IAIS:n monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan, ja useat muut ovat hakeneet siihen liittymistä. Salassapitovaatimuksissa, jotka on sisällytetty osavaltioiden lainsäädäntöihin NAICin mallilakien perusteella, säädetään, että osavaltion valvontaviranomaisten saamat tiedot ovat luottamuksellisia ja että näiden viranomaisten on säilytettävä ulkomaisilta valvontaviranomaisilta saamiensa tietojen luottamuksellisuus. Osavaltion valvontaviranomaisten henkilöstö kuuluu osavaltiotason lainsäädännön mukaisten salassapitovelvollisuuksien piiriin. |
| --- | --- |

(10)

Yhdysvalloissa vakuutus- ja jälleenvakuutustoimintaa säännellään ja valvotaan pääasiassa osavaltiotasolla. Vakuutusyritysten on noudatettava jokaisen sellaisen osavaltion lainsäädäntöä, jossa ne tekevät sopimuksia, ja vakuutusvalvonta kuuluu riippumattomille valvontaviranomaisille, jotka toimivat osavaltiotasolla ”vakuutuskomissaarien” (insurance commissioners) alaisuudessa. Osavaltioiden asettamat vakavaraisuusvaatimukset perustuvat National Association of Insurance Commissioners -liiton (NAIC) laatimaan riskiperusteista pääomalaskentaa koskevaan mallilakiin (Risk-Based Capital (RBC) Model Law), jonka kaikki osavaltiot ovat hyväksyneet. RBC-standardikaava kattaa kunkin ensivakuutustyypin (henki-, vahinko- ja sairausvakuutus) olennaisimmat riskit, ja sisäisiä malleja voidaan käyttää tiettyjen tuotteiden ja riskiosioiden osalta. RBC lasketaan soveltamalla kertoimia erilaisiin omaisuuseriin, vakuutusmaksuihin, kuluihin ja varauksiin. Määrällisiä pääomavaatimuksia varten on määritetty neljä toimintatasoa, joilla valvontatoimet poikkeavat toisistaan. Nämä toimintatasot ovat yritystaso (Company Action Level), sääntelytaso (Regulatory Action Level), sallitun valvonnan taso (Authorized Control Level) ja pakollisen valvonnan taso (Mandatory Control Level). Yhdysvaltojen järjestelyyn kuuluu vakuutusyritysten riski- ja vakavaraisuusarviot, jotka vastaavat Solvenssi II:n mukaisia arvioita. Raportoinnin ja avoimuuden osalta järjestelyssä asetetaan raportointivaatimukset, jotka koskevat pääasiassa liiketoimintaa ja siitä suoriutumista, riskiprofiilia, käytettyjä arvostusmenetelmiä ja oletuksia sekä pääomavaatimuksia ja hallintoa. Tilinpäätökset, mukaan luettuina vakuutusmatemaatikon lausunto ja tilintarkastajan lausunto, julkistetaan. Osavaltioiden vakuutuskomissaarit voivat vaihtaa luottamuksellisia tietoja ulkomaisten valvontaviranomaisten kanssa edellyttäen, että vastaanottaja sitoutuu säilyttämään tietojen luottamuksellisuuden. Vakuutuskomissaarit voivat myös tehdä sopimuksia luottamuksellisten tietojen vaihdosta ja käytöstä. Unionin valvontaviranomaisten ja osavaltioiden vakuutusvalvontaviranomaisten välillä on jo allekirjoitettu useita tietojenvaihtoa koskevia yhteisymmärryspöytäkirjoja. Monet osavaltioiden vakuutusvalvontaviranomaiset ovat allekirjoittaneet IAIS:n monenvälisen yhteisymmärryspöytäkirjan, ja useat muut ovat hakeneet siihen liittymistä. Salassapitovaatimuksissa, jotka on sisällytetty osavaltioiden lainsäädäntöihin NAICin mallilakien perusteella, säädetään, että osavaltion valvontaviranomaisten saamat tiedot ovat luottamuksellisia ja että näiden viranomaisten on säilytettävä ulkomaisilta valvontaviranomaisilta saamiensa tietojen luottamuksellisuus. Osavaltion valvontaviranomaisten henkilöstö kuuluu osavaltiotason lainsäädännön mukaisten salassapitovelvollisuuksien piiriin.

| (11) | Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien, kolmansien maiden vakavaraisuusjärjestelyjen olisi näiden arviointien perusteella katsottava täyttävän direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan 5 kohdassa tilapäiselle vastaavuudelle vahvistetut perusteet, lukuun ottamatta kuitenkaan Bermudan kytkösyrityksiä koskevia sääntöjä, joihin sovelletaan eri sääntelyjärjestelyä. |
| --- | --- |

(11)

Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien, kolmansien maiden vakavaraisuusjärjestelyjen olisi näiden arviointien perusteella katsottava täyttävän direktiivin 2009/138/EY 227 artiklan 5 kohdassa tilapäiselle vastaavuudelle vahvistetut perusteet, lukuun ottamatta kuitenkaan Bermudan kytkösyrityksiä koskevia sääntöjä, joihin sovelletaan eri sääntelyjärjestelyä.

| (12) | Tällä päätöksellä vahvistettavan tilapäisen vastaavuuden olisi aluksi oltava voimassa kymmenen vuoden ajan. Komissio voi kuitenkin toteuttaa yksittäiseen kolmanteen maahan tai alueeseen kohdistuvan erityisen uudelleentarkastelun milloin tahansa yleisen uudelleentarkastelun ulkopuolella, jos vaatimusten olennaiset muutokset antavat komissiolle aiheen arvioida tällä päätöksellä myönnettyä vastaavuutta uudelleen. Sen vuoksi komission olisi EVLEVin teknisellä avustuksella seurattava edelleen kolmansissa maissa voimassa olevien, tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien järjestelyjen kehitystä sekä niiden ehtojen täyttymistä, joiden perusteella tämä päätös on annettu. |
| --- | --- |

(12)

Tällä päätöksellä vahvistettavan tilapäisen vastaavuuden olisi aluksi oltava voimassa kymmenen vuoden ajan. Komissio voi kuitenkin toteuttaa yksittäiseen kolmanteen maahan tai alueeseen kohdistuvan erityisen uudelleentarkastelun milloin tahansa yleisen uudelleentarkastelun ulkopuolella, jos vaatimusten olennaiset muutokset antavat komissiolle aiheen arvioida tällä päätöksellä myönnettyä vastaavuutta uudelleen. Sen vuoksi komission olisi EVLEVin teknisellä avustuksella seurattava edelleen kolmansissa maissa voimassa olevien, tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien järjestelyjen kehitystä sekä niiden ehtojen täyttymistä, joiden perusteella tämä päätös on annettu.

| (13) | Direktiiviä 2009/138/EY sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2016. Sen vuoksi tilapäinen vastaavuus olisi myönnettävä tällä päätöksellä kyseisestä päivästä alkaen, |
| --- | --- |

(13)

Direktiiviä 2009/138/EY sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2016. Sen vuoksi tilapäinen vastaavuus olisi myönnettävä tällä päätöksellä kyseisestä päivästä alkaen,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Vakavaraisuusjärjestelyjen, jotka ovat voimassa Australiassa, Bermudassa (lukuun ottamatta kytkösyrityksiä koskevia sääntöjä), Brasiliassa, Kanadassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa ja joita sovelletaan näissä maissa kotipaikkaa pitäviin vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityksiin, katsotaan tilapäisesti vastaavan direktiivin 2009/138/EY VI luvun I osastossa säädettyä järjestelyä.

2 artikla

Tilapäinen vastaavuus myönnetään kymmenen vuoden ajaksi 1 päivästä tammikuuta 2016.

3 artikla

Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tehty Brysselissä 12 päivänä kesäkuuta 2015.

Komission puolesta

Puheenjohtaja

Jean-Claude JUNCKER

---

(1)  EUVL L 335, 17.12.2009, s. 1.

1

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1094/2010, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/79/EY kumoamisesta (EUVL L 331, 15.12.2010, s. 48).

2

(3)  Brasiliaa koskeva EVLEVin vastaavuusanalyysi, 10.3.2015.

3

Bermudaa koskeva EVLEVin vastaavuusanalyysi, 9.3.2015.

Kanadaa koskeva EVLEVin vastaavuusanalyysi, 28.1.2015.

Australiaa koskeva EVLEVin vastaavuusanalyysi, 16.7.2013.

Meksikoa koskeva EVLEVin vastaavuusanalyysi, 16.7.2013.

(4)  Vakuutuslaissa vakuutusyritykset jaetaan eri luokkiin, joihin sovelletaan eri sääntöjä. Kytkösyritykset ovat erityinen vakuutusyritysten luokka, jota ei ole sisällytetty EVLEVin arviointiin, eikä se kuulu tämän säädöksen soveltamisalaan.

4

---

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/27 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/27

---

KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2015/2291,

annettu 7 päivänä joulukuuta 2015,

täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU muuttamisesta siltä osin kuin on kyse unionin rahoitusosuuden enimmäismäärästä raivotaudin hävittämisohjelmalle Latviassa vuonna 2014

(tiedoksiannettu numerolla C(2015) 8607)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 25 päivänä toukokuuta 2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2009/470/EY (1) ja erityisesti sen 27 artiklan 5 kohdan,

ottaa huomioon elintarvikeketjuun, eläinten terveyteen ja eläinten hyvinvointiin, kasvien terveyteen ja kasvien lisäysaineistoon liittyvien menojen hallinnointia koskevista säännöksistä, neuvoston direktiivien 98/56/EY, 2000/29/EY ja 2008/90/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 178/2002, (EY) N:o 882/2004, (EY) N:o 396/2005, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/128/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 muuttamisesta sekä neuvoston päätösten 66/399/ETY, 76/894/ETY ja 2009/470/EY kumoamisesta 15 päivänä toukokuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 652/2014 (2), ja erityisesti sen 13 artiklan 3 ja 5 kohdan ja 45 artiklan 1 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Komission täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU (3) 11 artiklan 3 kohdassa hyväksytään Latvian esittämä monivuotinen raivotaudin hävittämisohjelma 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2016 väliseksi ajaksi. |
| --- | --- |

(1)

Komission täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU (3) 11 artiklan 3 kohdassa hyväksytään Latvian esittämä monivuotinen raivotaudin hävittämisohjelma 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2016 väliseksi ajaksi.

| (2) | Täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU 11 artiklan 6 kohdan c alakohdan vi alakohdan mukaan unionin rahoitusosuuden enimmäismäärä Latvian esittämää raivotaudin hävittämisohjelmaa varten vuonna 2014 oli alun perin 1 225 000 euroa. Kyseisen päätöksen 11 artiklan 7 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaan rahoitusosuuden enimmäismäärä sille osalle ohjelmaa, joka toteutetaan Valko-Venäjän puskurivyöhykkeellä, oli 475 000 euroa. |
| --- | --- |

(2)

Täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU 11 artiklan 6 kohdan c alakohdan vi alakohdan mukaan unionin rahoitusosuuden enimmäismäärä Latvian esittämää raivotaudin hävittämisohjelmaa varten vuonna 2014 oli alun perin 1 225 000 euroa. Kyseisen päätöksen 11 artiklan 7 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaan rahoitusosuuden enimmäismäärä sille osalle ohjelmaa, joka toteutetaan Valko-Venäjän puskurivyöhykkeellä, oli 475 000 euroa.

| (3) | Sen jälkeen, kun komissio oli arvioinut tekniset ja rahoitusta koskevat välikertomukset, jotka jäsenvaltiot olivat toimittaneet päätöksen 2009/470/EY 27 artiklan 7 kohdan mukaisesti hävittämisohjelmien rahoituksesta vuonna 2014 aiheutuneista menoista, näitä ohjelmia koskevia enimmäismääriä muutettiin komission täytäntöönpanopäätöksellä 2014/925/EU (4). |
| --- | --- |

(3)

Sen jälkeen, kun komissio oli arvioinut tekniset ja rahoitusta koskevat välikertomukset, jotka jäsenvaltiot olivat toimittaneet päätöksen 2009/470/EY 27 artiklan 7 kohdan mukaisesti hävittämisohjelmien rahoituksesta vuonna 2014 aiheutuneista menoista, näitä ohjelmia koskevia enimmäismääriä muutettiin komission täytäntöönpanopäätöksellä 2014/925/EU (4).

| (4) | Täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU 11 artiklan 6 kohdan c alakohdan vi alakohtaa muutettiin täytäntöönpanopäätöksen 2014/925/EU 5 artiklan 17 kohdalla, ja unionin rahoitusosuuden enimmäismääräksi Latvian esittämää raivotaudin hävittämisohjelmaa varten vuonna 2014 vahvistettiin 400 000 euroa. Täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU 11 artiklan 7 kohdan c alakohdan ii alakohtaa muutettiin täytäntöönpanopäätöksen 2014/925/EU 5 artiklan 18 kohdalla, ja unionin rahoitusosuuden enimmäismääräksi Valko-Venäjän puskurivyöhykkeellä toteutettavaa ohjelman osaa varten vahvistettiin myös 400 000 euroa. |
| --- | --- |

(4)

Täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU 11 artiklan 6 kohdan c alakohdan vi alakohtaa muutettiin täytäntöönpanopäätöksen 2014/925/EU 5 artiklan 17 kohdalla, ja unionin rahoitusosuuden enimmäismääräksi Latvian esittämää raivotaudin hävittämisohjelmaa varten vuonna 2014 vahvistettiin 400 000 euroa. Täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU 11 artiklan 7 kohdan c alakohdan ii alakohtaa muutettiin täytäntöönpanopäätöksen 2014/925/EU 5 artiklan 18 kohdalla, ja unionin rahoitusosuuden enimmäismääräksi Valko-Venäjän puskurivyöhykkeellä toteutettavaa ohjelman osaa varten vahvistettiin myös 400 000 euroa.

| (5) | Raivotaudin hävittämisohjelmalle Latviassa vuonna 2014 vahvistetussa uudessa unionin rahoitusosuuden enimmäismäärässä on virhe. Jos Valko-Venäjän puskurivyöhykkeellä toteutettava ohjelma suoritetaan asianmukaisella tavalla ja kaikki 400 000 euroa käytetään, täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU, sellaisena kuin se on muutettuna, 11 artiklan 6 kohdan c alakohdan vi alakohdan ja 11 artiklan 7 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaan Latviassa toteutettavalle ohjelman osalle ei olisi saatavilla lisää unionin rahoitustukea. Tämä on ristiriidassa raivotaudin hävittämistä Euroopan unionista koskevan kokonaisvaltaisen strategian kanssa, sillä tämä strategia perustuu taudin hävittämiseen jäsenvaltioista ja puskurivyöhykkeiden luomiseen unionin ulkorajoille sen estämiseksi, ettei tauti kulkeudu uudelleen unioniin. |
| --- | --- |

(5)

Raivotaudin hävittämisohjelmalle Latviassa vuonna 2014 vahvistetussa uudessa unionin rahoitusosuuden enimmäismäärässä on virhe. Jos Valko-Venäjän puskurivyöhykkeellä toteutettava ohjelma suoritetaan asianmukaisella tavalla ja kaikki 400 000 euroa käytetään, täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU, sellaisena kuin se on muutettuna, 11 artiklan 6 kohdan c alakohdan vi alakohdan ja 11 artiklan 7 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaan Latviassa toteutettavalle ohjelman osalle ei olisi saatavilla lisää unionin rahoitustukea. Tämä on ristiriidassa raivotaudin hävittämistä Euroopan unionista koskevan kokonaisvaltaisen strategian kanssa, sillä tämä strategia perustuu taudin hävittämiseen jäsenvaltioista ja puskurivyöhykkeiden luomiseen unionin ulkorajoille sen estämiseksi, ettei tauti kulkeudu uudelleen unioniin.

| (6) | Täytäntöönpanopäätöstä 2013/722/EU olisi sen vuoksi muutettava ottaen asianmukaisesti huomioon Latvian toimittama tekninen ja rahoitusta koskeva kertomus raivotaudin hävittämisohjelman toteuttamisesta vuonna 2014. |
| --- | --- |

(6)

Täytäntöönpanopäätöstä 2013/722/EU olisi sen vuoksi muutettava ottaen asianmukaisesti huomioon Latvian toimittama tekninen ja rahoitusta koskeva kertomus raivotaudin hävittämisohjelman toteuttamisesta vuonna 2014.

| (7) | Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitean lausunnon mukaiset, |
| --- | --- |

(7)

Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Korvataan täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU 11 artiklan 6 kohdan c alakohdan vi alakohta seuraavasti:

| ”vi) | 800 000 euroa Latvian osalta”. |
| --- | --- |

”vi)

800 000 euroa Latvian osalta”.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Brysselissä 7 päivänä joulukuuta 2015.

Komission puolesta

Vytenis ANDRIUKAITIS

Komission jäsen

---

(1)  EUVL L 155, 18.6.2009, s. 30.

1

(2)  EUVL L 189, 27.6.2014, s. 1.

2

(3)  Komission täytäntöönpanopäätös 2013/722/EU, annettu 29 päivänä marraskuuta 2013, jäsenvaltioiden vuodeksi 2014 ja sitä seuraaviksi vuosiksi esittämien eräiden eläintautien ja zoonoosien vuotuisten ja monivuotisten hävittämis-, torjunta- ja seurantaohjelmien hyväksymisestä ja niihin myönnettävästä unionin rahoituksesta (EUVL L 328, 7.12.2013, s. 101).

3

(4)  Komission täytäntöönpanopäätös 2014/925/EU, annettu 16 päivänä joulukuuta 2014, eläintautien ja zoonoosien eräiden muutettujen hävittämis-, torjunta- ja seurantaohjelmien hyväksymisestä vuodeksi 2014 ja täytäntöönpanopäätöksen 2013/722/EU muuttamisesta siltä osin kuin on kyse unionin osallistumisesta tiettyjen kyseisellä päätöksellä hyväksyttyjen ohjelmien rahoitukseen (EUVL L 363, 18.12.2014, s. 173).

4

---

| 9.12.2015 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 323/29 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2015

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 323/29

---

MAATALOUDEN SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o 2/2015,

annettu 19 päivänä marraskuuta 2015,

Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen maataloustuotteiden kauppaa koskevan sopimuksen liitteessä 9 olevien lisäysten 1 ja 2 muuttamisesta [2015/2292]

MAATALOUDEN SEKAKOMITEA, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen maataloustuotteiden kauppaa koskevan sopimuksen ja erityisesti sen 11 artiklan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen maataloustuotteiden kauppaa koskeva sopimus, jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2002. |
| --- | --- |

(1)

Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen maataloustuotteiden kauppaa koskeva sopimus, jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2002.

| (2) | Sopimuksen liitteen 9 tavoitteena on helpottaa ja edistää Euroopan unionista ja Sveitsistä peräisin olevien luonnonmukaisten tuotteiden kahdenvälistä kauppaa. |
| --- | --- |

(2)

Sopimuksen liitteen 9 tavoitteena on helpottaa ja edistää Euroopan unionista ja Sveitsistä peräisin olevien luonnonmukaisten tuotteiden kahdenvälistä kauppaa.

| (3) | Luonnonmukaisten tuotteiden työryhmä käsittelee sopimuksen liitteessä 9 olevan 8 artiklan nojalla kaikkia liitteeseen 9 ja sen täytäntöönpanoon liittyviä kysymyksiä sekä antaa maatalouden sekakomitealle suosituksia. Työryhmä kokoontui tarkastellakseen etenkin liitteen soveltamisalaa. Sveitsin ja Euroopan unionin säännösten vastaavuuden vuoksi liitteen 9 soveltamisala olisi laajennettava kattamaan viini ja hiiva. Lisäksi on aiheellista poistaa lisäyksen 2 sisältö, sillä Sveitsi on muuttanut merkintöjä koskevaa lainsäädäntöään niin, että rehujen luonnonmukainen tuotantotapa ilmoitetaan, ja hyväksynyt unionin oikeuden mukaiset säännökset. Työryhmä on suosittanut komitealle liitteen 9 lisäysten mukauttamista tämän mukaisesti. |
| --- | --- |

(3)

Luonnonmukaisten tuotteiden työryhmä käsittelee sopimuksen liitteessä 9 olevan 8 artiklan nojalla kaikkia liitteeseen 9 ja sen täytäntöönpanoon liittyviä kysymyksiä sekä antaa maatalouden sekakomitealle suosituksia. Työryhmä kokoontui tarkastellakseen etenkin liitteen soveltamisalaa. Sveitsin ja Euroopan unionin säännösten vastaavuuden vuoksi liitteen 9 soveltamisala olisi laajennettava kattamaan viini ja hiiva. Lisäksi on aiheellista poistaa lisäyksen 2 sisältö, sillä Sveitsi on muuttanut merkintöjä koskevaa lainsäädäntöään niin, että rehujen luonnonmukainen tuotantotapa ilmoitetaan, ja hyväksynyt unionin oikeuden mukaiset säännökset. Työryhmä on suosittanut komitealle liitteen 9 lisäysten mukauttamista tämän mukaisesti.

| (4) | Sen vuoksi on syytä muuttaa liitteessä 9 olevia lisäyksiä 1 ja 2, |
| --- | --- |

(4)

Sen vuoksi on syytä muuttaa liitteessä 9 olevia lisäyksiä 1 ja 2,

ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

1 artikla

Korvataan Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen maataloustuotteiden kauppa koskevan sopimuksen liitteessä 9 olevat lisäykset 1 ja 2 tämän päätöksen liitteessä olevalla tekstillä.

2 artikla

Tämä päätös tulee voimaan 31 päivänä joulukuuta 2015.

Tehty Bernissä 19 päivänä marraskuuta 2015.

Maatalouden sekakomitean puolesta

Euroopan unionin valtuuskunnan johtaja

Susana MARAZUELA-AZPIROZ

Puheenjohtaja ja Sveitsin valtuuskunnan johtaja

Adrian AEBI

Komitean sihteeri

Thomas MAIER

---

LIITE

LISÄYS 1

Luettelo 3 artiklassa tarkoitetuista luonnonmukaisella tuotantotavalla tuotettuja maataloustuotteita ja elintarvikkeita koskevista säädöksistä

Euroopan unionissa sovellettavat säädökset

| | Neuvoston asetus (EY) N:o 834/2007, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta (EUVL L 189, 20.7.2007, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 13 päivänä toukokuuta 2013 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 517/2013 (EUVL L 158, 10.6.2013, s. 1). |
| --- | --- |

Neuvoston asetus (EY) N:o 834/2007, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta (EUVL L 189, 20.7.2007, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 13 päivänä toukokuuta 2013 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 517/2013 (EUVL L 158, 10.6.2013, s. 1).

| | Komission asetus (EY) N:o 889/2008, annettu 5 päivänä syyskuuta 2008, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä luonnonmukaisen tuotannon, merkintöjen ja valvonnan osalta (EUVL L 250, 18.9.2008, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 18 päivänä joulukuuta 2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1358/2014 (EUVL L 365, 19.12.2014, s. 97). |
| --- | --- |

Komission asetus (EY) N:o 889/2008, annettu 5 päivänä syyskuuta 2008, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä luonnonmukaisen tuotannon, merkintöjen ja valvonnan osalta (EUVL L 250, 18.9.2008, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 18 päivänä joulukuuta 2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1358/2014 (EUVL L 365, 19.12.2014, s. 97).

| | Komission asetus (EY) N:o 1235/2008, annettu 8 päivänä joulukuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansista maista tuotavien luonnonmukaisten tuotteiden tuontijärjestelyjen osalta (EUVL L 334, 12.12.2008, s. 25), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 23 päivänä tammikuuta 2015 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2015/131 (EUVL L 23, 29.1.2015, s. 1). |
| --- | --- |

Komission asetus (EY) N:o 1235/2008, annettu 8 päivänä joulukuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansista maista tuotavien luonnonmukaisten tuotteiden tuontijärjestelyjen osalta (EUVL L 334, 12.12.2008, s. 25), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 23 päivänä tammikuuta 2015 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2015/131 (EUVL L 23, 29.1.2015, s. 1).

Sveitsin valaliitossa sovellettavat säädökset

| | Määräys, annettu 22 päivänä syyskuuta 1997, luonnonmukaisesta maataloustuotannosta ja siihen viittaavista kasvituotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöistä (Ordonnance sur l'agriculture biologique), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 29 päivänä lokakuuta 2014 (RO 2014 3969) |
| --- | --- |

Määräys, annettu 22 päivänä syyskuuta 1997, luonnonmukaisesta maataloustuotannosta ja siihen viittaavista kasvituotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöistä (Ordonnance sur l'agriculture biologique), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 29 päivänä lokakuuta 2014 (RO 2014 3969)

| | Valaliiton talous-, koulutus- ja tutkimusministeriön (Département fédéral de l'économie, de la formation et de la recherche) määräys, annettu 22 päivänä syyskuuta 1997, luonnonmukaisesta maataloudesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 29 päivänä lokakuuta 2014 (RO 2014 3979) |
| --- | --- |

Valaliiton talous-, koulutus- ja tutkimusministeriön (Département fédéral de l'économie, de la formation et de la recherche) määräys, annettu 22 päivänä syyskuuta 1997, luonnonmukaisesta maataloudesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 29 päivänä lokakuuta 2014 (RO 2014 3979)

Vastaavuussääntöjen ulkopuolella

| | Sveitsiläiset tuotteet, joiden pohjana olevat ainekset on tuotettu siirtymävaiheen aikana luonnonmukaiseen tuotantoon siirryttäessä. |
| --- | --- |

Sveitsiläiset tuotteet, joiden pohjana olevat ainekset on tuotettu siirtymävaiheen aikana luonnonmukaiseen tuotantoon siirryttäessä.

| | Vuohenkasvatuksesta Sveitsissä saatavat tuotteet silloin, kun eläimiin sovelletaan luonnonmukaisesta maataloustuotannosta ja siihen viittaavista kasvituotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöistä annetun määräyksen (1) 39 d artiklassa säädettyä poikkeusta. |
| --- | --- |

Vuohenkasvatuksesta Sveitsissä saatavat tuotteet silloin, kun eläimiin sovelletaan luonnonmukaisesta maataloustuotannosta ja siihen viittaavista kasvituotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöistä annetun määräyksen (1) 39 d artiklassa säädettyä poikkeusta.

LISÄYS 2

Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt

Ei mitään.

---

(1)  (RS 910.18).

1

---