# Euroopa Liidu C 182/2019

| | ISSN 1977-0898 |
| --- | --- |
| Euroopa Liidu
  Teataja | C 182 |
| | |
| Eestikeelne väljaanne | Teave ja teatised | 62. aastakäik27. mai 2019 |

ISSN 1977-0898

Euroopa Liidu

Teataja

C 182

Eestikeelne väljaanne

Teave ja teatised

62. aastakäik27. mai 2019

---

| Sisukord | Lehekülg |
| --- | --- |
| | IV   Teave |
| | TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT |
| | Euroopa Liidu Kohus |
| 2019/C 182/01 | Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas | 1 |

Sisukord

Lehekülg

IV   Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Liidu Kohus

2019/C 182/01

Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas

Euroopa Liidu Teatajas

1

---

| | V   Teated |
| --- | --- |
| | KOHTUMENETLUSED |
| | Euroopa Liidu Kohus |
| 2019/C 182/02 | kohtuasi C-545/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) 22. augustil 2018 — DP, Finanzamt Linz | 2 |
| 2019/C 182/03 | kohtuasi C-710/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesarbeitsgericht (Saksamaa) 14. novembril 2018 — WN versus Land Niedersachsen | 2 |
| 2019/C 182/04 | kohtuasi C-794/18 P: Pracsis SPRLi ja Conceptexpo Projecti 17. detsembril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 3. oktoobri 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-33/18: Pracsis ja Conceptexpo Project versus komisjon ja EACEA | 3 |
| 2019/C 182/05 | kohtuasi C-804/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeitsgericht Hamburg (Saksamaa) 20. detsembril 2018 — IX versus WABE e.V. | 4 |
| 2019/C 182/06 | kohtuasi C-34/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 17. jaanuaril 2019 — Telecom Italia SpA versus Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze | 5 |
| 2019/C 182/07 | kohtuasi C-37/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 21. jaanuaril 2019 — CV versus Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo | 5 |
| 2019/C 182/08 | kohtuasi C-89/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di Lanciano, Ecolan SpA | 6 |
| 2019/C 182/09 | kohtuasi C-90/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di Ortona, Ecolan SpA | 7 |
| 2019/C 182/10 | kohtuasi C-91/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA | 8 |
| 2019/C 182/11 | kohtuasi C-92/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Burgo Group SpA versus Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE | 9 |
| 2019/C 182/12 | kohtuasi C-94/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 6. veebruaril 2019 — San Domenico Vetraria SpA versus Agenzia delle Entrate | 10 |
| 2019/C 182/13 | kohtuasi C-95/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 6. veebruaril 2019 — Agenzia delle Dogane versus Silcompa SpA | 11 |
| 2019/C 182/14 | kohtuasi C-97/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Düsseldorf (Saksamaa) 8. veebruaril 2019 — Pfeifer& Langen GmbH & Co. KG versus Hauptzollamt Köln | 11 |
| 2019/C 182/15 | kohtuasi C-109/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus versus Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino | 12 |
| 2019/C 182/16 | kohtuasi C-110/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus versus Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino | 13 |
| 2019/C 182/17 | kohtuasi C-111/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Industria Italiana Autobus SpA versus Comune di Palermo | 14 |
| 2019/C 182/18 | kohtuasi C-128/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 18. veebruaril 2019 — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania versus Assessorato della Salute della Regione Siciliana | 14 |
| 2019/C 182/19 | kohtuasi C-129/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 19. veebruaril 2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri versus BV | 15 |
| 2019/C 182/20 | kohtuasi C-131/19 P: Euroopa Komisjoni 15. veebruaril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 13. detsembri 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-743/16 RENV: CX versus komisjon | 16 |
| 2019/C 182/21 | kohtuasi C-147/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 20. veebruaril 2019 — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A. versus Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) ja Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE) | 18 |
| 2019/C 182/22 | kohtuasi C-148/19 P: BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA 19. veebruaril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 11. detsembri 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-100/17: BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA versus komisjon | 18 |
| 2019/C 182/23 | kohtuasi C-153/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Köln (Saksamaa) 22. veebruaril 2019 — FZ versus DER Touristik GmbH | 19 |
| 2019/C 182/24 | kohtuasi C-181/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Saksamaa) 25. veebruaril 2019 — Jobcenter Krefel — Widerspruchsstelle versus JD | 20 |
| 2019/C 182/25 | kohtuasi C-189/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 26. veebruaril 2019 — Spenner GmbH & Co. KG versus Saksamaa Liitvabariik | 21 |
| 2019/C 182/26 | kohtuasi C-210/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungari) 6. märtsil 2019 — TN versus Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal | 22 |
| 2019/C 182/27 | kohtuasi C-218/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 12. märtsil 2019 — XR versus Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris | 22 |
| 2019/C 182/28 | kohtuasi C-243/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Senāts) (Läti) 20. märtsil 2019 — A versus Veselības ministrija | 23 |
| 2019/C 182/29 | kohtuasi C-244/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Handelsgericht Wien (Austria) 21. märtsil 2019 — GB versus Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH ja Volkswagen AG | 24 |
| 2019/C 182/30 | kohtuasi C-250/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Belgia) 25. märtsil 2019 — B. O. L. versus État belge | 25 |
| 2019/C 182/31 | kohtuasi C-251/19 P: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da jt 25. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 14. veebruari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-768/17: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da jt versus Euroopa Keskpank (EKP) | 26 |
| 2019/C 182/32 | kohtuasi C-273/19 P: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxise (EKETA) 31. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 22. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-166/17: EKETA versus Euroopa Komisjon | 26 |
| 2019/C 182/33 | kohtuasi C-274/19 P: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxise (EKETA) 31. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 22. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-198/17: EKETA versus Euroopa Komisjon | 27 |
| 2019/C 182/34 | kohtuasi C-280/19 P: Euroopa Teadusnõukogu Rakendusameti (ERCEA) 2. aprillil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 17. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-348/16 OP: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis versus ERCEA | 28 |
| | Üldkohus |
| 2019/C 182/35 | kohtuasi T-61/18: Üldkohtu 4. aprilli 2019. aasta otsus — Rodriguez Prieto versus komisjon (Avalik teenistus — Ametnikud — Kohtuasi Eurostat — Liikmesriigi kriminaalmenetlus — Äralangemine — Abitaotlus — Rikkumisest teataja — Süütuse presumptsioon — Kahju hüvitamise nõue ja tühistamishagi) | 31 |
| 2019/C 182/36 | kohtuasi T-373/18: Üldkohtu 4. aprilli 2019. aasta otsus — ABB versus EUIPO (FLEXLOADER) (Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu sõnamärgi FLEXLOADER taotlus — Absoluutsed keeldumispõhjused — Eristusvõime puudumine — Eristusvõime — Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punktid b ja c — Uudissõna — Ebapiisav otsene ja konkreetne seos teatavate kaubamärgitaotlusega hõlmatavate kaupadega) | 32 |
| 2019/C 182/37 | kohtuasi T-128/19: 22. veebruaril 2019 esitatud hagi — Hemp Foods Australia versus EUIPO — Cabrejos (Sativa) | 33 |
| 2019/C 182/38 | kohtuasi T-172/19: 22. märtsil 2019 esitatud hagi — Cognac Ferrand versus EUIPO (pudelil oleva punutise kuju) | 34 |
| 2019/C 182/39 | kohtuasi T-178/19: 20. märtsil 2019 esitatud hagi — Kalai versus nõukogu | 34 |
| 2019/C 182/40 | kohtuasi T-183/19: 29. märtsil 2019 esitatud hagi — Jalkh versus parlament | 36 |
| 2019/C 182/41 | kohtuasi T-202/19: 4. aprillil 2019 esitatud hagi — Knaus Tabbert versus EUIPO — Carado (CaraTour) | 37 |
| 2019/C 182/42 | kohtuasi T-203/19: 4. aprillil 2019 esitatud hagi — Knaus Tabbert versus EUIPO — Carado (CaraTwo) | 37 |
| 2019/C 182/43 | kohtuasi T-209/19: 5. aprillil 2019 esitatud hagi — Armani versus EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE) | 38 |
| 2019/C 182/44 | kohtuasi T-212/19: 8. aprillil 2019 esitatud hagi — Apple versus EUIPO (Styluses) | 39 |
| 2019/C 182/45 | kohtuasi T-214/19: 8. aprillil 2019 esitatud hagi — Fleximed versus EUIPO — docPrice (Fleximed) | 40 |

V   Teated

KOHTUMENETLUSED

Euroopa Liidu Kohus

2019/C 182/02

kohtuasi C-545/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) 22. augustil 2018 — DP, Finanzamt Linz

2

2019/C 182/03

kohtuasi C-710/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesarbeitsgericht (Saksamaa) 14. novembril 2018 — WN versus Land Niedersachsen

2

2019/C 182/04

kohtuasi C-794/18 P: Pracsis SPRLi ja Conceptexpo Projecti 17. detsembril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 3. oktoobri 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-33/18: Pracsis ja Conceptexpo Project versus komisjon ja EACEA

3

2019/C 182/05

kohtuasi C-804/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeitsgericht Hamburg (Saksamaa) 20. detsembril 2018 — IX versus WABE e.V.

4

2019/C 182/06

kohtuasi C-34/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 17. jaanuaril 2019 — Telecom Italia SpA versus Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

5

2019/C 182/07

kohtuasi C-37/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 21. jaanuaril 2019 — CV versus Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

5

2019/C 182/08

kohtuasi C-89/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di Lanciano, Ecolan SpA

6

2019/C 182/09

kohtuasi C-90/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di Ortona, Ecolan SpA

7

2019/C 182/10

kohtuasi C-91/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA

8

2019/C 182/11

kohtuasi C-92/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Burgo Group SpA versus Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

9

2019/C 182/12

kohtuasi C-94/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 6. veebruaril 2019 — San Domenico Vetraria SpA versus Agenzia delle Entrate

10

2019/C 182/13

kohtuasi C-95/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 6. veebruaril 2019 — Agenzia delle Dogane versus Silcompa SpA

11

2019/C 182/14

kohtuasi C-97/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Düsseldorf (Saksamaa) 8. veebruaril 2019 — Pfeifer& Langen GmbH & Co. KG versus Hauptzollamt Köln

11

2019/C 182/15

kohtuasi C-109/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus versus Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

12

2019/C 182/16

kohtuasi C-110/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus versus Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

13

2019/C 182/17

kohtuasi C-111/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Industria Italiana Autobus SpA versus Comune di Palermo

14

2019/C 182/18

kohtuasi C-128/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 18. veebruaril 2019 — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania versus Assessorato della Salute della Regione Siciliana

14

2019/C 182/19

kohtuasi C-129/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 19. veebruaril 2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri versus BV

15

2019/C 182/20

kohtuasi C-131/19 P: Euroopa Komisjoni 15. veebruaril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 13. detsembri 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-743/16 RENV: CX versus komisjon

16

2019/C 182/21

kohtuasi C-147/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 20. veebruaril 2019 — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A. versus Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) ja Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

18

2019/C 182/22

kohtuasi C-148/19 P: BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA 19. veebruaril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 11. detsembri 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-100/17: BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA versus komisjon

18

2019/C 182/23

kohtuasi C-153/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Köln (Saksamaa) 22. veebruaril 2019 — FZ versus DER Touristik GmbH

19

2019/C 182/24

kohtuasi C-181/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Saksamaa) 25. veebruaril 2019 — Jobcenter Krefel — Widerspruchsstelle versus JD

20

2019/C 182/25

kohtuasi C-189/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 26. veebruaril 2019 — Spenner GmbH & Co. KG versus Saksamaa Liitvabariik

21

2019/C 182/26

kohtuasi C-210/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungari) 6. märtsil 2019 — TN versus Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

22

2019/C 182/27

kohtuasi C-218/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 12. märtsil 2019 — XR versus Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

22

2019/C 182/28

kohtuasi C-243/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Senāts) (Läti) 20. märtsil 2019 — A versus Veselības ministrija

23

2019/C 182/29

kohtuasi C-244/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Handelsgericht Wien (Austria) 21. märtsil 2019 — GB versus Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH ja Volkswagen AG

24

2019/C 182/30

kohtuasi C-250/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Belgia) 25. märtsil 2019 — B. O. L. versus État belge

25

2019/C 182/31

kohtuasi C-251/19 P: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da jt 25. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 14. veebruari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-768/17: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da jt versus Euroopa Keskpank (EKP)

26

2019/C 182/32

kohtuasi C-273/19 P: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxise (EKETA) 31. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 22. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-166/17: EKETA versus Euroopa Komisjon

26

2019/C 182/33

kohtuasi C-274/19 P: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxise (EKETA) 31. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 22. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-198/17: EKETA versus Euroopa Komisjon

27

2019/C 182/34

kohtuasi C-280/19 P: Euroopa Teadusnõukogu Rakendusameti (ERCEA) 2. aprillil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 17. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-348/16 OP: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis versus ERCEA

28

Üldkohus

2019/C 182/35

kohtuasi T-61/18: Üldkohtu 4. aprilli 2019. aasta otsus — Rodriguez Prieto versus komisjon (Avalik teenistus — Ametnikud — Kohtuasi Eurostat — Liikmesriigi kriminaalmenetlus — Äralangemine — Abitaotlus — Rikkumisest teataja — Süütuse presumptsioon — Kahju hüvitamise nõue ja tühistamishagi)

31

2019/C 182/36

kohtuasi T-373/18: Üldkohtu 4. aprilli 2019. aasta otsus — ABB versus EUIPO (FLEXLOADER) (Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu sõnamärgi FLEXLOADER taotlus — Absoluutsed keeldumispõhjused — Eristusvõime puudumine — Eristusvõime — Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punktid b ja c — Uudissõna — Ebapiisav otsene ja konkreetne seos teatavate kaubamärgitaotlusega hõlmatavate kaupadega)

32

2019/C 182/37

kohtuasi T-128/19: 22. veebruaril 2019 esitatud hagi — Hemp Foods Australia versus EUIPO — Cabrejos (Sativa)

33

2019/C 182/38

kohtuasi T-172/19: 22. märtsil 2019 esitatud hagi — Cognac Ferrand versus EUIPO (pudelil oleva punutise kuju)

34

2019/C 182/39

kohtuasi T-178/19: 20. märtsil 2019 esitatud hagi — Kalai versus nõukogu

34

2019/C 182/40

kohtuasi T-183/19: 29. märtsil 2019 esitatud hagi — Jalkh versus parlament

36

2019/C 182/41

kohtuasi T-202/19: 4. aprillil 2019 esitatud hagi — Knaus Tabbert versus EUIPO — Carado (CaraTour)

37

2019/C 182/42

kohtuasi T-203/19: 4. aprillil 2019 esitatud hagi — Knaus Tabbert versus EUIPO — Carado (CaraTwo)

37

2019/C 182/43

kohtuasi T-209/19: 5. aprillil 2019 esitatud hagi — Armani versus EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE)

38

2019/C 182/44

kohtuasi T-212/19: 8. aprillil 2019 esitatud hagi — Apple versus EUIPO (Styluses)

39

2019/C 182/45

kohtuasi T-214/19: 8. aprillil 2019 esitatud hagi — Fleximed versus EUIPO — docPrice (Fleximed)

40

---

| ET | |
| --- | --- |

ET

---

IV Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Liidu Kohus

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/1

---

Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas

(2019/C 182/01)

Viimane väljaanne

ELT C 172, 20.5.2019

Eelmised väljaanded

ELT C 164, 13.5.2019

ELT C 155, 6.5.2019

ELT C 148, 29.4.2019

ELT C 139, 15.4.2019

ELT C 131, 8.4.2019

ELT C 122, 1.4.2019

Käesolevad tekstid on kättesaadavad

EUR-Lex’is järgmisel aadressil: http://eur-lex.europa.eu

---

V Teated

KOHTUMENETLUSED

Euroopa Liidu Kohus

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/2 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/2

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) 22. augustil 2018 — DP, Finanzamt Linz

(kohtuasi C-545/18)

(2019/C 182/02)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: DP, Finanzamt Linz

Vastustaja: Bezirkshauptmannschaft Braunau am Inn, Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

Teised menetlusosalised: Finanzamt Braunau-Ried-Schärding, EO

Euroopa Liidu Kohus (kaheksas koda) tegi 4. aprillil 2019 määruse, millega Landesverwaltungsgericht Oberösterreichi (Ülem-Austria liidumaa halduskohus) 16. augusti 2018. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus tunnistati ilmselgelt vastuvõetamatuks.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/2 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/2

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesarbeitsgericht (Saksamaa) 14. novembril 2018 — WN versus Land Niedersachsen

(kohtuasi C-710/18)

(2019/C 182/03)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesarbeitsgericht

Põhikohtuasja pooled

Hageja: WN

Kostja: Land Niedersachsen

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL artikli 45 lõiget 2 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 (1) töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline eeskiri nagu on sätestatud liidumaade avaliku teenistuse kollektiivlepingu (Tarifvertrag für den öffentlichen Dienst der Länder, edaspidi „TV-L“) § 16 lõikes 2, mille kohaselt on senise tööandja juures omandatud asjakohasel töökogemusel tariifse palgaskeemi palgaastmele määramisel pärast uuesti töölevõtmist eelisseisund, sest vastavalt TV-L § 16 lõike 2 teisele lausele võetakse seda töökogemust täies ulatuses arvesse, samas kui teiste tööandjate juures omandatud asjakohast töökogemust arvestatakse vastavalt TV-L § 16 lõike 2 kolmandale lausele ainult maksimaalselt kolme aasta ulatuses, kui see eelisseisund on liidu õiguses nõutav 18. märtsil 1999. aastal sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta, mis on lisatud nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, klausli 4 punkti 4 alusel?

---

(1)  ELT 2011, L 141, lk 1.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/3 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/3

---

Pracsis SPRLi ja Conceptexpo Projecti 17. detsembril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 3. oktoobri 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-33/18: Pracsis ja Conceptexpo Project versus komisjon ja EACEA

(kohtuasi C-794/18 P)

(2019/C 182/04)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellandid: Pracsis SPRL ja Conceptexpo Project (esindaja: advokaat J.-N. Louis)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon ning Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Rakendusamet (EACEA)

Euroopa Kohus (seitsmes koda) jättis 11. aprilli 2019. aasta määrusega apellatsioonkaebuse osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse ja osaliselt ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/4 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/4

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeitsgericht Hamburg (Saksamaa) 20. detsembril 2018 — IX versus WABE e.V.

(kohtuasi C-804/18)

(2019/C 182/05)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeitsgericht Hamburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: IX

Kostja: WABE e.V.

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas tööandja ühepoolne korraldus, millega keelatakse poliitilisi, maailmavaatelisi või usulisi veendumusi väljendavate nähtavate tunnuste kandmine, tähendab teatavaid usulistest nõuetest tulenevaid rõivastumisreegleid järgivate töötajate otsest diskrimineerimist nende usutunnistuse alusel nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (1), artikli 2 lõike 1 ja lõike 2 punkti a tähenduses? |
| --- | --- |

1.

Kas tööandja ühepoolne korraldus, millega keelatakse poliitilisi, maailmavaatelisi või usulisi veendumusi väljendavate nähtavate tunnuste kandmine, tähendab teatavaid usulistest nõuetest tulenevaid rõivastumisreegleid järgivate töötajate otsest diskrimineerimist nende usutunnistuse alusel nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (1), artikli 2 lõike 1 ja lõike 2 punkti a tähenduses?

| 2. | Kas tööandja ühepoolne korraldus, millega keelatakse poliitilisi, maailmavaatelisi või usulisi veendumusi väljendavate nähtavate tunnuste kandmine, tähendab islamiusu tõttu pearätti kandva naistöötaja kaudset diskrimineerimist usutunnistuse ja/või soo alusel direktiivi 2000/78 artikli 2 lõike 1 ja lõike 2 punkti b tähenduses?
  Eelkõige:






  a) | Kas direktiiv 2000/78 lubab diskrimineerimist usutunnistuse ja/või soo alusel põhjendada tööandja subjektiivse sooviga olla poliitiliselt, maailmavaateliselt ja usuliselt neutraalne ka juhul, kui tööandja soovib selle kaudu täita oma klientide subjektiivseid soove? |
| --- | --- | --- |

2.

Kas tööandja ühepoolne korraldus, millega keelatakse poliitilisi, maailmavaatelisi või usulisi veendumusi väljendavate nähtavate tunnuste kandmine, tähendab islamiusu tõttu pearätti kandva naistöötaja kaudset diskrimineerimist usutunnistuse ja/või soo alusel direktiivi 2000/78 artikli 2 lõike 1 ja lõike 2 punkti b tähenduses?

Eelkõige:

a)

Kas direktiiv 2000/78 lubab diskrimineerimist usutunnistuse ja/või soo alusel põhjendada tööandja subjektiivse sooviga olla poliitiliselt, maailmavaateliselt ja usuliselt neutraalne ka juhul, kui tööandja soovib selle kaudu täita oma klientide subjektiivseid soove?

| b) | Kas direktiiviga 2000/78 ja/või Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 16 kohaselt põhiõiguseks oleva ettevõtlusvabadusega on direktiivi 2000/78 artikli 8 lõiget 1 arvestades vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt ei luba põhiõiguseks oleva usuvabaduse kaitse põhjendada usulistest nõuetest tuleneva rõivastuse kandmise keeldu ainuüksi sellega, et selline rõivastus võib abstraktselt ohustada tööandja neutraalsust, vaid nõutav on piisavalt konkreetne oht, eelkõige tööandjat või asjassepuutuvat kolmandat isikut ähvardav konkreetne oht sattuda majanduslikult ebasoodsamasse olukorda? |
| --- | --- |

b)

Kas direktiiviga 2000/78 ja/või Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 16 kohaselt põhiõiguseks oleva ettevõtlusvabadusega on direktiivi 2000/78 artikli 8 lõiget 1 arvestades vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt ei luba põhiõiguseks oleva usuvabaduse kaitse põhjendada usulistest nõuetest tuleneva rõivastuse kandmise keeldu ainuüksi sellega, et selline rõivastus võib abstraktselt ohustada tööandja neutraalsust, vaid nõutav on piisavalt konkreetne oht, eelkõige tööandjat või asjassepuutuvat kolmandat isikut ähvardav konkreetne oht sattuda majanduslikult ebasoodsamasse olukorda?

---

(1)  EÜT 2000, L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/5 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/5

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 17. jaanuaril 2019 — Telecom Italia SpA versus Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

(kohtuasi C-34/19)

(2019/C 182/06)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Telecom Italia SpA

Vastustajad: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas direktiivi 97/13/EÜ (1) artikli 22 lõiget 3 võib tõlgendada nii, et see võimaldab säilitada ka 1998. aasta puhul tasu või lõivu — mis arvutatakse vastava protsendina käibest — maksmise kohustuse, mis vastab sellele tasule, mis tuli tasuda samale direktiivile eelnenud korra kohaselt? |
| --- | --- |

1.

Kas direktiivi 97/13/EÜ (1) artikli 22 lõiget 3 võib tõlgendada nii, et see võimaldab säilitada ka 1998. aasta puhul tasu või lõivu — mis arvutatakse vastava protsendina käibest — maksmise kohustuse, mis vastab sellele tasule, mis tuli tasuda samale direktiivile eelnenud korra kohaselt?

| 2. | Kas direktiivi 97/13/EÜ, võttes arvesse Euroopa Kohtu 18. septembri 2003. aasta otsust liidetud kohtuasjades C-292/01 ja C-293/01 ning 21. veebruari 2008. aasta otsust kohtuasjas C-296/06, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi kohtu otsus, mis on tehtud direktiivi vale tõlgendamise ja/või esitamise tulemusena, mistõttu võib sellise kohtuotsuse jätta kohaldamata teine kohtukoosseis, kellel on palutud lahendada teist vaidlust, mis tugineb küll samasisulisele õigussuhtele, kuid milles nõutav juurdemakse on oma olemuselt teistsugune, kui selles kohtuasjas, mille kohta kohtuotsus on tehtud? |
| --- | --- |

2.

Kas direktiivi 97/13/EÜ, võttes arvesse Euroopa Kohtu 18. septembri 2003. aasta otsust liidetud kohtuasjades C-292/01 ja C-293/01 ning 21. veebruari 2008. aasta otsust kohtuasjas C-296/06, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi kohtu otsus, mis on tehtud direktiivi vale tõlgendamise ja/või esitamise tulemusena, mistõttu võib sellise kohtuotsuse jätta kohaldamata teine kohtukoosseis, kellel on palutud lahendada teist vaidlust, mis tugineb küll samasisulisele õigussuhtele, kuid milles nõutav juurdemakse on oma olemuselt teistsugune, kui selles kohtuasjas, mille kohta kohtuotsus on tehtud?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. aprilli 1997. aasta direktiiv 97/13/EÜ telekommunikatsiooniteenuste valdkonna üldlubade ja individuaalsete litsentside ühise raamistiku kohta (EÜT 1997, L 117, lk 15).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/5 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/5

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 21. jaanuaril 2019 — CV versus Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

(kohtuasi C-37/19)

(2019/C 182/07)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: CV

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2003/88 (1) artikli 7 lõiget 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 31 lõiget 2 tuleb — ka neid eraldi vaadeldes — tõlgendada nii, et liikmesriigi õigusnormid või tavad, mis näevad ette, et kui töötaja ei ole saanud põhipuhkust enne töösuhte lõppemist kasutada tööandja õigusvastase teo tõttu (töölepingu ülesütlemise tõttu, mille liikmeriigi kohus on kohtuotsusega lõplikult tuvastanud, millega kaasneb tagasiulatuv töösuhte taastamine), ei teki tööandja teo ja sellele järgneva ennistamise vahelise ajavahemiku eest õigust väljatöötatud ja kasutamata jäänud põhipuhkuse (ja nn „kaotatud riigipühade“, oma laadilt ja funktsioonilt põhipuhkusega samaväärse õigusliku institutsiooni) rahalisele hüvitamisele, on nende liidu sätetega vastuolus?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta (ELT 2003, L 299, lk 9; ELT eriväljaanne 05/04, lk 381).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/6 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/6

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di Lanciano, Ecolan SpA

(kohtuasi C-89/19)

(2019/C 182/08)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Rieco SpA

Vastustajad: Comune di Lanciano, Ecolan SpA

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt avalik-õiguslike asutuste vaba haldamise põhimõttega ja põhimõttega, mille kohaselt peab avalik-õiguslike asutuste huvides olevate teenuste osutamise tagamise ja haldamise eri viiside vahel valitsema sisuline samaväärsus) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigihangete seadustiku (codice dei contratti pubblici) artikli 192 lõige 2 ja 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 50), mille kohaselt tehakse in house tehinguid teise võimalusena ja erandkorras võrreldes lepingu sõlmimistega hanke tulemusena: i) lubades teenuste osutamise nii tagada üksnes asjaomase turu tõendatud tõrke korral ning ii) kohustades haldusasutust, kes kavatseb teenuse osutamise tagada nii, et delegeerib volitused mõnele oma organile, siiski esitama konkreetsed põhjendused, kuidas saab avalikkus sellest kasu? |
| --- | --- |

1.

Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt avalik-õiguslike asutuste vaba haldamise põhimõttega ja põhimõttega, mille kohaselt peab avalik-õiguslike asutuste huvides olevate teenuste osutamise tagamise ja haldamise eri viiside vahel valitsema sisuline samaväärsus) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigihangete seadustiku (codice dei contratti pubblici) artikli 192 lõige 2 ja 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 50), mille kohaselt tehakse in house tehinguid teise võimalusena ja erandkorras võrreldes lepingu sõlmimistega hanke tulemusena: i) lubades teenuste osutamise nii tagada üksnes asjaomase turu tõendatud tõrke korral ning ii) kohustades haldusasutust, kes kavatseb teenuse osutamise tagada nii, et delegeerib volitused mõnele oma organile, siiski esitama konkreetsed põhjendused, kuidas saab avalikkus sellest kasu?

| 2. | Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt direktiivi 2014/24/EL (1) artikli 12 lõikega 3, mis käsitleb in house tehinguid mitme avaliku sektori hankija vahelise sarnase ühiskontrolli režiimis) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigi osalusega äriühingute seadustiku — 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 175 — artikli 4 lõige 1), mis ei võimalda haldusasutusel üksuses, mis kuulub ka teistele haldusasutustele, omandada osalust (mis küll ei taga kontrolli või hääleõigust), kui see haldusasutus kavatseb siiski tulevikus omandada ühiskontrolli positsiooni ja seega võimaluse sõlmida otselepinguid üksusega, mis kuulub mitmele haldusasutusele? |
| --- | --- |

2.

Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt direktiivi 2014/24/EL (1) artikli 12 lõikega 3, mis käsitleb in house tehinguid mitme avaliku sektori hankija vahelise sarnase ühiskontrolli režiimis) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigi osalusega äriühingute seadustiku — 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 175 — artikli 4 lõige 1), mis ei võimalda haldusasutusel üksuses, mis kuulub ka teistele haldusasutustele, omandada osalust (mis küll ei taga kontrolli või hääleõigust), kui see haldusasutus kavatseb siiski tulevikus omandada ühiskontrolli positsiooni ja seega võimaluse sõlmida otselepinguid üksusega, mis kuulub mitmele haldusasutusele?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/7 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/7

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di Ortona, Ecolan SpA

(kohtuasi C-90/19)

(2019/C 182/09)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Rieco SpA

Vastustajad: Comune di Ortona, Ecolan SpA

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt avalik-õiguslike asutuste vaba haldamise põhimõttega ja põhimõttega, mille kohaselt peab avalik-õiguslike asutuste huvides olevate teenuste osutamise tagamise ja haldamise eri viiside vahel valitsema sisuline samaväärsus) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigihangete seadustiku (codice dei contratti pubblici) artikli 192 lõige 2 ja 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 50), mille kohaselt tehakse in house tehinguid teise võimalusena ja erandkorras võrreldes lepingu sõlmimistega hanke tulemusena: i) lubades teenuste osutamise nii tagada üksnes asjaomase turu tõendatud tõrke korral ning ii) kohustades haldusasutust, kes kavatseb teenuse osutamise tagada nii, et delegeerib volitused mõnele oma organile, siiski esitama konkreetsed põhjendused, kuidas saab avalikkus sellest kasu? |
| --- | --- |

1.

Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt avalik-õiguslike asutuste vaba haldamise põhimõttega ja põhimõttega, mille kohaselt peab avalik-õiguslike asutuste huvides olevate teenuste osutamise tagamise ja haldamise eri viiside vahel valitsema sisuline samaväärsus) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigihangete seadustiku (codice dei contratti pubblici) artikli 192 lõige 2 ja 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 50), mille kohaselt tehakse in house tehinguid teise võimalusena ja erandkorras võrreldes lepingu sõlmimistega hanke tulemusena: i) lubades teenuste osutamise nii tagada üksnes asjaomase turu tõendatud tõrke korral ning ii) kohustades haldusasutust, kes kavatseb teenuse osutamise tagada nii, et delegeerib volitused mõnele oma organile, siiski esitama konkreetsed põhjendused, kuidas saab avalikkus sellest kasu?

| 2. | Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt direktiivi 2014/24/EL (1) artikli 12 lõikega 3, mis käsitleb in house tehinguid mitme avaliku sektori hankija vahelise sarnase ühiskontrolli režiimis) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigi osalusega äriühingute seadustiku — 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 175 — artikli 4 lõige 1), mis ei võimalda haldusasutusel üksuses, mis kuulub ka teistele haldusasutustele, omandada osalust (mis küll ei taga kontrolli või hääleõigust), kui see haldusasutus kavatseb siiski tulevikus omandada ühiskontrolli positsiooni ja seega võimaluse sõlmida otselepinguid üksusega, mis kuulub mitmele haldusasutusele? |
| --- | --- |

2.

Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt direktiivi 2014/24/EL (1) artikli 12 lõikega 3, mis käsitleb in house tehinguid mitme avaliku sektori hankija vahelise sarnase ühiskontrolli režiimis) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigi osalusega äriühingute seadustiku — 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 175 — artikli 4 lõige 1), mis ei võimalda haldusasutusel üksuses, mis kuulub ka teistele haldusasutustele, omandada osalust (mis küll ei taga kontrolli või hääleõigust), kui see haldusasutus kavatseb siiski tulevikus omandada ühiskontrolli positsiooni ja seega võimaluse sõlmida otselepinguid üksusega, mis kuulub mitmele haldusasutusele?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/8 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/8

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Rieco SpA versus Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA

(kohtuasi C-91/19)

(2019/C 182/10)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Rieco SpA

Vastustajad: Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt avalik-õiguslike asutuste vaba haldamise põhimõttega ja põhimõttega, mille kohaselt peab avalik-õiguslike asutuste huvides olevate teenuste osutamise tagamise ja haldamise eri viiside vahel valitsema sisuline samaväärsus) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigihangete seadustiku (codice dei contratti pubblici) artikli 192 lõige 2 ja 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 50), mille kohaselt tehakse in house tehinguid teise võimalusena ja erandkorras võrreldes lepingu sõlmimistega hanke tulemusena: i) lubades teenuste osutamise nii tagada üksnes asjaomase turu tõendatud tõrke korral ning ii) kohustades haldusasutust, kes kavatseb teenuse osutamise tagada nii, et delegeerib volitused mõnele oma organile, siiski esitama konkreetsed põhjendused, kuidas saab avalikkus sellest kasu? |
| --- | --- |

1.

Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt avalik-õiguslike asutuste vaba haldamise põhimõttega ja põhimõttega, mille kohaselt peab avalik-õiguslike asutuste huvides olevate teenuste osutamise tagamise ja haldamise eri viiside vahel valitsema sisuline samaväärsus) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigihangete seadustiku (codice dei contratti pubblici) artikli 192 lõige 2 ja 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 50), mille kohaselt tehakse in house tehinguid teise võimalusena ja erandkorras võrreldes lepingu sõlmimistega hanke tulemusena: i) lubades teenuste osutamise nii tagada üksnes asjaomase turu tõendatud tõrke korral ning ii) kohustades haldusasutust, kes kavatseb teenuse osutamise tagada nii, et delegeerib volitused mõnele oma organile, siiski esitama konkreetsed põhjendused, kuidas saab avalikkus sellest kasu?

| 2. | Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt direktiivi 2014/24/EL (1) artikli 12 lõikega 3, mis käsitleb in house tehinguid mitme avaliku sektori hankija vahelise sarnase ühiskontrolli režiimis) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigi osalusega äriühingute seadustiku — 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 175 — artikli 4 lõige 1), mis ei võimalda haldusasutusel üksuses, mis kuulub ka teistele haldusasutustele, omandada osalust (mis küll ei taga kontrolli või hääleõigust), kui see haldusasutus kavatseb siiski tulevikus omandada ühiskontrolli positsiooni ja seega võimaluse sõlmida otselepinguid üksusega, mis kuulub mitmele haldusasutusele? |
| --- | --- |

2.

Kas Euroopa Liidu õigusega (ning täpsemalt direktiivi 2014/24/EL (1) artikli 12 lõikega 3, mis käsitleb in house tehinguid mitme avaliku sektori hankija vahelise sarnase ühiskontrolli režiimis) on vastuolus riigisisesed õigusnormid (nagu riigi osalusega äriühingute seadustiku — 2016. aasta seadusandlik dekreet nr 175 — artikli 4 lõige 1), mis ei võimalda haldusasutusel üksuses, mis kuulub ka teistele haldusasutustele, omandada osalust (mis küll ei taga kontrolli või hääleõigust), kui see haldusasutus kavatseb siiski tulevikus omandada ühiskontrolli positsiooni ja seega võimaluse sõlmida otselepinguid üksusega, mis kuulub mitmele haldusasutusele?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/9 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/9

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 5. veebruaril 2019 — Burgo Group SpA versus Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

(kohtuasi C-92/19)

(2019/C 182/11)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Burgo Group SpA

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas direktiiviga 2004/8/EÜ (1) (eelkõige selle artikliga 12) on vastuolus see, kui tõlgendada seadusandliku dekreedi nr 20/2007 artikleid 3 ja 6 nii, et selle alusel võidakse tunnustada seadusandliku dekreedis nr 79/1999 ette nähtud soodustuste (eelkõige soodustuste, mis on ette nähtud artiklis 11 ja Autorità per l’energia elettrica ed il gas (elektrienergia- ja gaasiamet) 19. märtsi 2002. aasta otsuses nr 42/02, millega eespool nimetatud sätet rakendati) saamise õigust ka mittetõhusate elektrienergia- ja soojuse koostootmisjaamade puhul ja seda ka pärast 31. detsembrit 2010? |
| --- | --- |

1.

Kas direktiiviga 2004/8/EÜ (1) (eelkõige selle artikliga 12) on vastuolus see, kui tõlgendada seadusandliku dekreedi nr 20/2007 artikleid 3 ja 6 nii, et selle alusel võidakse tunnustada seadusandliku dekreedis nr 79/1999 ette nähtud soodustuste (eelkõige soodustuste, mis on ette nähtud artiklis 11 ja Autorità per l’energia elettrica ed il gas (elektrienergia- ja gaasiamet) 19. märtsi 2002. aasta otsuses nr 42/02, millega eespool nimetatud sätet rakendati) saamise õigust ka mittetõhusate elektrienergia- ja soojuse koostootmisjaamade puhul ja seda ka pärast 31. detsembrit 2010?

| 2. | Kas ELTL artikliga 107 on vastuolus see, kui tõlgendada seadusandliku dekreedi nr 20/2007 artikleid 3 ja 6 eelnevas küsimuses a nimetatud tähenduses, kuna nii tõlgendatuna võivad need sätted ette näha „riigiabi“ ja seega olla vastuolus vaba konkurentsi põhimõttega? |
| --- | --- |

2.

Kas ELTL artikliga 107 on vastuolus see, kui tõlgendada seadusandliku dekreedi nr 20/2007 artikleid 3 ja 6 eelnevas küsimuses a nimetatud tähenduses, kuna nii tõlgendatuna võivad need sätted ette näha „riigiabi“ ja seega olla vastuolus vaba konkurentsi põhimõttega?

| 3. | Küsimustes a ja b esitatut silmas pidades ja arvestades apellandi poolt otsesõnu märgitut: Kas liidu õiguses ette nähtud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõttega on kooskõlas liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad jätkuda ka mittetõhusa elektrienergia- ja soojuse koostootmise toetuskavadel 31. detsembrini 2015; see võib olla Itaalia õiguse tõlgendus 3. märtsi 2011. aasta seadusandliku dekreedi nr 28 artikli 25 lõike 11 punkti c alapunkti 1 alusel, millega tühistatakse seadusandliku dekreedi nr 79/1999 artikli 11 eespool nimetatud sätted alates 1. jaanuarist 2016 või nüüd alates 19. juulist 2014 (vastavalt 4. juuli 2014. aasta seadusandliku dekreedi nr 102 artikli 10 lõikele 15)? |
| --- | --- |

3.

Küsimustes a ja b esitatut silmas pidades ja arvestades apellandi poolt otsesõnu märgitut: Kas liidu õiguses ette nähtud võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõttega on kooskõlas liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad jätkuda ka mittetõhusa elektrienergia- ja soojuse koostootmise toetuskavadel 31. detsembrini 2015; see võib olla Itaalia õiguse tõlgendus 3. märtsi 2011. aasta seadusandliku dekreedi nr 28 artikli 25 lõike 11 punkti c alapunkti 1 alusel, millega tühistatakse seadusandliku dekreedi nr 79/1999 artikli 11 eespool nimetatud sätted alates 1. jaanuarist 2016 või nüüd alates 19. juulist 2014 (vastavalt 4. juuli 2014. aasta seadusandliku dekreedi nr 102 artikli 10 lõikele 15)?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta direktiiv 2004/8/EÜ soojus- ja elektrienergia koostootmise stimuleerimiseks siseturu kasuliku soojuse nõudluse alusel, millega muudetakse direktiivi 92/42/EMÜ (ELT 2004, L 52, lk 50; ELT eriväljaanne 12/03, lk 3).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/10 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/10

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 6. veebruaril 2019 — San Domenico Vetraria SpA versus Agenzia delle Entrate

(kohtuasi C-94/19)

(2019/C 182/12)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: San Domenico Vetraria SpA

Vastustaja: Agenzia delle Entrate

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (1), artikleid 2 ja 6 ning neutraalse maksustamise põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusaktid, mille kohaselt ei kohaldata käibemaksu kontrolliva äriühingu teenuste või töötajate lähetamiste suhtes, millega seoses hüvitab kontrollitav äriühing ainult vastava kulu?

---

(1)  Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT 1977, L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/11 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/11

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 6. veebruaril 2019 — Agenzia delle Dogane versus Silcompa SpA

(kohtuasi C-95/19)

(2019/C 182/13)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Agenzia delle Dogane

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Silcompa SpA

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu direktiivi 76/308/EMÜ (1) vastastikuse abi kohta Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvatest meetmetest tulenevate nõuete ning põllumajandusmaksude ja tollimaksude sissenõudmisel (nõukogu direktiiviga 2001/44/EÜ (2) muudetud redaktsioonis) artikli 12 lõiget 3 koostoimes nõukogu direktiivi 92/12/EMÜ (3) aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta artikliga 20 võib tõlgendada nii, et sissenõudmiseks võetud täitemeetmeid puudutavas kohtuasjas võib arutamisele võtta eeldatava (kauba tegelikult tarbimisse lubamise) koha, kus eeskirjade rikkumine või eiramine tegelikult toime pandi, ja kui, siis mis piires — olukorras, kus nagu käesolevas kohtuasjas on nii abistamist taotlev kui ka taotluse saanud riik esitanud maksumaksjale sõltumatult sama nõude, mis põhineb ühtedel ja samadel eksporditoimingutel, ning taotluse saanud riigis on korraga menetluses nii riigisiseselt esitatud nõue kui ka teise riigi huvides tehtavaid sissenõudmistoiminguid puudutav kohtuasi, kusjuures sellel kindlakstegemisel on abistamistaotlust ja seega ka kõiki täitemeetmeid tõkestav toime?

---

(1)  Nõukogu 15. märtsi 1976. aasta direktiiv 76/308/EMÜ vastastikuse abi kohta Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvatest meetmetest tulenevate nõuete ning põllumajandusmaksude ja tollimaksude sissenõudmisel (EÜT 1976, L 73, lk 18; ELT eriväljaanne 02/02, lk 44).

(2)  Nõukogu 15. juuni 2001. aasta direktiiv 2001/44/EÜ, millega muudetakse direktiivi 76/308/EMÜ, vastastikuse abi kohta Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvatest meetmetest tulenevate nõuete ning põllumajandusmaksude ja tollimaksude sissenõudmisel ning seoses käibemaksuga ja teatavate aktsiisimaksudega (EÜT 2001, L 175, lk 17; ELT eriväljaanne 02/12, lk 27).

(3)  Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiiv 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (EÜT 1992, L 76, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 179).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/11 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/11

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Düsseldorf (Saksamaa) 8. veebruaril 2019 — Pfeifer& Langen GmbH & Co. KG versus Hauptzollamt Köln

(kohtuasi C-97/19)

(2019/C 182/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Pfeifer& Langen GmbH & Co. KG

Vastustaja: Hauptzollamt Köln

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (1), millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 78 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellisel juhul nagu põhikohtuasjas tuleb tollideklaratsiooni kontrollida ja teha selles parandus nii, et deklarandi andmed asendatakse selle isikuga andmetega, kellele on väljastatud asjaomase kauba impordilitsents ja keda esindab isik, kes oli tollideklaratsioonis märgitud deklarandina ja kes esitas tolliasutusele impordilitsentsi omaniku volikirja?

---

(1)  EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/12 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/12

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus versus Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

(kohtuasi C-109/19)

(2019/C 182/15)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus

Vastustajad apellatsioonimenetluses: Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

Eelotsuse küsimus

Kas liikmesriigi õigusnormid (nagu Itaalia riigihangete seadustiku (Codice dei contratti pubblici) artikli 83 lõige 9, artikli 95 lõige 10 ja artikli 97 lõige 5), mille kohaselt toob see, kui avalikus hankemenetluses osalev pakkuja jätab tööjõukulud ja tööohutuskulud märkimata, igal juhul kaasa tema hankemenetlusest kõrvalejätmise, ilma et sellel pakkujal lubataks hiljem kasutada nn „selgitamise ja täiendamise“ võimalust, on Euroopa Liidu õigusnormidega (eriti õiguspärase ootuse põhimõtte, õiguskindluse põhimõtte, liikumisvabaduse põhimõtte, asutamisvabaduse põhimõtte ja teenuste osutamise vabaduse põhimõttega) vastuolus ka juhul, kui selle teabe esitamise kohustus tuleneb piisavalt selgetest ja arusaadavatest sätetest, olenemata asjaolust, et hanketeates ei ole täpse teabe andmise kohustusele, mis eelnimetatud seadusest tuleneb, teavet sõnaselgelt viidatud?

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/13 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/13

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus versus Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

(kohtuasi C-110/19)

(2019/C 182/16)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus

Vastustajad apellatsioonimenetluses: Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

Eelotsuse küsimus

Kas liikmesriigi õigusnormid (nagu Itaalia riigihangete seadustiku (Codice dei contratti pubblici) artikli 83 lõige 9, artikli 95 lõige 10 ja artikli 97 lõige 5), mille kohaselt toob see, kui avalikus hankemenetluses osalev pakkuja jätab tööjõukulud ja tööohutuskulud märkimata, igal juhul kaasa tema hankemenetlusest kõrvalejätmise, ilma et sellel pakkujal lubataks hiljem kasutada nn „selgitamise ja täiendamise“ võimalust, on Euroopa Liidu õigusnormidega (eriti õiguspärase ootuse põhimõtte, õiguskindluse põhimõtte, liikumisvabaduse põhimõtte, asutamisvabaduse põhimõtte ja teenuste osutamise vabaduse põhimõttega) vastuolus ka juhul, kui selle teabe esitamise kohustus tuleneb piisavalt selgetest ja arusaadavatest sätetest, olenemata asjaolust, et hanketeates ei ole täpse teabe andmise kohustusele, mis eelnimetatud seadusest tuleneb, teavet sõnaselgelt viidatud?

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/14 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/14

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 11. veebruaril 2019 — Industria Italiana Autobus SpA versus Comune di Palermo

(kohtuasi C-111/19)

(2019/C 182/17)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Industria Italiana Autobus SpA

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Comune di Palermo

Eelotsuse küsimus

Kas liikmesriigi õigusnormid (nagu Itaalia riigihangete seadustiku (Codice dei contratti pubblici) artikli 83 lõige 9, artikli 95 lõige 10 ja artikli 97 lõige 5), mille kohaselt toob see, kui avalikus hankemenetluses osalev pakkuja jätab tööjõukulud ja tööohutuskulud märkimata, igal juhul kaasa tema hankemenetlusest kõrvalejätmise, ilma et sellel pakkujal lubataks hiljem kasutada nn „selgitamise ja täiendamise“ võimalust, on Euroopa Liidu õigusnormidega (eriti õiguspärase ootuse põhimõtte, õiguskindluse põhimõtte, liikumisvabaduse põhimõtte, asutamisvabaduse põhimõtte ja teenuste osutamise vabaduse põhimõttega) vastuolus ka juhul, kui selle teabe esitamise kohustus tuleneb piisavalt selgetest ja arusaadavatest sätetest, olenemata asjaolust, et hanketeates ei ole täpse teabe andmise kohustusele, mis eelnimetatud seadusest tuleneb, teavet sõnaselgelt viidatud?

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/14 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/14

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 18. veebruaril 2019 — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania versus Assessorato della Salute della Regione Siciliana

(kohtuasi C-128/19)

(2019/C 182/18)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas EÜ artiklite 87 ja 88 — praeguste ELTL artiklite 107 ja 108 — kohaselt ning vastavalt ühenduse suunistele põllumajandussektoris antava riigiabi kohta, mis on sätestatud Euroopa Komisjoni teatises 2000/C 28/02 (avaldatud Euroopa Ühenduste Teatajas, 1.2.2000), on Sitsiilia maakonna 22. detsembri 2005. aasta seaduse nr [19] artikli 25 lõikes 16 sätestatu — „5. juuni 1989. aasta maakondliku seaduse nr 12 artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on 23. detsembri 2000. aasta maakondliku seaduse nr 32 artikli 134 alusel ja kohaselt lubatud kulutada 20 000 000 eurot nendeks summadeks, mis tuleb kohalikel tervishoiuasutustel maksta omanikele, kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid ajavahemikul 2000–2006 kiire levikuga nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele veterinaaridele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel. Käesolevas lõikes nimetatud eesmärkidele on 2005. eelarveaastal lubatud kulutada 10 000 000 eurot (UPB 10.3.1.3.2, peatükk 417702). Seoses edasiste eelarveaastatega toimitakse 27. aprilli 1999. aasta maakondliku seaduse nr 10 hilisemaid muudatusi ja täiendusi sisaldava redaktsiooni artikli 3 lõike 2 punkti i kohaselt“ — riigiabi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, andes eelise teatud ettevõtjatele või soodustades teatud kaupade tootmist? |
| --- | --- |

1.

Kas EÜ artiklite 87 ja 88 — praeguste ELTL artiklite 107 ja 108 — kohaselt ning vastavalt ühenduse suunistele põllumajandussektoris antava riigiabi kohta, mis on sätestatud Euroopa Komisjoni teatises 2000/C 28/02 (avaldatud Euroopa Ühenduste Teatajas, 1.2.2000), on Sitsiilia maakonna 22. detsembri 2005. aasta seaduse nr [19] artikli 25 lõikes 16 sätestatu — „5. juuni 1989. aasta maakondliku seaduse nr 12 artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on 23. detsembri 2000. aasta maakondliku seaduse nr 32 artikli 134 alusel ja kohaselt lubatud kulutada 20 000 000 eurot nendeks summadeks, mis tuleb kohalikel tervishoiuasutustel maksta omanikele, kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid ajavahemikul 2000–2006 kiire levikuga nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele veterinaaridele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel. Käesolevas lõikes nimetatud eesmärkidele on 2005. eelarveaastal lubatud kulutada 10 000 000 eurot (UPB 10.3.1.3.2, peatükk 417702). Seoses edasiste eelarveaastatega toimitakse 27. aprilli 1999. aasta maakondliku seaduse nr 10 hilisemaid muudatusi ja täiendusi sisaldava redaktsiooni artikli 3 lõike 2 punkti i kohaselt“ — riigiabi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, andes eelise teatud ettevõtjatele või soodustades teatud kaupade tootmist?

| 2. | Kas hoolimata sellest, et Sitsiilia maakonna 22. detsembri 2005. aasta seaduse nr 19 artikli 25 lõikes 16 sätestatu — „5. juuni 1989. aasta maakondliku seaduse nr 12 artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on 23. detsembri 2000. aasta maakondliku seaduse nr 32 artikli 134 alusel ja kohaselt lubatud kulutada 20 000 000 eurot nendeks summadeks, mis tuleb kohalikel tervishoiuasutustel maksta omanikele, kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid ajavahemikul 2000–2006 kiire levikuga nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele veterinaaridele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel. Käesolevas lõikes nimetatud eesmärkidele on 2005. eelarveaastal lubatud kulutada 10 000 000 eurot (UPB 10.3.1.3.2, peatükk 417702). Seoses edasiste eelarveaastatega toimitakse 27. aprilli 1999. aasta maakondliku seaduse nr 10 hilisemaid muudatusi ja täiendusi sisaldava redaktsiooni artikli 3 lõike 2 punkti i kohaselt“ — võib põhimõtteliselt olla riigiabi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, andes eelise teatud ettevõtjatele või soodustades teatud kaupade tootmist, saab siiski kõne alla tulla, et see on EÜ artiklitega 87 ja 88 — praeguste ELTL artiklitega 107 ja 108 — kooskõlas, pidades silmas põhjuseid, mille alusel Euroopa Komisjon leidis 6. detsembri 2002. aasta otsuses C(2002)4786, et tingimuste korral, mis on ette nähtud ühenduse suunistes põllumajandussektoris antava riigiabi kohta, mis sätestati Euroopa Komisjoni teatises 2000/C 28/02 (avaldatud Euroopa Ühenduste Teatajas, 1.2.2000), on analoogilise sisuga õigusnormid, mis on sätestatud Sitsiilia maakonna seaduse 40/1997 artiklis 11 ja maakondliku seaduse 22/1999 artiklis 7, EÜ artiklitega 87 ja 88 kooskõlas? |
| --- | --- |

2.

Kas hoolimata sellest, et Sitsiilia maakonna 22. detsembri 2005. aasta seaduse nr 19 artikli 25 lõikes 16 sätestatu — „5. juuni 1989. aasta maakondliku seaduse nr 12 artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on 23. detsembri 2000. aasta maakondliku seaduse nr 32 artikli 134 alusel ja kohaselt lubatud kulutada 20 000 000 eurot nendeks summadeks, mis tuleb kohalikel tervishoiuasutustel maksta omanikele, kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid ajavahemikul 2000–2006 kiire levikuga nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele veterinaaridele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel. Käesolevas lõikes nimetatud eesmärkidele on 2005. eelarveaastal lubatud kulutada 10 000 000 eurot (UPB 10.3.1.3.2, peatükk 417702). Seoses edasiste eelarveaastatega toimitakse 27. aprilli 1999. aasta maakondliku seaduse nr 10 hilisemaid muudatusi ja täiendusi sisaldava redaktsiooni artikli 3 lõike 2 punkti i kohaselt“ — võib põhimõtteliselt olla riigiabi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, andes eelise teatud ettevõtjatele või soodustades teatud kaupade tootmist, saab siiski kõne alla tulla, et see on EÜ artiklitega 87 ja 88 — praeguste ELTL artiklitega 107 ja 108 — kooskõlas, pidades silmas põhjuseid, mille alusel Euroopa Komisjon leidis 6. detsembri 2002. aasta otsuses C(2002)4786, et tingimuste korral, mis on ette nähtud ühenduse suunistes põllumajandussektoris antava riigiabi kohta, mis sätestati Euroopa Komisjoni teatises 2000/C 28/02 (avaldatud Euroopa Ühenduste Teatajas, 1.2.2000), on analoogilise sisuga õigusnormid, mis on sätestatud Sitsiilia maakonna seaduse 40/1997 artiklis 11 ja maakondliku seaduse 22/1999 artiklis 7, EÜ artiklitega 87 ja 88 kooskõlas?

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/15 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/15

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 19. veebruaril 2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri versus BV

(kohtuasi C-129/19)

(2019/C 182/19)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Vastustaja: BV

Eelotsuse küsimused

Euroopa Liidu Kohtul palutakse öelda (põhikohtuasja asjaoludel, milleks on kahju hüvitamise nõue, mille esitas püsivalt Itaalias elav Itaalia kodanik riigi kui seadusandja vastu sellepärast, et viimane jättis üle võtmata ja/või ei võtnud nõuetekohaselt üle ja/või ei võtnud täielikult üle liikmesriikidele nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivis 2004/80/EÜ (1), mis käsitleb kuriteoohvritele hüvitise maksmist, ette nähtud kohustusi ja konkreetselt selle artikli 12 lõikes 2 sätestatud kohustust kehtestada 1. juuliks 2005 (nagu on ette nähtud järgneva artikli 18 lõikes 1) üldine hüvitisskeem, mis tagab õiglase ja asjakohase hüvitise kõikide tahtlike vägivallakuritegude ohvritele (sh seksuaalkuritegu, mille ohver oli kassaator) juhul, kui neil ei ole võimalik saavutada seda, et otseselt vastutavad isikud kantud kahju täielikult hüvitavad):

| 1) | kas juhul, kui nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/80/EÜ, mis käsitleb kuriteoohvritele hüvitise maksmist, — mis ei ole vahetult kohaldatav — ei ole riigisisesesse õiguskorda üle võetud õigeaegselt (ja/või täielikult) osas, mis puudutab sellega ette nähtud vägivallakuritegude ohvritele kahju hüvitamise süsteemi kehtestamist, mis tekitab liikmesriigile kohustuse hüvitada kahju piiriülestele isikutele, kellele see direktiiv on ainult adresseeritud, vastavalt Euroopa Kohtu praktikast (nende hulgas kohtuotsused Francovich ning Brasserie du Pecheur ja Factortame III) tulenevatele põhimõtetele, kohustab [Euroopa Liidu] õigus ette nägema liikmesriigi samalaadse vastutuse mittepiiriüleste isikute (st selles riigis elavate isikute) suhtes, kes ei ole direktiivi rakendamisest saadava kasu otsesed adressaadid, kuid kes selleks, et vältida võrdse kohtlemise/diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumist [Euroopa Liidu] õiguses, oleksid — kui direktiiv oleks üle võetud õigeaegselt ja täielikult — pidanud ja võinud kasu saada selle direktiivi (st eespool nimetatud hüvitisskeemi) kasuliku mõju laiendamisest;
  olenevalt vastusest eespool toodud küsimusele: |
| --- | --- |

1)

kas juhul, kui nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/80/EÜ, mis käsitleb kuriteoohvritele hüvitise maksmist, — mis ei ole vahetult kohaldatav — ei ole riigisisesesse õiguskorda üle võetud õigeaegselt (ja/või täielikult) osas, mis puudutab sellega ette nähtud vägivallakuritegude ohvritele kahju hüvitamise süsteemi kehtestamist, mis tekitab liikmesriigile kohustuse hüvitada kahju piiriülestele isikutele, kellele see direktiiv on ainult adresseeritud, vastavalt Euroopa Kohtu praktikast (nende hulgas kohtuotsused Francovich ning Brasserie du Pecheur ja Factortame III) tulenevatele põhimõtetele, kohustab [Euroopa Liidu] õigus ette nägema liikmesriigi samalaadse vastutuse mittepiiriüleste isikute (st selles riigis elavate isikute) suhtes, kes ei ole direktiivi rakendamisest saadava kasu otsesed adressaadid, kuid kes selleks, et vältida võrdse kohtlemise/diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumist [Euroopa Liidu] õiguses, oleksid — kui direktiiv oleks üle võetud õigeaegselt ja täielikult — pidanud ja võinud kasu saada selle direktiivi (st eespool nimetatud hüvitisskeemi) kasuliku mõju laiendamisest;

olenevalt vastusest eespool toodud küsimusele:

| 2) | kas siseministri 31. augusti 2017. aasta dekreediga (antud 7. juuli 2016. aasta seaduse nr 122 (Õigusnormid, millega võetakse kohustused, mis tulenevad Itaalia kuulumisest Euroopa Liitu; Euroopa seadus nr 2015-2016) ning selle hilisemate muudatuste (mis tehti 20. novembri 2017. aasta seaduse nr 167 artikliga 6 ja 30. detsembri 2018. aasta seaduse nr 145 artikli 1 lõigetega 593–596) artikli 11 lõike 3 alusel) tahtlike vägivallakuritegude (ja konkreetselt karistusseadustiku artiklis 609-bis seksuaalkuriteo ohvritele) kindlas summa 4800 eurot ette nähtud hüvitist võib pidada „ohvritele õiglaseks ja asjakohaseks hüvitiseks“, mis on nähtud ette direktiivi 2004/80 artikli 12 lõikes 2? |
| --- | --- |

2)

kas siseministri 31. augusti 2017. aasta dekreediga (antud 7. juuli 2016. aasta seaduse nr 122 (Õigusnormid, millega võetakse kohustused, mis tulenevad Itaalia kuulumisest Euroopa Liitu; Euroopa seadus nr 2015-2016) ning selle hilisemate muudatuste (mis tehti 20. novembri 2017. aasta seaduse nr 167 artikliga 6 ja 30. detsembri 2018. aasta seaduse nr 145 artikli 1 lõigetega 593–596) artikli 11 lõike 3 alusel) tahtlike vägivallakuritegude (ja konkreetselt karistusseadustiku artiklis 609-bis seksuaalkuriteo ohvritele) kindlas summa 4800 eurot ette nähtud hüvitist võib pidada „ohvritele õiglaseks ja asjakohaseks hüvitiseks“, mis on nähtud ette direktiivi 2004/80 artikli 12 lõikes 2?

---

(1)  Nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/80/EÜ, mis käsitleb kuriteoohvritele hüvitise maksmist (ELT 2004, L 261, lk 15; ELT eriväljaanne 19/07, lk 65).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/16 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/16

---

Euroopa Komisjoni 15. veebruaril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 13. detsembri 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-743/16 RENV: CX versus komisjon

(kohtuasi C-131/19 P)

(2019/C 182/20)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Berscheid, T. S. Bohr)

Teine menetlusosaline: CX

Apellandi nõuded

| — | Tühistada Üldkohtu 13. detsembri 2018. aasta otsus kohtuasjas T-743/16 RENV: CX vs. komisjon osas, milles sellega tühistati ametist kõrvaldamise distsiplinaarotsus; |
| --- | --- |

—

Tühistada Üldkohtu 13. detsembri 2018. aasta otsus kohtuasjas T-743/16 RENV: CX vs. komisjon osas, milles sellega tühistati ametist kõrvaldamise distsiplinaarotsus;

| — | saata asi hagi teiste väidete üle otsustamiseks tagasi Üldkohtule; |
| --- | --- |

—

saata asi hagi teiste väidete üle otsustamiseks tagasi Üldkohtule;

| — | otsustada kohtukulude jaotus edaspidi. |
| --- | --- |

—

otsustada kohtukulude jaotus edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide: ametnike personalieeskirjade IX lisa artiklite 4 ja 22 rikkumine, kuna on ebaõigesti tõlgendatud isiklikult kohalekutsumise õiguse ulatust

Esimese väite põhjenduseks esitatud argumendid on jagatud mitmesse osasse.

Esimese osaga väidab komisjon, et kohtuotsuses eirati õiguslikke kriteeriume, mida kohaldatakse, et hinnata ametniku võimetust kohale ilmuda; põhjendamiskohustust ja tõendamiskoormise norme.

Teise osaga väidab komisjon, et kohtuotsuses on ebaõigesti kohaldatud kooskõlaliste kaudsete tõendite kogumi mõistet selleks, et tõendada, et ametnik ei olnud võimeline ärakuulamistele kohale ilmuma, ning et Üldkohus ei analüüsinud täielikult asjakohaseid esitatud tõendeid.

Kolmanda osaga väidab komisjon, et kohtuotsuses on moonutatud esitatud tõendeid.

Teine väide: ametnike personalieeskirjade IX lisa artiklite 4 ja 22 rikkumine, kuna on ebaõigesti tõlgendatud õigust olla ära kuulatud kirjalikult või esindaja kaudu

Teise väite põhjendamiseks esitatud argumendid on jagatud kahte osasse.

Esimene osa puudutab seda, et on eiratud õiguslikke kriteeriume, mida kohaldatakse, et hinnata hageja võimetust esitada kirjalikult või esindaja kaudu oma seisukohad; rikutud on põhjendamiskohustust; eiratud on tõendamiskoormise norme osas, mis on seotud ametniku võimetusega ennast ärakuulamistel kaitsta, ning on ebaõigesti kohaldatud kooskõlaliste kaudsete tõendite kogumi mõistet.

Teine osa käsitleb põhjenduste vastuolulisust seoses ametniku võimetusega tagada enda kaitse.

Kolmas väide: põhjendamiskohustuse eiramine seoses tagajärgedega, mis on õiguse olla ära kuulatud rikkumisel

Üldkohus ei ole esitanud põhjendusi nende põhjuste kohta, miks ärakuulamata jätmisest tulenev menetlusnormi rikkumine toob kaasa vaidlustatud otsuse tühistamise.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/18 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/18

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 20. veebruaril 2019 — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A. versus Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) ja Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

(kohtuasi C-147/19)

(2019/C 182/21)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A.

Vastustajad: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) ja Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas direktiivide 92/100 (1) ja 2006/115 (2) artikli 8 lõikes 2 sätestatud mõiste „kommertseesmärkidel avaldatud fonogrammi reproduktsioon“ hõlmab kommertseesmärkidel avaldatud fonogrammi reprodutseerimist audiovisuaalsalvestisse, mis sisaldab audiovisuaalteose salvestust? |
| --- | --- |

1.

Kas direktiivide 92/100 (1) ja 2006/115 (2) artikli 8 lõikes 2 sätestatud mõiste „kommertseesmärkidel avaldatud fonogrammi reproduktsioon“ hõlmab kommertseesmärkidel avaldatud fonogrammi reprodutseerimist audiovisuaalsalvestisse, mis sisaldab audiovisuaalteose salvestust?

| 2. | Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas nende direktiivide artikli 8 lõikes 2 ette nähtud ühekordset õiglast tasu on kohustatud maksma teleringhäälinguorganisatsioon, mis kasutab mingit liiki üldsusele edastamiseks audiovisuaalsalvestist, mis sisaldab kinematograafilise või audiovisuaalse teose salvestust, millesse on reprodutseeritud kommertseesmärkidel avaldatud fonogramm? |
| --- | --- |

2.

Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas nende direktiivide artikli 8 lõikes 2 ette nähtud ühekordset õiglast tasu on kohustatud maksma teleringhäälinguorganisatsioon, mis kasutab mingit liiki üldsusele edastamiseks audiovisuaalsalvestist, mis sisaldab kinematograafilise või audiovisuaalse teose salvestust, millesse on reprodutseeritud kommertseesmärkidel avaldatud fonogramm?

---

(1)  Nõukogu 19. novembri 1992. aasta direktiiv 92/100/EMÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas (EÜT 1992, L 346, lk 61; ELT eriväljaanne 17/01, lk 120).

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiv 2006/115/EÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas (ELT 2006, L 376, lk 28).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/18 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/18

---

BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA 19. veebruaril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 11. detsembri 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-100/17: BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA versus komisjon

(kohtuasi C-148/19 P)

([...])

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellandid: BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA (esindajad: advokaadid J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, Q. Declève)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

Apellantide nõuded

| — | Tühistada Üldkohtu 11. detsembri 2018. aasta otsus BTB Holding Investments ja Duferco Participations Holding vs. komisjon (T-100/17); |
| --- | --- |

—

Tühistada Üldkohtu 11. detsembri 2018. aasta otsus BTB Holding Investments ja Duferco Participations Holding vs. komisjon (T-100/17);

| — | Saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse; |
| --- | --- |

—

Saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse;

| — | Mõista vastustajalt välja käesoleva menetluse kohtukulud ja Üldkohtus toimunud menetluse kohtukulud. |
| --- | --- |

—

Mõista vastustajalt välja käesoleva menetluse kohtukulud ja Üldkohtus toimunud menetluse kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Oma apellatsioonkaebuses kohtuotsuse T-100/17 peale väidavad apellandid, et vaidlustatud kohtuotsuses on Üldkohus rikkunud nende õigust õiglasele kohtumenetlusele, kui ta väitis, et „määramaks kindlaks, et komisjon on teinud ilmse hindamisvea, andes [majanduslikult keerulise] hinnangu faktidele, mis võivad põhjendada vaidlustatud otsuse tühistamist, peavad hageja esitatud tõendid olema piisavad, et kõnealuses otsuses faktidele antud hinnangult usutavust võtta“. Apellandid väidavad konkreetselt, et Üldkohus on rikkunud tõendamiskoormise ja menetlusliku võrdsuse põhimõtteid.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/19 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/19

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Köln (Saksamaa) 22. veebruaril 2019 — FZ versus DER Touristik GmbH

(kohtuasi C-153/19)

(2019/C 182/23)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Hageja: FZ

Kostja: DER Touristik GmbH

Eelotsuse küsimus

Kas reisihinna alandamise nõue, mille esitab reisija reisilepingule tuginedes reisikorraldaja vastu, kuna lennul esines selle hilinemise tõttu puudusi, on määruse nr 261/2004 (1) artiklis 12 viidatud lisahüvitise nõue, ja kas määruse artiklit 7 analoogia alusel kohaldades lennu hilinemise eest makstud hüvitise võib viidatud määruse artikli 12 kohasest lisahüvitise nõudest maha arvata?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT 2004, L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/20 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/20

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Saksamaa) 25. veebruaril 2019 — Jobcenter Krefel — Widerspruchsstelle versus JD

(kohtuasi C-181/19)

(2019/C 182/24)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Jobcenter Krefel — Widerspruchsstelle

Vastustaja: JD

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas liidu kodanike, kellel on määruse nr 492/2011 (1) artikli 10 alusel liikmesriigis elamise õigus, väljaarvamine sotsiaalabi saajate hulgast direktiivi 2004/38 (2) artikli 24 lõike 2 tähenduses on kooskõlas ELTL artiklis 18 koostoimes määruse nr 492/2011 artiklitega 7 ja 10 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega?






  a) | Kas sotsiaalabi direktiivi 2004/38 artikli 24 lõike 2 tähenduses on sotsiaalne soodustus määruse nr 492/2011 artikli 7 lõike 2 tähenduses? |
| --- | --- | --- |

1.

Kas liidu kodanike, kellel on määruse nr 492/2011 (1) artikli 10 alusel liikmesriigis elamise õigus, väljaarvamine sotsiaalabi saajate hulgast direktiivi 2004/38 (2) artikli 24 lõike 2 tähenduses on kooskõlas ELTL artiklis 18 koostoimes määruse nr 492/2011 artiklitega 7 ja 10 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega?

a)

Kas sotsiaalabi direktiivi 2004/38 artikli 24 lõike 2 tähenduses on sotsiaalne soodustus määruse nr 492/2011 artikli 7 lõike 2 tähenduses?

| b) | Kas direktiivi 2004/38 artikli 24 lõikes 2 sätestatud piirang on kohaldatav ELTL artiklis 18 koostoimes määruse nr 492/2011 artiklitega 7 ja 10 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõtte suhtes? |
| --- | --- |

b)

Kas direktiivi 2004/38 artikli 24 lõikes 2 sätestatud piirang on kohaldatav ELTL artiklis 18 koostoimes määruse nr 492/2011 artiklitega 7 ja 10 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõtte suhtes?

| 2. | Kas liidu kodanike väljaarvamine määruse nr 883/2004 (3) artikli 3 lõikes 3 ja artikli 70 lõikes 2 viidatud mitteosamakseliste rahaliste erihüvitiste saajate hulgast on kooskõlas ELTL artiklis 18 koostoimes määruse nr 883/2004 artikliga 4 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega, kui neil on määruse nr 492/2011 artikli 10 kohane liikmesriigis elamise õigus ja nad saavad sotsiaalkindlustus- või perehüvitist määruse nr 883/2004 artikli 3 lõike 1 tähenduses? |
| --- | --- |

2.

Kas liidu kodanike väljaarvamine määruse nr 883/2004 (3) artikli 3 lõikes 3 ja artikli 70 lõikes 2 viidatud mitteosamakseliste rahaliste erihüvitiste saajate hulgast on kooskõlas ELTL artiklis 18 koostoimes määruse nr 883/2004 artikliga 4 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega, kui neil on määruse nr 492/2011 artikli 10 kohane liikmesriigis elamise õigus ja nad saavad sotsiaalkindlustus- või perehüvitist määruse nr 883/2004 artikli 3 lõike 1 tähenduses?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määrus (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires (ELT 2011, L 141, lk 1).

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT 2004, L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).

(3)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT 2004, L 166, lk 1; ELT eriväljaanne 05/05, lk 71).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/21 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/21

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 26. veebruaril 2019 — Spenner GmbH & Co. KG versus Saksamaa Liitvabariik

(kohtuasi C-189/19)

(2019/C 182/25)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Spenner GmbH & Co. KG

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Saksamaa Liitvabariik

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks, (1) artikli 9 lõige 9 eeldab, et tegevkäitise võimsuse oluline suurenemine on toimunud võrdlusperioodil, mille on otsuse 2011/278/EL artikli 9 lõike 1 kohaselt määranud liikmesriik? |
| --- | --- |

1.

Kas komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks, (1) artikli 9 lõige 9 eeldab, et tegevkäitise võimsuse oluline suurenemine on toimunud võrdlusperioodil, mille on otsuse 2011/278/EL artikli 9 lõike 1 kohaselt määranud liikmesriik?

| 2. | Kas otsuse 2011/278/EL artikli 9 lõike 9 esimest lõiku koosmõjus lõikega 1 tuleb võimsuse olulise suurenemise korral tõlgendada nii, et 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 väldanud võrdlusperioodi varasema tootmistaseme määramisel tuleb jätta arvesse võtmata lisatud võimsusega varasem tootmistase, (isegi) kui võimsuse oluline suurenemine toimus võrdlusperioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2008? |
| --- | --- |

2.

Kas otsuse 2011/278/EL artikli 9 lõike 9 esimest lõiku koosmõjus lõikega 1 tuleb võimsuse olulise suurenemise korral tõlgendada nii, et 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010 väldanud võrdlusperioodi varasema tootmistaseme määramisel tuleb jätta arvesse võtmata lisatud võimsusega varasem tootmistase, (isegi) kui võimsuse oluline suurenemine toimus võrdlusperioodil 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2008?

| 3. | a) | Kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt:
  Kas otsuse 2011/278/EL artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädev asutus peab ise määrama, kas võtta aluseks võrdlusperiood 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2008 või võrdlusperiood 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010, või võib liikmesriik anda võrdlusperioodi valiku õiguse käitajale? |
| --- | --- | --- |

3.

a)

Kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt:

Kas otsuse 2011/278/EL artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädev asutus peab ise määrama, kas võtta aluseks võrdlusperiood 1. jaanuarist 2005 kuni 31. detsembrini 2008 või võrdlusperiood 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2010, või võib liikmesriik anda võrdlusperioodi valiku õiguse käitajale?

| b) | Kui liikmesriik võib anda valikuõiguse käitajale:
  Kas liikmesriik peab aluseks võtma võrdlusperioodi, mille varasem tootmistase on kõrgem, olgugi et liikmesriigi õiguse kohaselt võib käitaja võrdlusperioodide vahel vabalt valida ja teeb valiku madalama varasema tootmistasemega võrdlusperioodi kasuks? |
| --- | --- |

b)

Kui liikmesriik võib anda valikuõiguse käitajale:

Kas liikmesriik peab aluseks võtma võrdlusperioodi, mille varasem tootmistase on kõrgem, olgugi et liikmesriigi õiguse kohaselt võib käitaja võrdlusperioodide vahel vabalt valida ja teeb valiku madalama varasema tootmistasemega võrdlusperioodi kasuks?

| 4. | Kas komisjoni 24. jaanuari 2017. aasta otsust (EL) 2017/126, millega muudetakse otsust 2013/448/EL seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ (2) artikli 10a kohaselt kehtestatud ühtse sektoriülese paranduskoefitsiendiga, tuleb tõlgendada nii, et sektoriülest paranduskoefitsienti tuleb lubatud heitkoguse ühikutele, mis on eraldatud enne 1. märtsi 2017, kohaldada esialgses redaktsioonis, nagu see on aastateks 2013–2020 sätestatud otsuse 2013/448/EL artiklis 4 ja II lisas, ning kas pärast 28. veebruari 2017 täiendavalt eraldatud lubatud heitkoguse ühikute puhul tuleb seda paranduskoefitsienti kohtuotsuse põhjal kohaldada kõikidele aastateks 2013–2020 täiendavalt eraldatud lubatud heitkoguse ühikutele või ainult aastateks 2018–2020 täiendavalt eraldatud lubatud heitkoguse ühikutele? |
| --- | --- |

4.

Kas komisjoni 24. jaanuari 2017. aasta otsust (EL) 2017/126, millega muudetakse otsust 2013/448/EL seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ (2) artikli 10a kohaselt kehtestatud ühtse sektoriülese paranduskoefitsiendiga, tuleb tõlgendada nii, et sektoriülest paranduskoefitsienti tuleb lubatud heitkoguse ühikutele, mis on eraldatud enne 1. märtsi 2017, kohaldada esialgses redaktsioonis, nagu see on aastateks 2013–2020 sätestatud otsuse 2013/448/EL artiklis 4 ja II lisas, ning kas pärast 28. veebruari 2017 täiendavalt eraldatud lubatud heitkoguse ühikute puhul tuleb seda paranduskoefitsienti kohtuotsuse põhjal kohaldada kõikidele aastateks 2013–2020 täiendavalt eraldatud lubatud heitkoguse ühikutele või ainult aastateks 2018–2020 täiendavalt eraldatud lubatud heitkoguse ühikutele?

---

(1)  ELT 2011, L 130, lk 1.

(2)  ELT 2017, L 19, lk 93.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/22 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/22

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungari) 6. märtsil 2019 — TN versus Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

(kohtuasi C-210/19)

(2019/C 182/26)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: TN

Vastustaja: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas põhiõiguste harta artiklit 47 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/32/EL (1) (nn varjupaigamenetluse direktiiv) artiklit 31, võttes arvesse Euroopa inimõiguste ja põhiõiguste konventsiooni artiklites 6 ja 13 sätestatut, on võimalik tõlgendada selliselt, et liikmesriik on taganud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile ka siis, kui selle kohtutel ei ole lubatud muuta varjupaigamenetlustes tehtud otsuseid, vaid nad võivad need ainult kehtetuks tunnistada ning nõuda uue menetluse läbiviimist? |
| --- | --- |

1.

Kas põhiõiguste harta artiklit 47 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/32/EL (1) (nn varjupaigamenetluse direktiiv) artiklit 31, võttes arvesse Euroopa inimõiguste ja põhiõiguste konventsiooni artiklites 6 ja 13 sätestatut, on võimalik tõlgendada selliselt, et liikmesriik on taganud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile ka siis, kui selle kohtutel ei ole lubatud muuta varjupaigamenetlustes tehtud otsuseid, vaid nad võivad need ainult kehtetuks tunnistada ning nõuda uue menetluse läbiviimist?

| 2. | Kas põhiõiguste harta artiklit 47 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/32/EL (nn varjupaigamenetluse direktiiv) artiklit 31, arvestades jällegi Euroopa inimõiguste ja põhiõiguste konventsiooni artiklites 6 ja 13 sätestatut, on võimalik tõlgendada selliselt, et [nimetatud õigusnormidega] on kooskõlas sellised liikmesriigi õigusnormid, milles — olenemata igasugustest individuaalsetest asjaoludest ning arvestamata juhtumi eripärasid ja võimalikke tõendamisel tekkivaid raskusi — on kohtulike varjupaigamenetluste läbiviimiseks rangelt ette nähtud kokku ainult 60 päeva? |
| --- | --- |

2.

Kas põhiõiguste harta artiklit 47 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/32/EL (nn varjupaigamenetluse direktiiv) artiklit 31, arvestades jällegi Euroopa inimõiguste ja põhiõiguste konventsiooni artiklites 6 ja 13 sätestatut, on võimalik tõlgendada selliselt, et [nimetatud õigusnormidega] on kooskõlas sellised liikmesriigi õigusnormid, milles — olenemata igasugustest individuaalsetest asjaoludest ning arvestamata juhtumi eripärasid ja võimalikke tõendamisel tekkivaid raskusi — on kohtulike varjupaigamenetluste läbiviimiseks rangelt ette nähtud kokku ainult 60 päeva?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta (ELT 2013, L 180, lk 60).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/22 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/22

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 12. märtsil 2019 — XR versus Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

(kohtuasi C-218/19)

(2019/C 182/27)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: XR

Vastustajad: Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas põhimõttega, mille kohaselt loodi Euroopa Majandusühenduse asutamislepinguga, millest on pärast muutmisi saanud Euroopa Liidu toimimise leping, omaenda õiguskord, mis on integreeritud liikmesriikide õigussüsteemidesse ja mida nende kohtud on kohustatud kohaldama, on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt sõltub vabastamine advokaadi kutsealal tegutsema hakkamiseks üldiselt ette nähtud koolitus- ja diplominõudest tingimusest, et vabastuse taotleja peab tundma piisavalt hästi Prantsuse päritolu riigisisest õigust, välistades seega ainult Euroopa Liidu õiguse samasuguse tundmise arvesse võtmise? |
| --- | --- |

1.

Kas põhimõttega, mille kohaselt loodi Euroopa Majandusühenduse asutamislepinguga, millest on pärast muutmisi saanud Euroopa Liidu toimimise leping, omaenda õiguskord, mis on integreeritud liikmesriikide õigussüsteemidesse ja mida nende kohtud on kohustatud kohaldama, on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt sõltub vabastamine advokaadi kutsealal tegutsema hakkamiseks üldiselt ette nähtud koolitus- ja diplominõudest tingimusest, et vabastuse taotleja peab tundma piisavalt hästi Prantsuse päritolu riigisisest õigust, välistades seega ainult Euroopa Liidu õiguse samasuguse tundmise arvesse võtmise?

| 2. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 45 ja 49 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt vabastatakse advokaadina tegutsema hakkamiseks üldiselt ette nähtud koolitus- ja diplominõudest ainult sama liikmesriigi avalikus teenistuses töötanud, kes on teinud selles staatuses Prantsusmaal juriidilist tööd haldusasutuses või avalikus teenistuses või rahvusvahelises organisatsioonis, ning välistatakse selle vabastuse andmine Euroopa Liidu avalikus teenistuses töötajatele või töötanutele, kes on teinud selles staatuses juriidilist tööd ühes või mitmes Euroopa Liidu õiguse valdkonnas Euroopa Komisjonis? |
| --- | --- |

2.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 45 ja 49 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt vabastatakse advokaadina tegutsema hakkamiseks üldiselt ette nähtud koolitus- ja diplominõudest ainult sama liikmesriigi avalikus teenistuses töötanud, kes on teinud selles staatuses Prantsusmaal juriidilist tööd haldusasutuses või avalikus teenistuses või rahvusvahelises organisatsioonis, ning välistatakse selle vabastuse andmine Euroopa Liidu avalikus teenistuses töötajatele või töötanutele, kes on teinud selles staatuses juriidilist tööd ühes või mitmes Euroopa Liidu õiguse valdkonnas Euroopa Komisjonis?

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/23 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/23

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Senāts) (Läti) 20. märtsil 2019 — A versus Veselības ministrija

(kohtuasi C-243/19)

(2019/C 182/28)

Kohtumenetluse keel: läti

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Augstākā tiesa (Senāts)

Põhikohtuasja pooled

Apellant: A

Vastustaja: Veselības ministrija

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 (1) (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) artikli 20 lõiget 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib selle määruse artikli 20 lõikes 1 osutatud loa andmisest keelduda, kui isiku elukohariigis on saadaval haiglaravi, mille meditsiinilist tõhusust ei seata kahtluse alla, kuid kasutatav ravimeetod ei ole kooskõlas selle isiku usuliste veendumustega? |
| --- | --- |

1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 (1) (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) artikli 20 lõiget 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib selle määruse artikli 20 lõikes 1 osutatud loa andmisest keelduda, kui isiku elukohariigis on saadaval haiglaravi, mille meditsiinilist tõhusust ei seata kahtluse alla, kuid kasutatav ravimeetod ei ole kooskõlas selle isiku usuliste veendumustega?

| 2. | Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 56 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2011. aasta direktiivi 2011/24/EL (2) (patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius) artikli 8 lõiget 5, koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib selle määruse artikli 8 lõikes 1 osutatud loa andmisest keelduda, kui isiku kindlustajariigis on saadaval haiglaravi, mille meditsiinilist tõhusust ei seata kahtluse alla, kuid kasutatav ravimeetod ei ole kooskõlas selle isiku usuliste veendumustega? |
| --- | --- |

2.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 56 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2011. aasta direktiivi 2011/24/EL (2) (patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius) artikli 8 lõiget 5, koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib selle määruse artikli 8 lõikes 1 osutatud loa andmisest keelduda, kui isiku kindlustajariigis on saadaval haiglaravi, mille meditsiinilist tõhusust ei seata kahtluse alla, kuid kasutatav ravimeetod ei ole kooskõlas selle isiku usuliste veendumustega?

---

(1)  ELT 2004, L 166, lk 1; ELT eriväljaanne 05/05, lk 72.

(2)  ELT 2011, L 88, lk 45.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/24 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/24

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Handelsgericht Wien (Austria) 21. märtsil 2019 — GB versus Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH ja Volkswagen AG

(kohtuasi C-244/19)

(2019/C 182/29)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Handelsgericht Wien

Põhikohtuasja pooled

Hageja: GB

Kostjad: Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määruse (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (1), artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et vastavalt määruse nr 715/2007 artikli 1 lõikele 1 on keelatud selline autovarustus, mille puhul on heitgaasitagastusklapp (seega detail, mis võib mõjutada heitmeid) konstrueeritud selliselt, et selle seadistamine mõjutab heitgaasitagastuse määra (seega tagasi suunatava heitme osakaalu) nii, et see tagab saasteainete heitkoguseid piirava režiimi ainult vahemikus 15 C kuni 33oC ja ainult madalamal kui 1000 meetrit merepinnast ning väljaspool nimetatud temperatuurivahemikku väheneb nimetatud määr olukorras, kus temperatuur muutub 10oC võrra ja kõrgus 1000 meetrit merepinnast ületatakse 250 meetri võrra, lineaarselt nullini, mistõttu ületavad lämmastikoksiidide (NOx) heitkogused määrusega nr 715/2007 kehtestatud piirväärtusi? |
| --- | --- |

1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määruse (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (1), artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et vastavalt määruse nr 715/2007 artikli 1 lõikele 1 on keelatud selline autovarustus, mille puhul on heitgaasitagastusklapp (seega detail, mis võib mõjutada heitmeid) konstrueeritud selliselt, et selle seadistamine mõjutab heitgaasitagastuse määra (seega tagasi suunatava heitme osakaalu) nii, et see tagab saasteainete heitkoguseid piirava režiimi ainult vahemikus 15 C kuni 33oC ja ainult madalamal kui 1000 meetrit merepinnast ning väljaspool nimetatud temperatuurivahemikku väheneb nimetatud määr olukorras, kus temperatuur muutub 10oC võrra ja kõrgus 1000 meetrit merepinnast ületatakse 250 meetri võrra, lineaarselt nullini, mistõttu ületavad lämmastikoksiidide (NOx) heitkogused määrusega nr 715/2007 kehtestatud piirväärtusi?

| 2. | Kas esimesele küsimusele vastamisel on oluline see, kas esimeses küsimuses kirjeldatud autovarustus on vajalik selleks, et kaitsta mootorit kahjustuste eest? |
| --- | --- |

2.

Kas esimesele küsimusele vastamisel on oluline see, kas esimeses küsimuses kirjeldatud autovarustus on vajalik selleks, et kaitsta mootorit kahjustuste eest?

| 3. | Kas teisele küsimusele vastamisel on oluline ka see, kas mootori osa, mida tuleb kahjustuste eest kaitsta, on heitgaasitagastusklapp? |
| --- | --- |

3.

Kas teisele küsimusele vastamisel on oluline ka see, kas mootori osa, mida tuleb kahjustuste eest kaitsta, on heitgaasitagastusklapp?

| 4. | Kas esimesele küsimusele vastamisel on oluline see, kas selles küsimuses nimetatud autovarustus lisati sõidukile juba tootmise käigus või lisati esimeses küsimuses kirjeldatud heitgaasitagastusklapp eesmärgiga sõidukit parandada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta direktiivi 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta (2) artikli 3 lõike 2 tähenduses? |
| --- | --- |

4.

Kas esimesele küsimusele vastamisel on oluline see, kas selles küsimuses nimetatud autovarustus lisati sõidukile juba tootmise käigus või lisati esimeses küsimuses kirjeldatud heitgaasitagastusklapp eesmärgiga sõidukit parandada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta direktiivi 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta (2) artikli 3 lõike 2 tähenduses?

| 5. | Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta direktiivi 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta artikli 3 lõiget 6 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus sõlmiti sõiduki müügileping, mille alusel müüakse (liidu õiguse) normidele vastav mootorsõiduk ja sõidukile on lisatud ümberlülitusloogika, seega seadistus, mille puhul kasutab sõiduk kasutuselevõtul kohe režiimi 1 ja kui tarkvara tuvastab kontrolliolukorra, seega sõiduki kasutamise NEDC raames, jääb sõiduk režiimile 1 (NEDC), kui aga tarkvara tuvastab kasutamise väljaspool NEDC-ks kehtestatud piire (kiiruse erinevus +/- 2 km/h või [aja erinevus] +/- 1 sekund), lülitub sõiduk režiimile 0 (sõidurežiim), mille puhul seadistatakse heitgaasitagastusklapp nii, et see ei vasta enam heitkoguste piirväärtustele, mis on kehtestatud määruses nr 715/2007, kusjuures kõnealune seadistus lülitub sisse nii kiiresti, et sõiduk on peaaegu kogu aeg režiimil 0, ei ole lepingule mittevastavus väike? |
| --- | --- |

5.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta direktiivi 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta artikli 3 lõiget 6 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus sõlmiti sõiduki müügileping, mille alusel müüakse (liidu õiguse) normidele vastav mootorsõiduk ja sõidukile on lisatud ümberlülitusloogika, seega seadistus, mille puhul kasutab sõiduk kasutuselevõtul kohe režiimi 1 ja kui tarkvara tuvastab kontrolliolukorra, seega sõiduki kasutamise NEDC raames, jääb sõiduk režiimile 1 (NEDC), kui aga tarkvara tuvastab kasutamise väljaspool NEDC-ks kehtestatud piire (kiiruse erinevus +/- 2 km/h või [aja erinevus] +/- 1 sekund), lülitub sõiduk režiimile 0 (sõidurežiim), mille puhul seadistatakse heitgaasitagastusklapp nii, et see ei vasta enam heitkoguste piirväärtustele, mis on kehtestatud määruses nr 715/2007, kusjuures kõnealune seadistus lülitub sisse nii kiiresti, et sõiduk on peaaegu kogu aeg režiimil 0, ei ole lepingule mittevastavus väike?

---

(1)  ELT 2007, L 171, lk 1.

(2)  EÜT 1999, L 171, lk 12; ELT eriväljaanne 15/04, lk 223.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/25 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/25

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Belgia) 25. märtsil 2019 — B. O. L. versus État belge

(kohtuasi C-250/19)

(2019/C 182/30)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Apellant: B. O. L.

Vastustaja: État belge

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas selleks, et tagada Euroopa Liidu õiguse tõhusus ja ei muudetaks võimatuks kasutada perekonna taasühinemise õigust, mille annab apellandi väitel talle nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta (1) artikkel 4, tuleb seda sätet tõlgendada nii, et selle alusel saab perekonna taasühinemist taotleva isiku laps kasutada perekonna taasühinemise õigust, kui ta on saanud täisealiseks kohtumenetluse vältel, milles käsitletakse otsust, millega keelduti talle seda õigust andmast ning mis on tehtud ajal, mil ta oli veel alaealine? |
| --- | --- |

1.

Kas selleks, et tagada Euroopa Liidu õiguse tõhusus ja ei muudetaks võimatuks kasutada perekonna taasühinemise õigust, mille annab apellandi väitel talle nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta (1) artikkel 4, tuleb seda sätet tõlgendada nii, et selle alusel saab perekonna taasühinemist taotleva isiku laps kasutada perekonna taasühinemise õigust, kui ta on saanud täisealiseks kohtumenetluse vältel, milles käsitletakse otsust, millega keelduti talle seda õigust andmast ning mis on tehtud ajal, mil ta oli veel alaealine?

| 2. | Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 ja direktiivi 2003/86/EÜ artiklit 18 tuleb tõlgendada nii, et kui alaealisele lapsele perekonna taasühinemise õiguse andmisest keelduva otsuse tühistamise nõue tunnistatakse vastuvõetamatuks põhjusel, et see laps on saanud kohtumenetluse vältel täisealiseks, on see nende sätetega vastuolus, kuna ta jäetaks nii ilma võimalusest, et lahendataks tema kaebus, mille ta on selle otsuse peale esitanud, ning kahjustataks tema õigust tõhusale õiguskaitsevahendile? |
| --- | --- |

2.

Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 ja direktiivi 2003/86/EÜ artiklit 18 tuleb tõlgendada nii, et kui alaealisele lapsele perekonna taasühinemise õiguse andmisest keelduva otsuse tühistamise nõue tunnistatakse vastuvõetamatuks põhjusel, et see laps on saanud kohtumenetluse vältel täisealiseks, on see nende sätetega vastuolus, kuna ta jäetaks nii ilma võimalusest, et lahendataks tema kaebus, mille ta on selle otsuse peale esitanud, ning kahjustataks tema õigust tõhusale õiguskaitsevahendile?

---

(1)  EÜT 2003, L 251, lk 12; ELT eriväljaanne 19/06, lk 224.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/26 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/26

---

Comprojecto-Projetos e Construções, L.da jt 25. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 14. veebruari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-768/17: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da jt versus Euroopa Keskpank (EKP)

(kohtuasi C-251/19 P)

(2019/C 182/31)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Apellandid: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (esindaja: advokaat M. Ribeiro)

Teine menetlusosaline: Euroopa Keskpank

Apellantide nõuded

| — | Tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtule sisulise otsuse tegemiseks. |
| --- | --- |

—

Tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtule sisulise otsuse tegemiseks.

| — | Vastavalt põhikirja artiklis 61 sätestatule, tühistada kohtuotsus ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtule, ning teha otsus kohtukulude õiglase jaotamise kohta vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 138. |
| --- | --- |

—

Vastavalt põhikirja artiklis 61 sätestatule, tühistada kohtuotsus ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtule, ning teha otsus kohtukulude õiglase jaotamise kohta vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 138.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/26 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/26

---

Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxise (EKETA) 31. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 22. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-166/17: EKETA versus Euroopa Komisjon

(kohtuasi C-273/19 P)

(2019/C 182/32)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Apellant: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (esindajad: dikigoros Vasileios Christianos, dikigoros Dimitrios Karagounis)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Liidu Kohtul:

| 1. | Tühista Üldkohtu 22. jaanuari 2019. aasta otsus kohtuasjas T-166/17 (1) selle otsuse resolutsiooni punkte 2 ja 3 puudutavas osas ja nendega seonduv põhistus. |
| --- | --- |

1.

Tühista Üldkohtu 22. jaanuari 2019. aasta otsus kohtuasjas T-166/17 (1) selle otsuse resolutsiooni punkte 2 ja 3 puudutavas osas ja nendega seonduv põhistus.

| 2. | Saata kohtuasi Üldkohtule uue otsuse tegemiseks tagasi. |
| --- | --- |

2.

Saata kohtuasi Üldkohtule uue otsuse tegemiseks tagasi.

| 3. | Mõista kohtukulud välja komisjonilt. |
| --- | --- |

3.

Mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva apellatsioonkaebusega ei vaidlusta apellant Üldkohtu otsuse resolutsiooni punkti 1 ega sellega seonduvaid punkte 142, 143, 145, 171, 173, 187–189 ega 191–193.

Apellant väidab, et vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni punktid 2 ja 3 ning nendega seonduv põhistus tuleb järgmistel põhjustel tühistada:

| — | Esimene väide: Üldkohus ei ole õiguslikult uurinud ega hinnanud kõiki EKETA esitatud tõendeid. Ta on lisaks moonutanud fakte, mis nendest tõenditest tulenevad, rikkunud õigusnorme tõendamiskoormuse jagunemise osas ja rikkunud oma kohustust oma otsust põhjendada (apellatsioonkaebuse punkt 5 jj). |
| --- | --- |

—

Esimene väide: Üldkohus ei ole õiguslikult uurinud ega hinnanud kõiki EKETA esitatud tõendeid. Ta on lisaks moonutanud fakte, mis nendest tõenditest tulenevad, rikkunud õigusnorme tõendamiskoormuse jagunemise osas ja rikkunud oma kohustust oma otsust põhjendada (apellatsioonkaebuse punkt 5 jj).

| — | Teine väide: Üldkohus on rikkunud õigusnormi, tõlgendades vääralt huvide konflikti esinemise ohtu (apellatsioonkaebuse punkt 78 jj). |
| --- | --- |

—

Teine väide: Üldkohus on rikkunud õigusnormi, tõlgendades vääralt huvide konflikti esinemise ohtu (apellatsioonkaebuse punkt 78 jj).

| — | Kolmas väide: Üldkohus on rikkunud õigusnormi, tõlgendades selles kontekstis vääralt komisjoni kohustust viia läbi kontroll auditi rahvusvahelistele standarditele tuginedes (apellatsioonkaebuse punkt 94 jj). |
| --- | --- |

—

Kolmas väide: Üldkohus on rikkunud õigusnormi, tõlgendades selles kontekstis vääralt komisjoni kohustust viia läbi kontroll auditi rahvusvahelistele standarditele tuginedes (apellatsioonkaebuse punkt 94 jj).

| — | Neljas väide: Üldkohus on rikkunud proportsionaalsuse põhimõtte tõlgendamisel õigusnormi seda põhimõtet eirates (apellatsioonkaebuse punkt 103 jj). |
| --- | --- |

—

Neljas väide: Üldkohus on rikkunud proportsionaalsuse põhimõtte tõlgendamisel õigusnormi seda põhimõtet eirates (apellatsioonkaebuse punkt 103 jj).

---

(1)  ECLI:EU:T:2019:26.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/27 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/27

---

Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxise (EKETA) 31. märtsil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 22. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-198/17: EKETA versus Euroopa Komisjon

(kohtuasi C-274/19 P)

(2019/C 182/33)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Apellant: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (esindajad: dikigoros Vasileios Christianos, dikigoros Dimitrios Karagounis)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Liidu Kohtul:

| 1. | Tühista Üldkohtu 22. jaanuari 2019. aasta otsus kohtuasjas T-198/17 (1). |
| --- | --- |

1.

Tühista Üldkohtu 22. jaanuari 2019. aasta otsus kohtuasjas T-198/17 (1).

| 2. | Saata kohtuasi Üldkohtule uue otsuse tegemiseks tagasi. |
| --- | --- |

2.

Saata kohtuasi Üldkohtule uue otsuse tegemiseks tagasi.

| 3. | Mõista kohtukulud välja komisjonilt. |
| --- | --- |

3.

Mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant on seisukohal, et vaidlustatud kohtuotsus tuleb järgmistel põhjustel tühistada:

| — | Esimene väide: Üldkohus ei ole õiguslikult uurinud ega hinnanud kõiki EKETA argumente ja esitatud tõendeid. Ta on lisaks moonutanud fakte, mis nendest tõenditest tulenevad, rikkunud õigusnorme tõendamiskoormuse jagunemise osas ja rikkunud oma kohustust oma otsust põhjendada. |
| --- | --- |

—

Esimene väide: Üldkohus ei ole õiguslikult uurinud ega hinnanud kõiki EKETA argumente ja esitatud tõendeid. Ta on lisaks moonutanud fakte, mis nendest tõenditest tulenevad, rikkunud õigusnorme tõendamiskoormuse jagunemise osas ja rikkunud oma kohustust oma otsust põhjendada.

| — | Teine väide: Üldkohus on rikkunud õigusnormi, tõlgendades vääralt huvide konflikti esinemise ohtu. |
| --- | --- |

—

Teine väide: Üldkohus on rikkunud õigusnormi, tõlgendades vääralt huvide konflikti esinemise ohtu.

| — | Üldkohus on rikkunud proportsionaalsuse põhimõtte tõlgendamisel õigusnormi seda põhimõtet eirates. |
| --- | --- |

—

Üldkohus on rikkunud proportsionaalsuse põhimõtte tõlgendamisel õigusnormi seda põhimõtet eirates.

---

(1)  ECLI:EU:T:2019:27.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/28 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/28

---

Euroopa Teadusnõukogu Rakendusameti (ERCEA) 2. aprillil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 17. jaanuari 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-348/16 OP: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis versus ERCEA

(kohtuasi C-280/19 P)

(2019/C 182/34)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Apellant: Euroopa Teadusnõukogu Rakendusamet (ERCEA) (esindajad: Francesca Sgritta, Miguel Pesquera Alonso ja dikigoro Evangelos Kourakis)

Teine menetlusosaline: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (APT)

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

| — | tunnistada käesolev apellatsioonkaebus põhjendatuks ja vastuvõetavaks ning sellest tulenevalt tühistada kohtuotsus osas, milles selles on leitud järgmist: 1) et personalikulud 184 157,00 euro suuruses summas on abikõlblikud kulud ja 2) kaudsed personalikulud 36 831,40 euro suuruses summas on abikõlblikud kulud; |
| --- | --- |

—

tunnistada käesolev apellatsioonkaebus põhjendatuks ja vastuvõetavaks ning sellest tulenevalt tühistada kohtuotsus osas, milles selles on leitud järgmist: 1) et personalikulud 184 157,00 euro suuruses summas on abikõlblikud kulud ja 2) kaudsed personalikulud 36 831,40 euro suuruses summas on abikõlblikud kulud;

| — | vaadata kohtuasi T-348/16 OP (1) uuesti sisuliselt läbi ja jätta rahuldamata APT hagi kohtuasjas T-348/16, milles ta esitas 184 157,00 euro + 36 831,40 euro suuruse nõude; |
| --- | --- |

—

vaadata kohtuasi T-348/16 OP (1) uuesti sisuliselt läbi ja jätta rahuldamata APT hagi kohtuasjas T-348/16, milles ta esitas 184 157,00 euro + 36 831,40 euro suuruse nõude;

| — | jätta APS-i kohtukulud tema enese kanda ja mõista temalt välja ERCEA kohtukulud käesolevas menetluses ja Üldkohtu menetluses. |
| --- | --- |

—

jätta APS-i kohtukulud tema enese kanda ja mõista temalt välja ERCEA kohtukulud käesolevas menetluses ja Üldkohtu menetluses.

Väited ja peamised argumendid

ERCEA esitab oma tühistamisnõude põhjenduseks neli sisulist väidet.

| 1. | Esimese väite kohaselt on Üldkohus teinud järgmised vead:






  i. | on rikkunud liidu õiguse avaliku huvi norme, konkreetsemalt neid, mis käsitlevad seitsmendat teadusuuringute raamprogrammi ja sisalduvad seda programmi reguleerivates õigusaktides (näiteks määrus (EÜ) nr 1906/2006 ja finantsmäärus (edaspidi „määrused“)); |
| --- | --- | --- |

1.

Esimese väite kohaselt on Üldkohus teinud järgmised vead:

i.

on rikkunud liidu õiguse avaliku huvi norme, konkreetsemalt neid, mis käsitlevad seitsmendat teadusuuringute raamprogrammi ja sisalduvad seda programmi reguleerivates õigusaktides (näiteks määrus (EÜ) nr 1906/2006 ja finantsmäärus (edaspidi „määrused“));

| ii. | on rikkunud tõlgendusnorme, andes toetuslepingule nr 211166 (edaspidi „toetusleping“) vale ja vastuvõetamatu tõlgenduse, mis on vastuolus ka määrustega ning seetõttu ka seadusega; |
| --- | --- |

ii.

on rikkunud tõlgendusnorme, andes toetuslepingule nr 211166 (edaspidi „toetusleping“) vale ja vastuvõetamatu tõlgenduse, mis on vastuolus ka määrustega ning seetõttu ka seadusega;

| iii. | teise võimalusena on ta moonutanud toetuslepingu asjassepuutuvate sätete tähendust ja sellest tulenevalt moonutanud esitatud tõendeid; |
| --- | --- |

iii.

teise võimalusena on ta moonutanud toetuslepingu asjassepuutuvate sätete tähendust ja sellest tulenevalt moonutanud esitatud tõendeid;

| iv. | ta ei ole põhjendanud: 1) miks kaugtöö puhul ei tehta järelevalvet või 2) miks kõik kaugtöö liigid vastavad järelevalve definitsioonile ja nõuetele, st ilma lisameetmete vajaduseta (eeldades, et järelevalvet nõutakse ka kaugtöö puhul). |
| --- | --- |

iv.

ta ei ole põhjendanud: 1) miks kaugtöö puhul ei tehta järelevalvet või 2) miks kõik kaugtöö liigid vastavad järelevalve definitsioonile ja nõuetele, st ilma lisameetmete vajaduseta (eeldades, et järelevalvet nõutakse ka kaugtöö puhul).

| 2. | Esimese väite kohaselt on Üldkohus — kuigi ta tegi õigesti kindlaks ettepaneku vastuvõetavuse seaduslikud alused — leidnud, et kõnealune ettepanek oli seaduspärane, kuigi vaid üks tingimustest (tegelike töötundide tingimused) oli täidetud (tema hinnangul), kuna ERCEA ei ole seda vaidlustanud. Seetõttu on Üldkohus ebaseaduslikult rikkunud:






  i. | määruseid; |
| --- | --- | --- |

2.

Esimese väite kohaselt on Üldkohus — kuigi ta tegi õigesti kindlaks ettepaneku vastuvõetavuse seaduslikud alused — leidnud, et kõnealune ettepanek oli seaduspärane, kuigi vaid üks tingimustest (tegelike töötundide tingimused) oli täidetud (tema hinnangul), kuna ERCEA ei ole seda vaidlustanud. Seetõttu on Üldkohus ebaseaduslikult rikkunud:

i.

määruseid;

| ii. | lepinguid puudutavaid õigusnorme; |
| --- | --- |

ii.

lepinguid puudutavaid õigusnorme;

| iii. | kohtuotsuste nõuetekohase põhjendamise nõuet, eeldades, et ta ei jätnud hindamata muid tingimusi (ning et ta tegi seda teadlikult); |
| --- | --- |

iii.

kohtuotsuste nõuetekohase põhjendamise nõuet, eeldades, et ta ei jätnud hindamata muid tingimusi (ning et ta tegi seda teadlikult);

| iv. | igal juhul — ja võttes arvesse, et ta jättis hindamata muud tingimused ja hindas neid tegelikult kaudselt — tõendamiskohustust puudutavaid norme. |
| --- | --- |

iv.

igal juhul — ja võttes arvesse, et ta jättis hindamata muud tingimused ja hindas neid tegelikult kaudselt — tõendamiskohustust puudutavaid norme.

| 3. | Kolmanda väite kohaselt leidis Üldkohus, et APT ja teadlaste vaheline töövõtuleping võimaldab kaugtööd, tehes sellega järgmised vead:






  i. | rikkus lepingute tõlgendamise norme, kehtestades töövõtulepingutele ilmselgelt väärad ja vastuvõetamatud normid; |
| --- | --- | --- |

3.

Kolmanda väite kohaselt leidis Üldkohus, et APT ja teadlaste vaheline töövõtuleping võimaldab kaugtööd, tehes sellega järgmised vead:

i.

rikkus lepingute tõlgendamise norme, kehtestades töövõtulepingutele ilmselgelt väärad ja vastuvõetamatud normid;

| ii. | moonutas tõendeid; |
| --- | --- |

ii.

moonutas tõendeid;

| iii. | andis kohtuotsusele kohtuasja olulistes punktides ebapiisava ja vastuolulise põhjenduse. |
| --- | --- |

iii.

andis kohtuotsusele kohtuasja olulistes punktides ebapiisava ja vastuolulise põhjenduse.

| 4. | Neljanda väite kohaselt tegi Üldkohus järgmised vead:






  i. | jättis hindamata APT tavapärase praktika seoses kaugtööga ja kasutas hindamise eset (ehk käsitletavat töövõtulepingut) kohtuasjas lähtealusena. |
| --- | --- | --- |

4.

Neljanda väite kohaselt tegi Üldkohus järgmised vead:

i.

jättis hindamata APT tavapärase praktika seoses kaugtööga ja kasutas hindamise eset (ehk käsitletavat töövõtulepingut) kohtuasjas lähtealusena.

| ii. | teise võimalusena on Üldkohus rikkunud tõendamiskohustust ja kohtuotsuste täpset põhjendamist puudutavaid norme, kuna ei ole üldse hinnanud, milline oli APT tavapärane praktika seoses oma töötajate kaugtööga, ning ei ole esitanud ühtegi sisulist asjaolu. |
| --- | --- |

ii.

teise võimalusena on Üldkohus rikkunud tõendamiskohustust ja kohtuotsuste täpset põhjendamist puudutavaid norme, kuna ei ole üldse hinnanud, milline oli APT tavapärane praktika seoses oma töötajate kaugtööga, ning ei ole esitanud ühtegi sisulist asjaolu.

---

(1)  EU:T:2019:14.

---

Üldkohus

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/31 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/31

---

Üldkohtu 4. aprilli 2019. aasta otsus — Rodriguez Prieto versus komisjon

(kohtuasi T-61/18) (1)

(Avalik teenistus - Ametnikud - Kohtuasi „Eurostat“ - Liikmesriigi kriminaalmenetlus - Äralangemine - Abitaotlus - Rikkumisest teataja - Süütuse presumptsioon - Kahju hüvitamise nõue ja tühistamishagi)

(2019/C 182/35)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luksemburg) (esindajad: advokaadid S. Orlandi, T. Martin ja R. García-Valdecasas y Fernández)

Kostja: Euroopa Komisjon (esindajad: B. Mongin ja R. Striani)

Ese

ELTL artikli 270 alusel esitatud nõue, millega esimese võimalusena palutakse hüvitada hagejale väidetavalt tekitatud varaline ja mittevaraline kahju, ning teise võimalusena tühistada komisjoni 28. märtsi 2017. aasta otsus hageja abitaotluse rahuldamata jätmise kohta.

Resolutsioon

| 1. | Jätta kahju hüvitamise nõuded rahuldamata. |
| --- | --- |

1.

Jätta kahju hüvitamise nõuded rahuldamata.

| 2. | Tühistada Euroopa Komisjoni 28. märtsi 2017. aasta otsus Amador Rodriguez Prieto abitaotluse rahuldamata jätmise kohta. |
| --- | --- |

2.

Tühistada Euroopa Komisjoni 28. märtsi 2017. aasta otsus Amador Rodriguez Prieto abitaotluse rahuldamata jätmise kohta.

| 3. | Jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja A. Rodriguez Prieto kohtukulud. |
| --- | --- |

3.

Jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja A. Rodriguez Prieto kohtukulud.

---

(1)  ELT C 134, 16.4.2018.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/32 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/32

---

Üldkohtu 4. aprilli 2019. aasta otsus — ABB versus EUIPO (FLEXLOADER)

(kohtuasi T-373/18) (1)

(Euroopa Liidu kaubamärk - Euroopa Liidu sõnamärgi FLEXLOADER taotlus - Absoluutsed keeldumispõhjused - Eristusvõime puudumine - Eristusvõime - Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punktid b ja c - Uudissõna - Ebapiisav otsene ja konkreetne seos teatavate kaubamärgitaotlusega hõlmatavate kaupadega)

(2019/C 182/36)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: ABB AB (Västerås, Rootsi) (esindajad: advokaadid M. Hartmann ja S. Fröhlich)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO) (esindajad: D. Hanf ja W. Schramek)

Ese

Hagi EUIPO esimese apellatsioonikoja 29. märtsi 2018. aasta otsuse (asi R 93/2018-1) peale, mis käsitleb sõnamärgi FLEXLOADER Euroopa Liidu kaubamärgina registreerimise taotlust.

Resolutsioon

| 1. | Tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) esimese apellatsioonikoja 29. märtsi 2018. aasta otsus (asi R 93/2018-1) osas, milles keelduti registreerimast sõnalist tähist FLEXLOADER:







  — | 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe klassi 7 kuuluvate järgimiste kaupade jaoks „mehhaanilised seadmed pehmendajate, sideainete, õlide, määrdeainete või värvainete pealekandmiseks“; ja |
| --- | --- | --- |

1.

Tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) esimese apellatsioonikoja 29. märtsi 2018. aasta otsus (asi R 93/2018-1) osas, milles keelduti registreerimast sõnalist tähist FLEXLOADER:

—

15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe klassi 7 kuuluvate järgimiste kaupade jaoks „mehhaanilised seadmed pehmendajate, sideainete, õlide, määrdeainete või värvainete pealekandmiseks“; ja

| — | Nizza kokkuleppe klassi 9 kuuluvate järgmiste kaupade jaoks „seadmed kosmoseandmete elektrooniliseks sisestamiseks ja töötlemiseks, mikroprotsessorid, elektrilised sisend- ja väljundseadmed, laserplaadid, disketid, ümbrikkettad, magnetlindid ja pooljuhid tehniliste andmete säilitamiseks“. |
| --- | --- |

—

Nizza kokkuleppe klassi 9 kuuluvate järgmiste kaupade jaoks „seadmed kosmoseandmete elektrooniliseks sisestamiseks ja töötlemiseks, mikroprotsessorid, elektrilised sisend- ja väljundseadmed, laserplaadid, disketid, ümbrikkettad, magnetlindid ja pooljuhid tehniliste andmete säilitamiseks“.

| 2. | Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata |
| --- | --- |

2.

Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata

| 3. | Jätta ABB AB ja EUIPO kohtukulud nende endi kanda. |
| --- | --- |

3.

Jätta ABB AB ja EUIPO kohtukulud nende endi kanda.

---

(1)  ELT C 268, 30.7.2018.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/33 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/33

---

22. veebruaril 2019 esitatud hagi — Hemp Foods Australia versus EUIPO — Cabrejos (Sativa)

(kohtuasi T-128/19)

(2019/C 182/37)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Hemp Foods Australia Pty Ltd (Sydney, Austraalia) (esindajad: solicitor M. Holah ja solicitor P. Brownlow)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: César Raúl Dávila Cabrejos (Lima, Peruu)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: kaubamärgi Sativa ELi nimetav rahvusvaheline registreering — ELi nimetav rahvusvaheline registreering nr 1 259 974

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 16. novembri 2018. aasta otsus asjas R 1041/2018-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | mõista kohtukulud välja kostjalt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väide

| — | Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine. |
| --- | --- |

—

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/34 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/34

---

22. märtsil 2019 esitatud hagi — Cognac Ferrand versus EUIPO (pudelil oleva punutise kuju)

(kohtuasi T-172/19)

(2019/C 182/38)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Cognac Ferrand (Pariis, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat D. Régnier)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: ELi ruumiline kaubamärk (pudelil oleva punutise kuju) — registreerimistaotlus nr 17 387 564

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 7. jaanuari 2019. aasta otsus asjas R 1640/2018-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus. |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus.

Väide

| — | Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine. |
| --- | --- |

—

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/34 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/34

---

20. märtsil 2019 esitatud hagi — Kalai versus nõukogu

(kohtuasi T-178/19)

(2019/C 182/39)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Nader Kalai (Halifax, Kanada) (esindaja: advokaat G. Karouni)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada hagejat puudutavas osas järgmised aktid:






  — | nõukogu 21. jaanuari 2019. aasta rakendusotsus (ÜVJP) 2019/87, millega rakendatakse otsust 2013/255/ÜVJP, mis käsitleb Süüria vastu suunatud piiravaid meetmeid; |
| --- | --- | --- |

—

tühistada hagejat puudutavas osas järgmised aktid:

—

nõukogu 21. jaanuari 2019. aasta rakendusotsus (ÜVJP) 2019/87, millega rakendatakse otsust 2013/255/ÜVJP, mis käsitleb Süüria vastu suunatud piiravaid meetmeid;

| — | nõukogu 21. jaanuari 2019. aasta rakendusmäärus (EL) 2019/85, millega rakendatakse määrust (EL) nr 36/2012, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Süürias; |
| --- | --- |

—

nõukogu 21. jaanuari 2019. aasta rakendusmäärus (EL) 2019/85, millega rakendatakse määrust (EL) nr 36/2012, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Süürias;

| — | kohustada nõukogu maksma summa 2 000 000,00 eurot, et hüvitada kogu tekitatud kahju; |
| --- | --- |

—

kohustada nõukogu maksma summa 2 000 000,00 eurot, et hüvitada kogu tekitatud kahju;

| — | jätta nõukogu kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hageja kohtukulud; samuti jätab hageja endale põhjendamisõiguse kodukorra artikli 134 alusel, mille kohaselt on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud. |
| --- | --- |

—

jätta nõukogu kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hageja kohtukulud; samuti jätab hageja endale põhjendamisõiguse kodukorra artikli 134 alusel, mille kohaselt on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja viis väidet.

| 1. | Esimese väite kohaselt on rikutud kaitseõigusi ja õigust õiglasele kohtumenetlusele. Selle kohta väidab hageja, tuginedes Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklile 47, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklitele 6 ja 13 ning Euroopa Kohtu praktikale, et ta oleks tulnud ära kuulata enne nõukogu poolt tema suhtes piiravate meetmete kohaldamist ja et seetõttu ei järgitud hageja kaitseõiguseid. |
| --- | --- |

1.

Esimese väite kohaselt on rikutud kaitseõigusi ja õigust õiglasele kohtumenetlusele. Selle kohta väidab hageja, tuginedes Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklile 47, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklitele 6 ja 13 ning Euroopa Kohtu praktikale, et ta oleks tulnud ära kuulata enne nõukogu poolt tema suhtes piiravate meetmete kohaldamist ja et seetõttu ei järgitud hageja kaitseõiguseid.

| 2. | Teine väide puudutab ELTL artikli 296 teisest lõigust tuleneva põhjendamiskohustuse rikkumist. Hageja heidab nõukogule ette üldsõnalisi ja üldisi põhjendusi, milles ei mainita selgelt ning konkreetselt põhjuseid, miks nõukogu oma hindamispädevuse teostamisel leiab, et hageja suhtes tuleb piiravaid meetmeid kohaldada. Seega ei ole esile toodud ühtegi konkreetset ja objektiivset asjaolu, mida saaks hagejale ette heita ja mis neid meetmeid õigustaks. |
| --- | --- |

2.

Teine väide puudutab ELTL artikli 296 teisest lõigust tuleneva põhjendamiskohustuse rikkumist. Hageja heidab nõukogule ette üldsõnalisi ja üldisi põhjendusi, milles ei mainita selgelt ning konkreetselt põhjuseid, miks nõukogu oma hindamispädevuse teostamisel leiab, et hageja suhtes tuleb piiravaid meetmeid kohaldada. Seega ei ole esile toodud ühtegi konkreetset ja objektiivset asjaolu, mida saaks hagejale ette heita ja mis neid meetmeid õigustaks.

| 3. | Kolmas väide puudutab ilmset hindamisviga, kuna nõukogu tugines piiravate meetmete kohta esitatud põhjenduses asjaoludele, millel puudub ilmselgelt faktiline alus. Seega puudub esitatud faktidel igasugune tõsiseltvõetav alus. |
| --- | --- |

3.

Kolmas väide puudutab ilmset hindamisviga, kuna nõukogu tugines piiravate meetmete kohta esitatud põhjenduses asjaoludele, millel puudub ilmselgelt faktiline alus. Seega puudub esitatud faktidel igasugune tõsiseltvõetav alus.

| 4. | Neljas väide puudutab proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist põhiõiguste kahjustamisega. Hageja leiab nimelt, et vaidlusalused meetmed tuleks tühistada, kuna need on ebaproportsionaalsed võrreldes kirjeldatud eesmärgiga ning need oleksid käsitatavad liigse sekkumisena ettevõtlusvabadusse ja õigusesse omandile, mille tagavad vastavalt harta artiklid 16 ja 17. Ebaproportsionaalsus tuleneb sellest, et meetmed hõlmavad kogu mõjutavat majandustegevust ilma muude kriteeriumideta. |
| --- | --- |

4.

Neljas väide puudutab proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist põhiõiguste kahjustamisega. Hageja leiab nimelt, et vaidlusalused meetmed tuleks tühistada, kuna need on ebaproportsionaalsed võrreldes kirjeldatud eesmärgiga ning need oleksid käsitatavad liigse sekkumisena ettevõtlusvabadusse ja õigusesse omandile, mille tagavad vastavalt harta artiklid 16 ja 17. Ebaproportsionaalsus tuleneb sellest, et meetmed hõlmavad kogu mõjutavat majandustegevust ilma muude kriteeriumideta.

| 5. | Viies väide puudutab omandiõiguse rikkumist. Hageja on harta artiklitele 17 ja 52 tuginedes seisukohal, et rahaliste vahendite külmutamise meede on vaieldamatult omandiõiguse teostamise piirang ning et käesolevas asjas on hageja tegevusega seotud rahaliste vahendite külmutamine igal juhul käsitatav ebaproportsionaalse kahjustamisena võrreldes nõukogu seatud eesmärgiga. |
| --- | --- |

5.

Viies väide puudutab omandiõiguse rikkumist. Hageja on harta artiklitele 17 ja 52 tuginedes seisukohal, et rahaliste vahendite külmutamise meede on vaieldamatult omandiõiguse teostamise piirang ning et käesolevas asjas on hageja tegevusega seotud rahaliste vahendite külmutamine igal juhul käsitatav ebaproportsionaalse kahjustamisena võrreldes nõukogu seatud eesmärgiga.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/36 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/36

---

29. märtsil 2019 esitatud hagi — Jalkh versus parlament

(kohtuasi T-183/19)

(2019/C 182/40)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat F. Wagner)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada Euroopa Parlamendi 31. jaanuari 2019. aasta otsus kodukorra muutmise koha; |
| --- | --- |

—

tühistada Euroopa Parlamendi 31. jaanuari 2019. aasta otsus kodukorra muutmise koha;

| — | mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitab hageja viis väidet.

| 1. | Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste hartat, kuna vaidlusalune muudatus põhjustab diskrimineerimise keele alusel, mis ei austa keelelist mitmekesisust ning viib selleni, et Euroopa Parlamendi Prantsuse parlamendisaadik ei kasuta oma emakeelt. |
| --- | --- |

1.

Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste hartat, kuna vaidlusalune muudatus põhjustab diskrimineerimise keele alusel, mis ei austa keelelist mitmekesisust ning viib selleni, et Euroopa Parlamendi Prantsuse parlamendisaadik ei kasuta oma emakeelt.

| 2. | Teine väide, et rikutud on inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklit 14, kuna parlamendi uus kodukord toob kaasa prantsuse keelt kõneleva hageja diskrimineerimise. |
| --- | --- |

2.

Teine väide, et rikutud on inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklit 14, kuna parlamendi uus kodukord toob kaasa prantsuse keelt kõneleva hageja diskrimineerimise.

| 3. | Kolmas väide, et rikutud on Euroopa Liidu lepingut. Selle kohta väidab hageja, et põhjustades prantsuse keele suhtes diskrimineerimise, kahjustab parlamendi uus kodukord selles institutsioonis kultuurilist ja keelelist mitmekesisust. |
| --- | --- |

3.

Kolmas väide, et rikutud on Euroopa Liidu lepingut. Selle kohta väidab hageja, et põhjustades prantsuse keele suhtes diskrimineerimise, kahjustab parlamendi uus kodukord selles institutsioonis kultuurilist ja keelelist mitmekesisust.

| 4. | Neljas väide, et rikutud on Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 18, mis tagab mitmekeelsuse ja seega prantsuse keele kasutamise. |
| --- | --- |

4.

Neljas väide, et rikutud on Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 18, mis tagab mitmekeelsuse ja seega prantsuse keele kasutamise.

| 5. | Viies väide, et rikutud on nõukogu 15. aprilli 1958. aasta määrust nr 1, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (EÜT 1958, 17, lk 385; ELT eriväljaanne 01/01, lk 3). |
| --- | --- |

5.

Viies väide, et rikutud on nõukogu 15. aprilli 1958. aasta määrust nr 1, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (EÜT 1958, 17, lk 385; ELT eriväljaanne 01/01, lk 3).

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/37 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/37

---

4. aprillil 2019 esitatud hagi — Knaus Tabbert versus EUIPO — Carado (CaraTour)

(kohtuasi T-202/19)

(2019/C 182/41)

Hagiavalduse keel: saksa

Pooled

Hageja: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Saksamaa) (esindaja: advokaat N. Maenz)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Saksamaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk CaraTour — registreerimistaotlus nr 15 366 313

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 14. jaanuari 2019. aasta otsus asjas R 506/2018-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | lükata tervikuna tagasi Carado GmbH 27. juuli 2016. aasta vastulause, mis tugineb ELi kaubamärgil nr 4 935 334 ja Saksamaa kaubamärgil nr 30 611 776 (vastulausemenetlus nr B 2 742 784); |
| --- | --- |

—

lükata tervikuna tagasi Carado GmbH 27. juuli 2016. aasta vastulause, mis tugineb ELi kaubamärgil nr 4 935 334 ja Saksamaa kaubamärgil nr 30 611 776 (vastulausemenetlus nr B 2 742 784);

| — | mõista kohtukulud välja EUIPO-lt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide

| — | Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine. |
| --- | --- |

—

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/37 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/37

---

4. aprillil 2019 esitatud hagi — Knaus Tabbert versus EUIPO — Carado (CaraTwo)

(kohtuasi T-203/19)

(2019/C 182/42)

Hagiavalduse keel: saksa

Pooled

Hageja: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Saksamaa) (esindaja: advokaat N. Maenz)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Saksamaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk CaraTwo — registreerimistaotlus nr 15 170 145

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 14. jaanuari 2019. aasta otsus asjas R 851/2018-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vastulausete osakonna otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vastulausete osakonna otsus;

| — | lükata tervikuna tagasi Carado GmbH 27. juuli 2016. aasta vastulause, mis tugineb ELi kaubamärgil nr 4 935 334 ja Saksamaa kaubamärgil nr 30 611 776 (vastulausemenetlus nr B 2 742 768); |
| --- | --- |

—

lükata tervikuna tagasi Carado GmbH 27. juuli 2016. aasta vastulause, mis tugineb ELi kaubamärgil nr 4 935 334 ja Saksamaa kaubamärgil nr 30 611 776 (vastulausemenetlus nr B 2 742 768);

| — | mõista kohtukulud välja EUIPO-lt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide

| — | Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine. |
| --- | --- |

—

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/38 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/38

---

5. aprillil 2019 esitatud hagi — Armani versus EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE)

(kohtuasi T-209/19)

(2019/C 182/43)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Giorgio Armani SpA (Milano, Itaalia) (esindajad: advokaadid J. Rether ja M. Kinkeldey)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Invicta Watch Company of America, Inc. (Hollywood, Florida, Ameerika Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi mustvalge kujutismärgi taotlus — registreerimistaotlus nr 15 910 301

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 4. veebruari 2019. aasta otsus asjas R 578/2018-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | mõista kohtukulud välja EUIPO-lt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide

| — | Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine. |
| --- | --- |

—

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/39 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/39

---

8. aprillil 2019 esitatud hagi — Apple versus EUIPO (Styluses)

(kohtuasi T-212/19)

(2019/C 182/44)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Apple Inc. (Cupertino, California, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid H. Hartwig ja A. von Mühlendahl)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune disainilahendus: Registreerimistaotlus nr 3012 707-0004

Vaidlustatud otsus: EUIPO kolmanda apellatsioonikoja 7. jaanuari 2019. aasta otsus asjas R 2533/2017-3

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | mõista kohtukulud ja apellatsioonikoja menetluses kantud kulud välja EUIPO-lt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud ja apellatsioonikoja menetluses kantud kulud välja EUIPO-lt.

Väited

| — | komisjoni määruse (EÜ) nr 2245/2002 artikli 11 lõike 2 koostoimes nõukogu määruse (EÜ) nr 6/2002 artikliga 5 rikkumine; |
| --- | --- |

—

komisjoni määruse (EÜ) nr 2245/2002 artikli 11 lõike 2 koostoimes nõukogu määruse (EÜ) nr 6/2002 artikliga 5 rikkumine;

| — | komisjoni määruse (EÜ) nr 2245/2002 artikli 12 lõike 2 koostoimes nõukogu määruse (EÜ) nr 6/2002 artikliga 5 rikkumine. |
| --- | --- |

—

komisjoni määruse (EÜ) nr 2245/2002 artikli 12 lõike 2 koostoimes nõukogu määruse (EÜ) nr 6/2002 artikliga 5 rikkumine.

---

| 27.5.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 182/40 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 182/40

---

8. aprillil 2019 esitatud hagi — Fleximed versus EUIPO — docPrice (Fleximed)

(kohtuasi T-214/19)

(2019/C 182/45)

Hagiavalduse keel: saksa

Pooled

Hageja: Fleximed AG (Triesen, Liechtenstein) (esindaja: advokaat M. Gail)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: docPrice GmbH (Koblenz, Saksamaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk Fleximed — ELi kaubamärk nr 12 025 771

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 6. veebruari 2019. aasta otsus asjas R 1121/2018-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | mõista kohtukulud välja EUIPO-lt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide

| — | Rikutud on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 60 lõike 1 punkti a koosmõjus artikli 8 lõike 1 punktiga b. |
| --- | --- |

—

Rikutud on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 60 lõike 1 punkti a koosmõjus artikli 8 lõike 1 punktiga b.

---