# Den Europæiske Unions C 246/2019

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 246 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang22. juli 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 246

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang22. juli 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | CDJ |
| 2019/C 246/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |
| | GCEU |
| 2019/C 246/02 | Kriterier for fordeling af sager til afdelingerne | 2 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

CDJ

2019/C 246/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

GCEU

2019/C 246/02

Kriterier for fordeling af sager til afdelingerne

2

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | CDJ |
| 2019/C 246/03 | Sag C-723/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Orăștie (Rumænien) den 20. november 2018 — EV mod Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR) | 3 |
| 2019/C 246/04 | Sag C-180/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Düsseldorf (Tyskland) den 26. februar 2019 — Flightright GmbH mod Eurowings GmbH | 3 |
| 2019/C 246/05 | Sag C-224/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spanien) den 14. marts 2019 — CY mod Caixabank S.A. | 4 |
| 2019/C 246/06 | Sag C-247/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanien) den 21. marts 2019 — HC og ID mod Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A. | 6 |
| 2019/C 246/07 | Sag C-259/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanien) den 27. marts 2019 — LG og PK mod Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A. | 7 |
| 2019/C 246/08 | Sag C-287/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 5. april 2019 — DenizBank AG mod Verein für Konsumenteninformation | 8 |
| 2019/C 246/09 | Sag C-291/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Brașov (Rumænien) den 9. april 2019 — SO mod TP m.fl. | 9 |
| 2019/C 246/10 | Sag C-320/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 19. april 2019 — Ingredion Germany GmbH mod Bundesrepublik Deutschland | 10 |
| 2019/C 246/11 | Sag C-363/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen (Sverige) den 7. maj 2019 — Konsumentombudsmannen mod Mezina AB | 11 |
| 2019/C 246/12 | Sag C-379/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Bihor (Rumænien) den 14. maj 2019 — straffesag mod IG, JH, KI og LJ | 12 |
| 2019/C 246/13 | Sag C-389/19 P: Appel iværksat den 20. maj 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. marts 2019 i sag T-837/16, Kongeriget Sverige mod Europa-Kommissionen | 13 |
| 2019/C 246/14 | Sag C-394/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgien) den 21. maj 2019 — PN, QO, RP, SQ og TR mod Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS) | 14 |
| 2019/C 246/15 | Sag C-395/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d’instance de Nice (Frankrig) den 22. maj 2019 — VT og WU mod easyJet Airline Co. Ltd | 14 |
| 2019/C 246/16 | Sag C-413/19: Sag anlagt den 24. maj 2019 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien | 16 |
| | GCEU |
| 2019/C 246/17 | Sag T-222/17: Rettens dom af 23. maj 2019 — Recylex m.fl. mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — markedet for genvinding af blysyrebatterier til biler — afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF — samordning af købspriser — bøder — punkt 26 i samarbejdsmeddelelsen af 2006 — punkt 37 i retningslinjerne for beregning af bøder — fuld prøvelsesret) | 17 |
| 2019/C 246/18 | Sag T-370/17: Rettens dom af 23. maj 2019 — KPN mod Kommissionen (Konkurrence — fusioner — de nederlandske marked for tv- og telekommunikationstjenester — selvstændigt fungerende joint venture-virksomhed — afgørelse, hvorved en fusion erklæres forenelig med det indre marked og EØS-aftalen — tilsagn — relevant marked — vertikale virkninger — åbenbart urigtigt skøn — begrundelsespligt) | 18 |
| 2019/C 246/19 | Sag T-269/15: Rettens kendelse af 15. maj 2019 — Novartis Europharm mod Kommissionen (Humanmedicinske lægemidler — markedsføringstilladelse for lægemidlet Vantobra — tobramycin — tilbagekaldelse af den anfægtede retsakt — bortfald af tvistens genstand — ufornødent at træffe afgørelse) | 19 |
| 2019/C 246/20 | Sag T-764/15: Rettens kendelse af 17. maj 2019 — Deutsche Lufthansa mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — statsstøtte — foranstaltninger iværksat af Tyskland til fordel for Frankfurt-Hahn lufthavn — afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig med det indre marked — afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte — indirekte støtte — ikke individuelt berørt — afvisning) | 20 |
| 2019/C 246/21 | Sag T-161/16: Rettens kendelse af 22. maj 2019 — Puma SE mod EUIPO — CMS (CMS Italy) (EU-varemærker — indsigelsessag — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — figurmærket CMS Italy — ældre internationale figurmærker, der gengiver et kattedyr, der springer mod venstre — relativ registreringshindring — de ældre varemærkers renommé — artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001) — bevis for renomméet — tidligere afgørelser fra EUIPO, der konstaterer de ældre varemærkers renommé — hensyntagen til disse afgørelser — begrundelsespligt — princippet om god forvaltningsskik) | 21 |
| 2019/C 246/22 | Sag T-262/17: Rettens kendelse af 15. maj 2019 — Metrans mod Kommissionen og INEA (Annullationssøgsmål — Kommissionens afgørelse om at indrømme finansiering af forslag til transportprojekter vedrørende Connecting Europe-faciliteten (CEF) Multimodal Containerterminal Paskov, fase III og Intermodal terminal Mělník, fase 2 og 3 — søgsmålsfrist — udgangspunkt — for sent anlagt — afvisning) | 22 |
| 2019/C 246/23 | Sag T-230/18: Rettens kendelse af 6. juni 2019 — Czarnecki mod Parlamentet (Regler for institutionerne — medlem af Europa-Parlamentet — udtalelser fremsat over for et andet medlem af Parlamentet — førtidigt ophør af hvervet og funktionerne som næstformand for Parlamentet — ret til forsvar — magtfordrejning — ligebehandling) | 22 |
| 2019/C 246/24 | Sag T-609/18: Rettens kendelse af 23. maj 2019 — Fujifilm Recording Media mod EUIPO — iTernity (d:ternity) (EU-varemærker — ugyldighedssag — ansøgning om EU-ordmærket d:ternity — det ældre ordmærke iTernity — tilbagetagelse af ugyldighedsbegæringen før sagens anlæggelse — bortfald af den anfægtede afgørelse — manglende retlig interesse — søgsmål, der dels skal afvises, dels åbenbart savner ethvert retligt grundlag) | 23 |
| 2019/C 246/25 | Sag T-685/18: Rettens kendelse af 20. maj 2019 — Apple mod EUIPO — Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication (SWIFT) (EU-varemærker — indsigelsessag — tilbagetagelse af registreringsansøgningen — ufornødent at træffe afgørelse) | 24 |
| 2019/C 246/26 | Sag T-715/18: Rettens kendelse af 20. maj 2019 — Phrenos m.fl. mod Kommissionen (Offentlige tjenesteydelseskontrakter — udbudsprocedure — planlægning, forberedelse, fremme og gennemførelse af begivenheden Europæiske udviklingsdage — afvisning af en tilbudsgivers tilbud og tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver — annullering af udbudsproceduren — bortfald af tvistens genstand — ufornødent at træffe afgørelse) | 25 |
| 2019/C 246/27 | Sag T-719/18: Rettens kendelse af 7. juni 2019 — Telemark plus mod EUIPO (Telemarkfest) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærk Telemarkfest — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU)) | 25 |
| 2019/C 246/28 | Sag T-254/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 8. maj 2019 — AlpaSuri mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — import af alpakaer — anmodning om foreløbige forholdsregler — ingen uopsættelighed) | 26 |
| 2019/C 246/29 | Sag T-256/19: Sag anlagt den 15. april 2019 — Assi mod Rådet | 27 |
| 2019/C 246/30 | Sag T-289/19: Sag anlagt den 1. maj 2019 — Arbuzov mod Rådet | 28 |
| 2019/C 246/31 | Sag T-291/19: Sag anlagt den 3. maj 2019 — Pšonka mod Rådet | 29 |
| 2019/C 246/32 | Sag T-292/19: Sag anlagt den 3. maj 2019 — Pšonka mod Rådet | 30 |
| 2019/C 246/33 | Sag T-301/19: Sag anlagt den 14. maj 2019 — PNB Banka m.fl. mod ECB | 31 |
| 2019/C 246/34 | Sag T-309/19: Sag anlagt den 20. maj 2019 — BRF Singapore Foods mod EUIPO — Tipiak (Sadia) | 32 |
| 2019/C 246/35 | Sag T-310/19: Sag anlagt den 20. maj 2019 — BRF Singapore Foods mod EUIPO — Tipiak (SADIA) | 33 |
| 2019/C 246/36 | Sag T-313/19: Sag anlagt den 22. maj 2019 — Taghani mod Kommissionen | 34 |
| 2019/C 246/37 | Sag T-315/19: Sag anlagt den 22. maj 2019 — BT mod Kommissionen | 35 |
| 2019/C 246/38 | Sag T-318/19: Sag anlagt den 23. maj 2019 — Thunus m.fl. mod EIB | 36 |
| 2019/C 246/39 | Sag T-320/19: Sag anlagt den 27. maj 2019 — BV mod Kommissionen | 37 |
| 2019/C 246/40 | Sag T-322/19: Sag anlagt den 27. maj 2019 — El-Qaddafi mod Rådet | 38 |
| 2019/C 246/41 | Sag T-325/19: Sag anlagt den 28. maj 2019 — Cipriani mod EUIPO — Hotel Cipriani (AARIGO CIPRIANI) | 39 |
| 2019/C 246/42 | Sag T-328/19: Sag anlagt den 29. maj 2019 — Scorify mod EUIPO — Scor (SCORIFY) | 40 |
| 2019/C 246/43 | Sag T-329/19: Sag anlagt den 31. maj 2019 — 12seasons mod EUIPO — Société Immobilière et Mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN) | 41 |
| 2019/C 246/44 | Sag T-331/19: Sag anlagt den 3. juni 2019 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) | 42 |
| 2019/C 246/45 | Sag T-332/19: Sag anlagt den 3. juni 2019 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) | 43 |
| 2019/C 246/46 | Sag T-333/19: Sag anlagt den 30. maj 2019 — Ntolas mod EUIPO — General Nutrition Investment (GN GENETIC NUTRTION LABORATORIES) | 44 |
| 2019/C 246/47 | Sag T-335/19: Sag anlagt den 3. juni 2019 — Cantieri del Mediterraneo mod Kommissionen | 45 |
| 2019/C 246/48 | Sag T-343/19: Sag anlagt den 7. juni 2019 — Conlance mod EUIPO — LG Electronics (SONANCE) | 48 |
| 2019/C 246/49 | Sag T-420/18: Rettens kendelse af 6. juni 2019 — JPMorgan Chase m.fl. mod Kommissionen | 49 |
| 2019/C 246/50 | Sag T-426/18: Rettens kendelse af 22. maj 2019 — Bizbike og Hartmobile mod Kommissionen | 49 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

2019/C 246/03

Sag C-723/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Orăștie (Rumænien) den 20. november 2018 — EV mod Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)

3

2019/C 246/04

Sag C-180/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Düsseldorf (Tyskland) den 26. februar 2019 — Flightright GmbH mod Eurowings GmbH

3

2019/C 246/05

Sag C-224/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spanien) den 14. marts 2019 — CY mod Caixabank S.A.

4

2019/C 246/06

Sag C-247/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanien) den 21. marts 2019 — HC og ID mod Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

6

2019/C 246/07

Sag C-259/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanien) den 27. marts 2019 — LG og PK mod Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

7

2019/C 246/08

Sag C-287/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 5. april 2019 — DenizBank AG mod Verein für Konsumenteninformation

8

2019/C 246/09

Sag C-291/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Brașov (Rumænien) den 9. april 2019 — SO mod TP m.fl.

9

2019/C 246/10

Sag C-320/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 19. april 2019 — Ingredion Germany GmbH mod Bundesrepublik Deutschland

10

2019/C 246/11

Sag C-363/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen (Sverige) den 7. maj 2019 — Konsumentombudsmannen mod Mezina AB

11

2019/C 246/12

Sag C-379/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Bihor (Rumænien) den 14. maj 2019 — straffesag mod IG, JH, KI og LJ

12

2019/C 246/13

Sag C-389/19 P: Appel iværksat den 20. maj 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. marts 2019 i sag T-837/16, Kongeriget Sverige mod Europa-Kommissionen

13

2019/C 246/14

Sag C-394/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgien) den 21. maj 2019 — PN, QO, RP, SQ og TR mod Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

14

2019/C 246/15

Sag C-395/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d’instance de Nice (Frankrig) den 22. maj 2019 — VT og WU mod easyJet Airline Co. Ltd

14

2019/C 246/16

Sag C-413/19: Sag anlagt den 24. maj 2019 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien

16

GCEU

2019/C 246/17

Sag T-222/17: Rettens dom af 23. maj 2019 — Recylex m.fl. mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — markedet for genvinding af blysyrebatterier til biler — afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF — samordning af købspriser — bøder — punkt 26 i samarbejdsmeddelelsen af 2006 — punkt 37 i retningslinjerne for beregning af bøder — fuld prøvelsesret)

17

2019/C 246/18

Sag T-370/17: Rettens dom af 23. maj 2019 — KPN mod Kommissionen (Konkurrence — fusioner — de nederlandske marked for tv- og telekommunikationstjenester — selvstændigt fungerende joint venture-virksomhed — afgørelse, hvorved en fusion erklæres forenelig med det indre marked og EØS-aftalen — tilsagn — relevant marked — vertikale virkninger — åbenbart urigtigt skøn — begrundelsespligt)

18

2019/C 246/19

Sag T-269/15: Rettens kendelse af 15. maj 2019 — Novartis Europharm mod Kommissionen (Humanmedicinske lægemidler — markedsføringstilladelse for lægemidlet Vantobra — tobramycin — tilbagekaldelse af den anfægtede retsakt — bortfald af tvistens genstand — ufornødent at træffe afgørelse)

19

2019/C 246/20

Sag T-764/15: Rettens kendelse af 17. maj 2019 — Deutsche Lufthansa mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — statsstøtte — foranstaltninger iværksat af Tyskland til fordel for Frankfurt-Hahn lufthavn — afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig med det indre marked — afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte — indirekte støtte — ikke individuelt berørt — afvisning)

20

2019/C 246/21

Sag T-161/16: Rettens kendelse af 22. maj 2019 — Puma SE mod EUIPO — CMS (CMS Italy) (EU-varemærker — indsigelsessag — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — figurmærket CMS Italy — ældre internationale figurmærker, der gengiver et kattedyr, der springer mod venstre — relativ registreringshindring — de ældre varemærkers renommé — artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001) — bevis for renomméet — tidligere afgørelser fra EUIPO, der konstaterer de ældre varemærkers renommé — hensyntagen til disse afgørelser — begrundelsespligt — princippet om god forvaltningsskik)

21

2019/C 246/22

Sag T-262/17: Rettens kendelse af 15. maj 2019 — Metrans mod Kommissionen og INEA (Annullationssøgsmål — Kommissionens afgørelse om at indrømme finansiering af forslag til transportprojekter vedrørende Connecting Europe-faciliteten (CEF) Multimodal Containerterminal Paskov, fase III og Intermodal terminal Mělník, fase 2 og 3 — søgsmålsfrist — udgangspunkt — for sent anlagt — afvisning)

22

2019/C 246/23

Sag T-230/18: Rettens kendelse af 6. juni 2019 — Czarnecki mod Parlamentet (Regler for institutionerne — medlem af Europa-Parlamentet — udtalelser fremsat over for et andet medlem af Parlamentet — førtidigt ophør af hvervet og funktionerne som næstformand for Parlamentet — ret til forsvar — magtfordrejning — ligebehandling)

22

2019/C 246/24

Sag T-609/18: Rettens kendelse af 23. maj 2019 — Fujifilm Recording Media mod EUIPO — iTernity (d:ternity) (EU-varemærker — ugyldighedssag — ansøgning om EU-ordmærket d:ternity — det ældre ordmærke iTernity — tilbagetagelse af ugyldighedsbegæringen før sagens anlæggelse — bortfald af den anfægtede afgørelse — manglende retlig interesse — søgsmål, der dels skal afvises, dels åbenbart savner ethvert retligt grundlag)

23

2019/C 246/25

Sag T-685/18: Rettens kendelse af 20. maj 2019 — Apple mod EUIPO — Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication (SWIFT) (EU-varemærker — indsigelsessag — tilbagetagelse af registreringsansøgningen — ufornødent at træffe afgørelse)

24

2019/C 246/26

Sag T-715/18: Rettens kendelse af 20. maj 2019 — Phrenos m.fl. mod Kommissionen (Offentlige tjenesteydelseskontrakter — udbudsprocedure — planlægning, forberedelse, fremme og gennemførelse af begivenheden Europæiske udviklingsdage — afvisning af en tilbudsgivers tilbud og tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver — annullering af udbudsproceduren — bortfald af tvistens genstand — ufornødent at træffe afgørelse)

25

2019/C 246/27

Sag T-719/18: Rettens kendelse af 7. juni 2019 — Telemark plus mod EUIPO (Telemarkfest) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærk Telemarkfest — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU))

25

2019/C 246/28

Sag T-254/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 8. maj 2019 — AlpaSuri mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — import af alpakaer — anmodning om foreløbige forholdsregler — ingen uopsættelighed)

26

2019/C 246/29

Sag T-256/19: Sag anlagt den 15. april 2019 — Assi mod Rådet

27

2019/C 246/30

Sag T-289/19: Sag anlagt den 1. maj 2019 — Arbuzov mod Rådet

28

2019/C 246/31

Sag T-291/19: Sag anlagt den 3. maj 2019 — Pšonka mod Rådet

29

2019/C 246/32

Sag T-292/19: Sag anlagt den 3. maj 2019 — Pšonka mod Rådet

30

2019/C 246/33

Sag T-301/19: Sag anlagt den 14. maj 2019 — PNB Banka m.fl. mod ECB

31

2019/C 246/34

Sag T-309/19: Sag anlagt den 20. maj 2019 — BRF Singapore Foods mod EUIPO — Tipiak (Sadia)

32

2019/C 246/35

Sag T-310/19: Sag anlagt den 20. maj 2019 — BRF Singapore Foods mod EUIPO — Tipiak (SADIA)

33

2019/C 246/36

Sag T-313/19: Sag anlagt den 22. maj 2019 — Taghani mod Kommissionen

34

2019/C 246/37

Sag T-315/19: Sag anlagt den 22. maj 2019 — BT mod Kommissionen

35

2019/C 246/38

Sag T-318/19: Sag anlagt den 23. maj 2019 — Thunus m.fl. mod EIB

36

2019/C 246/39

Sag T-320/19: Sag anlagt den 27. maj 2019 — BV mod Kommissionen

37

2019/C 246/40

Sag T-322/19: Sag anlagt den 27. maj 2019 — El-Qaddafi mod Rådet

38

2019/C 246/41

Sag T-325/19: Sag anlagt den 28. maj 2019 — Cipriani mod EUIPO — Hotel Cipriani (AARIGO CIPRIANI)

39

2019/C 246/42

Sag T-328/19: Sag anlagt den 29. maj 2019 — Scorify mod EUIPO — Scor (SCORIFY)

40

2019/C 246/43

Sag T-329/19: Sag anlagt den 31. maj 2019 — 12seasons mod EUIPO — Société Immobilière et Mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)

41

2019/C 246/44

Sag T-331/19: Sag anlagt den 3. juni 2019 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde)

42

2019/C 246/45

Sag T-332/19: Sag anlagt den 3. juni 2019 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde)

43

2019/C 246/46

Sag T-333/19: Sag anlagt den 30. maj 2019 — Ntolas mod EUIPO — General Nutrition Investment (GN GENETIC NUTRTION LABORATORIES)

44

2019/C 246/47

Sag T-335/19: Sag anlagt den 3. juni 2019 — Cantieri del Mediterraneo mod Kommissionen

45

2019/C 246/48

Sag T-343/19: Sag anlagt den 7. juni 2019 — Conlance mod EUIPO — LG Electronics (SONANCE)

48

2019/C 246/49

Sag T-420/18: Rettens kendelse af 6. juni 2019 — JPMorgan Chase m.fl. mod Kommissionen

49

2019/C 246/50

Sag T-426/18: Rettens kendelse af 22. maj 2019 — Bizbike og Hartmobile mod Kommissionen

49

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

CDJ

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2019/C 246/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 238 af 15.7.2019

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 230 af 8.7.2019

EUT C 220 af 1.7.2019

EUT C 213 af 24.6.2019

EUT C 206 af 17.6.2019

EUT C 187 af 3.6.2019

EUT C 182 af 27.5.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

GCEU

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/2 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/2

---

Kriterier for fordeling af sager til afdelingerne

(2019/C 246/02)

På sit plenarmøde den 3. juli 2019 har Retten i overensstemmelse med procesreglementets artikel 25 fastsat kriterierne for fordeling af sager til afdelingerne.

Disse kriterier er som følger:

| 1. | Sagerne fordeles snarest efter indleveringen af stævningen til en afdeling sat af tre dommere og uden hensyntagen til en senere anvendelse af procesreglementets artikel 28. |
| --- | --- |

1.

Sagerne fordeles snarest efter indleveringen af stævningen til en afdeling sat af tre dommere og uden hensyntagen til en senere anvendelse af procesreglementets artikel 28.

| 2. | Personalesager, dvs. sager, der er anlagt i medfør af artikel 270 TEUF og i givet fald i medfør af artikel 50a i protokollen vedrørende statutten for Den Europæiske Unions Domstol, fordeles mellem Første Afdeling, Anden Afdeling, Tredje Afdeling og Fjerde Afdeling efter en turnusordning, der fastsættes i forhold til sagernes indlevering til Justitskontoret. |
| --- | --- |

2.

Personalesager, dvs. sager, der er anlagt i medfør af artikel 270 TEUF og i givet fald i medfør af artikel 50a i protokollen vedrørende statutten for Den Europæiske Unions Domstol, fordeles mellem Første Afdeling, Anden Afdeling, Tredje Afdeling og Fjerde Afdeling efter en turnusordning, der fastsættes i forhold til sagernes indlevering til Justitskontoret.

| 3. | Sager, der vedrører de intellektuelle ejendomsrettigheder, der er omhandlet i procesreglementets fjerde afsnit, fordeles mellem Femte Afdeling, Sjette Afdeling, Syvende Afdeling, Ottende Afdeling, Niende Afdeling og Tiende Afdeling efter en turnusordning, der fastsættes i forhold til sagernes indlevering til Justitskontoret. |
| --- | --- |

3.

Sager, der vedrører de intellektuelle ejendomsrettigheder, der er omhandlet i procesreglementets fjerde afsnit, fordeles mellem Femte Afdeling, Sjette Afdeling, Syvende Afdeling, Ottende Afdeling, Niende Afdeling og Tiende Afdeling efter en turnusordning, der fastsættes i forhold til sagernes indlevering til Justitskontoret.

| 4. | Andre sager end dem, der er nævnt i punkt 2 og 3, fordeles mellem afdelingerne efter to særskilte turnusordninger, der fastsættes i forhold til sagernes indlevering til Justitskontoret:






  — | en for sager vedrørende gennemførelse af de konkurrenceregler, der gælder for virksomheder, regler om statsstøtte og regler om handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger |
| --- | --- | --- |

4.

Andre sager end dem, der er nævnt i punkt 2 og 3, fordeles mellem afdelingerne efter to særskilte turnusordninger, der fastsættes i forhold til sagernes indlevering til Justitskontoret:

—

en for sager vedrørende gennemførelse af de konkurrenceregler, der gælder for virksomheder, regler om statsstøtte og regler om handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger

| — | en for alle andre sager. |
| --- | --- |

—

en for alle andre sager.

| 5. | Rettens præsident kan fravige de turnusordninger, der er nævnt i punkt 2, 3 og 4 for at tage hensyn til sammenhængen mellem bestemte sager og for at sikre en lige fordeling af arbejdsbyrden. |
| --- | --- |

5.

Rettens præsident kan fravige de turnusordninger, der er nævnt i punkt 2, 3 og 4 for at tage hensyn til sammenhængen mellem bestemte sager og for at sikre en lige fordeling af arbejdsbyrden.

| 6. | Henset til Rettens afgørelse, truffet i plenarmødet den 19. juni 2019 om Rettens virke mellem den 1. og den 26. september 2019 (EUT 2019, C 238, s. 2), hvorved det bestemmes, at Rettens afgørelse af 11. maj 2016 om kriterier for fordeling af sager til afdelingerne (EUT 2016, C 296, s. 2) fortsætter med at finde anvendelse i perioden mellem den 1. og den 26. september 2019, idet ovenstående kriterier for fordeling af sager til afdelingerne finder anvendelse i perioden fra den 27. september 2019 til den 31. august 2022. |
| --- | --- |

6.

Henset til Rettens afgørelse, truffet i plenarmødet den 19. juni 2019 om Rettens virke mellem den 1. og den 26. september 2019 (EUT 2019, C 238, s. 2), hvorved det bestemmes, at Rettens afgørelse af 11. maj 2016 om kriterier for fordeling af sager til afdelingerne (EUT 2016, C 296, s. 2) fortsætter med at finde anvendelse i perioden mellem den 1. og den 26. september 2019, idet ovenstående kriterier for fordeling af sager til afdelingerne finder anvendelse i perioden fra den 27. september 2019 til den 31. august 2022.

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/3 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Orăștie (Rumænien) den 20. november 2018 — EV mod Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)

(Sag C-723/18)

(2019/C 246/03)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Judecătoria Orăștie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EV

Sagsøgt: Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)

Ved kendelse af 8. maj 2019 har Den Europæiske Unions domstol (Sjette Afdeling) fastslået, at det er åbenbart, at den ikke har kompetence til at besvare de præjudicielle spørgsmål, som Judecătoria Orăștie (Rumænien) har forelagt ved afgørelse af 5. november 2018.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/3 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/3

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Düsseldorf (Tyskland) den 26. februar 2019 — Flightright GmbH mod Eurowings GmbH

(Sag C-180/19)

(2019/C 246/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Flightright GmbH

Sagsøgt: Eurowings GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at den distance, der er afgørende for kompensationen, skal beregnes ud fra den samlede rejses længde?

Skal (idet det forudsættes, at forordningen finder anvendelse på den berørte del af rejsen) begrebet »flyvning« altså fortolkes således, at det i forbindelse med reservationer, hvor flypassagerer kun når deres endelige bestemmelsessted med mellemlanding og i givet fald omstigning til en anden flyvemaskine, kun omfatter den strækning, hvor forsinkelsen faktisk er indtrådt, eller skal begrebet »flyvning« i et sådant tilfælde fortolkes således, at det er den samlede transportstrækning fra det første startsted til det endelige bestemmelsessted, der er afgørende for distancen?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/4 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/4

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spanien) den 14. marts 2019 — CY mod Caixabank S.A.

(Sag C-224/19)

(2019/C 246/05)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CY

Sagsøgt: Caixabank S.A.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 (1) kan erklæringen om, at et urimeligt vilkår, som pålægger låntager alle omkostninger til oprettelse, fornyelse eller ophævelse af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, er ugyldigt,
  ændres hvad angår erklæringens genoprettende virkninger, efter at vilkåret er erklæret urimeligt? |
| --- | --- |

1)

Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 (1) kan erklæringen om, at et urimeligt vilkår, som pålægger låntager alle omkostninger til oprettelse, fornyelse eller ophævelse af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, er ugyldigt,
  ændres hvad angår erklæringens genoprettende virkninger, efter at vilkåret er erklæret urimeligt?

| 2) | Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 kan en national retspraksis, hvorefter
  omkostningerne til notar og revision skal fordeles ligeligt mellem långiveren og låntageren
  , når et vilkår, hvorved alle omkostninger til formalisering, novation eller aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom pålægges låntageren, er blevet erklæret ugyldigt, anses for en retslig ændring af erklæringen af, at et urimeligt vilkår er ugyldigt, og dermed for at være i strid med det princip om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, som er indeholdt i artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13? |
| --- | --- |

2)

Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 kan en national retspraksis, hvorefter
  omkostningerne til notar og revision skal fordeles ligeligt mellem långiveren og låntageren
  , når et vilkår, hvorved alle omkostninger til formalisering, novation eller aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom pålægges låntageren, er blevet erklæret ugyldigt, anses for en retslig ændring af erklæringen af, at et urimeligt vilkår er ugyldigt, og dermed for at være i strid med det princip om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, som er indeholdt i artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13?

| 3) | Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 udgør en national retspraksis, hvorved bestemmes, at når et vilkår, som pålægger låntageren samtlige omkostninger til formalisering, novation og aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, erklæres ugyldigt, skal låntageren ligeledes pålægges at betale
  omkostningerne til vurdering af ejendommen og den afgift, der pålægges ved oprettelse af et lån mod sikkerhed i fast ejendom som følge af formaliseringen af lånet
  , en tilsidesættelse af princippet om, at et urimeligt vilkår, der er blevet erklæret ugyldigt, ikke er bindende for forbrugeren, og er det i strid med artikel 3, stk. 2, i direktiv 93/13 at
  pålægge låntageren bevisbyrden for, at han ikke fik mulighed for at fremlægge sin egen vurdering af ejendommen? |
| --- | --- |

3)

Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 udgør en national retspraksis, hvorved bestemmes, at når et vilkår, som pålægger låntageren samtlige omkostninger til formalisering, novation og aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, erklæres ugyldigt, skal låntageren ligeledes pålægges at betale
  omkostningerne til vurdering af ejendommen og den afgift, der pålægges ved oprettelse af et lån mod sikkerhed i fast ejendom som følge af formaliseringen af lånet
  , en tilsidesættelse af princippet om, at et urimeligt vilkår, der er blevet erklæret ugyldigt, ikke er bindende for forbrugeren, og er det i strid med artikel 3, stk. 2, i direktiv 93/13 at
  pålægge låntageren bevisbyrden for, at han ikke fik mulighed for at fremlægge sin egen vurdering af ejendommen?

| 4) | Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 er en national retspraksis, hvorved bestemmes, at når et vilkår, som pålægger låntageren alle omkostninger til oprettelse, novation eller aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, erklæres ugyldigt, kan der fortsat være virkninger for låntageren, når han foretager ændrende novationer eller aflyser lånet,
  idet han fortsat skal betale omkostningerne som følge af en sådan ændring eller aflysning af lånet
  , i strid med dette direktiv, og indebærer pålæggelsen af disse omkostninger en tilsidesættelse af princippet om, at urimelige kontraktvilkår, der er annullerede, ikke er bindende for en forbruger? |
| --- | --- |

4)

Henset til artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 er en national retspraksis, hvorved bestemmes, at når et vilkår, som pålægger låntageren alle omkostninger til oprettelse, novation eller aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, erklæres ugyldigt, kan der fortsat være virkninger for låntageren, når han foretager ændrende novationer eller aflyser lånet,
  idet han fortsat skal betale omkostningerne som følge af en sådan ændring eller aflysning af lånet
  , i strid med dette direktiv, og indebærer pålæggelsen af disse omkostninger en tilsidesættelse af princippet om, at urimelige kontraktvilkår, der er annullerede, ikke er bindende for en forbruger?

| 5) | Henset til artikel 6, stk. l, i direktiv 93/13, sammenholdt med direktivets artikel 7, stk. 1, er en national retspraksis, som delvist udelukker den genoprettende virkning af, at et urimeligt vilkår, som pålægger låntageren alle omkostninger til formalisering, novation eller aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, erklæres ugyldigt, i strid med den afskrækkende virkning i forhold til den erhvervsdrivende, som er fastsat i artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13? |
| --- | --- |

5)

Henset til artikel 6, stk. l, i direktiv 93/13, sammenholdt med direktivets artikel 7, stk. 1, er en national retspraksis, som delvist udelukker den genoprettende virkning af, at et urimeligt vilkår, som pålægger låntageren alle omkostninger til formalisering, novation eller aflysning af et lån mod sikkerhed i fast ejendom, erklæres ugyldigt, i strid med den afskrækkende virkning i forhold til den erhvervsdrivende, som er fastsat i artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13?

| 6) | Er en national retspraksis, som under påberåbelse af låntagerens interesser ændrer de genoprettende virkninger efter, at et vilkår, som pålægger låntageren alle omkostninger til formalisering, novation eller aflysning, er blevet erklæret ugyldigt, i strid med det i Domstolens praksis fastsatte princip om forbud mod ændring af kontraktvilkår, der er erklæret ugyldige, og med princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, i direktivets artikel 6? |
| --- | --- |

6)

Er en national retspraksis, som under påberåbelse af låntagerens interesser ændrer de genoprettende virkninger efter, at et vilkår, som pålægger låntageren alle omkostninger til formalisering, novation eller aflysning, er blevet erklæret ugyldigt, i strid med det i Domstolens praksis fastsatte princip om forbud mod ændring af kontraktvilkår, der er erklæret ugyldige, og med princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, i direktivets artikel 6?

| 7) | Kan national retspraksis, hvorved bestemmes, at et vilkår, der betegnes som
  oprettelsesgebyr, automatisk undslipper kontrollen af gennemsigtighed
  , henset til artikel 3, stk. 1 og 2, i direktiv 93/13, indebære en tilsidesættelse af det princip om omvendt bevisbyrde, som er fastsat i direktivets artikel 3, stk. 2, idet den erhvervsdrivende ikke skal bevise, at han gav oplysninger herom på forhånd og lod det være genstand for individuel forhandling? |
| --- | --- |

7)

Kan national retspraksis, hvorved bestemmes, at et vilkår, der betegnes som
  oprettelsesgebyr, automatisk undslipper kontrollen af gennemsigtighed
  , henset til artikel 3, stk. 1 og 2, i direktiv 93/13, indebære en tilsidesættelse af det princip om omvendt bevisbyrde, som er fastsat i direktivets artikel 3, stk. 2, idet den erhvervsdrivende ikke skal bevise, at han gav oplysninger herom på forhånd og lod det være genstand for individuel forhandling?

| 8) | Er det i strid med artikel 3 i direktiv 93/13 og med Domstolens praksis, at national retspraksis kan finde, at en forbruger per se skal vide, at det er finansinstitutternes sædvanlige praksis at opkræve et oprettelsesgebyr, og at det derfor ikke er nødvendigt for långiveren at fremlægge noget bevis for at godtgøre, at vilkåret var genstand for individuel forhandling, eller skal långiveren tværtimod i alle tilfælde godtgøre, at dette vilkår var genstand for individuel forhandling? |
| --- | --- |

8)

Er det i strid med artikel 3 i direktiv 93/13 og med Domstolens praksis, at national retspraksis kan finde, at en forbruger per se skal vide, at det er finansinstitutternes sædvanlige praksis at opkræve et oprettelsesgebyr, og at det derfor ikke er nødvendigt for långiveren at fremlægge noget bevis for at godtgøre, at vilkåret var genstand for individuel forhandling, eller skal långiveren tværtimod i alle tilfælde godtgøre, at dette vilkår var genstand for individuel forhandling?

| 9) | Henset til artikel 3 og 4 i direktiv 93/13 og til Domstolens praksis, kan en national retspraksis, hvorefter
  et vilkår, der betegnes som oprettelsesgebyr, ikke kan undersøges hvad angår dets urimelige karakter i henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13, idet det vedrører definitionen af kontraktens hovedgenstand
  , være i strid med dette direktiv eller denne praksis, eller skal dette oprettelsesgebyr derimod anses for ikke at være en del af kontraktens pris, men derimod et tillægsgebyr, som derfor tillader den nationale retsinstans at foretage en kontrol af gennemsigtigheden og/eller indholdet med henblik på at fastslå, om vilkåret er urimeligt i henhold til national ret? |
| --- | --- |

9)

Henset til artikel 3 og 4 i direktiv 93/13 og til Domstolens praksis, kan en national retspraksis, hvorefter
  et vilkår, der betegnes som oprettelsesgebyr, ikke kan undersøges hvad angår dets urimelige karakter i henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13, idet det vedrører definitionen af kontraktens hovedgenstand
  , være i strid med dette direktiv eller denne praksis, eller skal dette oprettelsesgebyr derimod anses for ikke at være en del af kontraktens pris, men derimod et tillægsgebyr, som derfor tillader den nationale retsinstans at foretage en kontrol af gennemsigtigheden og/eller indholdet med henblik på at fastslå, om vilkåret er urimeligt i henhold til national ret?

| 10) | Er det henset til artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13, som ikke er gennemført i spansk ret ved Ley 7/1998, de 13 de abril, sobre condiciones generales de la contratación (2), i strid med artikel 8 i direktiv 93/13, at en spansk retsinstans henviser til og anvender direktivets artikel 4, stk. 2, når denne bestemmelse i overensstemmelse med lovgivers vilje ikke er gennemført i den spanske retsorden, som ønskede et fuldstændigt beskyttelsesniveau i forhold til alle de vilkår, som en erhvervsdrivende kan indsætte i en kontrakt, der indgås med forbrugere, herunder vilkår, som påvirker kontraktens hovedgenstand, også selv om vilkårene var affattet klart og forståeligt, såfremt et vilkår, der betegnes som oprettelsesgebyr, anses for at udgøre låneaftalens hovedgenstand? |
| --- | --- |

10)

Er det henset til artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13, som ikke er gennemført i spansk ret ved Ley 7/1998, de 13 de abril, sobre condiciones generales de la contratación (2), i strid med artikel 8 i direktiv 93/13, at en spansk retsinstans henviser til og anvender direktivets artikel 4, stk. 2, når denne bestemmelse i overensstemmelse med lovgivers vilje ikke er gennemført i den spanske retsorden, som ønskede et fuldstændigt beskyttelsesniveau i forhold til alle de vilkår, som en erhvervsdrivende kan indsætte i en kontrakt, der indgås med forbrugere, herunder vilkår, som påvirker kontraktens hovedgenstand, også selv om vilkårene var affattet klart og forståeligt, såfremt et vilkår, der betegnes som oprettelsesgebyr, anses for at udgøre låneaftalens hovedgenstand?

| 11) | Henset til artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13, skaber et vilkår, der betegnes som oprettelsesgebyr,
  når det ikke har været genstand for individuel forhandling, og finansinstituttet ikke har godtgjort, at det svarer til reelt ydede tjenester og omkostninger, som dette har afholdt, en betydelig skævhed i parternes rettigheder og forpligtelser
  , som indebærer, at den nationale retsinstans skal erklære vilkåret ugyldigt? |
| --- | --- |

11)

Henset til artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13, skaber et vilkår, der betegnes som oprettelsesgebyr,
  når det ikke har været genstand for individuel forhandling, og finansinstituttet ikke har godtgjort, at det svarer til reelt ydede tjenester og omkostninger, som dette har afholdt, en betydelig skævhed i parternes rettigheder og forpligtelser
  , som indebærer, at den nationale retsinstans skal erklære vilkåret ugyldigt?

| 12) | Henset til artikel 6, stk. 1, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13, skal
  tilpligtelsen af en erhvervsdrivende til at betale omkostningerne
  i en sag, hvor forbrugeren iværksætter et søgsmål med påstand om, at urimelige vilkår, der er indsat i en kontrakt, som er indgået med denne forbruger, erklæres ugyldige,
  og hvori retsinstanserne tiltræder denne påstand
  , anses for at være en følge af princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, og princippet om afskrækkende virkning for den erhvervsdrivende, når den nationale ret påkender disse søgsmål, uanset størrelsen af de beløb, som disse enheder ved dommen pålægges at restituere, idet hovedpåstanden endvidere anses for at være påstanden om, at vilkåret erklæres ugyldigt, og at restitutionen af beløbene blot er en accessorisk påstand, der er en del af den førstnævnte påstand? |
| --- | --- |

12)

Henset til artikel 6, stk. 1, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13, skal
  tilpligtelsen af en erhvervsdrivende til at betale omkostningerne
  i en sag, hvor forbrugeren iværksætter et søgsmål med påstand om, at urimelige vilkår, der er indsat i en kontrakt, som er indgået med denne forbruger, erklæres ugyldige,
  og hvori retsinstanserne tiltræder denne påstand
  , anses for at være en følge af princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, og princippet om afskrækkende virkning for den erhvervsdrivende, når den nationale ret påkender disse søgsmål, uanset størrelsen af de beløb, som disse enheder ved dommen pålægges at restituere, idet hovedpåstanden endvidere anses for at være påstanden om, at vilkåret erklæres ugyldigt, og at restitutionen af beløbene blot er en accessorisk påstand, der er en del af den førstnævnte påstand?

| 13) | Henset til princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, og til princippet om afskrækkende virkning i direktiv 93/13 (artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1), kan de genoprettende virkninger af, at et urimeligt vilkår i en kontrakt, der er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, erklæres ugyldigt,
  begrænses tidsmæssigt ved en vurdering af indsigelsen om forældelse af søgsmålet om restitution af beløb, selv om det søgsmål, hvorved et vilkår erklæres ugyldigt, og som ligger til grund herfor, ikke kan forældes i henhold til national ret? |
| --- | --- |

13)

Henset til princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke er bindende, og til princippet om afskrækkende virkning i direktiv 93/13 (artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1), kan de genoprettende virkninger af, at et urimeligt vilkår i en kontrakt, der er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, erklæres ugyldigt,
  begrænses tidsmæssigt ved en vurdering af indsigelsen om forældelse af søgsmålet om restitution af beløb, selv om det søgsmål, hvorved et vilkår erklæres ugyldigt, og som ligger til grund herfor, ikke kan forældes i henhold til national ret?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT 1993, L 95, s. 29)

(2)  Lov nr. 7/1998 af 13.4.1998 om de generelle betingelser for indgåelse af kontrakter.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/6 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanien) den 21. marts 2019 — HC og ID mod Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

(Sag C-247/19)

(2019/C 246/06)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: HC og ID

Sagsøgt: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er det med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere og den EU-retspraksis, der uddyber denne beskyttelse, i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, navnlig dettes artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, foreneligt med EU-retten, at Tribunal Supremo (øverste domstol) i sine domme 44-49 af 23.1.2019 har fastsat et entydigt kriterium om, at kontraktvilkår — i forbrugeraftaler om lån mod pant i fast ejendom — der ikke er individuelt forhandlet, og som foreskriver, at samtlige udgifter ved stiftelse af lån mod pant i fast ejendom skal afholdes af låntageren, er urimelige, og at de forskellige udgifter, som er omfattet af det urimelige kontraktvilkår, der er erklæret ugyldigt, skal fordeles mellem den långivende bankenhed, som er den konciperende part, og låntageren, som er forbruger, med henblik på at begrænse tilbagebetalingen af de beløb, som er blevet betalt uretmæssigt i henhold til national lovgivning?
  Er det med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere og den EU-retspraksis, der uddyber denne beskyttelse, i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, navnlig dettes artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, foreneligt med EU-retten, at Tribunal Supremo (øverste domstol) anlægger en udvidet fortolkning af et kontraktvilkår, som er ugyldigt, fordi det er urimeligt, når ophævelsen af vilkåret og virkningerne heraf ikke har indflydelse på, om låneaftalen mod pant i fast ejendom opretholdes? |
| --- | --- |

1)

Er det med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere og den EU-retspraksis, der uddyber denne beskyttelse, i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, navnlig dettes artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, foreneligt med EU-retten, at Tribunal Supremo (øverste domstol) i sine domme 44-49 af 23.1.2019 har fastsat et entydigt kriterium om, at kontraktvilkår — i forbrugeraftaler om lån mod pant i fast ejendom — der ikke er individuelt forhandlet, og som foreskriver, at samtlige udgifter ved stiftelse af lån mod pant i fast ejendom skal afholdes af låntageren, er urimelige, og at de forskellige udgifter, som er omfattet af det urimelige kontraktvilkår, der er erklæret ugyldigt, skal fordeles mellem den långivende bankenhed, som er den konciperende part, og låntageren, som er forbruger, med henblik på at begrænse tilbagebetalingen af de beløb, som er blevet betalt uretmæssigt i henhold til national lovgivning?

Er det med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere og den EU-retspraksis, der uddyber denne beskyttelse, i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, navnlig dettes artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, foreneligt med EU-retten, at Tribunal Supremo (øverste domstol) anlægger en udvidet fortolkning af et kontraktvilkår, som er ugyldigt, fordi det er urimeligt, når ophævelsen af vilkåret og virkningerne heraf ikke har indflydelse på, om låneaftalen mod pant i fast ejendom opretholdes?

| 2) | Er det med hensyn til artikel 394 i LEC (2), som fastsætter et kriterium om, at den tabende part bærer sagsomkostningerne, såfremt et urimeligt kontraktvilkår om udgifter ophæves, men virkningerne af denne ophævelse begrænser sig til en fordeling af de førnævnte udgifter, i strid med det EU-retlige effektivitetsprincip og princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, når det fastslås, at der kun er blevet givet delvis medhold, og vil dette kunne fortolkes således, at der skabes en omvendt afskrækkende virkning og en efterfølgende manglende beskyttelse af forbrugernes og brugernes legitime interesser? |
| --- | --- |

2)

Er det med hensyn til artikel 394 i LEC (2), som fastsætter et kriterium om, at den tabende part bærer sagsomkostningerne, såfremt et urimeligt kontraktvilkår om udgifter ophæves, men virkningerne af denne ophævelse begrænser sig til en fordeling af de førnævnte udgifter, i strid med det EU-retlige effektivitetsprincip og princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, når det fastslås, at der kun er blevet givet delvis medhold, og vil dette kunne fortolkes således, at der skabes en omvendt afskrækkende virkning og en efterfølgende manglende beskyttelse af forbrugernes og brugernes legitime interesser?

---

(1)  EFT 1993, L 95, s. 29.

(2)  Ley de Enjuiciamiento Civil (lov om civil retspleje).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/7 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanien) den 27. marts 2019 — LG og PK mod Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

(Sag C-259/19)

(2019/C 246/07)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: LG og PK

Sagsøgt: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

Præjudicielle spørgsmål

Er det med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere og den EU-retspraksis, der uddyber denne beskyttelse, i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1), navnlig dettes artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, foreneligt med EU-retten, at Tribunal Supremo (øverste domstol) i sine domme 44-49 af 23.1.2019 har fastsat et entydigt kriterium om, at kontraktvilkår — i forbrugeraftaler om lån mod pant i fast ejendom — der ikke er individuelt forhandlet, og som foreskriver, at samtlige udgifter ved stiftelse af lån mod pant i fast ejendom skal afholdes af låntageren, er urimelige, og at de forskellige udgifter, som er omfattet af det urimelige kontraktvilkår, der er erklæret ugyldigt, skal fordeles mellem den långivende bankenhed, som er den konciperende part, og låntageren, som er forbruger, med henblik på at begrænse tilbagebetalingen af de beløb, som er blevet betalt uretmæssigt i henhold til national lovgivning?

Er det med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere og den EU-retspraksis, der uddyber denne beskyttelse, i henhold til Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, navnlig dettes artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, foreneligt med EU-retten, at Tribunal Supremo (øverste domstol) anlægger en udvidet fortolkning af et kontraktvilkår, som er ugyldigt, fordi det er urimeligt, når ophævelsen af vilkåret og virkningerne heraf ikke har indflydelse på, om låneaftalen mod pant i fast ejendom opretholdes?

---

(1)  EFT 1993, L 95, s. 29.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/8 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 5. april 2019 — DenizBank AG mod Verein für Konsumenteninformation

(Sag C-287/19)

(2019/C 246/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: DenizBank AG

Revisionsindstævnt: Verein für Konsumenteninformation

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 52, stk. 6), litra a), sammenholdt med artikel 54, stk. 1, i direktiv (EU) 2015/2366 (1) (betalingstjenestedirektivet), hvorefter betalingstjenestebrugeren anses for at have godkendt en foreslået ændring af betingelserne i rammeaftalen, medmindre vedkommende over for betalingstjenesteudbyderen har afvist ændringen inden den foreslåede ikrafttrædelsesdato, fortolkes således, at der også i forhold til en forbruger kan aftales en godkendelsesfiktion, der skal gælde fuldstændig ubegrænset for alle tænkelige betingelser i rammeaftalen? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 52, stk. 6), litra a), sammenholdt med artikel 54, stk. 1, i direktiv (EU) 2015/2366 (1) (betalingstjenestedirektivet), hvorefter betalingstjenestebrugeren anses for at have godkendt en foreslået ændring af betingelserne i rammeaftalen, medmindre vedkommende over for betalingstjenesteudbyderen har afvist ændringen inden den foreslåede ikrafttrædelsesdato, fortolkes således, at der også i forhold til en forbruger kan aftales en godkendelsesfiktion, der skal gælde fuldstændig ubegrænset for alle tænkelige betingelser i rammeaftalen?

| 2. | a) | Skal artikel 4, nr. 14), i betalingstjenestedirektivet fortolkes således, at NFC-funktionen i et personaliseret, multifunktionelt bankkort, der bruges til betalinger med lav værdi, som den hermed forbundne kundekonto debiteres for, udgør et betalingsinstrument? |
| --- | --- | --- |

2.

a)

Skal artikel 4, nr. 14), i betalingstjenestedirektivet fortolkes således, at NFC-funktionen i et personaliseret, multifunktionelt bankkort, der bruges til betalinger med lav værdi, som den hermed forbundne kundekonto debiteres for, udgør et betalingsinstrument?

| b) | Såfremt spørgsmål 2.a) besvares bekræftende: | Skal artikel 63, stk. 1, litra b), i betalingstjenestedirektivet om undtagelse for betalingsinstrumenter med lav værdi og elektroniske penge fortolkes således, at en kontaktløs betaling med lav værdi, der gennemføres ved anvendelse af NFC-funktionen i et personaliseret, multifunktionelt bankkort, udgør en anonym anvendelse af betalingsinstrumentet som omhandlet i denne undtagelsesbestemmelse? |
| --- | --- | --- |

b)

Såfremt spørgsmål 2.a) besvares bekræftende:

Skal artikel 63, stk. 1, litra b), i betalingstjenestedirektivet om undtagelse for betalingsinstrumenter med lav værdi og elektroniske penge fortolkes således, at en kontaktløs betaling med lav værdi, der gennemføres ved anvendelse af NFC-funktionen i et personaliseret, multifunktionelt bankkort, udgør en anonym anvendelse af betalingsinstrumentet som omhandlet i denne undtagelsesbestemmelse?

| 3) | Skal artikel 63, stk. 1, litra b), i betalingstjenestedirektivet fortolkes således, at en betalingstjenesteudbyder kun kan påberåbe sig denne undtagelsesbestemmelse, hvis det kan bevises, at betalingsinstrumentet på grundlag af den objektive, aktuelle tekniske viden ikke kan spærres eller yderligere anvendelse af betalingsinstrumentet ikke kan forhindres? |
| --- | --- |

3)

Skal artikel 63, stk. 1, litra b), i betalingstjenestedirektivet fortolkes således, at en betalingstjenesteudbyder kun kan påberåbe sig denne undtagelsesbestemmelse, hvis det kan bevises, at betalingsinstrumentet på grundlag af den objektive, aktuelle tekniske viden ikke kan spærres eller yderligere anvendelse af betalingsinstrumentet ikke kan forhindres?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2366 af 25.11.2015 om betalingstjenester i det indre marked, om ændring af direktiv 2002/65/EF, 2009/110/EF og 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 1093/2010 og om ophævelse af direktiv 2007/64/EF (EUT 2015, L 337, s. 35).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/9 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Brașov (Rumænien) den 9. april 2019 — SO mod TP m.fl.

(Sag C-291/19)

(2019/C 246/09)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Brașov

Parter i hovedsagen

Klager: SO

Indklagede: TP m.fl.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal den mekanisme for samarbejde og kontrol (MSK), der blev oprettet ved Europa-Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13. december 2006, anses for en retsakt udstedt af en EU-institution som omhandlet i artikel 267 TEUF, som kan fortolkes af Domstolen? |
| --- | --- |

1)

Skal den mekanisme for samarbejde og kontrol (MSK), der blev oprettet ved Europa-Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13. december 2006, anses for en retsakt udstedt af en EU-institution som omhandlet i artikel 267 TEUF, som kan fortolkes af Domstolen?

| 2) | Er kravene i de rapporter, der udarbejdes inden for rammerne af denne mekanisme, bindende for Rumænien, især (men ikke alene) hvad angår behovet for at gennemføre lovændringer, som er forenelige med MSK’s konklusioner samt med henstillingerne fra Venedigkommissionen og Europarådets Sammenslutning af Stater mod Korruption? |
| --- | --- |

2)

Er kravene i de rapporter, der udarbejdes inden for rammerne af denne mekanisme, bindende for Rumænien, især (men ikke alene) hvad angår behovet for at gennemføre lovændringer, som er forenelige med MSK’s konklusioner samt med henstillingerne fra Venedigkommissionen og Europarådets Sammenslutning af Stater mod Korruption?

| 3) | Skal artikel 2, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, fortolkes således, at Rumæniens forpligtelse til at opfylde kravene i de rapporter, som udarbejdes inden for rammerne af den mekanisme for samarbejde og kontrol (MSK), der blev oprettet ved Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13. december 2006 (1), er omfattet af medlemsstatens forpligtelse til at overholde retsstatsprincippet? |
| --- | --- |

3)

Skal artikel 2, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, fortolkes således, at Rumæniens forpligtelse til at opfylde kravene i de rapporter, som udarbejdes inden for rammerne af den mekanisme for samarbejde og kontrol (MSK), der blev oprettet ved Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13. december 2006 (1), er omfattet af medlemsstatens forpligtelse til at overholde retsstatsprincippet?

| 4) | Er princippet om domstolenes uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som fortolket i Den Europæiske Unions Domstols praksis (dom (Store Afdeling) af 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), til hinder for, at der oprettes en afdeling for efterforskning af overtrædelser begået inden for retsvæsenet i tilknytning til anklagemyndigheden ved Înalta Curte de Casație și Justiție, henset til reglerne for udnævnelse/afsættelse af de anklagere, der er ansat i denne afdeling, reglerne for udøvelse af funktioner i forbindelse med denne afdeling samt den måde, hvorpå kompetencen fastlægges, herunder det begrænsede antal stillinger i denne afdeling? |
| --- | --- |

4)

Er princippet om domstolenes uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som fortolket i Den Europæiske Unions Domstols praksis (dom (Store Afdeling) af 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), til hinder for, at der oprettes en afdeling for efterforskning af overtrædelser begået inden for retsvæsenet i tilknytning til anklagemyndigheden ved Înalta Curte de Casație și Justiție, henset til reglerne for udnævnelse/afsættelse af de anklagere, der er ansat i denne afdeling, reglerne for udøvelse af funktioner i forbindelse med denne afdeling samt den måde, hvorpå kompetencen fastlægges, herunder det begrænsede antal stillinger i denne afdeling?

| 5) | Er artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder vedrørende retten til en retfærdig rettergang inden en rimelig frist til hinder for, at der oprettes en afdeling for efterforskning af overtrædelser begået inden for retsvæsenet i tilknytning til anklagemyndigheden ved Înalta Curte de Casație și Justiție, henset til reglerne for udøvelse af funktioner i forbindelse med denne afdeling samt den måde, hvorpå kompetencen fastlægges, herunder det begrænsede antal stillinger i denne afdeling? |
| --- | --- |

5)

Er artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder vedrørende retten til en retfærdig rettergang inden en rimelig frist til hinder for, at der oprettes en afdeling for efterforskning af overtrædelser begået inden for retsvæsenet i tilknytning til anklagemyndigheden ved Înalta Curte de Casație și Justiție, henset til reglerne for udøvelse af funktioner i forbindelse med denne afdeling samt den måde, hvorpå kompetencen fastlægges, herunder det begrænsede antal stillinger i denne afdeling?

---

(1)  Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13.12.2006 om oprettelse af en mekanisme for samarbejde og kontrol vedrørende Rumæniens fremskridt med opfyldelsen af specifikke benchmarks på områdernes retsreform og bekæmpelse af korruption (EUT 2006, L 354, s. 56).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/10 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 19. april 2019 — Ingredion Germany GmbH mod Bundesrepublik Deutschland

(Sag C-320/19)

(2019/C 246/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ingredion Germany GmbH

Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 18, stk. 1, litra c), stk. 2, andet afsnit, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (1), sammenholdt med artikel 3h, artikel 10a i direktiv 2003/87/EF (2), fortolkes således, at den kapacitetsudnyttelsesfaktor, der gælder for det brændstofrelaterede aktivitetsfaktor, for nytilkomne er begrænset til en værdi på under 100 %?

---

(1)  Kommissionens afgørelse af 27.4.2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT 2011, L 130, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT 2003, L 275, s. 32).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/11 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen (Sverige) den 7. maj 2019 — Konsumentombudsmannen mod Mezina AB

(Sag C-363/19)

(2019/C 246/11)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Konsumentombudsmannen

Sagsøgt: Mezina AB

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Regulerer artikel 5 og 6, sammenholdt med artikel 10, stk.1, og artikel 28, stk. 5, i forordning nr. 1924/2006 (1), bevisbyrden, når en national domstol skal efterprøve, om der er blevet anvendt ulovlige sundhedsanprisninger i en situation, hvor de pågældende sundhedsanprisninger svarer til en anprisning, som er omfattet af en ansøgning i henhold til artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1924/2006, men hvor ansøgningen endnu ikke har ført til en afgørelse om godkendelse eller ikke-godkendelse, eller skal bevisbyrden afgøres efter national ret? |
| --- | --- |

1)

Regulerer artikel 5 og 6, sammenholdt med artikel 10, stk.1, og artikel 28, stk. 5, i forordning nr. 1924/2006 (1), bevisbyrden, når en national domstol skal efterprøve, om der er blevet anvendt ulovlige sundhedsanprisninger i en situation, hvor de pågældende sundhedsanprisninger svarer til en anprisning, som er omfattet af en ansøgning i henhold til artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1924/2006, men hvor ansøgningen endnu ikke har ført til en afgørelse om godkendelse eller ikke-godkendelse, eller skal bevisbyrden afgøres efter national ret?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares med, at bestemmelserne i forordning nr. 1924/2006 regulerer bevisbyrden, påhviler bevisbyrden da den virksomhed, som anvender en bestemt sundhedsanprisning, eller den myndighed, som til den nationale domstol indgiver begæring om, at denne forbyder virksomheden fortsat at anvende anprisningen? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares med, at bestemmelserne i forordning nr. 1924/2006 regulerer bevisbyrden, påhviler bevisbyrden da den virksomhed, som anvender en bestemt sundhedsanprisning, eller den myndighed, som til den nationale domstol indgiver begæring om, at denne forbyder virksomheden fortsat at anvende anprisningen?

| 3) | Regulerer artikel 5 og 6, sammenholdt med artikel 10, stk. 1, og 28, stk. 5, i forordning nr. 1924/2006, i en situation som den i det første spørgsmål beskrevne, beviskravene, når en national domstol skal efterprøve, om der er anvendt ulovlige sundhedsanprisninger, eller skal beviskravene fastlægges efter national ret? |
| --- | --- |

3)

Regulerer artikel 5 og 6, sammenholdt med artikel 10, stk. 1, og 28, stk. 5, i forordning nr. 1924/2006, i en situation som den i det første spørgsmål beskrevne, beviskravene, når en national domstol skal efterprøve, om der er anvendt ulovlige sundhedsanprisninger, eller skal beviskravene fastlægges efter national ret?

| 4) | Såfremt det tredje spørgsmål besvares med, at bestemmelserne i forordning nr. 1924/2006 regulerer beviskravene, hvilke beviskrav stilles da? |
| --- | --- |

4)

Såfremt det tredje spørgsmål besvares med, at bestemmelserne i forordning nr. 1924/2006 regulerer beviskravene, hvilke beviskrav stilles da?

| 5) | Påvirkes besvarelsen af det første til det fjerde spørgsmål af, at forordning nr. 1924/2006 [herunder denne forordnings artikel 3, litra a),] og direktiv 2005/29 (2) finder samtidig anvendelse i sagen for den nationale ret? |
| --- | --- |

5)

Påvirkes besvarelsen af det første til det fjerde spørgsmål af, at forordning nr. 1924/2006 [herunder denne forordnings artikel 3, litra a),] og direktiv 2005/29 (2) finder samtidig anvendelse i sagen for den nationale ret?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20.12.2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (EUT 2006, L 404, s. 9).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT 2005, L 149, s. 22).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/12 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Bihor (Rumænien) den 14. maj 2019 — straffesag mod IG, JH, KI og LJ

(Sag C-379/19)

(2019/C 246/12)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Bihor

Tiltalte i straffesagen

IG, JH, KI og LJ

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er den mekanisme for samarbejde og kontrol (MSK), der blev oprettet ved Europa-Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13. december 2006 (1), og kravene i de rapporter, der udarbejdes inden for rammerne af denne mekanisme, bindende for Rumænien? |
| --- | --- |

1)

Er den mekanisme for samarbejde og kontrol (MSK), der blev oprettet ved Europa-Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13. december 2006 (1), og kravene i de rapporter, der udarbejdes inden for rammerne af denne mekanisme, bindende for Rumænien?

| 2) | Skal artikel 2 sammenholdt med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union fortolkes således, at forpligtelsen for Rumænien til at overholde kravene i de rapporter, der er udarbejdet inden for rammerne af MSK, som er oprettet ved Kommissionens afgørelse 2006/928/EF af 13. december 2006, er omfattet af medlemsstatens forpligtelse til at overholde retsstatsprincipperne, herunder for så vidt angår en forfatningsdomstols — et politisk-retslig organ — undladelse af at intervenere med henblik på at fortolke loven og fastlægge de konkrete og obligatoriske måder, hvorpå domstolene skal anvende den, hvilket henhører under den retslige myndigheds enekompetence, og med henblik på at indføre ny lovgivning, hvilket henhører under den lovgivende myndigheds enekompetence? Kræver EU-retten, at virkningerne af en sådan afgørelse truffet af en forfatningsdomstol fjernes? Er EU-retten til hinder for en national retsregel, der regulerer det disciplinære ansvar for den dommer, der undlader at anvende den afgørelse, der er truffet af Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen), i forbindelse med det rejste spørgsmål? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 2 sammenholdt med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union fortolkes således, at forpligtelsen for Rumænien til at overholde kravene i de rapporter, der er udarbejdet inden for rammerne af MSK, som er oprettet ved Kommissionens afgørelse 2006/928/EF af 13. december 2006, er omfattet af medlemsstatens forpligtelse til at overholde retsstatsprincipperne, herunder for så vidt angår en forfatningsdomstols — et politisk-retslig organ — undladelse af at intervenere med henblik på at fortolke loven og fastlægge de konkrete og obligatoriske måder, hvorpå domstolene skal anvende den, hvilket henhører under den retslige myndigheds enekompetence, og med henblik på at indføre ny lovgivning, hvilket henhører under den lovgivende myndigheds enekompetence? Kræver EU-retten, at virkningerne af en sådan afgørelse truffet af en forfatningsdomstol fjernes? Er EU-retten til hinder for en national retsregel, der regulerer det disciplinære ansvar for den dommer, der undlader at anvende den afgørelse, der er truffet af Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen), i forbindelse med det rejste spørgsmål?

| 3) | Er princippet om dommernes uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder som fortolket af Den Europæiske Unions Domstol (Store Afdeling, dom af 27.2.2018, Associação Spindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), til hinder for, at dommernes kompetence erstattes af afgørelser truffet af Curtea Constituțională (afgørelse nr. 51 af 16. februar 2016, afgørelse nr. 302 af 4. maj 2017 og afgørelse nr. 26 af [af 16. januar 2019]) med den følge, at straffesagen (med tilbagevirkende kraft) bliver uforudsigelig, og at det bliver umuligt at fortolke loven og at anvende den i en konkret sag? Er EU-retten til hinder for en national retsregel, der regulerer det disciplinære ansvar for den dommer, der undlader at anvende den afgørelse, der er truffet af Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen), i forbindelse med det rejste spørgsmål? |
| --- | --- |

3)

Er princippet om dommernes uafhængighed, der er fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder som fortolket af Den Europæiske Unions Domstol (Store Afdeling, dom af 27.2.2018, Associação Spindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), til hinder for, at dommernes kompetence erstattes af afgørelser truffet af Curtea Constituțională (afgørelse nr. 51 af 16. februar 2016, afgørelse nr. 302 af 4. maj 2017 og afgørelse nr. 26 af [af 16. januar 2019]) med den følge, at straffesagen (med tilbagevirkende kraft) bliver uforudsigelig, og at det bliver umuligt at fortolke loven og at anvende den i en konkret sag? Er EU-retten til hinder for en national retsregel, der regulerer det disciplinære ansvar for den dommer, der undlader at anvende den afgørelse, der er truffet af Curtea Constituțională (forfatningsdomstolen), i forbindelse med det rejste spørgsmål?

---

(1)  Kommissionens beslutning 2006/928/EF af 13.12.2006 om oprettelse af en mekanisme for samarbejde og kontrol vedrørende Rumæniens fremskridt med opfyldelsen af specifikke benchmarks på områdernes retsreform og bekæmpelse af korruption (EUT 2006, L 354, s. 56).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/13 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/13

---

Appel iværksat den 20. maj 2019 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. marts 2019 i sag T-837/16, Kongeriget Sverige mod Europa-Kommissionen

(Sag C-389/19 P)

(2019/C 246/13)

Processprog: svensk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici og G. Tolstoy, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Kongeriget Sverige, Kongeriget Danmark, Republikken Finland, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Kemikalieagentur

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. marts 2019 i sag T-837/16, Kongeriget Sverige mod Europa-Kommissionen, ophæves, Kommissionen frifindes i søgsmålet i første instans og Kongeriget Sverige pålægges at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. marts 2019 i sag T-837/16, Kongeriget Sverige mod Europa-Kommissionen, ophæves, Kommissionen frifindes i søgsmålet i første instans og Kongeriget Sverige pålægges at betale sagsomkostningerne.

| — | Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling, og afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og under appelsagen udsættes. |
| --- | --- |

—

Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling, og afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og under appelsagen udsættes.

| — | Der træffes afgørelse om, at den anfægtede afgørelses retsvirkninger opretholdes. |
| --- | --- |

—

Der træffes afgørelse om, at den anfægtede afgørelses retsvirkninger opretholdes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellen vedrører den dom, som Retten (Femte Afdeling) afsagde den 7. marts 2019 i sag T-837/16. I denne dom erklærede Retten Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 final af 7. september 2016 om tilladelse til visse anvendelser af blysulfochromatgul og blychromatmolybdatsulfatrød, ugyldig, og forkastede Kommissionens påstand om, at afgørelsens retsvirkninger skulle opretholdes, indtil Kommissionen kunne foretage en fornyet undersøgelse af ansøgningen om godkendelse.

Kommissionen har fremført fire anbringender til støtte for sin appel.

Første anbringende: Retten begik i de domspræmisser, som vedrører de beviskrav, der skal løftes ved vurderingen af alternativerne, og navnlig i præmis 79, 81, 85, 86, 90 og 101, en åbenbar retlig fejl med hensyn til det beviskrav, der i henhold til artikel 60, stk. 4, finder anvendelse.

Andet anbringende: Retten begik konsekvent en åbenbar retlig fejl i sit ræsonnement og navnlig i præmis 86, 90 og 96, idet den fuldstændig så bort fra Kommissionens skønsmargen med hensyn til at fastsætte tærskelværdier for, hvad der teknisk og økonomisk er gennemførligt ved vurderingen af alternativer som omhandlet i artikel 60, stk. 4, og således anvendte et forkert kriterium ved domstolsprøvelsen, og greb ind i Kommissionens afvejning af sociale, økonomiske og tekniske hensyn.

Tredje anbringende: Retten begik en åbenbar retlig fejl i præmis 86, 97 og 98 med hensyn til den omtvistede afgørelse, idet den for det første ikke tog hensyn til, at der ikke var blevet givet tilladelse til anvendelser, hvor blypigments tekniske egenskaber ikke var nødvendige, og for det andet idet den beskrev betingelserne i den omtvistede afgørelse som om den gav udtryk for, at betingelsen om vurdering af alternativer, jf. artikel 60, stk. 4, ikke var opfyldt.

Fjerde anbringende: Domskonklusionens andet punkt, hvor Retten fastslog, at den omtvistede afgørelses virkninger ikke skulle opretholdes, bygger på en åbenbar retlig fejl i dommens præmis 112.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/14 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgien) den 21. maj 2019 — PN, QO, RP, SQ og TR mod Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

(Sag C-394/19)

(2019/C 246/14)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal du travail francophone de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: PN, QO, RP, SQ og TR

Sagsøgt: Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

Præjudicielt spørgsmål

Skal princippet om fællesskabsrettens fulde virkning og beskyttelse, som defineret i Francovich-dommen og i dommen i sagen Brasserie du pêcheur, og direktiv 2004/38/EF (1), fortolkes således, at det, i en situation, hvor en udlænding er frataget retten til ophold uden en forudgående proportionalitetstest som følge af en ukorrekt gennemførelse i national ret, pålægges medlemsstaten at dække sagsøgerens basale behov, ud over lægelige behov, inden for rammerne af sin sociale bistandsordning, indtil der er truffet afgørelse om vedkommendes opholdssituation under overholdelse af EU-retten?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT 2004, L 158, s. 77).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/14 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d’instance de Nice (Frankrig) den 22. maj 2019 — VT og WU mod easyJet Airline Co. Ltd

(Sag C-395/19)

(2019/C 246/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal d’instance de Nice

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: VT og WU

Sagsøgt: easyJet Airline Co. Ltd

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Anvendeligheden af artikel 3, stk. 2, litra a), i tilfælde af forsinkelse






  a) | Henset til den omstændighed, at den ret til kompensation i tilfælde af boardingafvisning eller annullation, der er omhandlet i artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 (1) i retspraksis er blevet udvidet til at omfatte forsinkede flyvninger (Domstolen, Fjerde Afdeling, 19.11.2009, sag C-402/07 og C-432/07, Sturgeon), finder den i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 omhandlede betingelse om, at passageren skal være til stede ved indcheckningen, der udelukkende finder anvendelse i tilfælde af boardingafvisning, da anvendelse i forbindelse med et krav om kompensation fremsat af en passager, der har oplevet en forsinket flyafgang og ikke en boardingafvisning? |
| --- | --- | --- |

1)

Anvendeligheden af artikel 3, stk. 2, litra a), i tilfælde af forsinkelse

a)

Henset til den omstændighed, at den ret til kompensation i tilfælde af boardingafvisning eller annullation, der er omhandlet i artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 (1) i retspraksis er blevet udvidet til at omfatte forsinkede flyvninger (Domstolen, Fjerde Afdeling, 19.11.2009, sag C-402/07 og C-432/07, Sturgeon), finder den i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 omhandlede betingelse om, at passageren skal være til stede ved indcheckningen, der udelukkende finder anvendelse i tilfælde af boardingafvisning, da anvendelse i forbindelse med et krav om kompensation fremsat af en passager, der har oplevet en forsinket flyafgang og ikke en boardingafvisning?

| b) | Såfremt det første spørgsmål, litra a) besvares bekræftende, skal de 45 minutter før afgangstidspunktet, der fremgår af artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004, i dette tilfælde fortolkes som senest 45 minutter før det nye forsinkede afgangstidspunkt, der er blevet offentliggjort på skærmene i lufthavnen eller meddelt passagererne? |
| --- | --- |

b)

Såfremt det første spørgsmål, litra a) besvares bekræftende, skal de 45 minutter før afgangstidspunktet, der fremgår af artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004, i dette tilfælde fortolkes som senest 45 minutter før det nye forsinkede afgangstidspunkt, der er blevet offentliggjort på skærmene i lufthavnen eller meddelt passagererne?

| 2) | Bevisbyrden i forbindelse med »tilstedeværelse ved indcheckningen« | Såfremt det første spørgsmål, litra a) besvares bekræftende, dvs. såfremt artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 finder anvendelse på et krav om kompensation fremsat af en passager, der har oplevet en forsinket flyafgang: | Er betingelserne i artikel 3, stk. 2, litra a), forhåndsbetingelser, som forbrugeren skal opfylde for at kunne gøre forordningens anvendelse gældende, eller en grund til fritagelse af luftfartsselskabet, som giver det mulighed for at fremlægge passagerlisten med henblik på at godtgøre, at forbrugeren ikke var til stede ved indcheckningen »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau, eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid« som fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004, eftersom den elektroniske udvikling nu muliggør udstedelse af elektroniske boardingkort, der ikke findes i en fysisk form, fravær af enhver tidsstempling af papirboardingkort, fravær af enhver forpligtelse til at give fysisk fremmøde ved en indcheckningsskranke og den omstændighed, at kun luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om registrering af passagererne, indtil indcheckningen er afsluttet? |
| --- | --- | --- | --- |

2)

Bevisbyrden i forbindelse med »tilstedeværelse ved indcheckningen«

Såfremt det første spørgsmål, litra a) besvares bekræftende, dvs. såfremt artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 finder anvendelse på et krav om kompensation fremsat af en passager, der har oplevet en forsinket flyafgang:

Er betingelserne i artikel 3, stk. 2, litra a), forhåndsbetingelser, som forbrugeren skal opfylde for at kunne gøre forordningens anvendelse gældende, eller en grund til fritagelse af luftfartsselskabet, som giver det mulighed for at fremlægge passagerlisten med henblik på at godtgøre, at forbrugeren ikke var til stede ved indcheckningen »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau, eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid« som fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004, eftersom den elektroniske udvikling nu muliggør udstedelse af elektroniske boardingkort, der ikke findes i en fysisk form, fravær af enhver tidsstempling af papirboardingkort, fravær af enhver forpligtelse til at give fysisk fremmøde ved en indcheckningsskranke og den omstændighed, at kun luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om registrering af passagererne, indtil indcheckningen er afsluttet?

| | Såfremt det første spørgsmål, litra a) besvares bekræftende, dvs. såfremt artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 finder anvendelse på et krav om kompensation fremsat af en passager, der har oplevet en forsinket flyafgang: | Påhviler bevisbyrden i forbindelse med den faktiske tilstedeværelse af passageren, der optræder som sagsøger i retssagen, »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid« fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004, udelukkende passageren henset til den teknologiske udvikling, der nu muliggør udstedelse af elektroniske boardingkort, der ikke findes i en fysisk form, den manglende tidsstempling af papirboardingkort, den manglende forpligtelse til at give fysisk fremmøde ved en indcheckningsskranke og den omstændighed, at kun luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om registrering af passagererne, indtil indcheckningen er afsluttet? |
| --- | --- | --- |

Såfremt det første spørgsmål, litra a) besvares bekræftende, dvs. såfremt artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 finder anvendelse på et krav om kompensation fremsat af en passager, der har oplevet en forsinket flyafgang:

Påhviler bevisbyrden i forbindelse med den faktiske tilstedeværelse af passageren, der optræder som sagsøger i retssagen, »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid« fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004, udelukkende passageren henset til den teknologiske udvikling, der nu muliggør udstedelse af elektroniske boardingkort, der ikke findes i en fysisk form, den manglende tidsstempling af papirboardingkort, den manglende forpligtelse til at give fysisk fremmøde ved en indcheckningsskranke og den omstændighed, at kun luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om registrering af passagererne, indtil indcheckningen er afsluttet?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/16 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/16

---

Sag anlagt den 24. maj 2019 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien

(Sag C-413/19)

(2019/C 246/16)

Processprog: slovensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Kocjan og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Slovenien

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionen har nedlagt påstand om, at det fastslås, at Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 2, i direktivet om bygningers energimæssige ydeevne (1), idet den har begrænset kravet om, at den energimæssige ydeevne skal vises, til kun at gælde for bygninger, der ejes eller anvendes af den offentlige forvaltning. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har nedlagt påstand om, at det fastslås, at Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 2, i direktivet om bygningers energimæssige ydeevne (1), idet den har begrænset kravet om, at den energimæssige ydeevne skal vises, til kun at gælde for bygninger, der ejes eller anvendes af den offentlige forvaltning.

| — | Republikken Slovenien tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Republikken Slovenien tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I henhold til artikel 13, stk. 2, i direktiv 2010/31/EU skal medlemsstaterne hvad angår bygninger, for hvilke der er udstedt en energiattest i medfør af artikel 12, stk. 1, og i hvilke et samlet nytteareal på over 500 m2 ofte besøges af offentligheden, indføre krav om, at energiattesten skal opslås på et iøjnefaldende sted, der tydeligt kan ses af alle. Eftersom Republikken Slovenien alene har indført et sådant krav med hensyn til bygninger, der ejes eller anvendes af offentlige organer, har Kommissionen besluttet at anlægge sag ved Domstolen.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/31/EU af 19.5.2010 om bygningers energimæssige ydeevne (EUT 2010 L 153, s. 13).

---

GCEU

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/17 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/17

---

Rettens dom af 23. maj 2019 — Recylex m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-222/17) (1)

(Konkurrence - karteller - markedet for genvinding af blysyrebatterier til biler - afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF - samordning af købspriser - bøder - punkt 26 i samarbejdsmeddelelsen af 2006 - punkt 37 i retningslinjerne for beregning af bøder - fuld prøvelsesret)

(2019/C 246/17)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Recylex SA (Paris, Frankrig), Fonderie et Manufacture de Métaux SA (Bruxelles, Belgien) og Harz-Metall GmbH (Goslar, Tyskland) (ved advokaterne M. Wellinger, S. Reinart og K. Bongs)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved I. Rogalski, J. Szczodrowski og F. van Schaik, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om nedsættelse af den bøde, som sagsøgerne blev pålagt i Kommissionens afgørelse C(2017) 900 final af 8. februar 2017 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF (sag AT.40018 — genvinding af bilbatterier).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA og Harz-Metall GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA og Harz-Metall GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 195 af 19.6.2017.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/18 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/18

---

Rettens dom af 23. maj 2019 — KPN mod Kommissionen

(Sag T-370/17) (1)

(Konkurrence - fusioner - de nederlandske marked for tv- og telekommunikationstjenester - selvstændigt fungerende joint venture-virksomhed - afgørelse, hvorved en fusion erklæres forenelig med det indre marked og EØS-aftalen - tilsagn - relevant marked - vertikale virkninger - åbenbart urigtigt skøn - begrundelsespligt)

(2019/C 246/18)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: KPN BV (Haag, Nederlandene) (ved advokaterne P. van Ginneken og G. Béquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. van Vliet, G. Conte, J. Szczodrowski og F. van Schaik, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: VodafoneZiggo Group Holding BV (Amsterdam, Nederlandene), Vodafone Group plc (Newbury, Det Forenede Kongerige) og Liberty Global Europe Holding BV (Amsterdam) (ved advokaterne W. Knibbeler, E. Raedts og A. Pliego Selie)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2016) 5165 final af 3. august 2016 om en fusions forenelighed med det indre marked og EØS-aftalen, hvorved Vodafone Group og Liberty Global Europe Holding erhvervede den fælles kontrol over en selvstændigt fungerende joint venture-virksomhed (sag COMP/M.7978 — Vodafone — Liberty Global — Dutch JV).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes

| 2) | KPN BV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen, VodafoneZiggo Group Holding BV, Vodafone Group plc og Liberty Global Europe Holding BV afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

KPN BV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen, VodafoneZiggo Group Holding BV, Vodafone Group plc og Liberty Global Europe Holding BV afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 249 af 31.7.2017.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/19 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/19

---

Rettens kendelse af 15. maj 2019 — Novartis Europharm mod Kommissionen

(Sag T-269/15) (1)

(Humanmedicinske lægemidler - markedsføringstilladelse for lægemidlet Vantobra - tobramycin - tilbagekaldelse af den anfægtede retsakt - bortfald af tvistens genstand - ufornødent at træffe afgørelse)

(2019/C 246/19)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Det Forenede Kongerige) (ved advokat C. Schoonderbeek)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Šimerdová, A. Sipos og K. Mifsud-Bonnici, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Tyskland) (ved advokaterne M. Epping og W. Rehmann)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2015) 1977 final af 18. marts 2015 om markedsføringstilladelse for det humanmedicinske lægemiddel Vantobra — tobramycine i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 726/2004.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Novartis Europharm Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Novartis Europharm Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

| 3) | Pari Pharma GmbH bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Pari Pharma GmbH bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2015.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/20 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/20

---

Rettens kendelse af 17. maj 2019 — Deutsche Lufthansa mod Kommissionen

(Sag T-764/15) (1)

(Annullationssøgsmål - statsstøtte - foranstaltninger iværksat af Tyskland til fordel for Frankfurt-Hahn lufthavn - afgørelse, hvorved støtten erklæres delvist forenelig med det indre marked - afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte - indirekte støtte - ikke individuelt berørt - afvisning)

(2019/C 246/20)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG (Køln, Tyskland) (ved advokat A. Martin-Ehlers)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche, K. Herrmann og D. Recchia, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Land Rheinland-Pfalz (Tyskland) (ved professeur C. Koenig, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse (EU) 2016/788 af 1. oktober 2014 om statsstøtte SA.32833 (11/C) (ex 11/NN) ydet af Tyskland i forbindelse med finansieringen af Frankfurt Hahn lufthavn i 2009-2011 (EUT 2016, L 134, s. 1).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Deutsche Lufthansa AG bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Land Rheinland-Pfalz afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Deutsche Lufthansa AG bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Land Rheinland-Pfalz afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 68 af 22.2.2016.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/21 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/21

---

Rettens kendelse af 22. maj 2019 — Puma SE mod EUIPO — CMS (CMS Italy)

(Sag T-161/16) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærket CMS Italy - ældre internationale figurmærker, der gengiver et kattedyr, der springer mod venstre - relativ registreringshindring - de ældre varemærkers renommé - artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001) - bevis for renomméet - tidligere afgørelser fra EUIPO, der konstaterer de ældre varemærkers renommé - hensyntagen til disse afgørelser - begrundelsespligt - princippet om god forvaltningsskik)

(2019/C 246/21)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Puma SE (Herzogenaurach, Tyskland) (ved advokat P. González-Bueno Catalán de Ocón)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) (Alonte, Italien)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. januar 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 229/2015-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Puma og Costruzione Macchine Speciali (CMS).

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 29. januar 2016 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 229/2015-2) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 29. januar 2016 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 229/2015-2) annulleres.

| 2) | EUIPO betaler sagsomkostningerne, herunder de af Puma SE afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO betaler sagsomkostningerne, herunder de af Puma SE afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 222 af 20.6.2016.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/22 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/22

---

Rettens kendelse af 15. maj 2019 — Metrans mod Kommissionen og INEA

(Sag T-262/17) (1)

(Annullationssøgsmål - Kommissionens afgørelse om at indrømme finansiering af forslag til transportprojekter vedrørende Connecting Europe-faciliteten (CEF) »Multimodal Containerterminal Paskov, fase III« og »Intermodal terminal Mělník, fase 2 og 3« - søgsmålsfrist - udgangspunkt - for sent anlagt - afvisning)

(2019/C 246/22)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Metrans a.s. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat A. Schwarz)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved J. Hottiaux og J. Samnadda, som befuldmægtigede) og Forvaltningsorganet for Innovation og Netværk (INEA) (ved I. Ramallo og D. Silhol, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Duron)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF for det første med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 5047 final af 5. august 2016 om fastsættelse af listen over forslag, der udvælges til at modtage finansiel støtte fra EU inden for Connecting Europe-faciliteten (CEF) — Transportsektoren efter indkaldelser af forslag iværksat den 5. november 2015 i henhold til det flerårige program, for så vidt som afgørelsen vedrører forslag med titlen Multimodal Containerterminal Paskov, fase III« og »Intermodal terminal Mělník, fase 2 og 3«, og for det andet påstand om annullation af de to tilskudsaftaler vedrørende disse to forslag, som INEA indgik.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Metrans a.s. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Forvaltningsorganet for Innovation og Netværk (INEA) afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Metrans a.s. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Forvaltningsorganet for Innovation og Netværk (INEA) afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 239 af 24.7.2017.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/22 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/22

---

Rettens kendelse af 6. juni 2019 — Czarnecki mod Parlamentet

(Sag T-230/18) (1)

(Regler for institutionerne - medlem af Europa-Parlamentet - udtalelser fremsat over for et andet medlem af Parlamentet - førtidigt ophør af hvervet og funktionerne som næstformand for Parlamentet - ret til forsvar - magtfordrejning - ligebehandling)

(2019/C 246/23)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Ryszard Czarnecki (Warszawa, Polen) (ved advokat M. Casado García-Hirschfeld)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved N. Görlitz, S. Seyr og S. Alonso de León, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 7. februar 2018 om at bringe sagsøgerens mandat som næstformand for Parlamentet til ophør før tid.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | Ryszard Czarnecki bærer sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

2)

Ryszard Czarnecki bærer sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.

---

(1)  EUT C 231 af 2.7.2018.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/23 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/23

---

Rettens kendelse af 23. maj 2019 — Fujifilm Recording Media mod EUIPO — iTernity (d:ternity)

(Sag T-609/18) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - ansøgning om EU-ordmærket d:ternity - det ældre ordmærke iTernity - tilbagetagelse af ugyldighedsbegæringen før sagens anlæggelse - bortfald af den anfægtede afgørelse - manglende retlig interesse - søgsmål, der dels skal afvises, dels åbenbart savner ethvert retligt grundlag)

(2019/C 246/24)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Fujifilm Recording Media GmbH (Clèves, Tyskland) (ved advokaterne R.-D. Härer, C. Schultze, C. Weber, H. Ranzinger og C. Gehweiler)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: iTernity GmbH (Freiburg, Tyskland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. juli 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2324/2017-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem iTernity og Fujifilm Recording Media.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 445 af 10.12.2018.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/24 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/24

---

Rettens kendelse af 20. maj 2019 — Apple mod EUIPO — Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication (SWIFT)

(Sag T-685/18) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af registreringsansøgningen - ufornødent at træffe afgørelse)

(2019/C 246/25)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Apple Inc. (Cupertino, Californien, De Forenede Stater) (ved solicitor J. Olsen og P. Andreottola)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication SCRL (La Hulpe, Belgien) (ved advokat G. Glas)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 30. august 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 476/2018-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication SCRL og Apple Inc.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Apple Inc. og Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication SCRL bærer hver deres egne omkostninger og bærer hver halvdelen af de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Apple Inc. og Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication SCRL bærer hver deres egne omkostninger og bærer hver halvdelen af de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 25 af 21.1.2019.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/25 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/25

---

Rettens kendelse af 20. maj 2019 — Phrenos m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-715/18) (1)

(Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - planlægning, forberedelse, fremme og gennemførelse af begivenheden »Europæiske udviklingsdage« - afvisning af en tilbudsgivers tilbud og tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver - annullering af udbudsproceduren - bortfald af tvistens genstand - ufornødent at træffe afgørelse)

(2019/C 246/26)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Phrenos SPRL (Mont-sur-Marchienne, Belgien), Akkanto, (Watermael-Boitsfort, Belgien, Operational Management Solutions (Chaumont Gistoux, Belgien) (ved advokaterne R. Jafferali og R. van Melsen)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Aresu, J. Estrada de Solà og A. Katsimerou, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 27. november 2018 om afvisning af det tilbud, som det konsortium, der udgøres af sagsøgerne, havde afgivet som led i udbudsproceduren EuropeAid/139729/DH/SER/BE vedrørende planlægning, forberedelse, fremme og gennemførelse af begivenheden »Europæiske udviklingsdage« for Kommissionens Generaldirektorat for Internationalt Samarbejde og Udvikling, og om tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler, med undtagelse af de omkostninger, der vedrører Pomilio Blumm Srl’s interventionsbegæring i sagen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler, med undtagelse af de omkostninger, der vedrører Pomilio Blumm Srl’s interventionsbegæring i sagen om foreløbige forholdsregler.

| 3) | Phrenos SPRL, Akkanto, Operational Management Solutions, Kommissionen og Pomilio Blumm bærer deres egne omkostninger i forbindelse med Pomilio Blumms interventionsbegæring i sagen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

3)

Phrenos SPRL, Akkanto, Operational Management Solutions, Kommissionen og Pomilio Blumm bærer deres egne omkostninger i forbindelse med Pomilio Blumms interventionsbegæring i sagen om foreløbige forholdsregler.

---

(1)  EUT C 72 af 25.2.2019.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/25 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/25

---

Rettens kendelse af 7. juni 2019 — Telemark plus mod EUIPO (Telemarkfest)

(Sag T-719/18) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærk Telemarkfest - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU))

(2019/C 246/27)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Telemark plus eV (Altusried, Tyskland) (ved advokat S. Schenk)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved M. Eberl og M. Fischer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. september 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 346/2018-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Telemarkfest som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises, idet den er åbenbart ugrundet. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises, idet den er åbenbart ugrundet.

| 2) | Telemark plus eV betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Telemark plus eV betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 44 af 4.2.2019.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/26 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/26

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 8. maj 2019 — AlpaSuri mod Kommissionen

(Sag T-254/19 R)

(Særlige rettergangsformer - import af alpakaer - anmodning om foreløbige forholdsregler - ingen uopsættelighed)

(2019/C 246/28)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: AlpaSuri GbR Barbara Bruns & Wolfgang Stamp (Winsen, Tyskland) (ved advokat U. Schrömbges)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers og B. Hofstötter, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Anmodning på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF om iværksættelse af foreløbige forholdsregler med henblik på, at det tillades at indføre alpakaer fra Canada på Den Europæiske Unions område.

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/27 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/27

---

Sag anlagt den 15. april 2019 — Assi mod Rådet

(Sag T-256/19)

(2019/C 246/29)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Bashar Assi (Damaskus, Syrien) (ved advokat L. Cloquet)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 af 21. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 af 21. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 af 21. januar 2019 (2) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 af 21. januar 2019 (2) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte foretog et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder, idet det anføres, at sagsøgeren støtter det syriske regime og nyder gavn heraf, da dette synspunkt er helt og aldeles ubegrundet. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte foretog et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder, idet det anføres, at sagsøgeren støtter det syriske regime og nyder gavn heraf, da dette synspunkt er helt og aldeles ubegrundet.

| 2. | Andet anbringende om, at der er sket tilsidesættelse af det almindelige proportionalitetsprincip, og at de foranstaltninger, der er truffet ved de anfægtede retsakter, har sådanne virkninger, at de sidstnævnte i sig selv må anses for at være uforholdsmæssige. De økonomiske konsekvenser af sanktionerne over for sagsøgeren er katastrofale og står ikke i rimeligt forhold til de mål, som de anfægtede retsakter søger at opnå. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der er sket tilsidesættelse af det almindelige proportionalitetsprincip, og at de foranstaltninger, der er truffet ved de anfægtede retsakter, har sådanne virkninger, at de sidstnævnte i sig selv må anses for at være uforholdsmæssige. De økonomiske konsekvenser af sanktionerne over for sagsøgeren er katastrofale og står ikke i rimeligt forhold til de mål, som de anfægtede retsakter søger at opnå.

| 3. | Tredje anbringende om, at der er sket en uforholdsmæssig tilsidesættelse af ejendomsretten og af retten til at udøve en erhvervsmæssig aktivitet, idet de anfægtede foranstaltninger har til følge, at sagsøgeren forhindres i frit at benytte sin ejendom og økonomiske frihed under tilsidesættelse af tillægsprotokol nr. 1 til konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at der er sket en uforholdsmæssig tilsidesættelse af ejendomsretten og af retten til at udøve en erhvervsmæssig aktivitet, idet de anfægtede foranstaltninger har til følge, at sagsøgeren forhindres i frit at benytte sin ejendom og økonomiske frihed under tilsidesættelse af tillægsprotokol nr. 1 til konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.

| 4. | Fjerde anbringende om magtfordrejning. De anfægtede retsakter er truffet med henblik på at forfølge andre hensyn end de heri angivne, idet de navnlig er rettet mod sagsøgeren selv i stedet for regimet af for ham ukendte grunde, og de er således behæftet med magtfordrejning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om magtfordrejning. De anfægtede retsakter er truffet med henblik på at forfølge andre hensyn end de heri angivne, idet de navnlig er rettet mod sagsøgeren selv i stedet for regimet af for ham ukendte grunde, og de er således behæftet med magtfordrejning.

| 5. | Femte anbringende om, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. De anfægtede retsakters begrundelse er i realiteten rent formel og har formentlig ikke været genstand for overvejelse fra sagsøgtes side. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. De anfægtede retsakters begrundelse er i realiteten rent formel og har formentlig ikke været genstand for overvejelse fra sagsøgtes side.

| 6. | Sjette anbringende om, at der er sket tilsidesættelse af retten til et forsvar og retten til retfærdig rettergang. Sagsøgeren kunne aldrig opnå at blive hørt inden indførelsen af de omtvistede restriktive foranstaltninger, og kunne derefter ikke korrekt udøve sin ret til et forsvar, herunder retten til retfærdig rettergang, som navnlig er sikret ved artikel 6, stk. 2, i den europæiske menneskerettighedskonvention og artikel 48, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at der er sket tilsidesættelse af retten til et forsvar og retten til retfærdig rettergang. Sagsøgeren kunne aldrig opnå at blive hørt inden indførelsen af de omtvistede restriktive foranstaltninger, og kunne derefter ikke korrekt udøve sin ret til et forsvar, herunder retten til retfærdig rettergang, som navnlig er sikret ved artikel 6, stk. 2, i den europæiske menneskerettighedskonvention og artikel 48, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

---

(1)  Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 af 21.1.2019 om gennemførelse af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT L 18I af 21.1.2019, s. 13).

(2)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 af 21.1.2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT L 18I af 21.1.2019, s. 4).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/28 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/28

---

Sag anlagt den 1. maj 2019 — Arbuzov mod Rådet

(Sag T-289/19)

(2019/C 246/30)

Processprog: tjekkisk

Parter

Sagsøger: Sergej Arbuzov (Kiev, Ukraine) (ved advokat M. Mleziva)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/352 af 4. marts 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/352 af 4. marts 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning.
  Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Union ikke udviste behørig omhu og opmærksomhed ved vedtagelsen af afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019, idet det inden vedtagelsen af den anfægtede afgørelse undlod at tage stilling til sagsøgerens argumenter og de beviser, som han havde fremlagt til støtte for sin sag, og idet det primært støttede den nævnte afgørelse på et kort sammendrag fra den offentlige anklager i Ukraine og ikke anmodede om yderligere oplysninger om efterforskningernes forløb i Ukraine. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning.

Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Union ikke udviste behørig omhu og opmærksomhed ved vedtagelsen af afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019, idet det inden vedtagelsen af den anfægtede afgørelse undlod at tage stilling til sagsøgerens argumenter og de beviser, som han havde fremlagt til støtte for sin sag, og idet det primært støttede den nævnte afgørelse på et kort sammendrag fra den offentlige anklager i Ukraine og ikke anmodede om yderligere oplysninger om efterforskningernes forløb i Ukraine.

| 2. | Andet anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret.
  Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at de restriktive foranstaltninger over for ham er uforholdsmæssige, går videre end, hvad der er nødvendigt, og udgør en tilsidesættelse af folkeretlige garantier vedrørende beskyttelse af sagsøgerens ejendomsret. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret.

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at de restriktive foranstaltninger over for ham er uforholdsmæssige, går videre end, hvad der er nødvendigt, og udgør en tilsidesættelse af folkeretlige garantier vedrørende beskyttelse af sagsøgerens ejendomsret.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/29 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/29

---

Sag anlagt den 3. maj 2019 — Pšonka mod Rådet

(Sag T-291/19)

(2019/C 246/31)

Processprog: tjekkisk

Parter

Sagsøger: Viktor Pavlovič Pšonka (Kiev, Ukraine) (ved advokat M. Mleziva)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/352 af 4. marts 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/352 af 4. marts 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning.
  Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Union ikke udviste behørig omhu og opmærksomhed ved vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, idet det inden vedtagelsen heraf undlod at tage stilling til sagsøgerens argumenter og de beviser, som han havde fremlagt til støtte for sin sag, og idet det primært støttede den nævnte afgørelse på et kort sammendrag fra den offentlige anklager i Ukraine og ikke anmodede om yderligere oplysninger om efterforskningernes forløb i Ukraine. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning.

Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Union ikke udviste behørig omhu og opmærksomhed ved vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, idet det inden vedtagelsen heraf undlod at tage stilling til sagsøgerens argumenter og de beviser, som han havde fremlagt til støtte for sin sag, og idet det primært støttede den nævnte afgørelse på et kort sammendrag fra den offentlige anklager i Ukraine og ikke anmodede om yderligere oplysninger om efterforskningernes forløb i Ukraine.

| 2. | Andet anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret.
  Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at de restriktive foranstaltninger over for ham er uforholdsmæssige, går videre end, hvad der er nødvendigt, og udgør en tilsidesættelse af folkeretlige garantier vedrørende beskyttelse af sagsøgerens ejendomsret. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret.

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at de restriktive foranstaltninger over for ham er uforholdsmæssige, går videre end, hvad der er nødvendigt, og udgør en tilsidesættelse af folkeretlige garantier vedrørende beskyttelse af sagsøgerens ejendomsret.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder som sikret i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
  Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at såvel hans ret til en retfærdig rettergang og til en formodning om uskyld som hans ret til beskyttelse af privat ejendom blev tilsidesat i forbindelse med vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder som sikret i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at såvel hans ret til en retfærdig rettergang og til en formodning om uskyld som hans ret til beskyttelse af privat ejendom blev tilsidesat i forbindelse med vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/30 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/30

---

Sag anlagt den 3. maj 2019 — Pšonka mod Rådet

(Sag T-292/19)

(2019/C 246/32)

Processprog: tjekkisk

Parter

Sagsøger: Artem Viktorovič Pšonka (Kramatorsk, Ukraine) (ved advokat M. Mleziva)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/352 af 4. marts 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Rådets afgørelse (FUSP) 2019/354 af 4. marts 2019 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/352 af 4. marts 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning.
  Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Union ikke udviste behørig omhu og opmærksomhed ved vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, idet det inden vedtagelsen heraf undlod at tage stilling til sagsøgerens argumenter og de beviser, som han havde fremlagt til støtte for sin sag, og idet det primært støttede den nævnte afgørelse på et kort sammendrag fra den offentlige anklager i Ukraine og ikke anmodede om yderligere oplysninger om efterforskningernes forløb i Ukraine. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning.

Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Union ikke udviste behørig omhu og opmærksomhed ved vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, idet det inden vedtagelsen heraf undlod at tage stilling til sagsøgerens argumenter og de beviser, som han havde fremlagt til støtte for sin sag, og idet det primært støttede den nævnte afgørelse på et kort sammendrag fra den offentlige anklager i Ukraine og ikke anmodede om yderligere oplysninger om efterforskningernes forløb i Ukraine.

| 2. | Andet anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret.
  Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at de restriktive foranstaltninger over for ham er uforholdsmæssige, går videre end, hvad der er nødvendigt, og udgør en tilsidesættelse af folkeretlige garantier vedrørende beskyttelse af sagsøgerens ejendomsret. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret.

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at de restriktive foranstaltninger over for ham er uforholdsmæssige, går videre end, hvad der er nødvendigt, og udgør en tilsidesættelse af folkeretlige garantier vedrørende beskyttelse af sagsøgerens ejendomsret.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder som sikret i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
  Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at såvel hans ret til en retfærdig rettergang og til en formodning om uskyld som hans ret til beskyttelse af privat ejendom blev tilsidesat i forbindelse med vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder som sikret i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at såvel hans ret til en retfærdig rettergang og til en formodning om uskyld som hans ret til beskyttelse af privat ejendom blev tilsidesat i forbindelse med vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/31 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/31

---

Sag anlagt den 14. maj 2019 — PNB Banka m.fl. mod ECB

(Sag T-301/19)

(2019/C 246/33)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: PNB Banka AS (Riga, Letland),  CR (*1) og  CT (*1) (ved advokaterne O. Behrends og M. Kirchner)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank

Sagsøgernes påstande

| — | ECB’s afgørelse af 1. marts 2019 om at klassificere PNB Banka som en signifikant enhed annulleres. |
| --- | --- |

—

ECB’s afgørelse af 1. marts 2019 om at klassificere PNB Banka som en signifikant enhed annulleres.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ti anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at ECB med urette antog, at artikel 6, stk. 5, litra b), i SSM-forordningen (1) omhandler en afgørelse om klassificering.






  — | Sagsøgerne har gjort gældende, at SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b), alene bemyndiger ECB til selv at udøve alle relevante beføjelser tilhørende en kompetent national myndighed. Artikel 39, stk. 5, andet punktum, i SSM-rammeforordningen (2) kan ikke ændre karakteren af en afgørelse i henhold til SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b). Såfremt det måtte blive bestemt, at SSM-rammeforordningens artikel 39, stk. 5, andet punktum, ændrer karakteren af denne afgørelse gør sagsøgerne gældende, at nævnte artikel 39, stk. 5, andet punktum, er ulovlig. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at ECB med urette antog, at artikel 6, stk. 5, litra b), i SSM-forordningen (1) omhandler en afgørelse om klassificering.

—

Sagsøgerne har gjort gældende, at SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b), alene bemyndiger ECB til selv at udøve alle relevante beføjelser tilhørende en kompetent national myndighed. Artikel 39, stk. 5, andet punktum, i SSM-rammeforordningen (2) kan ikke ændre karakteren af en afgørelse i henhold til SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b). Såfremt det måtte blive bestemt, at SSM-rammeforordningens artikel 39, stk. 5, andet punktum, ændrer karakteren af denne afgørelse gør sagsøgerne gældende, at nævnte artikel 39, stk. 5, andet punktum, er ulovlig.

| 2. | Andet anbringende om, at ECB baserede sin afgørelse på urigtige forudsætninger om betingelserne for og formålet med SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b), og ikke tog hensyn til den ekstraordinære karakter af en afgørelse truffet i henhold til denne bestemmelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at ECB baserede sin afgørelse på urigtige forudsætninger om betingelserne for og formålet med SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b), og ikke tog hensyn til den ekstraordinære karakter af en afgørelse truffet i henhold til denne bestemmelse.

| 3. | Tredje anbringende om, at ECB ikke gennemgik og omhyggeligt og upartisk undersøgte alle relevante forhold i den konkrete sag med henblik på at afgøre nødvendigheden af en afgørelse i henhold til SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b). |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at ECB ikke gennemgik og omhyggeligt og upartisk undersøgte alle relevante forhold i den konkrete sag med henblik på at afgøre nødvendigheden af en afgørelse i henhold til SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b).

| 4. | Fjerde anbringende om, at ECB tilsidesatte adskillige væsentlige proceduremæssige krav. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at ECB tilsidesatte adskillige væsentlige proceduremæssige krav.

| 5. | Femte anbringende om, at ECB ikke udøvede sit skøn i henhold til SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b). |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at ECB ikke udøvede sit skøn i henhold til SSM-forordningens artikel 6, stk. 5, litra b).

| 6. | Sjette anbringende om, at ECB tilsidesatte proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at ECB tilsidesatte proportionalitetsprincippet.

| 7. | Syvende anbringende om, at ECB tilsidesatte princippet om nemo auditor. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at ECB tilsidesatte princippet om nemo auditor.

| 8. | Ottende anbringende om, at ECB tilsidesatte ligebehandlingsprincippet. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at ECB tilsidesatte ligebehandlingsprincippet.

| 9. | Niende anbringende om, at ECB tilsidesatte princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet.






  — | Sagsøgerne har gjort gældende, at afgørelsen er uklar og derfor skaber retlig usikkerhed, og at den er i strid med PNB Bankas berettigede forventninger på grundlag af dennes tidligere interaktioner med ECB og finanstilsynet. |
| --- | --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at ECB tilsidesatte princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet.

—

Sagsøgerne har gjort gældende, at afgørelsen er uklar og derfor skaber retlig usikkerhed, og at den er i strid med PNB Bankas berettigede forventninger på grundlag af dennes tidligere interaktioner med ECB og finanstilsynet.

| 10. | Tiende anbringende om, at ECB tilsidesatte artikel 19 i og 75. betragtning til SSM-forordningen og begik magtfordrejning. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende om, at ECB tilsidesatte artikel 19 i og 75. betragtning til SSM-forordningen og begik magtfordrejning.

---

(*1)  Information er fjernet eller erstattet inden for rammerne af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed.

(1)  Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15.10.2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT 2013, L 287, s. 63).

(2)  Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 af 16.4.2014 om fastlæggelse af en ramme for samarbejde inden for Den Fælles Tilsynsmekanisme mellem Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder og med de udpegede nationale myndigheder (ECB/2014/17) (EUT 2014, L 141, s. 1).

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/32 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/32

---

Sag anlagt den 20. maj 2019 — BRF Singapore Foods mod EUIPO — Tipiak (Sadia)

(Sag T-309/19)

(2019/C 246/34)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: BRF Singapore Foods Pte Ltd (Singapore, Singapore) (ved advokat C. Mateu)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Tipiak (Saint-Aignan de Grand Lieu, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: BRF Singapore Foods Pte Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket Sadia i farverne sort og hvid — registreringsansøgning nr. 12 084 356

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. marts 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1834/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Tipiak tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Tipiak tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og ligebehandlingsprincippet |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og ligebehandlingsprincippet

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/33 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/33

---

Sag anlagt den 20. maj 2019 — BRF Singapore Foods mod EUIPO — Tipiak (SADIA)

(Sag T-310/19)

(2019/C 246/35)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: BRF Singapore Foods Pte Ltd (Singapore, Singapore) (ved advokat C. Mateu)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Tipiak (Saint-Aignan de Grand Lieu, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: BRF Singapore Foods Pte Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket SADIA — registreringsansøgning nr. 12 084 273

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. marts 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1857/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Tipiak tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Tipiak tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af de almindelige EU-retlige principper princippet om god forvaltningsskik og ligebehandlingsprincippet. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af de almindelige EU-retlige principper princippet om god forvaltningsskik og ligebehandlingsprincippet.

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/34 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/34

---

Sag anlagt den 22. maj 2019 — Taghani mod Kommissionen

(Sag T-313/19)

(2019/C 246/36)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Jamal Taghani (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne A. Champetier og S. Rodrigues)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgerens gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgerens gives medhold.

| — | Annullation af de anfægtede afgørelser. |
| --- | --- |

—

Annullation af de anfægtede afgørelser.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet med påstand om annullation af, for det første, EPSO’s afgørelse af 23. juli 2018 om afslag på det af sagsøgeren indgivne krav om erstatning vedrørende hans deltagelse i udvælgelsesprøven EPSO/AST/111/10 og, for det andet, om fornødent af afgørelsen af 14. februar 2019 om afslag på hans klage, har sagsøgeren fremført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 340, andet afsnit, TEUF og anlæggelse af åbenbart urigtige skøn i forbindelse med sagsøgtes undersøgelse af de tre betingelser, som skal være opfyldt for at Unionen ifalder ansvar uden for kontrakt. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 340, andet afsnit, TEUF og anlæggelse af åbenbart urigtige skøn i forbindelse med sagsøgtes undersøgelse af de tre betingelser, som skal være opfyldt for at Unionen ifalder ansvar uden for kontrakt.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, af omsorgspligten og af den deraf følgende begrundelsespligt, eftersom sagsøgte ikke i de anfægtede afgørelser har taget stilling til redegørelserne i klagen vedrørende to betingelser for, at Unionen kan ifalde ansvar uden for kontrakt, dvs. eksistensen af fejl og årsagsforbindelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, af omsorgspligten og af den deraf følgende begrundelsespligt, eftersom sagsøgte ikke i de anfægtede afgørelser har taget stilling til redegørelserne i klagen vedrørende to betingelser for, at Unionen kan ifalde ansvar uden for kontrakt, dvs. eksistensen af fejl og årsagsforbindelse.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/35 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/35

---

Sag anlagt den 22. maj 2019 — BT mod Kommissionen

(Sag T-315/19)

(2019/C 246/37)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: BT (ved advokat J. N. Louis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af Kommissionens afgørelse af 20. juli 2018 om afslag på at tildele sagsøgeren efterladtepension. |
| --- | --- |

—

Annullation af Kommissionens afgørelse af 20. juli 2018 om afslag på at tildele sagsøgeren efterladtepension.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den betingelse om varighed på fem år, der er fastsat i artikel 20 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den europæiske Union, er ulovlig, for så vidt som den for det første skaber en vilkårlig forskelsbehandling mellem tjenestemænd i aktiv tjeneste og pensionerede tjenestemænd. For det andet er det sagsøgerens opfattelse, at selv om kriteriet om en varighed på mindst et år er passende med henblik på at bekæmpe ægteskabssvindel, er en varighed på mindst fem år for sit vedkommende vilkårlig, upassende og uretfærdig. For det tredje vil en sådan betingelse på uretfærdig vis kunne udelukke en ægtefælle til en afdød tjenestemand fra efterladtepension, selv om disse imidlertid var forbundet af et fælles livsprojekt. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den betingelse om varighed på fem år, der er fastsat i artikel 20 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den europæiske Union, er ulovlig, for så vidt som den for det første skaber en vilkårlig forskelsbehandling mellem tjenestemænd i aktiv tjeneste og pensionerede tjenestemænd. For det andet er det sagsøgerens opfattelse, at selv om kriteriet om en varighed på mindst et år er passende med henblik på at bekæmpe ægteskabssvindel, er en varighed på mindst fem år for sit vedkommende vilkårlig, upassende og uretfærdig. For det tredje vil en sådan betingelse på uretfærdig vis kunne udelukke en ægtefælle til en afdød tjenestemand fra efterladtepension, selv om disse imidlertid var forbundet af et fælles livsprojekt.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 1d i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 1d i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/36 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/36

---

Sag anlagt den 23. maj 2019 — Thunus m.fl. mod EIB

(Sag T-318/19)

(2019/C 246/38)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Vincent Thunus (Contern, Luxembourg) og 7 andre sagsøgere (ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

Sagsøgernes påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgerne gives medhold, herunder i ulovlighedsindsigelsen. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgerne gives medhold, herunder i ulovlighedsindsigelsen.

| — | Følgelig:






  — | Annullation af afgørelsen indeholdt i sagsøgernes lønsedler for februar 2019, som fastsætter en begrænset årlig justering af grundlønnen til 0,8 % for 2019, og følgelig annullation af de lignende afgørelser indeholdt i de efterfølgende lønsedler. |
| --- | --- | --- |

—

Følgelig:

—

Annullation af afgørelsen indeholdt i sagsøgernes lønsedler for februar 2019, som fastsætter en begrænset årlig justering af grundlønnen til 0,8 % for 2019, og følgelig annullation af de lignende afgørelser indeholdt i de efterfølgende lønsedler.

| — | Følgelig tilpligtes sagsøgte:






  — | i erstatning for det økonomiske tab at betale i) den resterende løn svarende til anvendelsen af den årlige justering for 2019, dvs. en stigning på 1,2 % for perioden fra den 1. januar 2019 til den 31. december 2019; ii) den resterende løn svarende til følgerne af anvendelsen af den årlige justering på 0,8 % for 2019 på størrelsen af de lønninger, som betales at regne fra januar 2019; iii) morarenter af de skyldige resterende lønninger indtil fuldstændig betaling af de skyldige beløb, idet den morarentesats, der skal anvendes, skal beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte sats for de vigtigste refinansieringsoperationer, som finder anvendelse i den pågældende periode, med tillæg af tre procentpoint. |
| --- | --- | --- |

—

Følgelig tilpligtes sagsøgte:

—

i erstatning for det økonomiske tab at betale i) den resterende løn svarende til anvendelsen af den årlige justering for 2019, dvs. en stigning på 1,2 % for perioden fra den 1. januar 2019 til den 31. december 2019; ii) den resterende løn svarende til følgerne af anvendelsen af den årlige justering på 0,8 % for 2019 på størrelsen af de lønninger, som betales at regne fra januar 2019; iii) morarenter af de skyldige resterende lønninger indtil fuldstændig betaling af de skyldige beløb, idet den morarentesats, der skal anvendes, skal beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte sats for de vigtigste refinansieringsoperationer, som finder anvendelse i den pågældende periode, med tillæg af tre procentpoint.

| — | I givet fald tilpligtes sagsøgte at fremlægge følgende dokumenter, såfremt sagsøgte ikke frivilligt fremlægger dem:






  — | EIB’s bestyrelses afgørelse af 18. juli 2017 (CA/505/17). |
| --- | --- | --- |

—

I givet fald tilpligtes sagsøgte at fremlægge følgende dokumenter, såfremt sagsøgte ikke frivilligt fremlægger dem:

—

EIB’s bestyrelses afgørelse af 18. juli 2017 (CA/505/17).

| — | Rapporten fra bestyrelsens underudvalg for løn af december 2018. |
| --- | --- |

—

Rapporten fra bestyrelsens underudvalg for løn af december 2018.

| — | Bestyrelsens afgørelse af 11. december 2018 (Bilag 3 til PV/19/01). |
| --- | --- |

—

Bestyrelsens afgørelse af 11. december 2018 (Bilag 3 til PV/19/01).

| — | Direktionens afgørelse af 30. januar 2019 (MC-018-ADM-20190130). |
| --- | --- |

—

Direktionens afgørelse af 30. januar 2019 (MC-018-ADM-20190130).

| — | Personaledirektoratets afgørelse af 18. januar 2019 (CS-PERS/HRPLC/DIR/2019-001/ABGS). |
| --- | --- |

—

Personaledirektoratets afgørelse af 18. januar 2019 (CS-PERS/HRPLC/DIR/2019-001/ABGS).

| — | EIB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EIB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne henholdsvis påberåbt sig, for det første, hvad angår bestyrelses afgørelse af 18. juli 2017, to anbringender, for det andet, hvad angår direktionens afgørelser af december 2018 og af januar 2019, fire anbringender.

Hvad angår bestyrelsens afgørelse af 18. juli 2017:

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af den berettigede forventning og af de velerhvervede rettigheder. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af den berettigede forventning og af de velerhvervede rettigheder.

Hvad angår direktionens afgørelser af december 2018 og af januar 2019:

| 1. | Første anbringende om, at ophavsmanden til den anfægtede afgørelse er inkompetent, og om tilsidesættelse af forretningsordenens artikel 18. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at ophavsmanden til den anfægtede afgørelse er inkompetent, og om tilsidesættelse af forretningsordenens artikel 18.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af de processuelle garantier i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af de processuelle garantier i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af personaleudvalgets ret til at blive hørt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af personaleudvalgets ret til at blive hørt.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
  For så vidt angår erstatningspåstanden har sagsøgerne krævet betaling af den skyldige lønforskel, dvs. 1,2 % fra den 1. januar 2019 (herunder denne stignings indvirkning på de økonomiske fordele), med tillæg af morarenter. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.

For så vidt angår erstatningspåstanden har sagsøgerne krævet betaling af den skyldige lønforskel, dvs. 1,2 % fra den 1. januar 2019 (herunder denne stignings indvirkning på de økonomiske fordele), med tillæg af morarenter.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/37 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/37

---

Sag anlagt den 27. maj 2019 — BV mod Kommissionen

(Sag T-320/19)

(2019/C 246/39)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: BV (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af afgørelsen af 17. september 2018, hvorved renterne af den kapital, som repræsenterer sagsøgerens overførte pensionsrettigheder, ikke blev tilbagebetalt til ham. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 17. september 2018, hvorved renterne af den kapital, som repræsenterer sagsøgerens overførte pensionsrettigheder, ikke blev tilbagebetalt til ham.

| — | Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse mangler retligt grundlag og er mangelfuldt begrundet. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse mangler retligt grundlag og er mangelfuldt begrundet.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 7, stk. 6, i de af Kommissionen vedtagne almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 7, stk. 6, i de af Kommissionen vedtagne almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.

| 3. | Tredje anbringende om, at Unionen er blevet ugrundet beriget ved, at Unionens budget er blevet tilført det beløb, som er blevet fratrukket som følge af revurderingen af kapitalen. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Unionen er blevet ugrundet beriget ved, at Unionens budget er blevet tilført det beløb, som er blevet fratrukket som følge af revurderingen af kapitalen.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/38 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/38

---

Sag anlagt den 27. maj 2019 — El-Qaddafi mod Rådet

(Sag T-322/19)

(2019/C 246/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Muscat, Oman) (ved barrister S. Bafadhel)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2017/497 af 21. marts 2017 om gennemførelse af afgørelse (FUSP) 2015/1333 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opretholdt på listen i bilag I og III til Rådets afgørelse (FUSP) 2015/1333 af 31. juli 2015 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2017/497 af 21. marts 2017 om gennemførelse af afgørelse (FUSP) 2015/1333 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opretholdt på listen i bilag I og III til Rådets afgørelse (FUSP) 2015/1333 af 31. juli 2015 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen.

| — | Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2017/489 af 21. marts 2017 om gennemførelse af artikel 21, stk. 5, i forordning (EU) 2016/44 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opretholdt på listen i bilag II til Rådets forordning (EU) 2016/44 af 18. januar 2016 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen. |
| --- | --- |

—

Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2017/489 af 21. marts 2017 om gennemførelse af artikel 21, stk. 5, i forordning (EU) 2016/44 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen annulleres, for så vidt som sagsøgerens navn herved er blevet opretholdt på listen i bilag II til Rådets forordning (EU) 2016/44 af 18. januar 2016 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen.

| — | Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes i overensstemmelse med Rettens procesreglement at betale de sagsomkostninger, der er blevet afholdt i forbindelse med sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes i overensstemmelse med Rettens procesreglement at betale de sagsomkostninger, der er blevet afholdt i forbindelse med sagen for Retten.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet for Den Europæiske Union undlod at handle rettidigt i forbindelse med meddelelsen af de anfægtede foranstaltninger i forhold til sagsøgeren. Dette udgjorde en tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift vedrørende retten til en effektiv domstolsbeskyttelse, hvilket påførte sagsøgeren en skade. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet for Den Europæiske Union undlod at handle rettidigt i forbindelse med meddelelsen af de anfægtede foranstaltninger i forhold til sagsøgeren. Dette udgjorde en tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift vedrørende retten til en effektiv domstolsbeskyttelse, hvilket påførte sagsøgeren en skade.

| 2. | Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådets afgørelse om at genopføre sagsøgeren på listen er støttet på de samme grunde vedrørende restriktive foranstaltninger, som tidligere blev annulleret ved dom afsagt af Retten den 28. marts 2017 i sag T-681/14, hvilket udgør en tilsidesættelse af princippet om retskraft og retssikkerhedsprincippet samt retten til adgang til effektive retsmidler. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådets afgørelse om at genopføre sagsøgeren på listen er støttet på de samme grunde vedrørende restriktive foranstaltninger, som tidligere blev annulleret ved dom afsagt af Retten den 28. marts 2017 i sag T-681/14, hvilket udgør en tilsidesættelse af princippet om retskraft og retssikkerhedsprincippet samt retten til adgang til effektive retsmidler.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres det gældende, at de anfægtede retsakter ikke indeholder et retligt grundlag for opretholdelsen af sagsøgerens navn på listen uanset den fundamentale ændring i de faktiske omstændigheder i Libyen. Rådet har undladt at anføre individuelle, specifikke og konkrete grunde for de anfægtede foranstaltninger, som ikke er fuldt ud underbygget af nogen dokumentation. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at de anfægtede retsakter ikke indeholder et retligt grundlag for opretholdelsen af sagsøgerens navn på listen uanset den fundamentale ændring i de faktiske omstændigheder i Libyen. Rådet har undladt at anføre individuelle, specifikke og konkrete grunde for de anfægtede foranstaltninger, som ikke er fuldt ud underbygget af nogen dokumentation.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at de anfægtede foranstaltninger udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til sundhed, retten til familieliv, ejendomsretten og retten til et effektivt forsvar som sikret ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at de anfægtede foranstaltninger udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til sundhed, retten til familieliv, ejendomsretten og retten til et effektivt forsvar som sikret ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/39 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/39

---

Sag anlagt den 28. maj 2019 — Cipriani mod EUIPO — Hotel Cipriani (AARIGO CIPRIANI)

(Sag T-325/19)

(2019/C 246/41)

Stævningen er affattet på italiensk

Parter

Sagsøger: Arrigo Cipriani (Venedig, Italien) (ved advokaterne S. Bergia og G. Sironi)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Hotel Cipriani Srl (Venedig, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Arrigo Cipriani

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket ARRIGO CIPRIANI — registreringsansøgning nr. 14 063 838

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 25. marts 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 406/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Den af Hotel Cipriani Srl rejste indsigelse forkastes og sagen hjemvises til EUIPO med henblik på vedtagelse af en afgørelse i overensstemmelse med dommen. |
| --- | --- |

—

Den af Hotel Cipriani Srl rejste indsigelse forkastes og sagen hjemvises til EUIPO med henblik på vedtagelse af en afgørelse i overensstemmelse med dommen.

| — | Det fastslås, at Arrigo Cipriani godtgøres alle omkostninger forbundet med denne sag, herunder den forudgående fase for EUIPO. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Arrigo Cipriani godtgøres alle omkostninger forbundet med denne sag, herunder den forudgående fase for EUIPO.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 10, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 10, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/40 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/40

---

Sag anlagt den 29. maj 2019 — »Scorify« mod EUIPO — Scor (SCORIFY)

(Sag T-328/19)

(2019/C 246/42)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger:»Scorify« UAB (Vilnius, Litauen) (ved advokat V. Viešūnaitė)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Scor SE (Paris, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke:»Scorify« UAB

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket i farverne rød, hvid og mørkeblå SCORIFY — registreringsansøgning nr. 16 214 521

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. marts 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1639/2018-4)

Påstande

| — | Sagsøgerens oprindelige påstande og anbringender behandles nøje og afgørelsen truffet af appelkammeret ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret omgøres, idet det fastslås, at sagsøgerens klage indgivet til appelkammeret ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret var berettiget, hvorfor indsigelsen skulle forkastes. |
| --- | --- |

—

Sagsøgerens oprindelige påstande og anbringender behandles nøje og afgørelsen truffet af appelkammeret ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret omgøres, idet det fastslås, at sagsøgerens klage indgivet til appelkammeret ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret var berettiget, hvorfor indsigelsen skulle forkastes.

| — | Den anden part i sagen tilpligtes at betale alle de af sagsøgeren betalte og afholdte omkostninger som omhandlet i artikel 134, 139, 140 og 190 i Rettens procesreglement. |
| --- | --- |

—

Den anden part i sagen tilpligtes at betale alle de af sagsøgeren betalte og afholdte omkostninger som omhandlet i artikel 134, 139, 140 og 190 i Rettens procesreglement.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/41 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/41

---

Sag anlagt den 31. maj 2019 — 12seasons mod EUIPO — Société Immobilière et Mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)

(Sag T-329/19)

(2019/C 246/43)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: 12seasons GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat M. Gail)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Société Immobilière et Mobilière de Montagny (Roanne, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: 12seasons GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket BE EDGY BERLIN — EU-varemærke nr. 15 981 921

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. marts 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1522/2018-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/42 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/42

---

Sag anlagt den 3. juni 2019 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde)

(Sag T-331/19)

(2019/C 246/44)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Pierre Balmain SAS (Paris, Frankrig) (ved advokat J. Iglesias Monravá)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) — registreringsansøgning nr. 17 515 099

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. marts 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1223/2018-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det fastslås, at EU-varemærkeansøgning nr. 17 515 099 tillades registreret for de afslåede varer i klasse 14 og 26. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at EU-varemærkeansøgning nr. 17 515 099 tillades registreret for de afslåede varer i klasse 14 og 26.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/43 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/43

---

Sag anlagt den 3. juni 2019 — Pierre Balmain mod EUIPO (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde)

(Sag T-332/19)

(2019/C 246/45)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Pierre Balmain SAS (Paris, Frankrig) (ved advokat J. Iglesias Monravá)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket (Gengivelse af et løvehoved omkranset af ringe, der danner en kæde) — registreringsansøgning nr. 17 515 115

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. marts 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1224/2018-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EU-varemærke nr. 17 515 115 tillades registreret for det afslåede varer i klasse 14 og 26. |
| --- | --- |

—

EU-varemærke nr. 17 515 115 tillades registreret for det afslåede varer i klasse 14 og 26.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/44 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/44

---

Sag anlagt den 30. maj 2019 — Ntolas mod EUIPO — General Nutrition Investment (GN GENETIC NUTRTION LABORATORIES)

(Sag T-333/19)

(2019/C 246/46)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Christos Ntolas (Wuppertal, Tyskland) (ved advokat C. Renger)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: General Nutrition Investment Co. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Christos Ntolas

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket GN GENETIC NUTRTION LABORATORIES — registreringsansøgning nr. 13 116 678

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. marts 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1343/2017-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Indsigelsen forkastes. |
| --- | --- |

—

Indsigelsen forkastes.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/45 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/45

---

Sag anlagt den 3. juni 2019 — Cantieri del Mediterraneo mod Kommissionen

(Sag T-335/19)

(2019/C 246/47)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Cantieri del Mediterraneo SpA (Napoli, Italien) (ved advokaterne F. Munari og L. Calzolari)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Den anfægtede afgørelses artikel 1 annulleres i henhold til artikel 263ff. TEUF. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelses artikel 1 annulleres i henhold til artikel 263ff. TEUF.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Dette søgsmål er anlagt til prøvelse af Kommissionens afgørelse C(2018) 6037 final af 20. september 2018 om Italiens statsstøtte SA.36112 (2016/C) (ex 2015/NN) til Autorità portuale di Napoli og Cantieri del Mediterraneo S.p.A. (herefter »afgørelsen«).

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Tilsidesættelse af chartrets artikel 41, 47 og 48, af princippet om god forvaltningsskik, ligebehandlingsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om ret til kontradiktion samt en begrundelsesmangel og tilsidesættelse af artikel 296 TEUF.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen blev vedtaget i en procedure, hvor CAMED’s ret til forsvar ikke blev sikret, og CAMED blev ikke hørt under en høring som modsvar til klageren. |
| --- | --- | --- |

1.

Tilsidesættelse af chartrets artikel 41, 47 og 48, af princippet om god forvaltningsskik, ligebehandlingsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om ret til kontradiktion samt en begrundelsesmangel og tilsidesættelse af artikel 296 TEUF.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen blev vedtaget i en procedure, hvor CAMED’s ret til forsvar ikke blev sikret, og CAMED blev ikke hørt under en høring som modsvar til klageren.

| — | Afgørelsen blev vedtaget ved afslutningen af en procedure, hvor ligebehandlingen mellem klageren og den angivelige støttemodtager ikke blev sikret (»processuel ligestilling«). |
| --- | --- |

—

Afgørelsen blev vedtaget ved afslutningen af en procedure, hvor ligebehandlingen mellem klageren og den angivelige støttemodtager ikke blev sikret (»processuel ligestilling«).

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, retssikkerhedsprincippet og retten til domstolsbeskyttelse som følge af den ulovlige tilbagekaldelse af henlæggelsen af 2006 af en sag vedrørende samme foranstaltning, der ved afgørelsen nu er kvalificeret som støtte mere end ti år senere.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen skulle have fastslået, at tilbagekaldelsen af beslutningen om henlæggelse af 2006 vedrørende samme statslige foranstaltning var ulovlig, og at denne henlæggelse er til hinder for at konstatere, at foranstaltningen udgjorde støtte og var uforenelig. |
| --- | --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, retssikkerhedsprincippet og retten til domstolsbeskyttelse som følge af den ulovlige tilbagekaldelse af henlæggelsen af 2006 af en sag vedrørende samme foranstaltning, der ved afgørelsen nu er kvalificeret som støtte mere end ti år senere.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen skulle have fastslået, at tilbagekaldelsen af beslutningen om henlæggelse af 2006 vedrørende samme statslige foranstaltning var ulovlig, og at denne henlæggelse er til hinder for at konstatere, at foranstaltningen udgjorde støtte og var uforenelig.

| — | Afgørelsen burde have anført, at en beslutning om henlæggelse forudsætter, at Kommissionen har fastslået, at den undersøgte foranstaltning var lovlig, og dette er dermed til hinder for, at Kommissionen kan vedtage en ny afgørelse, som kvalificerer samme foranstaltning anderledes ti år senere. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen burde have anført, at en beslutning om henlæggelse forudsætter, at Kommissionen har fastslået, at den undersøgte foranstaltning var lovlig, og dette er dermed til hinder for, at Kommissionen kan vedtage en ny afgørelse, som kvalificerer samme foranstaltning anderledes ti år senere.

| 3. | Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF som følge af en urigtig fortolkning af begrebet statsstøtte, idet Autorità Portuale di Napoli (herefter »APN«) i afgørelsen kvalificeres som virksomhed.






  — | Afgørelsen burde have udelukket, at APN har karakter af »virksomhed«, eftersom den rolle, der i henhold til lov nr. 84/1994 er forbeholdt alle havnemyndigheder, er offentlige enheder, der repræsenterer den italienske stat inden for de italienske havnes område, som er tillagt opgaver med forvaltning af al maritim ejendom, der er eneejet af staten i den offentlige interesse. |
| --- | --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF som følge af en urigtig fortolkning af begrebet statsstøtte, idet Autorità Portuale di Napoli (herefter »APN«) i afgørelsen kvalificeres som virksomhed.

—

Afgørelsen burde have udelukket, at APN har karakter af »virksomhed«, eftersom den rolle, der i henhold til lov nr. 84/1994 er forbeholdt alle havnemyndigheder, er offentlige enheder, der repræsenterer den italienske stat inden for de italienske havnes område, som er tillagt opgaver med forvaltning af al maritim ejendom, der er eneejet af staten i den offentlige interesse.

| — | Afgørelsen skulle have udelukket, at APN udøver »økonomisk virksomhed«, efter den i henhold til lov nr. 84/1994 har forbud mod at tilbyde varer eller tjenesteydelser på et marked, også selv om de ter ikkeeksisterende. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen skulle have udelukket, at APN udøver »økonomisk virksomhed«, efter den i henhold til lov nr. 84/1994 har forbud mod at tilbyde varer eller tjenesteydelser på et marked, også selv om de ter ikkeeksisterende.

| — | Afgørelsen burde have anerkendt, at afgiften på maritim ejendom har afgiftsmæssig karakter i henhold til italiensk ret, og at den er fastsat på forhånd ved lov. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen burde have anerkendt, at afgiften på maritim ejendom har afgiftsmæssig karakter i henhold til italiensk ret, og at den er fastsat på forhånd ved lov.

| 4. | Tilsidesættelse af artikel 345 TEUF, artikel 3 TEUF, 7 TEUF og 121 TEUF, af flere EU-retlige principper UE ligebehandling) samt magtfordrejning.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen burde have bemærket, at muligheden for at udføre vedligeholdelse er et prærogativ ved ejendomsretten, og at traktaten beskytter medlemsstaternes ret til at bevare offentlig ejendom over formuegoder og infrastrukturer, (også) i havne, og til at sikre alle rettighedshaverne muligheden for at anvende disse. |
| --- | --- | --- |

4.

Tilsidesættelse af artikel 345 TEUF, artikel 3 TEUF, 7 TEUF og 121 TEUF, af flere EU-retlige principper UE ligebehandling) samt magtfordrejning.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen burde have bemærket, at muligheden for at udføre vedligeholdelse er et prærogativ ved ejendomsretten, og at traktaten beskytter medlemsstaternes ret til at bevare offentlig ejendom over formuegoder og infrastrukturer, (også) i havne, og til at sikre alle rettighedshaverne muligheden for at anvende disse.

| — | Afgørelsen kan ikke anvende de samme regler på vedligeholdelsen af havneinfrastrukturen eller på afgiften på anvendelse af havneområderne »horisontalt« og urimeligt på sager, der ikke er indbyrdes sammenlignelige: de betydelige forskelle, som kendetegner forvaltningsmodellerne for havne i EU, er til hinder for, at bygningen af nye infrastrukturer, der alene er privatejede, behandles på samme måde som vedligeholdelsen af maritim ejendom, der er uafståelig ejendom for staten, som driver den gennem de offentlige myndigheder. En sådan pålæggelse er i strid med ligebehandlingsprincippet. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen kan ikke anvende de samme regler på vedligeholdelsen af havneinfrastrukturen eller på afgiften på anvendelse af havneområderne »horisontalt« og urimeligt på sager, der ikke er indbyrdes sammenlignelige: de betydelige forskelle, som kendetegner forvaltningsmodellerne for havne i EU, er til hinder for, at bygningen af nye infrastrukturer, der alene er privatejede, behandles på samme måde som vedligeholdelsen af maritim ejendom, der er uafståelig ejendom for staten, som driver den gennem de offentlige myndigheder. En sådan pålæggelse er i strid med ligebehandlingsprincippet.

| — | Afgørelsen kan ikke tilsigte harmonisering af de forskellige organisationsmodeller i EU’s havne med en vilkårlig og urimelig anvendelse af artikel 107 TEUF. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen kan ikke tilsigte harmonisering af de forskellige organisationsmodeller i EU’s havne med en vilkårlig og urimelig anvendelse af artikel 107 TEUF.

| 5. | Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF som følge af en urigtig fortolkning af begrebet fordel.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen skulle have bemærket, at foranstaltningen hverken fjernede byrder fra APN eller CAMED, eftersom ingen virksomhed normalt (og så meget desto mindre fuldstændigt) bærer de udgifter til omstrukturering af ejendomme, som den ikke ejer (og ikke kan komme til at eje), idet maritim ejendom i Italien (i alle italienske havne) alene ejes af staten. |
| --- | --- | --- |

5.

Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF som følge af en urigtig fortolkning af begrebet fordel.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen skulle have bemærket, at foranstaltningen hverken fjernede byrder fra APN eller CAMED, eftersom ingen virksomhed normalt (og så meget desto mindre fuldstændigt) bærer de udgifter til omstrukturering af ejendomme, som den ikke ejer (og ikke kan komme til at eje), idet maritim ejendom i Italien (i alle italienske havne) alene ejes af staten.

| — | Afgørelsen skulle have bemærket, at den maritime infrastruktur var tillagt CAMED efter et udbud, der var gennemsigtigt og konkurrencemæssigt, efter at APN fik til opgave at omstrukturere den pågældende maritime ejendom. I den procedure, der blev anvendt med henblik på tildelingen af disse ejendomme til CAMED, blev muligheden for at få tildelt disse ejendomme tilbudt alle de potentielt interesserede personer. Gennemførelsen af et udbud sikrer, at kriteriet om markedsaktøren overholdes, hvorved enhver fordel udelukkes for den tilslagsmodtagende virksomhed. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen skulle have bemærket, at den maritime infrastruktur var tillagt CAMED efter et udbud, der var gennemsigtigt og konkurrencemæssigt, efter at APN fik til opgave at omstrukturere den pågældende maritime ejendom. I den procedure, der blev anvendt med henblik på tildelingen af disse ejendomme til CAMED, blev muligheden for at få tildelt disse ejendomme tilbudt alle de potentielt interesserede personer. Gennemførelsen af et udbud sikrer, at kriteriet om markedsaktøren overholdes, hvorved enhver fordel udelukkes for den tilslagsmodtagende virksomhed.

| 6. | Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, af princippet om god forvaltningsskik, af CAMED’s ret til forsvar for samt en begrundelsesmangel som følge af en urigtig fortolkning af selektiviteten.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen ikke kan kvalificere foranstaltningen som en »ad hoc«-støtte og ikke kan undlade at foretage den såkaldte »selektivitetstest« for foranstaltninger af almen rækkevidde. |
| --- | --- | --- |

6.

Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, af princippet om god forvaltningsskik, af CAMED’s ret til forsvar for samt en begrundelsesmangel som følge af en urigtig fortolkning af selektiviteten.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen ikke kan kvalificere foranstaltningen som en »ad hoc«-støtte og ikke kan undlade at foretage den såkaldte »selektivitetstest« for foranstaltninger af almen rækkevidde.

| — | Afgørelsen burde have udelukket, at foranstaltningen var selektiv i forhold til APN, idet de øvrige havnemyndigheder var begunstiget af identisk offentlig finansiering til vedligeholdelse af de maritime infrastrukturer på deres territoriale kompetenceområde. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen burde have udelukket, at foranstaltningen var selektiv i forhold til APN, idet de øvrige havnemyndigheder var begunstiget af identisk offentlig finansiering til vedligeholdelse af de maritime infrastrukturer på deres territoriale kompetenceområde.

| — | Afgørelsen burde have udelukket, at foranstaltningen var selektiv i forhold til CAMED, eftersom alle de virksomheder, der virker i italienske havne (ikke kun i Napoli og ikke kun inden for skibsbygningssektoren) er underlagt de samme regler og derfor betaler den samme afgift som CAMED for infrastrukturer, der er opført eller omstruktureret for offentlige midler. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen burde have udelukket, at foranstaltningen var selektiv i forhold til CAMED, eftersom alle de virksomheder, der virker i italienske havne (ikke kun i Napoli og ikke kun inden for skibsbygningssektoren) er underlagt de samme regler og derfor betaler den samme afgift som CAMED for infrastrukturer, der er opført eller omstruktureret for offentlige midler.

| 7. | Tilsidesættelse af artikel 3 TEU og artikel 7 TEUF. Tilsidesættelse af artikel 116 TEUF og 117 TEUF. Magtfordrejning. Manglende grundlag for Kommissionens bestridelse af størrelsen på afgiften på maritim ejendom og dens afgiftsmæssige karakter.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen ikke på grundlag af artikel 107 TEUF kan bestride størrelsen af den afgift på maritim ejendom, som den italienske stat har anvendt i forhold til koncessionshavende virksomheder, og at beløbet angiveligt ikke står i forhold til markedsværdien, eftersom afgiften på maritim ejendom i henhold til italiensk ret fastsættes ved lov og ikke forhandles med koncessionshavere på maritim ejendom, og idet skatte- og afgiftsordninger henhører under medlemsstaternes enekompetence. |
| --- | --- | --- |

7.

Tilsidesættelse af artikel 3 TEU og artikel 7 TEUF. Tilsidesættelse af artikel 116 TEUF og 117 TEUF. Magtfordrejning. Manglende grundlag for Kommissionens bestridelse af størrelsen på afgiften på maritim ejendom og dens afgiftsmæssige karakter.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen ikke på grundlag af artikel 107 TEUF kan bestride størrelsen af den afgift på maritim ejendom, som den italienske stat har anvendt i forhold til koncessionshavende virksomheder, og at beløbet angiveligt ikke står i forhold til markedsværdien, eftersom afgiften på maritim ejendom i henhold til italiensk ret fastsættes ved lov og ikke forhandles med koncessionshavere på maritim ejendom, og idet skatte- og afgiftsordninger henhører under medlemsstaternes enekompetence.

| 8. | Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, idet konkurrencen ikke er fordrejet, og samhandelen ikke er påvirket. Begrundelsesmangel.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen ikke kan antage, at de to krav, der er forskellige og kumulative, er opfyldt. |
| --- | --- | --- |

8.

Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, idet konkurrencen ikke er fordrejet, og samhandelen ikke er påvirket. Begrundelsesmangel.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen ikke kan antage, at de to krav, der er forskellige og kumulative, er opfyldt.

| — | Afgørelsen skulle have udelukket, at kravene var opfyldt, eftersom APN ikke virker på et marked og ikke har konkurrenter, og da CAMED ikke har udledt fordele af foranstaltningen, der blot er en af mange foranstaltninger til at gennemføre en plan med almen rækkevidde, som har berørt alle de virksomheder, der virker i alle italienske havne (herunder Napoli), og ikke kun i sektoren for skibsbygning. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen skulle have udelukket, at kravene var opfyldt, eftersom APN ikke virker på et marked og ikke har konkurrenter, og da CAMED ikke har udledt fordele af foranstaltningen, der blot er en af mange foranstaltninger til at gennemføre en plan med almen rækkevidde, som har berørt alle de virksomheder, der virker i alle italienske havne (herunder Napoli), og ikke kun i sektoren for skibsbygning.

| 9. | Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 2 og 3, TEUF.






  — | Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen skulle have anvendt artikel 107, stk. 2, TEUF, eftersom vedligeholdelsen har afhjulpet de skader, der blev forårsaget af bombardementerne under anden verdenskrig og af jordskælvet i 1980. |
| --- | --- | --- |

9.

Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 2 og 3, TEUF.

—

Det gøres i denne forbindelse gældende, at afgørelsen skulle have anvendt artikel 107, stk. 2, TEUF, eftersom vedligeholdelsen har afhjulpet de skader, der blev forårsaget af bombardementerne under anden verdenskrig og af jordskælvet i 1980.

| — | Afgørelsen burde have anvendt artikel 107, stk. 3, litra a), og c), TEUF, eftersom (i) Napoli havn ligger i en ugunstigt stillet region, og (ii) den offentlige finansiering af havneinfrastruktur forfølger et formål af almen interesse, ligesom den burde have fundet, at finansieringens størrelse er lavere end tærsklerne for anmeldelse omhandlet i den generelle gruppefritagelsesforordning. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen burde have anvendt artikel 107, stk. 3, litra a), og c), TEUF, eftersom (i) Napoli havn ligger i en ugunstigt stillet region, og (ii) den offentlige finansiering af havneinfrastruktur forfølger et formål af almen interesse, ligesom den burde have fundet, at finansieringens størrelse er lavere end tærsklerne for anmeldelse omhandlet i den generelle gruppefritagelsesforordning.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/48 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/48

---

Sag anlagt den 7. juni 2019 — Conlance mod EUIPO — LG Electronics (SONANCE)

(Sag T-343/19)

(2019/C 246/48)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Conlance GmbH (Augsburg, Tyskland) (ved advokat A. Hayn)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: LG Electronics, Inc. (Seoul, Sydkorea)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: LG Electronics, Inc.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket SONANCE — registreringsansøgning nr. 14 589 907

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. april 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1085/2018-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Afgørelse truffet den 15. maj 2018 af indsigelsesafdelingen ved EUIPO i sag nr. B 2 660 572»Conlance GmbH./. LG ELECTRNICS« annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 15. maj 2018 af indsigelsesafdelingen ved EUIPO i sag nr. B 2 660 572»Conlance GmbH./. LG ELECTRNICS« annulleres.

| — | Indsigelse nr. B 2 660 572»Conlance GmbH./. LG ELECTRNICS« tages til følge for alle de af indsigelsen omfattede varer. |
| --- | --- |

—

Indsigelse nr. B 2 660 572»Conlance GmbH./. LG ELECTRNICS« tages til følge for alle de af indsigelsen omfattede varer.

| — | Det ansøgte EU-ordmærke »SONANCE« nr. 14 589 907 nægtes registreret. |
| --- | --- |

—

Det ansøgte EU-ordmærke »SONANCE« nr. 14 589 907 nægtes registreret.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for appelkammeret.

Såfremt en intervenient intervenerer i sagen til støtte for sagsøgte:

| — | Intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

Intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for appelkammeret.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/49 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/49

---

Rettens kendelse af 6. juni 2019 — JPMorgan Chase m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-420/18) (1)

(2019/C 246/49)

Processprog: engelsk

Formanden for Anden Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 341 af 24.9.2018.

---

| 22.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 246/49 |
| --- | --- | --- | --- |

22.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 246/49

---

Rettens kendelse af 22. maj 2019 — Bizbike og Hartmobile mod Kommissionen

(Sag T-426/18) (1)

(2019/C 246/50)

Processprog: engelsk

Formanden for Niende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 341 af 24.9.2018.

---