# Den Europæiske Unions C 206/2019

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 206 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang17. juni 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 206

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang17. juni 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2019/C 206/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2019/C 206/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | CDJ |
| 2019/C 206/02 | Forenede sager C-473/17 og C-546/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. april 2019 — Repsol Butano SA (sag C-473/17) og DISA Gas SAU (sag C-546/17) mod Administración del Estado (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — energi — sektoren for flydende petroleumsgas — forbrugerbeskyttelse — forpligtelse af almindelig økonomisk interesse — maksimumspris på gas på flaske — forpligtelse til at foretage levering til husstande — artikel 106 TEUF — direktiv 2003/55/EF, 2009/73/EF og 2006/123/EF — fortolkning af dom af 20. april 2010, Federutility m.fl. (C-265/08, EU:C:2010:205) — proportionalitetsprincippet) | 2 |
| 2019/C 206/03 | Sag C-483/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. april 2019 — Neculai Tarola mod Minister for Social Protection (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland) (Præjudiciel forelæggelse — unionsborgerskab — fri bevægelighed for personer — direktiv 2004/38/EF — ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område — artikel 7, stk. 1, litra a) — arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende — artikel 7, stk. 3, litra c) — retten til ophold i mere end tre måneder — statsborger i en medlemsstat, som har haft lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat i en periode på 15 dage — uforskyldt arbejdsløshed — bevarelse af status som arbejdstager i mindst seks måneder — ret til tildeling af ydelse til arbejdssøgende (jobseeker’s allowance)) | 3 |
| 2019/C 206/04 | Sag C-501/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. april 2019 — Germanwings GmbH mod Wolfgang Pauels (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Köln — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — luftbefordring — forordning (EF) nr. 261/2004 — artikel 5, stk. 3 — kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser — rækkevidde — fritagelse for forpligtelsen til at betale kompensation — begrebet usædvanlige omstændigheder — beskadigelse af et dæk på et luftfartøj forårsaget af en fremmed genstand på en lufthavns start- og landingsbane) | 4 |
| 2019/C 206/05 | C-558/17 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. april 2019 — OZ mod Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (Appel — personalesag — ansatte i Den Europæiske Investeringsbank (EIB) — seksuel chikane — undersøgelse foretaget i forbindelse med programmet Dignity at work — afslag på en klage over chikane — påstand om annullation af afgørelsen truffet af EIB’s formand om afslag på klagen — erstatning af tabet) | 4 |
| 2019/C 206/06 | Forenede sager C-582/17 og C-583/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. april 2019 — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mod H (C-582/17) og R (C-583/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse — forordning (EU) nr. 604/2013 — artikel 18, stk. 1, litra b)-d) — artikel 23, stk. 1 — artikel 24, stk. 1 — tilbagetagelsesprocedure — ansvarlighedskriterier — ny ansøgning indgivet i en anden medlemsstat — artikel 20, stk. 5 — igangværende afgørelsesprocedure — tilbagetrækning af ansøgningen — artikel 27 — retsmidler) | 5 |
| 2019/C 206/07 | Sag C-603/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. april 2019 — Peter Bosworth og Colin Hurley mod Arcadia Petroleum Limited m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — område med frihed, sikkerhed og retfærdighed — retligt samarbejde i civile sager — Lugano II-konventionen — retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område — afdeling 5 i afsnit II (artikel 18-21) — kompetence i sager om individuelle arbejdsaftaler) | 6 |
| 2019/C 206/08 | Sag C-617/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. april 2019 — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. mod Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — konkurrence — artikel 82 EF — misbrug af en dominerende stilling — forordning (EF) nr. 1/2003 — artikel 3, stk. 1 — anvendelse af national konkurrenceret — en national konkurrencemyndigheds beslutning, hvorved der pålægges en bøde på grundlag af national ret og EU-ret — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 50 — princippet ne bis in idem — anvendelse) | 7 |
| 2019/C 206/09 | Sag C-638/17: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. april 2019 — sag indledt af Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen) (Præjudiciel forelæggelse — punktafgiftsstrukturen og — satserne for forarbejdet tobak — direktiv 2011/64/EU — artikel 4, stk. 1, litra a) — begrebet cigarer eller cigarillos — tobaksruller, som er forsynet med et ydre dæksblad af naturtobak med et yderligere lag papir, der delvist dækker dæksbladet) | 8 |
| 2019/C 206/10 | Sag C-690/17: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. april 2019 — ÖKO-Test Verlag GmbH mod Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Overlandesgericht Düsseldorf — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — intellektuel ejendomsret — varemærker — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 9, stk. 1 — direktiv 2008/95/EF — artikel 5, stk. 1 og 2 — rettigheder, der er knyttet til varemærket — individuelt varemærke bestående af et testmærkat) | 9 |
| 2019/C 206/11 | Sag C-691/17: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — PORR Építési Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse — skatter og afgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — ret til fradrag for indgående merværdiafgift (moms) — artikel 199, stk. 1, litra a) — omvendt betalingspligt — urigtig betaling af afgiften foretaget af modtageren af en tjenesteydelse til leverandøren på grundlag af en faktura, der fejlagtigt er udfærdiget i medfør af de almindelige afgiftsregler — afgiftsmyndighedens afgørelse, hvorved det fastslås, at modtageren af tjenesteydelsen har en afgiftsgæld, og hvorved der gives afslag på en anmodning om fradrag — afgiftsmyndighedens manglende undersøgelse af, om afgiften kan tilbagebetales) | 10 |
| 2019/C 206/12 | Sag C-699/17: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 4. april 2019 — sag anlagt af Allianz Vorsorgekasse AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — offentlige kontrakter — indgåelse af aftaler om tiltrædelse af en erhvervstilknyttet understøttelseskasse med ansvar for administration af erhvervsmæssige solidaritetsbidrag — indgåelse, der kræver medarbejdernes, henholdsvis deres repræsentanters, samtykke — direktiv 2014/24/EU — artikel 49 TEUF og 56 TEUF — ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling — gennemsigtighedsforpligtelsen) | 11 |
| 2019/C 206/13 | Forenede sager C-29/18, C-30/18 og C-44/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. april 2019 — Cobra Servicios Auxiliares SA mod José David Sánchez Iglesias (sag C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (sag C-30/18), Jesús Valiño Lopez (sag C -44/18), FOGASA (sag C-29/18 og sag C-44/18) og Incatema SL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — direktiv 1999/70/EF — rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP — § 4 — princippet om ikke-diskrimination — begrebet ansættelsesvilkår — sammenlignelige situationer — berettigelse — begrebet objektive forhold — godtgørelse i tilfælde af opsigelse af en tidsubegrænset ansættelseskontrakt af en objektiv grund — mindre godtgørelse udbetalt ved ophøret af en ansættelseskontrakt med henblik på et bestemt arbejde eller en bestemt tjenesteydelse) | 12 |
| 2019/C 206/14 | Sag C-139/18 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. april 2019 — CJ mod Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (Appel — personalesag — kontraktansat — Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) — bedømmelsesrapport — bedømmelsesåret 2011 — påstand om annullation af den afgørelse, hvorved bedømmelsesrapporten afsluttes) | 12 |
| 2019/C 206/15 | Sag C-214/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 10. april 2019 — sag anlagt af H.W. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Sopocie Wydział I Cywilny — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2006/112/EF — merværdiafgift (moms) — foged — tvangsfuldbyrdelse — fuldbyrdelsesgebyrer fastsat ved lov — kompetente nationale myndigheders administrative praksis, der anser dette fuldbyrdelsesgebyr for at være inklusiv moms — neutralitetsprincippet og proportionalitetsprincippet) | 13 |
| 2019/C 206/16 | Sag C-254/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. april 2019 — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure mod Premier ministre, Ministre de l’Intérieur og Ministre de l’Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2003/88/EF — tilrettelæggelse af arbejdstid — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed — maksimal ugentlig arbejdstid — referenceperiode — løbende eller fast referenceperiode — undtagelse — polititjenestemænd) | 14 |
| 2019/C 206/17 | Sag C-266/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. april 2019 — Aqua Med sp. z o.o. mod Irene Skóra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — forbrugerbeskyttelse — direktiv 93/13/EØF — urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler — artikel 1, stk. 2 — direktivets anvendelsesområde — vilkår, hvorved den ret, der er fastlagt i henhold til almindelige regler, tillægges stedlig kompetence — artikel 6, stk. 1 — ex officio-kontrol af, om der foreligger urimelighed — artikel 7, stk. 1 — den nationale rets forpligtelser og beføjelser) | 14 |
| 2019/C 206/18 | Sag C-282/18 P: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 10. april 2019 — The Green Effort Ltd mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Fédération internationale de l’automobile (FIA) (Appel — EU-varemærker — klagesag — frister — elektronisk forkyndelse — beregning af frister) | 15 |
| 2019/C 206/19 | Sag C-288/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — den fælles toldtarif — tarifering af varer — kombineret nomenklatur — underposition 85285100 og 85285940 — monitorer med LCD-fladskærm, der kan vise signaler fra et automatisk databehandlingsanlæg — aftalen om handel med informationsteknologiprodukter) | 16 |
| 2019/C 206/20 | Sag C-295/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A. mod Banco Comercial Português SA og Caixa Geral de Depósitos, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação do Porto — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — betalingstjenester i det indre marked — direktiv 2007/64/EF — artikel 2 og 58 — anvendelsesområde — bruger af betalingstjenester — begreb — gennemførelse af en betalingsordre, udstedt af en tredjepart, om direkte debitering fra en konto, som denne ikke er indehaver af — manglende tilladelse fra indehaveren af den debiterede konto — uautoriseret betalingstransaktion) | 16 |
| 2019/C 206/21 | Sag C-464/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 11. april 2019 — ZX mod Ryanair DAC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EU) nr. 1215/2012 — fastlæggelse af, hvilken ret der har kompetence til at påkende et krav om kompensation for en forsinket flyvning — artikel 7, nr. 5) — driften af en filial — artikel 26 — stiltiende værnetingsaftale — krav om sagsøgtes fremmøde) | 17 |
| 2019/C 206/22 | Sag C-155/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 22. februar 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl mod De Vellis Servizi Globali Srl | 18 |
| 2019/C 206/23 | Sag C-156/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Iatlien) den 22. februar 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl mod De Vellis Servizi Globali Srl | 19 |
| 2019/C 206/24 | Sag C-168/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italien) den 25. februar 2019 — HB mod Istituto Nazionale della Previdenza Sociale | 20 |
| 2019/C 206/25 | Sag C-169/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italien) den 25. februar 2019 — IC mod Istituto Nazionale della Previdenza Sociale | 21 |
| 2019/C 206/26 | Sag C-191/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 27. februar 2019 — OI mod Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA | 22 |
| 2019/C 206/27 | Sag C-209/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Saarbrücken (Tyskland) den 5. marts 2019 — SM mod Sparkasse Saarbrücken | 22 |
| 2019/C 206/28 | Sag C-216/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 11. marts 2019 — WQ mod Land Berlin | 24 |
| 2019/C 206/29 | Sag C-219/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 11. marts 2019 — Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC) | 25 |
| 2019/C 206/30 | Sag C-238/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Hannover (Tyskland) den 20. marts 2019 — EZ mod Forbundsrepublikken Tyskland | 25 |
| 2019/C 206/31 | Sag C-242/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 20. marts 2019 — CHEP Equipment Pooling NV mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații og Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți | 27 |
| 2019/C 206/32 | Sag C-249/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 25. marts 2019 — JE mod KF | 28 |
| 2019/C 206/33 | Sag C-253/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Guimarães (Portugal) den 26. marts 2019 — MH og NI mod OJ og Novo Banco SA | 28 |
| 2019/C 206/34 | Sag C-254/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 26. marts 2019 — Friends of the Irish Environment Limited mod An Bord Pleanála | 29 |
| 2019/C 206/35 | Sag C-255/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Det Forenede Kongerige) den 26. marts 2019 — Secretary of State for the Home Department mod OA | 30 |
| 2019/C 206/36 | Sag C-257/19: Sag anlagt den 26. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Irland | 31 |
| 2019/C 206/37 | Sag C-263/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 28. marts 2019 — T -Systems Magyarország Zrt. m fl. mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság m.fl. | 32 |
| 2019/C 206/38 | Sag C-265/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 29. marts 2019 — Recorded Artists Actors Performers Ltd mod Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Irland og Attorney General | 33 |
| 2019/C 206/39 | Sag C-275/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) den 2. april 2019 — Sportingbet PLC og Internet Opportunity Entertainment Ltd mod Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga og Sporting Club de Braga — Futebol, SAD | 34 |
| 2019/C 206/40 | Sag C-276/19: Sag anlagt den 1. april 2019 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland | 35 |
| 2019/C 206/41 | Sag C-282/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Napoli (Italien) den 3. april 2019 — YT m.fl. mod Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca og Ufficio Scolastico Regionale per la Campania | 36 |
| 2019/C 206/42 | Sag C-286/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois (Frankrig) den5. april 2019 — JE og KF mod XL Airways SA | 37 |
| 2019/C 206/43 | Sag C-288/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht des Saarlandes (Tyskland) den 9. april 2019 — QM mod Finanzamt Saarbrücken | 38 |
| | GCEU |
| 2019/C 206/44 | Sag T-226/17: Rettens dom af 11. april 2019 — Adapta Color mod EUIPO — Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-ordmærket Rustproof system ADAPTA — delvis ugyldighedserklæirng foretaget af appelkammeret — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001) — tilsidesættelse af retten til at blive hørt — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001) — beviser fremlagt for første gang for Retten) | 40 |
| 2019/C 206/45 | Sag T-481/18: Rettens kendelse af 8. april 2019 — Electroquimica Onubense mod ECHA (REACH — bistand fra en advokat, der ikke er tredjemand — åbenbart afvisningsgrundlag) | 41 |
| 2019/C 206/46 | Sag T-79/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 2. april 2019 — Lantmännen og Lantmännen Agroetanol mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — konkurrence — forligsprocedure — aktindsigt — ingen uopsættelighed) | 41 |
| 2019/C 206/47 | Sag T-99/19: Sag anlagt den 18. februar 2019 — Magnan mod Kommissionen | 42 |
| 2019/C 206/48 | Sag T-158/19: Sag anlagt den 15. marts 2019 — Breyer mod Kommissionen | 44 |
| 2019/C 206/49 | Sag T-174/19: Sag anlagt den 22. marts 2019 — Vincenti mod EUIPO | 45 |
| 2019/C 206/50 | Sag T-181/19: Sag anlagt den 27. marts 2019 — Dickmanns mod EUIPO | 47 |
| 2019/C 206/51 | Sag T-192/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Ceramica Flaminia mod EUIPO — Ceramica Cielo (goclean) | 48 |
| 2019/C 206/52 | Sag T-193/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Achema og Achema Gas Trade mod Kommissionen | 50 |
| 2019/C 206/53 | Sag T-195/19: Sag anlagt den 3. april 2019 — GEA Group mod Kommissionen | 51 |
| 2019/C 206/54 | Sag T-197/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Wiegand-Glashüttenwerke mod Kommissionen | 51 |
| 2019/C 206/55 | Sag T-199/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Glaswerk Ernstthal mod Kommissionen | 53 |
| 2019/C 206/56 | Sag T-204/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — BL og BM mod Rådet m.fl. | 55 |
| 2019/C 206/57 | Sag T-206/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — Egger Beschichtungswerk Marienmünster mod Kommissionen | 57 |
| 2019/C 206/58 | Sag T-207/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — Yara Brunsbüttel mod Kommissionen | 59 |
| 2019/C 206/59 | Sag T-208/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — Nolte Holzwerkstoff mod Kommissionen | 60 |
| 2019/C 206/60 | Sag T-215/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Glatfelter Gernsbach mod Kommissionen | 62 |
| 2019/C 206/61 | Sag T-216/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Glatfelter Steinfurt mod Kommissionen | 64 |
| 2019/C 206/62 | Sag T-217/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Schott mod Kommissionen | 65 |
| 2019/C 206/63 | Sag T-218/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Evonik Degussa mod Kommissionen | 67 |
| 2019/C 206/64 | Sag T-219/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Julius Schulte Trebsen mod Kommissionen | 69 |
| 2019/C 206/65 | Sag T-220/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Mitsubishi Polyester Film mod Kommissionen | 70 |
| 2019/C 206/66 | Sag T-221/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Nippon Gases Deutschland mod Kommissionen | 71 |
| 2019/C 206/67 | Sag T-222/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Sappi Alfeld mod Kommissionen | 73 |
| 2019/C 206/68 | Sag T-223/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Clariant Produkte (Deutschland) mod Kommissionen | 74 |
| 2019/C 206/69 | Sag T-224/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Metsä Tissue mod Kommissionen | 76 |
| 2019/C 206/70 | Sag T-225/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Linde Gas mod Kommissionen | 78 |
| 2019/C 206/71 | Sag T-226/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Radici Chimica Deutschland mod Kommissionen | 79 |
| 2019/C 206/72 | Sag T-227/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Ronal mod Kommissionen | 80 |
| 2019/C 206/73 | Sag T-228/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann mod Kommissionen | 82 |
| 2019/C 206/74 | Sag T-229/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — AlzChem Trostberg mod Kommissionen | 83 |
| 2019/C 206/75 | Sag T-230/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Evonik Functional Solutions mod Kommissionen | 85 |
| 2019/C 206/76 | Sag T-235/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — HIM mod Kommissionen | 87 |
| 2019/C 206/77 | Sag T-242/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan mod Kommissionen | 87 |
| 2019/C 206/78 | Sag T-243/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan mod Kommissionen | 88 |
| 2019/C 206/79 | Sag T-244/19: Sag anlagt den 11. april 2019 — Café Camelo mod EUIPO — Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS) | 90 |
| 2019/C 206/80 | Sag T-247/19: Sag anlagt den 12. april 2019 — Thunus m.fl. mod EIB | 91 |
| 2019/C 206/81 | Sag T-261/19: Sag anlagt den 18. april 2019 — Stada Arzneimittel mod EUIPO — Optima Naturals (OptiMar) | 93 |
| 2019/C 206/82 | Sag T-262/19: Sag anlagt den 17. april 2019 — Jakober mod EUIPO (Formen på en kop) | 93 |
| 2019/C 206/83 | Sag T-264/19: Sag anlagt den 18. april 2019 — nanoPET Pharma mod EUIPO — Miltenyi Biotec (viscover) | 94 |
| 2019/C 206/84 | Sag T-265/19: Sag anlagt den 19. april 2019 — Italien mod Kommissionen | 95 |
| 2019/C 206/85 | Sag T-600/16: Rettens kendelse af 17. april 2019 — Bandilla m.fl. mod EIB | 96 |
| 2019/C 206/86 | Sag T-191/17: Rettens kendelse af 15. april 2019 — Boehringer Ingelheim International mod Kommissionen | 97 |
| 2019/C 206/87 | Sag T-202/18: Rettens kendelse af 11. april 2019 — Bruel mod Kommissionen | 97 |
| 2019/C 206/88 | Sag T-4/19: Rettens kendelse af 12. april 2019 — Hankintatukku Arno Latvus mod EUIPO — Triaz Group (VIVANIA) | 97 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

2019/C 206/02

Forenede sager C-473/17 og C-546/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. april 2019 — Repsol Butano SA (sag C-473/17) og DISA Gas SAU (sag C-546/17) mod Administración del Estado (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — energi — sektoren for flydende petroleumsgas — forbrugerbeskyttelse — forpligtelse af almindelig økonomisk interesse — maksimumspris på gas på flaske — forpligtelse til at foretage levering til husstande — artikel 106 TEUF — direktiv 2003/55/EF, 2009/73/EF og 2006/123/EF — fortolkning af dom af 20. april 2010, Federutility m.fl. (C-265/08, EU:C:2010:205) — proportionalitetsprincippet)

2

2019/C 206/03

Sag C-483/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. april 2019 — Neculai Tarola mod Minister for Social Protection (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland) (Præjudiciel forelæggelse — unionsborgerskab — fri bevægelighed for personer — direktiv 2004/38/EF — ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område — artikel 7, stk. 1, litra a) — arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende — artikel 7, stk. 3, litra c) — retten til ophold i mere end tre måneder — statsborger i en medlemsstat, som har haft lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat i en periode på 15 dage — uforskyldt arbejdsløshed — bevarelse af status som arbejdstager i mindst seks måneder — ret til tildeling af ydelse til arbejdssøgende (jobseeker’s allowance))

3

2019/C 206/04

Sag C-501/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. april 2019 — Germanwings GmbH mod Wolfgang Pauels (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Köln — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — luftbefordring — forordning (EF) nr. 261/2004 — artikel 5, stk. 3 — kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser — rækkevidde — fritagelse for forpligtelsen til at betale kompensation — begrebet usædvanlige omstændigheder — beskadigelse af et dæk på et luftfartøj forårsaget af en fremmed genstand på en lufthavns start- og landingsbane)

4

2019/C 206/05

C-558/17 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. april 2019 — OZ mod Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (Appel — personalesag — ansatte i Den Europæiske Investeringsbank (EIB) — seksuel chikane — undersøgelse foretaget i forbindelse med programmet Dignity at work — afslag på en klage over chikane — påstand om annullation af afgørelsen truffet af EIB’s formand om afslag på klagen — erstatning af tabet)

4

2019/C 206/06

Forenede sager C-582/17 og C-583/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. april 2019 — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mod H (C-582/17) og R (C-583/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse — forordning (EU) nr. 604/2013 — artikel 18, stk. 1, litra b)-d) — artikel 23, stk. 1 — artikel 24, stk. 1 — tilbagetagelsesprocedure — ansvarlighedskriterier — ny ansøgning indgivet i en anden medlemsstat — artikel 20, stk. 5 — igangværende afgørelsesprocedure — tilbagetrækning af ansøgningen — artikel 27 — retsmidler)

5

2019/C 206/07

Sag C-603/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. april 2019 — Peter Bosworth og Colin Hurley mod Arcadia Petroleum Limited m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — område med frihed, sikkerhed og retfærdighed — retligt samarbejde i civile sager — Lugano II-konventionen — retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område — afdeling 5 i afsnit II (artikel 18-21) — kompetence i sager om individuelle arbejdsaftaler)

6

2019/C 206/08

Sag C-617/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. april 2019 — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. mod Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — konkurrence — artikel 82 EF — misbrug af en dominerende stilling — forordning (EF) nr. 1/2003 — artikel 3, stk. 1 — anvendelse af national konkurrenceret — en national konkurrencemyndigheds beslutning, hvorved der pålægges en bøde på grundlag af national ret og EU-ret — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 50 — princippet ne bis in idem — anvendelse)

7

2019/C 206/09

Sag C-638/17: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. april 2019 — sag indledt af Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen) (Præjudiciel forelæggelse — punktafgiftsstrukturen og — satserne for forarbejdet tobak — direktiv 2011/64/EU — artikel 4, stk. 1, litra a) — begrebet cigarer eller cigarillos — tobaksruller, som er forsynet med et ydre dæksblad af naturtobak med et yderligere lag papir, der delvist dækker dæksbladet)

8

2019/C 206/10

Sag C-690/17: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. april 2019 — ÖKO-Test Verlag GmbH mod Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Overlandesgericht Düsseldorf — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse — intellektuel ejendomsret — varemærker — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 9, stk. 1 — direktiv 2008/95/EF — artikel 5, stk. 1 og 2 — rettigheder, der er knyttet til varemærket — individuelt varemærke bestående af et testmærkat)

9

2019/C 206/11

Sag C-691/17: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — PORR Építési Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse — skatter og afgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — ret til fradrag for indgående merværdiafgift (moms) — artikel 199, stk. 1, litra a) — omvendt betalingspligt — urigtig betaling af afgiften foretaget af modtageren af en tjenesteydelse til leverandøren på grundlag af en faktura, der fejlagtigt er udfærdiget i medfør af de almindelige afgiftsregler — afgiftsmyndighedens afgørelse, hvorved det fastslås, at modtageren af tjenesteydelsen har en afgiftsgæld, og hvorved der gives afslag på en anmodning om fradrag — afgiftsmyndighedens manglende undersøgelse af, om afgiften kan tilbagebetales)

10

2019/C 206/12

Sag C-699/17: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 4. april 2019 — sag anlagt af Allianz Vorsorgekasse AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — offentlige kontrakter — indgåelse af aftaler om tiltrædelse af en erhvervstilknyttet understøttelseskasse med ansvar for administration af erhvervsmæssige solidaritetsbidrag — indgåelse, der kræver medarbejdernes, henholdsvis deres repræsentanters, samtykke — direktiv 2014/24/EU — artikel 49 TEUF og 56 TEUF — ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling — gennemsigtighedsforpligtelsen)

11

2019/C 206/13

Forenede sager C-29/18, C-30/18 og C-44/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. april 2019 — Cobra Servicios Auxiliares SA mod José David Sánchez Iglesias (sag C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (sag C-30/18), Jesús Valiño Lopez (sag C -44/18), FOGASA (sag C-29/18 og sag C-44/18) og Incatema SL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — direktiv 1999/70/EF — rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP — § 4 — princippet om ikke-diskrimination — begrebet ansættelsesvilkår — sammenlignelige situationer — berettigelse — begrebet objektive forhold — godtgørelse i tilfælde af opsigelse af en tidsubegrænset ansættelseskontrakt af en objektiv grund — mindre godtgørelse udbetalt ved ophøret af en ansættelseskontrakt med henblik på et bestemt arbejde eller en bestemt tjenesteydelse)

12

2019/C 206/14

Sag C-139/18 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. april 2019 — CJ mod Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (Appel — personalesag — kontraktansat — Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) — bedømmelsesrapport — bedømmelsesåret 2011 — påstand om annullation af den afgørelse, hvorved bedømmelsesrapporten afsluttes)

12

2019/C 206/15

Sag C-214/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 10. april 2019 — sag anlagt af H.W. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Sopocie Wydział I Cywilny — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2006/112/EF — merværdiafgift (moms) — foged — tvangsfuldbyrdelse — fuldbyrdelsesgebyrer fastsat ved lov — kompetente nationale myndigheders administrative praksis, der anser dette fuldbyrdelsesgebyr for at være inklusiv moms — neutralitetsprincippet og proportionalitetsprincippet)

13

2019/C 206/16

Sag C-254/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. april 2019 — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure mod Premier ministre, Ministre de l’Intérieur og Ministre de l’Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2003/88/EF — tilrettelæggelse af arbejdstid — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed — maksimal ugentlig arbejdstid — referenceperiode — løbende eller fast referenceperiode — undtagelse — polititjenestemænd)

14

2019/C 206/17

Sag C-266/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. april 2019 — Aqua Med sp. z o.o. mod Irene Skóra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — forbrugerbeskyttelse — direktiv 93/13/EØF — urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler — artikel 1, stk. 2 — direktivets anvendelsesområde — vilkår, hvorved den ret, der er fastlagt i henhold til almindelige regler, tillægges stedlig kompetence — artikel 6, stk. 1 — ex officio-kontrol af, om der foreligger urimelighed — artikel 7, stk. 1 — den nationale rets forpligtelser og beføjelser)

14

2019/C 206/18

Sag C-282/18 P: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 10. april 2019 — The Green Effort Ltd mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Fédération internationale de l’automobile (FIA) (Appel — EU-varemærker — klagesag — frister — elektronisk forkyndelse — beregning af frister)

15

2019/C 206/19

Sag C-288/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — den fælles toldtarif — tarifering af varer — kombineret nomenklatur — underposition 85285100 og 85285940 — monitorer med LCD-fladskærm, der kan vise signaler fra et automatisk databehandlingsanlæg — aftalen om handel med informationsteknologiprodukter)

16

2019/C 206/20

Sag C-295/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A. mod Banco Comercial Português SA og Caixa Geral de Depósitos, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação do Porto — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — betalingstjenester i det indre marked — direktiv 2007/64/EF — artikel 2 og 58 — anvendelsesområde — bruger af betalingstjenester — begreb — gennemførelse af en betalingsordre, udstedt af en tredjepart, om direkte debitering fra en konto, som denne ikke er indehaver af — manglende tilladelse fra indehaveren af den debiterede konto — uautoriseret betalingstransaktion)

16

2019/C 206/21

Sag C-464/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 11. april 2019 — ZX mod Ryanair DAC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EU) nr. 1215/2012 — fastlæggelse af, hvilken ret der har kompetence til at påkende et krav om kompensation for en forsinket flyvning — artikel 7, nr. 5) — driften af en filial — artikel 26 — stiltiende værnetingsaftale — krav om sagsøgtes fremmøde)

17

2019/C 206/22

Sag C-155/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 22. februar 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl mod De Vellis Servizi Globali Srl

18

2019/C 206/23

Sag C-156/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Iatlien) den 22. februar 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl mod De Vellis Servizi Globali Srl

19

2019/C 206/24

Sag C-168/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italien) den 25. februar 2019 — HB mod Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

20

2019/C 206/25

Sag C-169/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italien) den 25. februar 2019 — IC mod Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

21

2019/C 206/26

Sag C-191/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 27. februar 2019 — OI mod Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

22

2019/C 206/27

Sag C-209/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Saarbrücken (Tyskland) den 5. marts 2019 — SM mod Sparkasse Saarbrücken

22

2019/C 206/28

Sag C-216/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 11. marts 2019 — WQ mod Land Berlin

24

2019/C 206/29

Sag C-219/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 11. marts 2019 — Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

25

2019/C 206/30

Sag C-238/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Hannover (Tyskland) den 20. marts 2019 — EZ mod Forbundsrepublikken Tyskland

25

2019/C 206/31

Sag C-242/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 20. marts 2019 — CHEP Equipment Pooling NV mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații og Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

27

2019/C 206/32

Sag C-249/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 25. marts 2019 — JE mod KF

28

2019/C 206/33

Sag C-253/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Guimarães (Portugal) den 26. marts 2019 — MH og NI mod OJ og Novo Banco SA

28

2019/C 206/34

Sag C-254/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 26. marts 2019 — Friends of the Irish Environment Limited mod An Bord Pleanála

29

2019/C 206/35

Sag C-255/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Det Forenede Kongerige) den 26. marts 2019 — Secretary of State for the Home Department mod OA

30

2019/C 206/36

Sag C-257/19: Sag anlagt den 26. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Irland

31

2019/C 206/37

Sag C-263/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 28. marts 2019 — T -Systems Magyarország Zrt. m fl. mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság m.fl.

32

2019/C 206/38

Sag C-265/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 29. marts 2019 — Recorded Artists Actors Performers Ltd mod Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Irland og Attorney General

33

2019/C 206/39

Sag C-275/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) den 2. april 2019 — Sportingbet PLC og Internet Opportunity Entertainment Ltd mod Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga og Sporting Club de Braga — Futebol, SAD

34

2019/C 206/40

Sag C-276/19: Sag anlagt den 1. april 2019 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

35

2019/C 206/41

Sag C-282/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Napoli (Italien) den 3. april 2019 — YT m.fl. mod Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca og Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

36

2019/C 206/42

Sag C-286/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois (Frankrig) den5. april 2019 — JE og KF mod XL Airways SA

37

2019/C 206/43

Sag C-288/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht des Saarlandes (Tyskland) den 9. april 2019 — QM mod Finanzamt Saarbrücken

38

GCEU

2019/C 206/44

Sag T-226/17: Rettens dom af 11. april 2019 — Adapta Color mod EUIPO — Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-ordmærket Rustproof system ADAPTA — delvis ugyldighedserklæirng foretaget af appelkammeret — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] — fornødent særpræg ikke opnået ved brug — artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001) — tilsidesættelse af retten til at blive hørt — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001) — beviser fremlagt for første gang for Retten)

40

2019/C 206/45

Sag T-481/18: Rettens kendelse af 8. april 2019 — Electroquimica Onubense mod ECHA (REACH — bistand fra en advokat, der ikke er tredjemand — åbenbart afvisningsgrundlag)

41

2019/C 206/46

Sag T-79/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 2. april 2019 — Lantmännen og Lantmännen Agroetanol mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer — konkurrence — forligsprocedure — aktindsigt — ingen uopsættelighed)

41

2019/C 206/47

Sag T-99/19: Sag anlagt den 18. februar 2019 — Magnan mod Kommissionen

42

2019/C 206/48

Sag T-158/19: Sag anlagt den 15. marts 2019 — Breyer mod Kommissionen

44

2019/C 206/49

Sag T-174/19: Sag anlagt den 22. marts 2019 — Vincenti mod EUIPO

45

2019/C 206/50

Sag T-181/19: Sag anlagt den 27. marts 2019 — Dickmanns mod EUIPO

47

2019/C 206/51

Sag T-192/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Ceramica Flaminia mod EUIPO — Ceramica Cielo (goclean)

48

2019/C 206/52

Sag T-193/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Achema og Achema Gas Trade mod Kommissionen

50

2019/C 206/53

Sag T-195/19: Sag anlagt den 3. april 2019 — GEA Group mod Kommissionen

51

2019/C 206/54

Sag T-197/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Wiegand-Glashüttenwerke mod Kommissionen

51

2019/C 206/55

Sag T-199/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — Glaswerk Ernstthal mod Kommissionen

53

2019/C 206/56

Sag T-204/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — BL og BM mod Rådet m.fl.

55

2019/C 206/57

Sag T-206/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — Egger Beschichtungswerk Marienmünster mod Kommissionen

57

2019/C 206/58

Sag T-207/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — Yara Brunsbüttel mod Kommissionen

59

2019/C 206/59

Sag T-208/19: Sag anlagt den 5. april 2019 — Nolte Holzwerkstoff mod Kommissionen

60

2019/C 206/60

Sag T-215/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Glatfelter Gernsbach mod Kommissionen

62

2019/C 206/61

Sag T-216/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Glatfelter Steinfurt mod Kommissionen

64

2019/C 206/62

Sag T-217/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Schott mod Kommissionen

65

2019/C 206/63

Sag T-218/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Evonik Degussa mod Kommissionen

67

2019/C 206/64

Sag T-219/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Julius Schulte Trebsen mod Kommissionen

69

2019/C 206/65

Sag T-220/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Mitsubishi Polyester Film mod Kommissionen

70

2019/C 206/66

Sag T-221/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Nippon Gases Deutschland mod Kommissionen

71

2019/C 206/67

Sag T-222/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Sappi Alfeld mod Kommissionen

73

2019/C 206/68

Sag T-223/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — Clariant Produkte (Deutschland) mod Kommissionen

74

2019/C 206/69

Sag T-224/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Metsä Tissue mod Kommissionen

76

2019/C 206/70

Sag T-225/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Linde Gas mod Kommissionen

78

2019/C 206/71

Sag T-226/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Radici Chimica Deutschland mod Kommissionen

79

2019/C 206/72

Sag T-227/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Ronal mod Kommissionen

80

2019/C 206/73

Sag T-228/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann mod Kommissionen

82

2019/C 206/74

Sag T-229/19: Sag anlagt den 8. april 2019 — AlzChem Trostberg mod Kommissionen

83

2019/C 206/75

Sag T-230/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Evonik Functional Solutions mod Kommissionen

85

2019/C 206/76

Sag T-235/19: Sag anlagt den 4. april 2019 — HIM mod Kommissionen

87

2019/C 206/77

Sag T-242/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan mod Kommissionen

87

2019/C 206/78

Sag T-243/19: Sag anlagt den 9. april 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan mod Kommissionen

88

2019/C 206/79

Sag T-244/19: Sag anlagt den 11. april 2019 — Café Camelo mod EUIPO — Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

90

2019/C 206/80

Sag T-247/19: Sag anlagt den 12. april 2019 — Thunus m.fl. mod EIB

91

2019/C 206/81

Sag T-261/19: Sag anlagt den 18. april 2019 — Stada Arzneimittel mod EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)

93

2019/C 206/82

Sag T-262/19: Sag anlagt den 17. april 2019 — Jakober mod EUIPO (Formen på en kop)

93

2019/C 206/83

Sag T-264/19: Sag anlagt den 18. april 2019 — nanoPET Pharma mod EUIPO — Miltenyi Biotec (viscover)

94

2019/C 206/84

Sag T-265/19: Sag anlagt den 19. april 2019 — Italien mod Kommissionen

95

2019/C 206/85

Sag T-600/16: Rettens kendelse af 17. april 2019 — Bandilla m.fl. mod EIB

96

2019/C 206/86

Sag T-191/17: Rettens kendelse af 15. april 2019 — Boehringer Ingelheim International mod Kommissionen

97

2019/C 206/87

Sag T-202/18: Rettens kendelse af 11. april 2019 — Bruel mod Kommissionen

97

2019/C 206/88

Sag T-4/19: Rettens kendelse af 12. april 2019 — Hankintatukku Arno Latvus mod EUIPO — Triaz Group (VIVANIA)

97

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2019/C 206/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 187 af 3.6.2019

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 182 af 27.5.2019

EUT C 172 af 20.5.2019

EUT C 164 af 13.5.2019

EUT C 155 af 6.5.2019

EUT C 148 af 29.4.2019

EUT C 139 af 15.4.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

CDJ

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/2 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/2

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. april 2019 — Repsol Butano SA (sag C-473/17) og DISA Gas SAU (sag C-546/17) mod Administración del Estado (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)

(Forenede sager C-473/17 og C-546/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - energi - sektoren for flydende petroleumsgas - forbrugerbeskyttelse - forpligtelse af almindelig økonomisk interesse - maksimumspris på gas på flaske - forpligtelse til at foretage levering til husstande - artikel 106 TEUF - direktiv 2003/55/EF, 2009/73/EF og 2006/123/EF - fortolkning af dom af 20. april 2010, Federutility m.fl. (C-265/08, EU:C:2010:205) - proportionalitetsprincippet)

(2019/C 206/02)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Repsol Butano (sag C-473/17) og DISA Gas SAU (sag C-546/17)

Sagsøgt: Administración del Estado

Procesdeltagere: Redexis Gas SL og Repsol Butano SA (sag C-546/17)

Konklusion

Den proportionalitetsbetingelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for foranstaltninger såsom de i hovedsagerne omhandlede, der fastsætter en maksimumspris på flydende petroleumsgas på flaske og pålægger bestemte erhvervsdrivende at foretage levering af denne gas til husstande, forudsat at disse foranstaltninger kun opretholdes i et begrænset tidsrum og ikke går videre, end hvad der er nødvendigt for at opfylde det forfulgte formål af almindelig økonomisk interesse.

---

(1)  EUT C 382 af 13.11.2017.

EUT C 412 af 4.12.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/3 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/3

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. april 2019 — Neculai Tarola mod Minister for Social Protection (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland)

(Sag C-483/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - unionsborgerskab - fri bevægelighed for personer - direktiv 2004/38/EF - ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - artikel 7, stk. 1, litra a) - arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - artikel 7, stk. 3, litra c) - retten til ophold i mere end tre måneder - statsborger i en medlemsstat, som har haft lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat i en periode på 15 dage - uforskyldt arbejdsløshed - bevarelse af status som arbejdstager i mindst seks måneder - ret til tildeling af ydelse til arbejdssøgende (jobseeker’s allowance))

(2019/C 206/03)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Neculai Tarola

Sagsøgt: Minister for Social Protection

Konklusion

Artikel 7, stk. 1, litra a), og artikel 7, stk. 3, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, skal fortolkes således, at en statsborger i en medlemsstat, der har udøvet sin ret til fri bevægelighed, og som i en anden medlemsstat har opnået status som arbejdstager som omhandlet i dette direktivs artikel 7, stk. 1, litra a), på grund af den beskæftigelse, som den pågældende har haft i nævnte medlemsstat i en periode på to uger på et andet grundlag end en tidsbegrænset ansættelseskontrakt, inden den pågældende uforskyldt blev arbejdsløs, bevarer sin status som arbejdstager i en yderligere periode på mindst seks måneder i disse bestemmelsers forstand, forudsat at den pågældende har tilmeldt sig arbejdsformidlingen som arbejdssøgende.

Det påhviler den forelæggende ret at fastlægge, om nævnte statsborger i henhold til ligebehandlingsprincippet, der er sikret i artikel 24, stk. 1, i direktiv 2004/38, følgelig har ret til at modtage sociale ydelser eller i givet fald sociale sikringsydelser, som om den pågældende var statsborger i værtsmedlemsstaten.

---

(1)  EUT C 347 af 16.10.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/4 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/4

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. april 2019 — Germanwings GmbH mod Wolfgang Pauels (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Köln — Tyskland)

(Sag C-501/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - luftbefordring - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5, stk. 3 - kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser - rækkevidde - fritagelse for forpligtelsen til at betale kompensation - begrebet »usædvanlige omstændigheder« - beskadigelse af et dæk på et luftfartøj forårsaget af en fremmed genstand på en lufthavns start- og landingsbane)

(2019/C 206/04)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Germanwings GmbH

Sagsøgt: Wolfgang Pauels

Konklusion

Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, sammenholdt med 14. betragtning til denne forordning, skal fortolkes således, at beskadigelsen af et dæk på et luftfartøj forårsaget af en fremmed genstand, såsom en løs genstand, der ligger på en lufthavns start- og landingsbane, er omfattet af begrebet »usædvanlig omstændighed« som omhandlet i denne bestemmelse.

For at blive fritaget fra sin pligt til at udbetale kompensation til passagererne, jf. artikel 7 i forordning nr. 261/2004, har det transporterende luftfartsselskab, hvis flyafgang er blevet væsentligt forsinket som følge af en sådan »usædvanlig omstændighed«, imidlertid pligt til at godtgøre, at det har anvendt alt det personale og materiel og de økonomiske midler, som selskabet rådede over, med henblik på at undgå, at udskiftningen af det dæk, der er blevet beskadiget af en fremmed genstand, såsom en løs genstand, der ligger på en lufthavns start- og landingsbane, ikke fører til lang forsinkelse af den pågældende flyafgang.

---

(1)  EUT C 392 af 20.11.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/4 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/4

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. april 2019 — OZ mod Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

(C-558/17 P) (1)

(Appel - personalesag - ansatte i Den Europæiske Investeringsbank (EIB) - seksuel chikane - undersøgelse foretaget i forbindelse med programmet »Dignity at work« - afslag på en klage over chikane - påstand om annullation af afgørelsen truffet af EIB’s formand om afslag på klagen - erstatning af tabet)

(2019/C 206/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: OZ (ved avocat B. Maréchal)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (ved K. Carr og G. Faedo, som befuldmægtigede, bistået af avvocato A. Dal Ferro)

Konklusion

| 1) | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. juli 2017, OZ mod EIB (T-607/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:495), ophæves, for så vidt som Retten herved forkastede dels den erstatningspåstand, som OZ havde fremsat i sit søgsmål, baseret på Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) ansvar for påståede ulovligheder begået i forbindelse med undersøgelsesproceduren, herunder manglende overholdelse af appellantens ret til, at hendes sag blev hørt i behørigt omfang, dels den i dette søgsmål fremsatte annullationspåstand. |
| --- | --- |

1)

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. juli 2017, OZ mod EIB (T-607/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:495), ophæves, for så vidt som Retten herved forkastede dels den erstatningspåstand, som OZ havde fremsat i sit søgsmål, baseret på Den Europæiske Investeringsbanks (EIB) ansvar for påståede ulovligheder begået i forbindelse med undersøgelsesproceduren, herunder manglende overholdelse af appellantens ret til, at hendes sag blev hørt i behørigt omfang, dels den i dette søgsmål fremsatte annullationspåstand.

| 2) | I øvrigt forkastes appellen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt forkastes appellen.

| 3) | Afgørelsen truffet af EIB’s formand den 16. oktober 2015 om ikke at imødekomme den af OZ indgivne klage over seksuel chikane annulleres. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen truffet af EIB’s formand den 16. oktober 2015 om ikke at imødekomme den af OZ indgivne klage over seksuel chikane annulleres.

| 4) | I øvrigt frifindes EIB. |
| --- | --- |

4)

I øvrigt frifindes EIB.

| 5) | EIB bærer sine egne omkostninger og betaler de af OZ afholdte omkostninger såvel i forbindelse med sagen i første instans som i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

5)

EIB bærer sine egne omkostninger og betaler de af OZ afholdte omkostninger såvel i forbindelse med sagen i første instans som i forbindelse med appelsagen.

---

(1)  EUT C 437 af 18.12.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/5 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/5

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. april 2019 — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mod H (C-582/17) og R (C-583/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)

(Forenede sager C-582/17 og C-583/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse - forordning (EU) nr. 604/2013 - artikel 18, stk. 1, litra b)-d) - artikel 23, stk. 1 - artikel 24, stk. 1 - tilbagetagelsesprocedure - ansvarlighedskriterier - ny ansøgning indgivet i en anden medlemsstat - artikel 20, stk. 5 - igangværende afgørelsesprocedure - tilbagetrækning af ansøgningen - artikel 27 - retsmidler)

(2019/C 206/06)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Sagsøgte: H (C-582/17) og R (C-583/17)

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne, skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en ansøgning om international beskyttelse i en første medlemsstat, dernæst har forladt denne medlemsstat og efterfølgende har indgivet en ny ansøgning om international beskyttelse i en anden medlemsstat:

| — | principielt ikke kan påberåbe sig det i forordningens artikel 9 fastsatte ansvarlighedskriterium inden for rammerne af et retsmiddel iværksat i denne anden medlemsstat i henhold til forordningens artikel 27, stk. 1, til prøvelse af den afgørelse om overførsel, som er truffet over for den pågældende |
| --- | --- |

—

principielt ikke kan påberåbe sig det i forordningens artikel 9 fastsatte ansvarlighedskriterium inden for rammerne af et retsmiddel iværksat i denne anden medlemsstat i henhold til forordningens artikel 27, stk. 1, til prøvelse af den afgørelse om overførsel, som er truffet over for den pågældende

| — | inden for rammerne af et sådan retsmiddel undtagelsesvis kan påberåbe sig dette ansvarlighedskriterium i en situation, der er omfattet af forordningens artikel 20, stk. 5, forudsat at denne tredjelandsstatsborger har tilstillet den kompetente myndighed i den anmodende medlemsstat oplysninger, som tydeligt godtgør, at denne medlemsstat skal anses for den medlemsstat, der i henhold til det nævnte ansvarlighedskriterium er ansvarlig for behandlingen af ansøgningen. |
| --- | --- |

—

inden for rammerne af et sådan retsmiddel undtagelsesvis kan påberåbe sig dette ansvarlighedskriterium i en situation, der er omfattet af forordningens artikel 20, stk. 5, forudsat at denne tredjelandsstatsborger har tilstillet den kompetente myndighed i den anmodende medlemsstat oplysninger, som tydeligt godtgør, at denne medlemsstat skal anses for den medlemsstat, der i henhold til det nævnte ansvarlighedskriterium er ansvarlig for behandlingen af ansøgningen.

---

(1)  EUT C 424 af 11.12.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/6 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/6

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. april 2019 — Peter Bosworth og Colin Hurley mod Arcadia Petroleum Limited m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-603/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - retligt samarbejde i civile sager - Lugano II-konventionen - retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - afdeling 5 i afsnit II (artikel 18-21) - kompetence i sager om individuelle arbejdsaftaler)

(2019/C 206/07)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Peter Bosworth og Colin Hurley

Sagsøgte: Arcadia Petroleum Limited m.fl.

Konklusion

Bestemmelserne i afdeling 5 (artikel 18-21) i afsnit II i konventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, undertegnet den 30. oktober 2007, hvis indgåelse blev godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 2009/430/EF af 27. november 2008, skal fortolkes således, at en kontrakt, som knytter en fysisk person med ledelsesfunktioner til et selskab, ikke skaber et underordnelsesforhold mellem dem og derfor ikke kan kvalificeres som »individuel arbejdsaftale« i disse bestemmelsers forstand, når denne person er i stand til at fastlægge eller faktisk fastlægger vilkårene i sin kontrakt og har kontrol over og autonomi med hensyn til selskabets daglige drift og udførelsen af sine egne pligter, selv om selskabets aktionær eller aktionærer har bemyndigelse til at bringe denne kontrakt til ophør.

---

(1)  EUT C 437 af 18.12.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/7 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/7

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 3. april 2019 — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. mod Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy — Polen)

(Sag C-617/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - konkurrence - artikel 82 EF - misbrug af en dominerende stilling - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 3, stk. 1 - anvendelse af national konkurrenceret - en national konkurrencemyndigheds beslutning, hvorved der pålægges en bøde på grundlag af national ret og EU-ret - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 50 - princippet ne bis in idem - anvendelse)

(2019/C 206/08)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Najwyższy

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A.

Sagsøgt: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

procesdeltagere: Edward Dętka, Mirosław Krzyszczak, Zakład Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol Sp. z o.o. w Piekarach Śląskich, Ommer Polska Sp. z o.o. w Krapkowicach, Glimat Marcinek i S-ka spółka jawna w Gliwicach, Jastrzębskie Zakłady Remontowe Dźwigi Sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer-Polska Sp. z o.o. w Nowinach, Pietrzak B.B. Beata Pietrzak, Bogdan Pietrzak Spółka jawna w Katowicach, Ewelina Baranowska, Przemysław Nikiel, Tomasz Woźniak, Spółdzielnia Kółek Rolniczych w Bielinach, Lech Marchlewski, Zakład Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, HTS Polska Sp. z o.o., Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski spółka jawna w Puszczykowie, Bożena Kubalańca, Zbigniew Arczykowski, Przedsiębiorstwo Produkcji Handlu i Usług Unipasz Sp. z o.o. w Radzikowicach, Janusz Walocha og Marek Grzegolec

Konklusion

Princippet ne bis in idem i artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som blev proklameret i Nice den 7. december 2000, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en national konkurrencemyndighed inden for samme beslutning kan pålægge en virksomhed en bøde for overtrædelse af national konkurrenceret og en bøde for overtrædelse af artikel 82 EF. I en sådan situation skal den nationale konkurrencemyndighed dog sikre sig, at bøderne samlet set står i et rimeligt forhold til overtrædelsen.

---

(1)  EUT C 104 af 19.3.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/8 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/8

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. april 2019 — sag indledt af Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litauen)

(Sag C-638/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - punktafgiftsstrukturen og - satserne for forarbejdet tobak - direktiv 2011/64/EU - artikel 4, stk. 1, litra a) - begrebet »cigarer eller cigarillos« - tobaksruller, som er forsynet med et ydre dæksblad af naturtobak med et yderligere lag papir, der delvist dækker dæksbladet)

(2019/C 206/09)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos,

procesdeltager:»Skonis ir kvapas« UAB

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2011/64/EU af 21. juni 2011 om punktafgiftsstrukturen og satserne for forarbejdet tobak skal fortolkes således, at tobaksvarer som de i hovedsagen omhandlede, hvor en del af det ydre dæksblad af naturtobak på filteret yderligere er dækket af et andet lag papir, som kan have den virkning, at disse produkter visuelt ligner cigaretter, er omfattet af kategorien cigarer eller cigarillos som omhandlet i denne bestemmelse.

---

(1)  EUT C 52 af 12.2.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/9 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/9

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 11. april 2019 — ÖKO-Test Verlag GmbH mod Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Overlandesgericht Düsseldorf — Tyskland)

(Sag C-690/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 9, stk. 1 - direktiv 2008/95/EF - artikel 5, stk. 1 og 2 - rettigheder, der er knyttet til varemærket - individuelt varemærke bestående af et testmærkat)

(2019/C 206/10)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Overlandesgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ÖKO-Test Verlag GmbH

Sagsøgt: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

Konklusion

| 1) | Artikel 9, stk. 1, litra a) og b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om [EU]-varemærker og artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i Europa-Parlamentets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at de ikke giver indehaveren af et individuelt varemærke, der består af et testmærkat, ret til at forbyde en tredjemands anbringelse af et tegn, der er identisk med eller ligner dette varemærke, på varer, som hverken er af samme eller lignende art som de varer eller tjenesteydelser, som dette varemærke er registreret for. |
| --- | --- |

1)

Artikel 9, stk. 1, litra a) og b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om [EU]-varemærker og artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i Europa-Parlamentets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at de ikke giver indehaveren af et individuelt varemærke, der består af et testmærkat, ret til at forbyde en tredjemands anbringelse af et tegn, der er identisk med eller ligner dette varemærke, på varer, som hverken er af samme eller lignende art som de varer eller tjenesteydelser, som dette varemærke er registreret for.

| 2) | Artikel 9, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 og artikel 5, stk. 2, i direktiv 2008/95 skal fortolkes således, at de tillader indehaveren af et renommeret individuelt varemærke, der består af et testmærkat, at modsætte sig en tredjemands anbringelse af et tegn, der er identisk med eller ligner dette varemærke, på varer, der hverken er af samme eller lignende art som dem, for hvilke det pågældende varemærke er registreret, på betingelse af, at det godtgøres, at denne tredjemand med denne anbringelse drager utilbørlig fordel af det samme varemærkes særpræg eller renommé eller skader dette særpræg eller renommé, og at den pågældende tredjemand i forbindelse hermed ikke til støtte for en sådan indsigelse har godtgjort, at der forelå en »rimelig grund« som omhandlet i disse bestemmelser. |
| --- | --- |

2)

Artikel 9, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 og artikel 5, stk. 2, i direktiv 2008/95 skal fortolkes således, at de tillader indehaveren af et renommeret individuelt varemærke, der består af et testmærkat, at modsætte sig en tredjemands anbringelse af et tegn, der er identisk med eller ligner dette varemærke, på varer, der hverken er af samme eller lignende art som dem, for hvilke det pågældende varemærke er registreret, på betingelse af, at det godtgøres, at denne tredjemand med denne anbringelse drager utilbørlig fordel af det samme varemærkes særpræg eller renommé eller skader dette særpræg eller renommé, og at den pågældende tredjemand i forbindelse hermed ikke til støtte for en sådan indsigelse har godtgjort, at der forelå en »rimelig grund« som omhandlet i disse bestemmelser.

---

(1)  EUT C 112 af 26.3.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/10 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/10

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — PORR Építési Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)

(Sag C-691/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - ret til fradrag for indgående merværdiafgift (moms) - artikel 199, stk. 1, litra a) - omvendt betalingspligt - urigtig betaling af afgiften foretaget af modtageren af en tjenesteydelse til leverandøren på grundlag af en faktura, der fejlagtigt er udfærdiget i medfør af de almindelige afgiftsregler - afgiftsmyndighedens afgørelse, hvorved det fastslås, at modtageren af tjenesteydelsen har en afgiftsgæld, og hvorved der gives afslag på en anmodning om fradrag - afgiftsmyndighedens manglende undersøgelse af, om afgiften kan tilbagebetales)

(2019/C 206/11)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PORR Építési Kft.

Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010, samt princippet om afgiftsmæssig neutralitet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en praksis hos en afgiftsmyndighed, hvorefter denne myndighed i en situation, hvor der ikke foreligger mistanke om svig, nægter en virksomhed ret til at fradrage den merværdiafgift (moms), som denne virksomhed i sin egenskab af modtager af tjenesteydelser urigtigt har betalt til leverandøren af disse tjenesteydelser på grundlag af en faktura, som sidstnævnte har udfærdiget i henhold til bestemmelserne i den almindelige momsordning, selv om den relevante transaktion henhørte under ordningen for omvendt betalingspligt, uden at afgiftsmyndigheden

| — | inden den afslog retten til fradrag, har undersøgt, om udstederen af den fejlagtige faktura kunne tilbagebetale modtageren af fakturaen den urigtigt betalte moms og kunne berigtige nævnte faktura inden for rammerne af en procedure for selvrevision i overensstemmelse med den gældende nationale lovgivning med henblik på tilbagebetaling af den afgift, som den pågældende urigtigt har indbetalt til statskassen, eller |
| --- | --- |

—

inden den afslog retten til fradrag, har undersøgt, om udstederen af den fejlagtige faktura kunne tilbagebetale modtageren af fakturaen den urigtigt betalte moms og kunne berigtige nævnte faktura inden for rammerne af en procedure for selvrevision i overensstemmelse med den gældende nationale lovgivning med henblik på tilbagebetaling af den afgift, som den pågældende urigtigt har indbetalt til statskassen, eller

| — | selv beslutter at tilbagebetale modtageren af denne faktura den afgift, som den pågældende urigtigt har betalt til fakturaens udsteder, og som sidstnævnte dernæst urigtigt har indbetalt til statskassen. |
| --- | --- |

—

selv beslutter at tilbagebetale modtageren af denne faktura den afgift, som den pågældende urigtigt har betalt til fakturaens udsteder, og som sidstnævnte dernæst urigtigt har indbetalt til statskassen.

Disse principper kræver imidlertid, at modtageren af tjenesteydelser kan rette sit krav om tilbagebetaling direkte mod afgiftsmyndigheden, såfremt tilbagebetalingen af den urigtigt fakturerede moms fra leverandøren af tjenesteydelserne skulle vise sig at være umulig eller uforholdsmæssigt vanskelig, navnlig i tilfælde af leverandørens insolvens.

---

(1)  EUT C 112 af 26.3.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/11 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/11

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 4. april 2019 — sag anlagt af Allianz Vorsorgekasse AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)

(Sag C-699/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - indgåelse af aftaler om tiltrædelse af en erhvervstilknyttet understøttelseskasse med ansvar for administration af erhvervsmæssige solidaritetsbidrag - indgåelse, der kræver medarbejdernes, henholdsvis deres repræsentanters, samtykke - direktiv 2014/24/EU - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling - gennemsigtighedsforpligtelsen)

(2019/C 206/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Allianz Vorsorgekasse AG

Procesdeltagere: Bundestheater-Holding GmbH, Burgtheater GmbH, Wiener Staatsoper GmbH, Volksoper Wien GmbH, ART for ART Theaterservice GmbH og fair-finance Vorsorgekasse AG

Konklusion

Artikel 49 TEUF og 56 TEUF, ligebehandlingsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling og gennemsigtighedsforpligtelsen skal fortolkes således, at de finder anvendelse på indgåelse af en tiltrædelsesaftale mellem en arbejdsgiver — som er et offentligretligt organ — og en erhvervstilknyttet understøttelseskasse med henblik på administration og investering af bidrag til finansiering af fratrædelsesgodtgørelser betalt til denne arbejdsgivers ansatte, selv om indgåelsen af en sådan aftale ikke skyldes arbejdsgiverens egenhændige beslutning herom, men kræver enten medarbejdernes eller samarbejdsudvalgets samtykke.

---

(1)  EUT C 104 af 19.3.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/12 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/12

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. april 2019 — Cobra Servicios Auxiliares SA mod José David Sánchez Iglesias (sag C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (sag C-30/18), Jesús Valiño Lopez (sag C -44/18), FOGASA (sag C-29/18 og sag C-44/18) og Incatema SL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spanien)

(Forenede sager C-29/18, C-30/18 og C-44/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - § 4 - princippet om ikke-diskrimination - begrebet »ansættelsesvilkår« - sammenlignelige situationer - berettigelse - begrebet »objektive forhold« - godtgørelse i tilfælde af opsigelse af en tidsubegrænset ansættelseskontrakt af en objektiv grund - mindre godtgørelse udbetalt ved ophøret af en ansættelseskontrakt »med henblik på et bestemt arbejde eller en bestemt tjenesteydelse«)

(2019/C 206/13)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Cobra Servicios Auxiliares SA

Sagsøgte: José David Sánchez Iglesias (sag C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (sag C-30/18), Jesús Valiño Lopez (sag C-44/18), FOGASA (sag C-29/18 og sag C-44/18) og Incatema SL

Konklusion

§ 4, stk. 1, i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter — i en situation som den i hovedsagerne omhandlede, hvor opsigelsen af den tjenesteydelseskontrakt, der var indgået mellem arbejdsgiveren og en af dennes kunder, dels medførte, at ansættelseskontrakter med henblik på et bestemt arbejde eller en bestemt tjenesteydelse indgået mellem denne arbejdsgiver og visse arbejdstagere blev bragt til ophør, dels medførte en kollektiv afskedigelse baseret på en objektiv grund af de af den nævnte arbejdsgiver ansatte arbejdstagere med tidsubegrænset ansættelse — den godtgørelse ved ansættelsesforholdets ophør, der udbetales til de førstnævnte arbejdstagere, er mindre end den godtgørelse, der udbetales til de arbejdstagere, der var i tidsubegrænset ansættelse.

---

(1)  EUT C 142 af 23.4.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/12 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/12

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. april 2019 — CJ mod Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme

(Sag C-139/18 P) (1)

(Appel - personalesag - kontraktansat - Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) - bedømmelsesrapport - bedømmelsesåret 2011 - påstand om annullation af den afgørelse, hvorved bedømmelsesrapporten afsluttes)

(2019/C 206/14)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: CJ (ved dikigoros V. Kolias)

Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ved J. Mannheim og A. Daume, som befuldmægtigede, og advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)

Konklusion

| 1) | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. december 2017, CJ mod ECDC (T-602/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:893), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. december 2017, CJ mod ECDC (T-602/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:893), ophæves.

| 2) | Afgørelsen truffet af appelbedømmeren ved Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) den 21. september 2015, hvorved CJ’s bedømmelsesrapport for 2011 blev endelig, annulleres. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen truffet af appelbedømmeren ved Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) den 21. september 2015, hvorved CJ’s bedømmelsesrapport for 2011 blev endelig, annulleres.

| 3) | Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme bærer sine egne omkostninger og betaler de af CJ afholdte omkostninger, både i forbindelse med sagen i første instans og i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

3)

Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme bærer sine egne omkostninger og betaler de af CJ afholdte omkostninger, både i forbindelse med sagen i første instans og i forbindelse med appelsagen.

---

(1)  EUT C 211 af 18.6.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/13 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/13

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 10. april 2019 — sag anlagt af H.W. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy w Sopocie Wydział I Cywilny — Polen)

(Sag C-214/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2006/112/EF - merværdiafgift (moms) - foged - tvangsfuldbyrdelse - fuldbyrdelsesgebyrer fastsat ved lov - kompetente nationale myndigheders administrative praksis, der anser dette fuldbyrdelsesgebyr for at være inklusiv moms - neutralitetsprincippet og proportionalitetsprincippet)

(2019/C 206/15)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy w Sopocie

Part i hovedsagen

H.W.

Procesdeltagere: PSM »K« og Aleksandra Treder, som foged ved Sąd Rejonowy w Sopocie

Konklusion

Bestemmelserne i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2013/43/EU af 22. juli 2013, samt princippet om merværdiafgiftens (moms) neutralitet og proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for kompetente nationale myndigheders administrative praksis som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter moms vedrørende tjenesteydelser leveret af en foged inden for rammerne af en tvangsfuldbyrdelse anses for at være indeholdt i de gebyrer, som opkræves af denne.

---

(1)  EUT C 259 af 23.7.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/14 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/14

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. april 2019 — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure mod Premier ministre, Ministre de l’Intérieur og Ministre de l’Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Sag C-254/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2003/88/EF - tilrettelæggelse af arbejdstid - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - maksimal ugentlig arbejdstid - referenceperiode - løbende eller fast referenceperiode - undtagelse - polititjenestemænd)

(2019/C 206/16)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

Sagsøgte: Premier ministre, Ministre de l’Intérieur og Ministre de l’Action et des Comptes publics

Konklusion

Artikel 6, litra b), artikel 16, litra b), og artikel 19, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, som for beregningen af den gennemsnitlige ugentlige arbejdstid fastsætter referenceperioder, der begynder og slutter på faste datoer, forudsat at denne lovgivning indeholder mekanismer, der gør det muligt at sikre, at den gennemsnitlige maksimale ugentlige arbejdstid på 48 timer overholdes i løbet af hver seksmånedersperiode, der strækker sig over to på hinanden følgende faste referenceperioder.

---

(1)  EUT C 211 af 18.6.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/14 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/14

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 3. april 2019 — Aqua Med sp. z o.o. mod Irene Skóra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Poznaniu — Polen)

(Sag C-266/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - artikel 1, stk. 2 - direktivets anvendelsesområde - vilkår, hvorved den ret, der er fastlagt i henhold til almindelige regler, tillægges stedlig kompetence - artikel 6, stk. 1 - ex officio-kontrol af, om der foreligger urimelighed - artikel 7, stk. 1 - den nationale rets forpligtelser og beføjelser)

(2019/C 206/17)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Aqua Med sp. z o.o.

Sagsøgt: Irene Skóra

Konklusion

| 1) | Artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at et kontraktvilkår som det i hovedsagen omhandlede, der generelt henviser til gældende national ret med hensyn til fastlæggelsen af den retslige kompetence til at påkende tvister mellem kontraktens parter, ikke er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. |
| --- | --- |

1)

Artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at et kontraktvilkår som det i hovedsagen omhandlede, der generelt henviser til gældende national ret med hensyn til fastlæggelsen af den retslige kompetence til at påkende tvister mellem kontraktens parter, ikke er udelukket fra direktivets anvendelsesområde.

| 2) | Artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for processuelle regler, som et kontraktvilkår henviser til, og hvorefter den erhvervsdrivende i forbindelse med søgsmål, hvor forbrugeren angiveligt har misligholdt en aftale, kan vælge mellem den kompetente retsinstans, hvor sagsøgte har bopæl, og den kompetente retsinstans på stedet for opfyldelsen af aftalen, medmindre valget af stedet for opfyldelsen af aftalen indebærer processuelle betingelser for forbrugeren, som uforholdsmæssigt kan begrænse den ret til effektive retsmidler, som vedkommende er tillagt ved EU’s retsorden, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2)

Artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for processuelle regler, som et kontraktvilkår henviser til, og hvorefter den erhvervsdrivende i forbindelse med søgsmål, hvor forbrugeren angiveligt har misligholdt en aftale, kan vælge mellem den kompetente retsinstans, hvor sagsøgte har bopæl, og den kompetente retsinstans på stedet for opfyldelsen af aftalen, medmindre valget af stedet for opfyldelsen af aftalen indebærer processuelle betingelser for forbrugeren, som uforholdsmæssigt kan begrænse den ret til effektive retsmidler, som vedkommende er tillagt ved EU’s retsorden, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 249 af 16.7.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/15 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/15

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 10. april 2019 — The Green Effort Ltd mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Fédération internationale de l’automobile (FIA)

(Sag C-282/18 P) (1)

(Appel - EU-varemærker - klagesag - frister - elektronisk forkyndelse - beregning af frister)

(2019/C 206/18)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: The Green Effort Ltd (ved Rechtsanwalt A. Ziehm)

De andre parter i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Fédération internationale de l'automobile (FIA) (ved solicitor M. Hawkins og Rechtsanwälte T. Dolde og K. Lüder)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | The Green Effort Limited bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Fédération internationale de l’automobile (FIA) afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

The Green Effort Limited bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Fédération internationale de l’automobile (FIA) afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 285 af 13.8.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/16 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/16

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — X BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)

(Sag C-288/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - tarifering af varer - kombineret nomenklatur - underposition 85285100 og 85285940 - monitorer med LCD-fladskærm, der kan vise signaler fra et automatisk databehandlingsanlæg - aftalen om handel med informationsteknologiprodukter)

(2019/C 206/19)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X BV

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 927/2012 af 9. oktober 2012, skal fortolkes således, at det med henblik på at afgøre, om flade LCD-skærme, der er fremstillet og beregnet til gengivelse af data fra en automatisk databehandlingsmaskine såvel som fra sammensatte videosignaler fra andre kilder, skal tariferes i underposition 85285100 i den kombinerede nomenklatur eller underposition 85285940 i denne nomenklatur, under hensyntagen til samtlige skærmenes karakteristika og objektive genskaber skal undersøges, i hvor høj grad de kan udføre andre funktioner, og hvor meget de kan yde i forbindelse hermed, med henblik på at afgøre, om deres hovedfunktion er at skulle anvendes i forbindelse med et automatisk databehandlingsanlæg. I denne forbindelse er det af særlig betydning, om skærmene er beregnet til at skulle anvendes på tæt hold. Det er derimod uden betydning, om brugeren af skærmen og den person, som behandler og/eller indfører dataene i den automatiske databehandlingsmaskine, er den samme.

---

(1)  EUT C 276 af 6.8.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/16 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/16

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. april 2019 — Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A. mod Banco Comercial Português SA og Caixa Geral de Depósitos, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação do Porto — Portugal)

(Sag C-295/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - betalingstjenester i det indre marked - direktiv 2007/64/EF - artikel 2 og 58 - anvendelsesområde - bruger af betalingstjenester - begreb - gennemførelse af en betalingsordre, udstedt af en tredjepart, om direkte debitering fra en konto, som denne ikke er indehaver af - manglende tilladelse fra indehaveren af den debiterede konto - uautoriseret betalingstransaktion)

(2019/C 206/20)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação do Porto

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação S.A.

Sagsøgte: Banco Comercial Português SA og Caixa Geral de Depósitos, SA

Konklusion

| 1) | Artikel 2, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF skal fortolkes således, at gennemførelsen af direkte debiteringer, som er initieret af betalingsmodtageren fra en betalingskonto, som denne betalingsmodtager ikke er indehaver af, og som indehaveren af den således debiterede konto ikke har givet samtykke til, er omfattet af begrebet »betalingstjenester« som omhandlet i denne bestemmelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF skal fortolkes således, at gennemførelsen af direkte debiteringer, som er initieret af betalingsmodtageren fra en betalingskonto, som denne betalingsmodtager ikke er indehaver af, og som indehaveren af den således debiterede konto ikke har givet samtykke til, er omfattet af begrebet »betalingstjenester« som omhandlet i denne bestemmelse.

| 2) | Artikel 58 i direktiv 2007/64 skal fortolkes således, at indehaveren af en betalingskonto, fra hvilken der er gennemført direkte debiteringer uden indehaverens samtykke, er omfattet af begrebet »brugeren af betalingstjenester« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i denne artikel. |
| --- | --- |

2)

Artikel 58 i direktiv 2007/64 skal fortolkes således, at indehaveren af en betalingskonto, fra hvilken der er gennemført direkte debiteringer uden indehaverens samtykke, er omfattet af begrebet »brugeren af betalingstjenester« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i denne artikel.

---

(1)  EUT C 259 af 23.7.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/17 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/17

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 11. april 2019 — ZX mod Ryanair DAC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona — Spanien)

(Sag C-464/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EU) nr. 1215/2012 - fastlæggelse af, hvilken ret der har kompetence til at påkende et krav om kompensation for en forsinket flyvning - artikel 7, nr. 5) - driften af en filial - artikel 26 - stiltiende værnetingsaftale - krav om sagsøgtes fremmøde)

(2019/C 206/21)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ZX

Sagsøgt: Ryanair DAC

Konklusion

| 1) | Artikel 7, nr. 5), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en ret i en medlemsstat ikke har kompetence til at påkende en tvist i en sag om kompensation i henhold til artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, der er anlagt mod et luftfartsselskab etableret på en anden medlemsstats område, under henvisning til, at luftfartsselskabet har en filial i retskredsen for den ret, hvor sagen er anlagt, hvis ikke filialen er part i retsforholdet mellem luftfartsselskabet og den pågældende passager. |
| --- | --- |

1)

Artikel 7, nr. 5), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en ret i en medlemsstat ikke har kompetence til at påkende en tvist i en sag om kompensation i henhold til artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, der er anlagt mod et luftfartsselskab etableret på en anden medlemsstats område, under henvisning til, at luftfartsselskabet har en filial i retskredsen for den ret, hvor sagen er anlagt, hvis ikke filialen er part i retsforholdet mellem luftfartsselskabet og den pågældende passager.

| 2) | Artikel 26, stk. 1, i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, hvor sagsøgte ikke har afgivet indlæg eller ikke har givet møde. |
| --- | --- |

2)

Artikel 26, stk. 1, i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, hvor sagsøgte ikke har afgivet indlæg eller ikke har givet møde.

---

(1)  EUT C 392 af 29.10.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/18 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 22. februar 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl mod De Vellis Servizi Globali Srl

(Sag C-155/19)

(2019/C 206/22)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

Sagsøgt: De Vellis Servizi Globali Srl

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Det første spørgsmål






  — | Kan Federazione calcistica italiana på grundlag af den nationale lovgivning vedrørende sportens regler kvalificeres som et offentligretligt organ, for så vidt som det er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, som ikke er af industriel eller kommerciel karakter? |
| --- | --- | --- |

1)

Det første spørgsmål

—

Kan Federazione calcistica italiana på grundlag af den nationale lovgivning vedrørende sportens regler kvalificeres som et offentligretligt organ, for så vidt som det er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, som ikke er af industriel eller kommerciel karakter?

| — | Er navnlig kravet om organets formål opfyldt i forhold til Federazione, selv om der ikke foreligger en formel retsakt om oprettelse fra en offentlig myndighed, og selv om organet er støttet på et foreningsgrundlag, idet det indgår i reglerne for en sektor (sport), som er organiseret efter en offentlig standardmodel, og idet det er forpligtet til at overholde de principper og regler, som udarbejdes af Comitato olimpico nazionale italiano (Italiens olympiske komité, herefter »C.O.N.I.«) og de internationale sportsorganer, når den nationale offentlige enhed anerkendes med sportsligt formål? |
| --- | --- |

—

Er navnlig kravet om organets formål opfyldt i forhold til Federazione, selv om der ikke foreligger en formel retsakt om oprettelse fra en offentlig myndighed, og selv om organet er støttet på et foreningsgrundlag, idet det indgår i reglerne for en sektor (sport), som er organiseret efter en offentlig standardmodel, og idet det er forpligtet til at overholde de principper og regler, som udarbejdes af Comitato olimpico nazionale italiano (Italiens olympiske komité, herefter »C.O.N.I.«) og de internationale sportsorganer, når den nationale offentlige enhed anerkendes med sportsligt formål?

| — | Kan dette krav endvidere stilles i forhold til et sportsforbund som Federazione italiana giuoco calcio, der er selvfinansierende, i forhold til en aktivitet, der som den i hovedsagen omhandlede ikke har offentlig interesse, eller skal kravet om under alle omstændigheder at sikre anvendelsen af de offentligretlige regler ved indgåelse af enhver form for kontrakt med tredjeparter derimod anses for at have forrang? |
| --- | --- |

—

Kan dette krav endvidere stilles i forhold til et sportsforbund som Federazione italiana giuoco calcio, der er selvfinansierende, i forhold til en aktivitet, der som den i hovedsagen omhandlede ikke har offentlig interesse, eller skal kravet om under alle omstændigheder at sikre anvendelsen af de offentligretlige regler ved indgåelse af enhver form for kontrakt med tredjeparter derimod anses for at have forrang?

| 2) | Det andet spørgsmål






  — | Har C.O.N.I. på grundlag af retsforholdet mellem denne og F.I.G.C.- Federazione Italiana Giuoco Calcio i forhold til sidstnævnte en overvejende indflydelse, henset til de retlige beføjelser vedrørende anerkendelse af selskabets sportslige formål, godkendelse af de årlige regnskaber og tilsyn med organernes forvaltning og korrekte funktion samt administration af enheden? |
| --- | --- | --- |

2)

Det andet spørgsmål

—

Har C.O.N.I. på grundlag af retsforholdet mellem denne og F.I.G.C.- Federazione Italiana Giuoco Calcio i forhold til sidstnævnte en overvejende indflydelse, henset til de retlige beføjelser vedrørende anerkendelse af selskabets sportslige formål, godkendelse af de årlige regnskaber og tilsyn med organernes forvaltning og korrekte funktion samt administration af enheden?

| — | Er disse beføjelser imidlertid ikke tilstrækkelige til at opfylde kravet om en overvejende offentlig indflydelse, som er kendetegnende for et offentligretligt organ, som følge af den kvalificerede deltagelse af sportsforbundenes formænd og repræsentanter i den olympiske komités væsentligste organer? |
| --- | --- |

—

Er disse beføjelser imidlertid ikke tilstrækkelige til at opfylde kravet om en overvejende offentlig indflydelse, som er kendetegnende for et offentligretligt organ, som følge af den kvalificerede deltagelse af sportsforbundenes formænd og repræsentanter i den olympiske komités væsentligste organer?

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/19 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Iatlien) den 22. februar 2019 — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl mod De Vellis Servizi Globali Srl

(Sag C-156/19)

(2019/C 206/23)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC) og Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

Sagsøgt: De Vellis Servizi Globali Srl

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Det første spørgsmål






  — | Kan Federazione calcistica italiana på grundlag af den nationale lovgivning vedrørende sportens regler kvalificeres som et offentligretligt organ, for så vidt som det er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, som ikke er af industriel eller kommerciel karakter? |
| --- | --- | --- |

1)

Det første spørgsmål

—

Kan Federazione calcistica italiana på grundlag af den nationale lovgivning vedrørende sportens regler kvalificeres som et offentligretligt organ, for så vidt som det er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, som ikke er af industriel eller kommerciel karakter?

| — | Er navnlig kravet om organets formål opfyldt i forhold til Federazione, selv om der ikke foreligger en formel retsakt om oprettelse fra en offentlig myndighed, og selv om organet er støttet på et foreningsgrundlag, idet det indgår i reglerne for en sektor (sport), som er organiseret efter en offentlig standardmodel, og idet det er forpligtet til at overholde de principper og regler, som udarbejdes af Comitato olimpico nazionale italiano (Italiens olympiske komité, herefter »C.O.N.I.«) og de internationale sportsorganer, når den nationale offentlige enhed anerkendes med sportsligt formål? |
| --- | --- |

—

Er navnlig kravet om organets formål opfyldt i forhold til Federazione, selv om der ikke foreligger en formel retsakt om oprettelse fra en offentlig myndighed, og selv om organet er støttet på et foreningsgrundlag, idet det indgår i reglerne for en sektor (sport), som er organiseret efter en offentlig standardmodel, og idet det er forpligtet til at overholde de principper og regler, som udarbejdes af Comitato olimpico nazionale italiano (Italiens olympiske komité, herefter »C.O.N.I.«) og de internationale sportsorganer, når den nationale offentlige enhed anerkendes med sportsligt formål?

| — | Kan dette krav endvidere stilles i forhold til et sportsforbund som Federazione italiana giuoco calcio, der er selvfinansierende, i forhold til en aktivitet, der som den i hovedsagen omhandlede ikke har offentlig interesse, eller skal kravet om under alle omstændigheder at sikre anvendelsen af de offentligretlige regler ved indgåelse af enhver form for kontrakt med tredjeparter derimod anses for at have forrang? |
| --- | --- |

—

Kan dette krav endvidere stilles i forhold til et sportsforbund som Federazione italiana giuoco calcio, der er selvfinansierende, i forhold til en aktivitet, der som den i hovedsagen omhandlede ikke har offentlig interesse, eller skal kravet om under alle omstændigheder at sikre anvendelsen af de offentligretlige regler ved indgåelse af enhver form for kontrakt med tredjeparter derimod anses for at have forrang?

| 2) | Det andet spørgsmål






  — | Har C.O.N.I. på grundlag af retsforholdet mellem denne og F.I.G.C.- Federazione Italiana Giuoco Calcio i forhold til sidstnævnte en overvejende indflydelse, henset til de retlige beføjelser vedrørende anerkendelse af selskabets sportslige formål, godkendelse af de årlige regnskaber og tilsyn med organernes forvaltning og korrekte funktion samt administration af enheden? |
| --- | --- | --- |

2)

Det andet spørgsmål

—

Har C.O.N.I. på grundlag af retsforholdet mellem denne og F.I.G.C.- Federazione Italiana Giuoco Calcio i forhold til sidstnævnte en overvejende indflydelse, henset til de retlige beføjelser vedrørende anerkendelse af selskabets sportslige formål, godkendelse af de årlige regnskaber og tilsyn med organernes forvaltning og korrekte funktion samt administration af enheden?

| — | Er disse beføjelser imidlertid ikke tilstrækkelige til at opfylde kravet om en overvejende offentlig indflydelse, som er kendetegnende for et offentligretligt organ, som følge af den kvalificerede deltagelse af sportsforbundenes formænd og repræsentanter i den olympiske komités væsentligste organer? |
| --- | --- |

—

Er disse beføjelser imidlertid ikke tilstrækkelige til at opfylde kravet om en overvejende offentlig indflydelse, som er kendetegnende for et offentligretligt organ, som følge af den kvalificerede deltagelse af sportsforbundenes formænd og repræsentanter i den olympiske komités væsentligste organer?

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/20 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italien) den 25. februar 2019 — HB mod Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

(Sag C-168/19)

(2019/C 206/24)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HB

Sagsøgt: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 18 TEUF og 21 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstats bestemmelser foreskriver, at en person, som har bopæl i en anden medlemsstat, som har oppebåret hele sin indkomst i den første medlemsstat, men som ikke har statsborgerskab i den anden medlemsstat, beskattes uden de skattemæssige fordele i den sidstnævnte medlemsstat?

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/21 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italien) den 25. februar 2019 — IC mod Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

(Sag C-169/19)

(2019/C 206/25)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IC

Sagsøgt: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 18 TEUF og 21 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstats bestemmelser foreskriver, at en person, som har bopæl i en anden medlemsstat, som har oppebåret hele sin indkomst i den første medlemsstat, men som ikke har statsborgerskab i den anden medlemsstat, beskattes uden de skattemæssige fordele i den sidstnævnte medlemsstat?

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/22 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 27. februar 2019 — OI mod Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

(Sag C-191/19)

(2019/C 206/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger og appellant: OI

Sagsøgt og appelindstævnt: Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør en ændring af reservationen for en luftfartspassager, der er mødt frem til indcheckning i lufthavnen, og som har en bekræftet reservation til en bestemt flyvning, til en senere afgang mod passagerens vilje et tilfælde af boardingafvisning som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 (1), når den flyvning, som passagerens bekræftede reservation gælder for, fortsat gennemføres? |
| --- | --- |

1)

Udgør en ændring af reservationen for en luftfartspassager, der er mødt frem til indcheckning i lufthavnen, og som har en bekræftet reservation til en bestemt flyvning, til en senere afgang mod passagerens vilje et tilfælde af boardingafvisning som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 (1), når den flyvning, som passagerens bekræftede reservation gælder for, fortsat gennemføres?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Finder bestemmelsen i artikel 5, stk. 1, litra c), nr. iii), i forordning nr. 261/2004 analog anvendelse på tilfælde af boardingafvisning som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 261/2004? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Finder bestemmelsen i artikel 5, stk. 1, litra c), nr. iii), i forordning nr. 261/2004 analog anvendelse på tilfælde af boardingafvisning som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 261/2004?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/22 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Saarbrücken (Tyskland) den 5. marts 2019 — SM mod Sparkasse Saarbrücken

(Sag C-209/19)

(2019/C 206/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Saarbrücken

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SM

Sagsøgt: Sparkasse Saarbrücken

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF (1) af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF fortolkes således, at de nødvendige oplysninger om »fristen for udøvelse af en fortrydelsesret« eller »andre betingelser for udøvelsen« også omfatter betingelserne for fortrydelsesfristens begyndelse? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF (1) af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF fortolkes således, at de nødvendige oplysninger om »fristen for udøvelse af en fortrydelsesret« eller »andre betingelser for udøvelsen« også omfatter betingelserne for fortrydelsesfristens begyndelse?

| 2) | Såfremt spørgsmål 2a besvares bekræftende:
  Er artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF til hinder for en fortolkning, hvorefter en oplysning om fortrydelsesretten er »klar« og »koncis«, når den med hensyn til fortrydelsesfristens begyndelse ikke selv fuldstændigt angiver de obligatoriske oplysninger, som skal gives vedrørende fristens begyndelse, men i stedet henviser til en national bestemmelse — i den foreliggende sag § 492, stk. 2, i [Bürgerliches Gesetzbuch] (borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende indtil den 12. juni 2014 — som igen henviser videre til yderligere nationale bestemmelser — i den foreliggende sag artikel 247, §§ 3-13, i [Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch] (lov om ikrafttrædelse af borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende indtil den 12. juni 2014 — og forbrugeren derfor er nødt til at læse adskillige lovbestemmelser i forskellige love for at opnå klarhed over, hvilke obligatoriske oplysninger der skal være givet, for at fortrydelsesfristen for dennes kreditaftale begynder at løbe? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 2a besvares bekræftende:

Er artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF til hinder for en fortolkning, hvorefter en oplysning om fortrydelsesretten er »klar« og »koncis«, når den med hensyn til fortrydelsesfristens begyndelse ikke selv fuldstændigt angiver de obligatoriske oplysninger, som skal gives vedrørende fristens begyndelse, men i stedet henviser til en national bestemmelse — i den foreliggende sag § 492, stk. 2, i [Bürgerliches Gesetzbuch] (borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende indtil den 12. juni 2014 — som igen henviser videre til yderligere nationale bestemmelser — i den foreliggende sag artikel 247, §§ 3-13, i [Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch] (lov om ikrafttrædelse af borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende indtil den 12. juni 2014 — og forbrugeren derfor er nødt til at læse adskillige lovbestemmelser i forskellige love for at opnå klarhed over, hvilke obligatoriske oplysninger der skal være givet, for at fortrydelsesfristen for dennes kreditaftale begynder at løbe?

| 3) | Såfremt spørgsmål 2b besvares benægtende (og der ikke er principielle betænkeligheder ved en henvisning til nationale bestemmelser):
  Er artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF til hinder for en fortolkning, hvorefter en oplysning om fortrydelsesretten er »klar« og »koncis«, når henvisningen til en national bestemmelse — i den foreliggende sag § 492, stk. 2, i [Bürgerliches Gesetzbuch] (borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende fra den 30. juli 2010 til den 12. juni 2014 — og dennes videre henvisning — i den foreliggende sag artikel 247, §§ 3-13, i [Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch] (lov om ikrafttrædelse af borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende fra den 4. august 2011 til den 12. juni 2014 — obligatorisk fører til, at forbrugeren ud over blot at læse bestemmelserne også skal foretage en retlig subsumption — f.eks. med hensyn til, om kreditten er ydet denne på sædvanlige betingelser for aftaler, der er sikret ved pant i fast ejendom, og mellemfinansiering af disse, eller om der foreligger tilknyttede aftaler — for at opnå klarhed over, hvilke obligatoriske oplysninger, der skal være givet, for at fortrydelsesretten for dennes kreditaftale begynder at løbe? |
| --- | --- |

3)

Såfremt spørgsmål 2b besvares benægtende (og der ikke er principielle betænkeligheder ved en henvisning til nationale bestemmelser):

Er artikel 10, stk. 2, litra p), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF til hinder for en fortolkning, hvorefter en oplysning om fortrydelsesretten er »klar« og »koncis«, når henvisningen til en national bestemmelse — i den foreliggende sag § 492, stk. 2, i [Bürgerliches Gesetzbuch] (borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende fra den 30. juli 2010 til den 12. juni 2014 — og dennes videre henvisning — i den foreliggende sag artikel 247, §§ 3-13, i [Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch] (lov om ikrafttrædelse af borgerlig lovbog) i den affattelse, der var gældende fra den 4. august 2011 til den 12. juni 2014 — obligatorisk fører til, at forbrugeren ud over blot at læse bestemmelserne også skal foretage en retlig subsumption — f.eks. med hensyn til, om kreditten er ydet denne på sædvanlige betingelser for aftaler, der er sikret ved pant i fast ejendom, og mellemfinansiering af disse, eller om der foreligger tilknyttede aftaler — for at opnå klarhed over, hvilke obligatoriske oplysninger, der skal være givet, for at fortrydelsesretten for dennes kreditaftale begynder at løbe?

---

(1)  EUT 2008, L 133, s. 66.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/24 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 11. marts 2019 — WQ mod Land Berlin

(Sag C-216/19)

(2019/C 206/28)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: WQ

Sagsøgt: Land Berlin

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Råder ejeren af støtteberettigede hektar over disse som omhandlet i artikel 24, stk. 2, første punktum, i forordning nr. 1307/2013 (1), såfremt ingen tredjemand har en brugsret, herunder særligt en brugsret, som er afledt af ejerens ret, til de støtteberettigede hektar, eller råder tredjemand eller ingen over arealet, såfremt tredjemand faktisk udøver landbrugsaktiviteter på arealet, uden at denne har en brugsret? |
| --- | --- |

1)

Råder ejeren af støtteberettigede hektar over disse som omhandlet i artikel 24, stk. 2, første punktum, i forordning nr. 1307/2013 (1), såfremt ingen tredjemand har en brugsret, herunder særligt en brugsret, som er afledt af ejerens ret, til de støtteberettigede hektar, eller råder tredjemand eller ingen over arealet, såfremt tredjemand faktisk udøver landbrugsaktiviteter på arealet, uden at denne har en brugsret?

| 2) | Skal »ethvert areal, der i 2008 gav ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i henholdsvis afsnit III og afsnit IVa, i forordning (EF) nr. 1782/2003 (2)« i artikel 32, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1307/2017 fortolkes således, at arealet i 2008 skal have opfyldt de betingelser, som henholdsvis afsnit III og IVa i forordning (EF) 1782/2003 krævede for, at der bestod en ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning? |
| --- | --- |

2)

Skal »ethvert areal, der i 2008 gav ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i henholdsvis afsnit III og afsnit IVa, i forordning (EF) nr. 1782/2003 (2)« i artikel 32, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1307/2017 fortolkes således, at arealet i 2008 skal have opfyldt de betingelser, som henholdsvis afsnit III og IVa i forordning (EF) 1782/2003 krævede for, at der bestod en ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning?

| 3) | Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende: Skal »ethvert areal, der i 2008 gav ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i henholdsvis afsnit III og afsnit IVa, i forordning (EF) nr. 1782/2003«, i artikel 32, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1307/2017 fortolkes således, at det, for at et areal med skovrejsning i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1257/1999 (3) kan kvalificeres som støtteberettiget hektar som omhandlet i artikel 32, stk. 2, litra b), nr. ii), i forordning (EF) nr. 1307/2013, er påkrævet, at der med arealet skal være anvendt en jordudtagnings- eller en anden betalingsret som omhandlet i artikel 44, stk. 1, eller artikel 54, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003? |
| --- | --- |

3)

Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende: Skal »ethvert areal, der i 2008 gav ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i henholdsvis afsnit III og afsnit IVa, i forordning (EF) nr. 1782/2003«, i artikel 32, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1307/2017 fortolkes således, at det, for at et areal med skovrejsning i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1257/1999 (3) kan kvalificeres som støtteberettiget hektar som omhandlet i artikel 32, stk. 2, litra b), nr. ii), i forordning (EF) nr. 1307/2013, er påkrævet, at der med arealet skal være anvendt en jordudtagnings- eller en anden betalingsret som omhandlet i artikel 44, stk. 1, eller artikel 54, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003?

| 4) | Såfremt spørgsmål 3 besvares benægtende: Skal »ethvert areal, der i 2008 gav ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i henholdsvis afsnit III og afsnit IVa, i forordning (EF) nr. 1782/2003«, i artikel 32, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1307/2013 fortolkes således, at det, for at et areal med skovrejsning i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1257/1999 kan kvalificeres som støtteberettiget hektar som omhandlet i artikel 32, stk. 2, litra b) nr. ii), i forordning (EF) nr. 1307/2013, er påkrævet, at landbrugeren i 2008 skal have indgivet en ansøgning i henhold til artikel 22, stk. 1, og/eller artikel 34, stk. 1, i forordning (EF) 1782/2003 og skal have opfyldt de øvrige betingelser for en direkte betaling i henhold til afsnittene III eller Iva? |
| --- | --- |

4)

Såfremt spørgsmål 3 besvares benægtende: Skal »ethvert areal, der i 2008 gav ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, der er fastsat i henholdsvis afsnit III og afsnit IVa, i forordning (EF) nr. 1782/2003«, i artikel 32, stk. 2, litra b), i forordning nr. 1307/2013 fortolkes således, at det, for at et areal med skovrejsning i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1257/1999 kan kvalificeres som støtteberettiget hektar som omhandlet i artikel 32, stk. 2, litra b) nr. ii), i forordning (EF) nr. 1307/2013, er påkrævet, at landbrugeren i 2008 skal have indgivet en ansøgning i henhold til artikel 22, stk. 1, og/eller artikel 34, stk. 1, i forordning (EF) 1782/2003 og skal have opfyldt de øvrige betingelser for en direkte betaling i henhold til afsnittene III eller Iva?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17.12.2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådet forordning (EF) nr. 73/2009 (EUT 2013, L 347, s. 608).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29.9.2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT 2003, L 270, s. 1).

(3)  Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17.5.1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (EFT 1999, L 160, s. 80).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/25 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 11. marts 2019 — Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

(Sag C-219/19)

(2019/C 206/29)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Parsec Fondazione Parco delle Scienze e della Cultura

Sagsøgte: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

Præjudicielt spørgsmål

Er 14. betragtning til direktiv 2014/24/EU (1) sammenholdt med direktivets artikel 19, stk. 1, og artikel 80, stk. 2, til hinder for en bestemmelse såsom artikel 46 i lovdekret nr. 50 af 18. april 2016, hvormed Italien har gennemført direktiv 2014/23/EU (2), 2014/24/EU og 2014/25/EU (3) i den nationale retsorden, og hvorefter alene økonomiske aktører, der antager de i artiklen nævnte retlige former, har adgang til at deltage i udbud om tildeling af en kontrakt om ydelser i form af »arkitekt- og ingeniørvirksomhed«, således at økonomiske aktører, der leverer sådanne ydelser under anvendelse af en anden retlig form, udelukkes fra at deltage?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26.2.2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT 2014, L 94, s. 65).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU af 26.2.2014 om tildeling af koncessionskontrakter (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 1)

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26.2.2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 243).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/25 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Hannover (Tyskland) den 20. marts 2019 — EZ mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-238/19)

(2019/C 206/30)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Hannover

Parter i hovedsagen

Sagsøger: EZ

Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU (1) fortolkes således, at det »at nægte at gøre militærtjeneste i en konflikt« ikke kræver, at den berørte person har nægtet at gøre militærtjeneste i en formaliseret nægtelsesprocedure, når lovgivningen i hjemlandet ikke hjemler en ret til at nægte at gøre militærtjeneste? |
| --- | --- |

1.

Skal artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU (1) fortolkes således, at det »at nægte at gøre militærtjeneste i en konflikt« ikke kræver, at den berørte person har nægtet at gøre militærtjeneste i en formaliseret nægtelsesprocedure, når lovgivningen i hjemlandet ikke hjemler en ret til at nægte at gøre militærtjeneste?

| 2. | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
  Beskytter artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU med udtrykket »at nægte at gøre militærtjeneste i en konflikt« også personer, der efter udløbet af en udsættelse af militærtjenesten ikke stiller sig til rådighed for hjemlandets militære forvaltning og unddrager sig en tvangsindkaldelse ved at flygte? |
| --- | --- |

2.

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:

Beskytter artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU med udtrykket »at nægte at gøre militærtjeneste i en konflikt« også personer, der efter udløbet af en udsættelse af militærtjenesten ikke stiller sig til rådighed for hjemlandets militære forvaltning og unddrager sig en tvangsindkaldelse ved at flygte?

| 3. | Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende:
  Skal artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU fortolkes således, at militærtjenesten for en værnepligtig, der ikke ved, hvor han fremadrettet vil blive indsat i militærtjeneste, alene af denne grund direkte eller indirekte »ville omfatte forbrydelser eller handlinger, der falder inden for anvendelsesområdet af udelukkelsesgrundene i artikel 12, stk. 2«, eftersom hjemlandets væbnede styrker gentagne gange og systematisk begår sådanne forbrydelser eller handlinger ved brug af værnepligtige? |
| --- | --- |

3.

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende:

Skal artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU fortolkes således, at militærtjenesten for en værnepligtig, der ikke ved, hvor han fremadrettet vil blive indsat i militærtjeneste, alene af denne grund direkte eller indirekte »ville omfatte forbrydelser eller handlinger, der falder inden for anvendelsesområdet af udelukkelsesgrundene i artikel 12, stk. 2«, eftersom hjemlandets væbnede styrker gentagne gange og systematisk begår sådanne forbrydelser eller handlinger ved brug af værnepligtige?

| 4. | Skal artikel 9, stk. 3, i direktiv 2011/95/EU fortolkes således, at der også i tilfælde af en forfølgelse som omhandlet i artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU i henhold til artikel 2, litra d), i direktiv 2011/95/EU skal være en sammenhæng mellem de i artikel 10 i direktiv 2011/95/EU nævnte grunde og forfølgelse i henhold til artikel 9, stk. 1 og 2, i direktiv 2011/95/EU eller den manglende beskyttelse mod en sådan forfølgelse? |
| --- | --- |

4.

Skal artikel 9, stk. 3, i direktiv 2011/95/EU fortolkes således, at der også i tilfælde af en forfølgelse som omhandlet i artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU i henhold til artikel 2, litra d), i direktiv 2011/95/EU skal være en sammenhæng mellem de i artikel 10 i direktiv 2011/95/EU nævnte grunde og forfølgelse i henhold til artikel 9, stk. 1 og 2, i direktiv 2011/95/EU eller den manglende beskyttelse mod en sådan forfølgelse?

| 5. | Såfremt det fjerde spørgsmål besvares bekræftende: Foreligger der en sammenhæng som omhandlet i artikel 9, stk. 3, sammenholdt med artikel 2, litra d), i direktiv 2011/95/EU, mellem forfølgelse på grund af retsforfølgning eller straf for at nægte at gøre militærtjeneste og forfølgelsesgrunden alene af den grund, at retsforfølgningen eller straffen er relateret til nægtelsen? |
| --- | --- |

5.

Såfremt det fjerde spørgsmål besvares bekræftende: Foreligger der en sammenhæng som omhandlet i artikel 9, stk. 3, sammenholdt med artikel 2, litra d), i direktiv 2011/95/EU, mellem forfølgelse på grund af retsforfølgning eller straf for at nægte at gøre militærtjeneste og forfølgelsesgrunden alene af den grund, at retsforfølgningen eller straffen er relateret til nægtelsen?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13.12.2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT 2011, L 337, s. 9).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/27 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 20. marts 2019 — CHEP Equipment Pooling NV mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații og Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

(Sag C-242/19)

(2019/C 206/31)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul București

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CHEP Equipment Pooling NV

Sagsøgt: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul soluționare contestații og Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația fiscală pentru contribuabili nerezidenți

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør transport af paller fra en medlemsstat til en anden med henblik på deres udlejning i den sidstnævnte medlemsstat til en afgiftspligtig person, der er etableret og momsregistreret i Rumænien, en ikke-overførsel som omhandlet i artikel 17, stk. 2, i direktiv [2006/112/EF] (1)? |
| --- | --- |

1)

Udgør transport af paller fra en medlemsstat til en anden med henblik på deres udlejning i den sidstnævnte medlemsstat til en afgiftspligtig person, der er etableret og momsregistreret i Rumænien, en ikke-overførsel som omhandlet i artikel 17, stk. 2, i direktiv [2006/112/EF] (1)?

| 2) | Uanset besvarelsen af det første spørgsmål skal der ved afgiftspligtig person som omhandlet i artikel 2, nr. 1), i direktiv 2008/9/EF (2) da forstås enhver afgiftspligtig person som omfattet af artikel 9, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men på en anden medlemsstats område, selv om denne person er momsregistreret eller ville have pligt til momsregistrering i tilbagebetalingsmedlemsstaten? |
| --- | --- |

2)

Uanset besvarelsen af det første spørgsmål skal der ved afgiftspligtig person som omhandlet i artikel 2, nr. 1), i direktiv 2008/9/EF (2) da forstås enhver afgiftspligtig person som omfattet af artikel 9, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men på en anden medlemsstats område, selv om denne person er momsregistreret eller ville have pligt til momsregistrering i tilbagebetalingsmedlemsstaten?

| 3) | Udgør betingelsen om ikke at være momsregistreret i tilbagebetalingsmedlemsstaten i lyset af bestemmelserne i direktiv 2008/9/EF en supplerende betingelse i forhold til betingelserne i artikel 3 i direktiv 2008/9/EF for, at en afgiftspligtig person, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat og ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, kan have ret til tilbagebetaling i en situation som den foreliggende? |
| --- | --- |

3)

Udgør betingelsen om ikke at være momsregistreret i tilbagebetalingsmedlemsstaten i lyset af bestemmelserne i direktiv 2008/9/EF en supplerende betingelse i forhold til betingelserne i artikel 3 i direktiv 2008/9/EF for, at en afgiftspligtig person, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat og ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, kan have ret til tilbagebetaling i en situation som den foreliggende?

| 4) | Skal artikel 3 i direktiv 2008/9/EF fortolkes således, at den er til hinder for en national administrativ praksis, hvorefter tilbagebetaling af moms nægtes, fordi en betingelse fastsat alene i national lovgivning ikke er opfyldt? |
| --- | --- |

4)

Skal artikel 3 i direktiv 2008/9/EF fortolkes således, at den er til hinder for en national administrativ praksis, hvorefter tilbagebetaling af moms nægtes, fordi en betingelse fastsat alene i national lovgivning ikke er opfyldt?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

(2)  Rådets direktiv 2008/9/EF af 12.2.2008 om detaljerede regler for tilbagebetaling af moms i henhold til direktiv 2006/112/EF til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat (EUT 2008, L 44, s. 23).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/28 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/28

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul București (Rumænien) den 25. marts 2019 — JE mod KF

(Sag C-249/19)

(2019/C 206/32)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul București

Parter i hovedsagen

Sagsøger i første instans, nu appellant: JE

Sagsøgt i første instans, nu indstævnt: KF

Præjudicielt spørgsmål

Præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af bestemmelserne i artikel 10 i forordning nr. 1259/2010 (1), hvorefter bestemmes, at [»n]år den lov, der skal anvendes i henhold til artikel 5 og 8, ikke giver mulighed for skilsmisse eller ikke giver en af ægtefællerne lige adgang til skilsmisse eller separation på grund af dennes køn, finder loven i domstolslandet anvendelse«, og navnlig: Skal udtrykket »den lov, der skal anvendes i henhold til artikel 5 og 8, ikke giver mulighed for skilsmisse«undergives en streng ordlydsfortolkning, således at det kun omfatter det tilfælde, hvor den anvendelige udenlandske lov ikke giver mulighed for skilsmisse, eller skal det fortolkes udvidende til også at omfatte den situation, hvor den anvendelige udenlandske lov giver mulighed for skilsmisse, men på ekstraordinært restriktive betingelser, hvilket nødvendiggør en retssag om separation inden skilsmissesagen, for hvilken loven i domstolslandet ikke indeholder tilsvarende procedureregler?

---

(1)  Rådets forordning (EU) nr. 1259/2010 af 20.12.2010 om indførelse af et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation (EUT 2010, L 343, s. 10).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/28 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/28

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Guimarães (Portugal) den 26. marts 2019 — MH og NI mod OJ og Novo Banco SA

(Sag C-253/19)

(2019/C 206/33)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal da Relação de Guimarães

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: MH og NI

Sagsøgte: OJ og Novo Banco SA

Præjudicielt spørgsmål

Er retterne i en medlemsstat i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2015/848 (1) kompetente til at indlede hovedinsolvensbehandlingen vedrørende en statsborger, som har sin eneste faste ejendom dér, selv om vedkommende, sammen med sin familie, har sit sædvanlige opholdssted i en anden medlemsstat, og vedkommende driver virksomhed i sidstnævnte medlemsstat?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/848 af 20.5.2015 om insolvensbehandling (EUT 2015 L 141, s. 19).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/29 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/29

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 26. marts 2019 — Friends of the Irish Environment Limited mod An Bord Pleanála

(Sag C-254/19)

(2019/C 206/34)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court (Irland)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Friends of the Irish Environment Limited

Sagsøgt: An Bord Pleanála

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør en afgørelse om at forlænge varigheden af en projektgodkendelse den aftale om et projekt, som udløser artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF (1) af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (herefter »habitatdirektivet«)? |
| --- | --- |

1)

Udgør en afgørelse om at forlænge varigheden af en projektgodkendelse den aftale om et projekt, som udløser artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF (1) af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (herefter »habitatdirektivet«)?

| 2) | Påvirker nogen af de følgende betragtninger svaret på spørgsmål 1) ovenfor?






  a) | Projektgodkendelsen (hvis varighed skal forlænges) blev udstedt i medfør af en bestemmelse i national ret, som ikke foretog en korrekt gennemførelse af habitatdirektivet, idet lovgivningen fejlagtigt ligestillede en passende vurdering i henhold til habitatdirektivet med en vurdering af indvirkninger på miljøet i henhold til VVM-direktivet (direktiv 2011/92/EU (2)). |
| --- | --- | --- |

2)

Påvirker nogen af de følgende betragtninger svaret på spørgsmål 1) ovenfor?

a)

Projektgodkendelsen (hvis varighed skal forlænges) blev udstedt i medfør af en bestemmelse i national ret, som ikke foretog en korrekt gennemførelse af habitatdirektivet, idet lovgivningen fejlagtigt ligestillede en passende vurdering i henhold til habitatdirektivet med en vurdering af indvirkninger på miljøet i henhold til VVM-direktivet (direktiv 2011/92/EU (2)).

| b) | Den oprindeligt udstedte projektgodkendelse angiver ikke, om ansøgningen om godkendelse blev behandlet i henhold til fase 1 eller fase 2 i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, og indeholder ikke »fuldstændige, præcise og endelige konstateringer og konklusioner, der kan fjerne enhver rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår virkningerne af de arbejder, som var påtænkt [på den] omhandlede [lokalitet]«, som krævet i henhold til sag C-404/09 (3), Kommissionen mod Spanien. |
| --- | --- |

b)

Den oprindeligt udstedte projektgodkendelse angiver ikke, om ansøgningen om godkendelse blev behandlet i henhold til fase 1 eller fase 2 i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, og indeholder ikke »fuldstændige, præcise og endelige konstateringer og konklusioner, der kan fjerne enhver rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår virkningerne af de arbejder, som var påtænkt [på den] omhandlede [lokalitet]«, som krævet i henhold til sag C-404/09 (3), Kommissionen mod Spanien.

| c) | Godkendelsens oprindelige periode er udløbet, og som følge heraf er projektgodkendelsen ophørt med at have retsvirkninger for så vidt angår hele projektet. Der kan ikke udføres nogen projektarbejder i medfør af projektgodkendelsen i afventning af den mulige forlængelse heraf. |
| --- | --- |

c)

Godkendelsens oprindelige periode er udløbet, og som følge heraf er projektgodkendelsen ophørt med at have retsvirkninger for så vidt angår hele projektet. Der kan ikke udføres nogen projektarbejder i medfør af projektgodkendelsen i afventning af den mulige forlængelse heraf.

| d) | Der er aldrig blevet udført nogen projektarbejder i medfør af projektgodkendelsen. |
| --- | --- |

d)

Der er aldrig blevet udført nogen projektarbejder i medfør af projektgodkendelsen.

| 3) | Såfremt svaret på spørgsmål 1) er bekræftende, hvilke betragtninger [skal] den kompetente myndighed da tage i betragtning ved gennemførelsen af en fase 1-screening i medfør af habitatdirektivets artikel 6, stk. 3? Skal den kompetente myndighed f.eks. tage hensyn til nogle eller alle de følgende betragtninger: (i) om der er sket ændringer i de foreslåede arbejder og anvendelsen, (ii) om der er sket ændringer i den miljømæssige baggrund, f.eks. i form af udpegningen af europæiske lokaliteter efter datoen for afgørelsen om at udstede projektgodkendelse, (iii) om der har været nogen relevante ændringer i den videnskabelige viden, f.eks. mere ajourførte undersøgelser af kvalificerede interesser i europæiske lokaliteter? Skal den kompetente myndighed alternativt vurdere hele projektets virkninger på miljøet? |
| --- | --- |

3)

Såfremt svaret på spørgsmål 1) er bekræftende, hvilke betragtninger [skal] den kompetente myndighed da tage i betragtning ved gennemførelsen af en fase 1-screening i medfør af habitatdirektivets artikel 6, stk. 3? Skal den kompetente myndighed f.eks. tage hensyn til nogle eller alle de følgende betragtninger: (i) om der er sket ændringer i de foreslåede arbejder og anvendelsen, (ii) om der er sket ændringer i den miljømæssige baggrund, f.eks. i form af udpegningen af europæiske lokaliteter efter datoen for afgørelsen om at udstede projektgodkendelse, (iii) om der har været nogen relevante ændringer i den videnskabelige viden, f.eks. mere ajourførte undersøgelser af kvalificerede interesser i europæiske lokaliteter? Skal den kompetente myndighed alternativt vurdere hele projektets virkninger på miljøet?

| 4) | Skal der sondres mellem (i) en projektgodkendelse, som opstiller en frist for en aktivitets varighed (driftsfase), og (ii) en projektgodkendelse, som kun opstiller en frist for den periode, hvorunder der kan pågå opførelsesarbejder (opførelsesfase), men — forudsat at opførelsesarbejderne færdiggøres inden for denne frist — ikke opstiller nogen frist for aktiviteten eller driften? |
| --- | --- |

4)

Skal der sondres mellem (i) en projektgodkendelse, som opstiller en frist for en aktivitets varighed (driftsfase), og (ii) en projektgodkendelse, som kun opstiller en frist for den periode, hvorunder der kan pågå opførelsesarbejder (opførelsesfase), men — forudsat at opførelsesarbejderne færdiggøres inden for denne frist — ikke opstiller nogen frist for aktiviteten eller driften?

| 5) | I hvilket omfang, om overhovedet, er en national rets pligt til, så vidt muligt, at fortolke lovgivningen i overensstemmelse med bestemmelserne i habitatdirektivet og Århuskonventionen betinget af, at sagens parter udtrykkeligt har gjort disse fortolkningsspørgsmål gældende? Nærmere bestemt: såfremt national ret opstiller to beslutningsprocesser, hvoraf kun den ene sikrer overholdelsen af habitatdirektivet, har den nationale ret da pligt til at fortolke national lovgivning således, at det kun er den beslutningsproces, som overholder direktivet, der kan påberåbes, uanset at parterne i den for retten verserende sag ikke udtrykkeligt har gjort netop denne fortolkning gældende? |
| --- | --- |

5)

I hvilket omfang, om overhovedet, er en national rets pligt til, så vidt muligt, at fortolke lovgivningen i overensstemmelse med bestemmelserne i habitatdirektivet og Århuskonventionen betinget af, at sagens parter udtrykkeligt har gjort disse fortolkningsspørgsmål gældende? Nærmere bestemt: såfremt national ret opstiller to beslutningsprocesser, hvoraf kun den ene sikrer overholdelsen af habitatdirektivet, har den nationale ret da pligt til at fortolke national lovgivning således, at det kun er den beslutningsproces, som overholder direktivet, der kan påberåbes, uanset at parterne i den for retten verserende sag ikke udtrykkeligt har gjort netop denne fortolkning gældende?

| 6) | Såfremt svaret på spørgsmål 2) a) ovenfor medfører, at det er relevant at overveje, om projektgodkendelsen (hvis varighed skal forlænges) blev udstedt i medfør af en bestemmelse i national ret, som ikke foretog en korrekt gennemførelse af habitatdirektivet, skal den nationale ret da undlade at anvende en regel i national retsplejelovgivning, som er til hinder for, at en anfægtende part stiller spørgsmålstegn ved gyldigheden af en tidligere (udløbet) projektgodkendelse i forbindelse med en efterfølgende ansøgning om projektgodkendelse? Er en sådan regel i national retsplejelovgivning i strid med den lovliggørelsespligt, der for nylig er blevet gentaget i sag C-348/15 (4), Stadt Wiener? |
| --- | --- |

6)

Såfremt svaret på spørgsmål 2) a) ovenfor medfører, at det er relevant at overveje, om projektgodkendelsen (hvis varighed skal forlænges) blev udstedt i medfør af en bestemmelse i national ret, som ikke foretog en korrekt gennemførelse af habitatdirektivet, skal den nationale ret da undlade at anvende en regel i national retsplejelovgivning, som er til hinder for, at en anfægtende part stiller spørgsmålstegn ved gyldigheden af en tidligere (udløbet) projektgodkendelse i forbindelse med en efterfølgende ansøgning om projektgodkendelse? Er en sådan regel i national retsplejelovgivning i strid med den lovliggørelsespligt, der for nylig er blevet gentaget i sag C-348/15 (4), Stadt Wiener?

---

(1)  EFT 1992, L 206, s. 7.

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13.12.2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EUT 2012, L 26, s. 1)

(3)  EU:C:2011:768.

(4)  EU:C:2016:882.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/30 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/30

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Det Forenede Kongerige) den 26. marts 2019 — Secretary of State for the Home Department mod OA

(Sag C-255/19)

(2019/C 206/35)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Parter i hovedsagen

Appellant: Secretary of State for the Home Department

Indstævnt: OA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal »beskyttelse i det land, hvor den pågældende er statsborger« som omhandlet i artikel 11, stk. 1, litra e), og artikel 2, litra e), i kvalifikationsdirektivet (1) forstås som en statslig beskyttelse? |
| --- | --- |

1)

Skal »beskyttelse i det land, hvor den pågældende er statsborger« som omhandlet i artikel 11, stk. 1, litra e), og artikel 2, litra e), i kvalifikationsdirektivet (1) forstås som en statslig beskyttelse?

| 2) | Skal »beskyttelsestesten« eller »beskyttelsesvurderingen« anvendes både ved afgørelsen af, om der er en velbegrundet frygt for forfølgelse som omhandlet i kvalifikationsdirektivets artikel 2, litra e), og ved afgørelsen af, om der findes beskyttelse mod en sådan forfølgelse i henhold til kvalifikationsdirektivets artikel 7, og er denne test eller denne vurdering i bekræftende fald undergivet de samme kriterier i hvert tilfælde? |
| --- | --- |

2)

Skal »beskyttelsestesten« eller »beskyttelsesvurderingen« anvendes både ved afgørelsen af, om der er en velbegrundet frygt for forfølgelse som omhandlet i kvalifikationsdirektivets artikel 2, litra e), og ved afgørelsen af, om der findes beskyttelse mod en sådan forfølgelse i henhold til kvalifikationsdirektivets artikel 7, og er denne test eller denne vurdering i bekræftende fald undergivet de samme kriterier i hvert tilfælde?

| 3) | Såfremt der ses bort fra spørgsmålet om anvendelse af ikke-statslige aktørers beskyttelse i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), og spørgsmål 1) besvares bekræftende, skal beskyttelsens effektivitet eller tilgængelighed vurderes udelukkende på grundlag af statslige aktørers handlinger/funktioner, eller kan der tages hensyn til de beskyttende handlinger/funktioner, som udføres af private (civilsamfundet tilknyttede) aktører såsom familier og/eller klaner? |
| --- | --- |

3)

Såfremt der ses bort fra spørgsmålet om anvendelse af ikke-statslige aktørers beskyttelse i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), og spørgsmål 1) besvares bekræftende, skal beskyttelsens effektivitet eller tilgængelighed vurderes udelukkende på grundlag af statslige aktørers handlinger/funktioner, eller kan der tages hensyn til de beskyttende handlinger/funktioner, som udføres af private (civilsamfundet tilknyttede) aktører såsom familier og/eller klaner?

| 4) | Er kriterierne (som forudsat i spørgsmål 2) og 3)) for den »beskyttelsesvurdering«, som skal udføres, når der tages stilling til ophør som omhandlet i artikel 11, stk. 1, litra e), de samme, som finder anvendelse i forbindelse med artikel 7? |
| --- | --- |

4)

Er kriterierne (som forudsat i spørgsmål 2) og 3)) for den »beskyttelsesvurdering«, som skal udføres, når der tages stilling til ophør som omhandlet i artikel 11, stk. 1, litra e), de samme, som finder anvendelse i forbindelse med artikel 7?

---

(1)  Rådets direktiv 2004/83/EF af 29.4.2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT 2004, L 304, s. 12).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/31 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/31

---

Sag anlagt den 26. marts 2019 — Europa-Kommissionen mod Irland

(Sag C-257/19)

(2019/C 206/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved S. L. Kalėda og N. Yerrell, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Irland

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslå, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/18/EF (1) om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren og om ændring af Rådets direktiv 1999/35/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF, idet Irland ikke har sikret oprettelsen af en undersøgelsesinstans, som i sin organisation, retlige struktur og beslutningstagning er uafhængig af andre parter, hvis interesser kunne komme i konflikt med denne opgave. |
| --- | --- |

—

Det fastslå, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/18/EF (1) om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren og om ændring af Rådets direktiv 1999/35/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF, idet Irland ikke har sikret oprettelsen af en undersøgelsesinstans, som i sin organisation, retlige struktur og beslutningstagning er uafhængig af andre parter, hvis interesser kunne komme i konflikt med denne opgave.

| — | Irland tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Irland tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

I henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 2009/18/EF skal medlemsstaterne sikre, at sikkerhedsundersøgelser efter meget alvorlige ulykker til søs gennemføres under ansvar af en permanent, upartisk undersøgelsesinstans. For at kunne foretage en upartisk sikkerhedsundersøgelse skal undersøgelsesinstansen i henhold til artikel 8, stk. 1, i sin organisation, retlige struktur og beslutningstagning være uafhængig af andre parter, hvis interesser kunne komme i konflikt med denne opgave.

Kommissionen er af den opfattelse, at den irske havarikommission ikke opfylder dette krav, eftersom to af dets fem medlemmer også har regeludstedende opgaver og håndhævelsesopgaver med hensyn til sikkerheden til søs for fartøjer, der fører irsk flag, og sikkerhedsinspektioner i irske farvande.

---

(1)  EUT 2009, L 131, s. 114.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/32 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/32

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 28. marts 2019 — T -Systems Magyarország Zrt. m fl. mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság m.fl.

(Sag C-263/19)

(2019/C 206/37)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt. og Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

Sagsøgte: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság, BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt. og T-Systems Magyarország Zrt

Intervenient: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er artikel 41, stk. 1, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og 10., 29., 107., 109. og 111. betragtning til samt artikel 1, stk. 2, og artikel 72 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (1) til hinder for en national bestemmelse eller en fortolknings- og anvendelsespraksis vedrørende denne bestemmelse, hvorefter — i betragtning af kontraktforholdet mellem de kontraherende parter — ikke blot den ordregivende myndighed men også den tilslagsgiver, der har indgået kontrakten med den ordregivende myndighed, anses for at have gjort sig skyldige i en tilsidesættelse bestående i en retsstridig undladelse af at afholde et offentligt udbud, hvorved reglerne om ændring af kontrakter er blevet tilsidesat, samt i en manglende overholdelse af de bestemmelser, der regulerer ændring af kontrakter, på grundlag af den betragtning, at den ulovlige ændring af en kontrakt forudsætter, at parterne har handlet i fællesskab [?] |
| --- | --- |

1)

Er artikel 41, stk. 1, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og 10., 29., 107., 109. og 111. betragtning til samt artikel 1, stk. 2, og artikel 72 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (1) til hinder for en national bestemmelse eller en fortolknings- og anvendelsespraksis vedrørende denne bestemmelse, hvorefter — i betragtning af kontraktforholdet mellem de kontraherende parter — ikke blot den ordregivende myndighed men også den tilslagsgiver, der har indgået kontrakten med den ordregivende myndighed, anses for at have gjort sig skyldige i en tilsidesættelse bestående i en retsstridig undladelse af at afholde et offentligt udbud, hvorved reglerne om ændring af kontrakter er blevet tilsidesat, samt i en manglende overholdelse af de bestemmelser, der regulerer ændring af kontrakter, på grundlag af den betragtning, at den ulovlige ændring af en kontrakt forudsætter, at parterne har handlet i fællesskab [?]

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, er 19., 20. og 21. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter (2) og artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (3) og Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (4) — henset til artikel 41, stk. 1, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og 10., 29., 107., 109. og 111. betragtning til samt artikel 1, stk. 2, og artikel 72 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF — da til hinder for en national bestemmelse eller en fortolknings- og anvendelsespraksis vedrørende denne bestemmelse, som ligeledes tillader, at den tilslagsgiver, der har indgået kontrakten med den ordregivende myndighed, pålægges en sanktion (en bøde) — ud over en begrænsning af kontraktens varighed — på grund af en retsstridig undladelse af at afholde et offentligt udbud og en manglende overholdelse af bestemmelserne om ændring af kontrakter [?] |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, er 19., 20. og 21. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter (2) og artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (3) og Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (4) — henset til artikel 41, stk. 1, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og 10., 29., 107., 109. og 111. betragtning til samt artikel 1, stk. 2, og artikel 72 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF — da til hinder for en national bestemmelse eller en fortolknings- og anvendelsespraksis vedrørende denne bestemmelse, som ligeledes tillader, at den tilslagsgiver, der har indgået kontrakten med den ordregivende myndighed, pålægges en sanktion (en bøde) — ud over en begrænsning af kontraktens varighed — på grund af en retsstridig undladelse af at afholde et offentligt udbud og en manglende overholdelse af bestemmelserne om ændring af kontrakter [?]

| 3) | Såfremt de to første spørgsmål besvares benægtende, anmoder den forelæggende ret Den Europæiske Unions Domstol om at oplyse, hvorvidt den omstændighed, at der foreligger et kontraktmæssigt retsforhold mellem parterne, er tilstrækkelig til at fastsætte sanktionens (bødens) størrelse, uden at der er foretaget en undersøgelse af parternes adfærd og medvirken, som har resulteret i en ændring af kontrakten. |
| --- | --- |

3)

Såfremt de to første spørgsmål besvares benægtende, anmoder den forelæggende ret Den Europæiske Unions Domstol om at oplyse, hvorvidt den omstændighed, at der foreligger et kontraktmæssigt retsforhold mellem parterne, er tilstrækkelig til at fastsætte sanktionens (bødens) størrelse, uden at der er foretaget en undersøgelse af parternes adfærd og medvirken, som har resulteret i en ændring af kontrakten.

---

(1)  EUT 2014, L 94, s. 65.

(2)  EUT 2007, L335, S. 31.

(3)  EFT 1989, L 395, s. 33.

(4)  EFT 1992, L 76, s. 14.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/33 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/33

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 29. marts 2019 — Recorded Artists Actors Performers Ltd mod Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Irland og Attorney General

(Sag C-265/19)

(2019/C 206/38)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Recorded Artists Actors Performers Ltd

Sagsøgte: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Irland og Attorney General

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Er en national rets forpligtelse til at fortolke direktiv 2006/115 (1) om udlejnings-og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (herefter »direktivet«) under hensyn til Romkonventionens (2) og/eller WPPT’s (3) formål og mål begrænset til begreber, som udtrykkeligt er nævnt i direktivet, eller omfatter den alternativt begreber, som alene findes i de to internationale aftaler? I hvilket omfang skal direktivets artikel 8 navnligt fortolkes på grundlag af kravet om »national behandling« i WPPT’s artikel 4? |
| --- | --- |

1.

Er en national rets forpligtelse til at fortolke direktiv 2006/115 (1) om udlejnings-og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (herefter »direktivet«) under hensyn til Romkonventionens (2) og/eller WPPT’s (3) formål og mål begrænset til begreber, som udtrykkeligt er nævnt i direktivet, eller omfatter den alternativt begreber, som alene findes i de to internationale aftaler? I hvilket omfang skal direktivets artikel 8 navnligt fortolkes på grundlag af kravet om »national behandling« i WPPT’s artikel 4?

| 2. | Har en medlemsstat en skønsmargen til at fastlægge kriterierne for afgørelse af hvilke kunstnere, der betragtes som »udøvende kunstnere« i medfør af direktivets artikel 8? Kan en medlemsstat navnligt begrænse retten til at få del i det rimelige vederlag til tilfælde, hvor enten i) fremførelsen finder sted i et land i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), eller ii) de udøvende kunstnere har bopæl eller ophold i et EØS-land? |
| --- | --- |

2.

Har en medlemsstat en skønsmargen til at fastlægge kriterierne for afgørelse af hvilke kunstnere, der betragtes som »udøvende kunstnere« i medfør af direktivets artikel 8? Kan en medlemsstat navnligt begrænse retten til at få del i det rimelige vederlag til tilfælde, hvor enten i) fremførelsen finder sted i et land i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), eller ii) de udøvende kunstnere har bopæl eller ophold i et EØS-land?

| 3. | Hvilken skønsmargen har en medlemsstat med hensyn til at reagere på et forbehold, som en anden kontraherende part har taget i henhold til WPPT’s artikel 15, stk. 3? Er medlemsstaten navnligt forpligtet til at nøjagtigt at afspejle vilkårene i det forbehold, som den anden kontraherende part har taget? Er en kontraherende part forpligtet til ikke at anvende 30-dagesreglen i Romkonventionens artikel 5, i det omfang den kan føre til, at en producer henhørende under den part, som har taget forbehold, modtager et vederlag i henhold til artikel 15, stk. 1, mens den samme optagelses udøvende kunstnere ikke modtager et vederlag? Kan den kontraherende part alternativt tildele rettigheder til statsborgere henhørende under den part, som har taget forbehold, på et mere generøst grundlag end den part, som har taget forbehold, har gjort, dvs. kan den kontraherende part tildele rettigheder, som ikke gengældes af den part, som har taget forbehold? |
| --- | --- |

3.

Hvilken skønsmargen har en medlemsstat med hensyn til at reagere på et forbehold, som en anden kontraherende part har taget i henhold til WPPT’s artikel 15, stk. 3? Er medlemsstaten navnligt forpligtet til at nøjagtigt at afspejle vilkårene i det forbehold, som den anden kontraherende part har taget? Er en kontraherende part forpligtet til ikke at anvende 30-dagesreglen i Romkonventionens artikel 5, i det omfang den kan føre til, at en producer henhørende under den part, som har taget forbehold, modtager et vederlag i henhold til artikel 15, stk. 1, mens den samme optagelses udøvende kunstnere ikke modtager et vederlag? Kan den kontraherende part alternativt tildele rettigheder til statsborgere henhørende under den part, som har taget forbehold, på et mere generøst grundlag end den part, som har taget forbehold, har gjort, dvs. kan den kontraherende part tildele rettigheder, som ikke gengældes af den part, som har taget forbehold?

| 4. | Er det under nogen omstændigheder tilladt at begrænse retten til et rimeligt vederlag til producenterne af en lydoptagelse, dvs. at nægte retten for de udøvende kunstnere, hvis fremførelser er blevet optaget i denne lydoptagelse? |
| --- | --- |

4.

Er det under nogen omstændigheder tilladt at begrænse retten til et rimeligt vederlag til producenterne af en lydoptagelse, dvs. at nægte retten for de udøvende kunstnere, hvis fremførelser er blevet optaget i denne lydoptagelse?

---

(1)  EUT 2006, L 376, s. 28.

(2)  International konvention om beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og fjernsynsforetagender (1961).

(3)  WIPO-traktaten af 1996 om fremførelser og fonogrammer.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/34 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/34

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) den 2. april 2019 — Sportingbet PLC og Internet Opportunity Entertainment Ltd mod Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga og Sporting Club de Braga — Futebol, SAD

(Sag C-275/19)

(2019/C 206/39)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal de Justiça

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Sportingbet PLC og Internet Opportunity Entertainment Ltd

Sagsøgte: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga og Sporting Club de Braga — Futebol, SAD

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Henset til, at den portugisiske stat ikke har informeret Europa-Kommissionen om de tekniske forskrifter, der er fastsat i lovdekret nr. 422/89 af 2. december 1989, er disse forskrifter, herunder navnlig ovennævnte artikel 3 [i den angivne affattelse] og 9, da uanvendelige, således at privatpersoner kan påberåbe sig denne uanvendelighed? |
| --- | --- |

1)

Henset til, at den portugisiske stat ikke har informeret Europa-Kommissionen om de tekniske forskrifter, der er fastsat i lovdekret nr. 422/89 af 2. december 1989, er disse forskrifter, herunder navnlig ovennævnte artikel 3 [i den angivne affattelse] og 9, da uanvendelige, således at privatpersoner kan påberåbe sig denne uanvendelighed?

| 2) | Henset til, at den portugisiske stat ikke har informeret Europa-Kommissionen om de tekniske forskrifter, der er fastsat i lovdekret nr. 282/2003 af 8. november 2003, skal disse forskrifter, herunder navnlig ovennævnte artikel 2 og 3, da ikke finde anvendelse på tjenesteydere i Portugal? |
| --- | --- |

2)

Henset til, at den portugisiske stat ikke har informeret Europa-Kommissionen om de tekniske forskrifter, der er fastsat i lovdekret nr. 282/2003 af 8. november 2003, skal disse forskrifter, herunder navnlig ovennævnte artikel 2 og 3, da ikke finde anvendelse på tjenesteydere i Portugal?

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/35 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/35

---

Sag anlagt den 1. april 2019 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

(Sag C-276/19)

(2019/C 206/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A.X.P. Lewis og J. Jokubauskaitė, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 395, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (»momsdirektivet«) ved at indføre nye forenklingsforanstaltninger, der udvider nulsatsen og undtagelsen til det almindelige krav om at føre momsregnskab i henhold til den oprindelige Terminal Markets Order 1973 uden at have indgivet en anmodning til Kommissionen med henblik på Rådets godkendelse. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 395, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (»momsdirektivet«) ved at indføre nye forenklingsforanstaltninger, der udvider nulsatsen og undtagelsen til det almindelige krav om at føre momsregnskab i henhold til den oprindelige Terminal Markets Order 1973 uden at have indgivet en anmodning til Kommissionen med henblik på Rådets godkendelse.

| — | Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Den 28. december 1977 gav Det Forenede Kongerige meddelelse om særlige foranstaltninger, herunder Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973, som på visse betingelser tillader, at råvarefutures kan handles på visse markeder i Det Forenede Kongerige momsfrit og uden at opfylde momsrapporteringskravene.

Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 blev ændret flere gange for i dets anvendelsesområde at tilføje et antal råvaremarkeder, der ikke var anført i den oprindelige meddelelse.

Kommissionen har gjort gældende, at ændringerne til Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 udvider omfanget af den oprindelige undtagelse, som Det Forenede Kongerige havde givet meddelelse om i 1977. De skulle derfor være blevet meddelt Kommissionen i henhold til momsdirektivets artikel 395, stk. 1, men det blev de ikke.

---

(1)  EUT 2006, L 347, s. 1.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/36 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/36

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Napoli (Italien) den 3. april 2019 — YT m.fl. mod Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca og Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

(Sag C-282/19)

(2019/C 206/41)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Napoli

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: YT m.fl.

Sagsøgte: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca og Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør den forskellige behandling udelukkende af undervisere i den katolske religion, såsom sagsøgerne, forskelsbehandling på grund af religion som omhandlet i chartrets artikel 21 og direktiv 2000/78/EF (1), eller udgør den omstændighed, at arbejdstageren kan fratages sit egnethedsbevis, en gyldig grund til, at undervisere i den katolske religion, såsom sagsøgerne, behandles forskelligt i forhold til de øvrige lærere, idet de førstnævnte ikke kan påberåbe sig nogen af de hindrende foranstaltninger i henhold til § 5 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999 og er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF (2) af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP? |
| --- | --- |

1)

Udgør den forskellige behandling udelukkende af undervisere i den katolske religion, såsom sagsøgerne, forskelsbehandling på grund af religion som omhandlet i chartrets artikel 21 og direktiv 2000/78/EF (1), eller udgør den omstændighed, at arbejdstageren kan fratages sit egnethedsbevis, en gyldig grund til, at undervisere i den katolske religion, såsom sagsøgerne, behandles forskelligt i forhold til de øvrige lærere, idet de førstnævnte ikke kan påberåbe sig nogen af de hindrende foranstaltninger i henhold til § 5 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999 og er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF (2) af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP?

| 2) | Såfremt det antages, at der foreligger direkte forskelsbehandling som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/78/EF på grund af religion (artikel 1) og som omhandlet i [chartret], hvilke midler kan den nationale ret da anvende for at ophæve konsekvenserne heraf, når der tages højde for, at alle andre lærere end undervisere i den katolske religion er blevet omfattet af det ekstraordinære ansættelsesprogram i lov nr. 107/15 og således har opnået fastansættelse på grundlag af tidsubegrænsede kontrakter, og skal den nationale ret navnlig fastslå, at der foreligger et tidsubegrænset ansættelsesforhold mellem sagsøgerne og det sagsøgte ministerium? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det antages, at der foreligger direkte forskelsbehandling som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/78/EF på grund af religion (artikel 1) og som omhandlet i [chartret], hvilke midler kan den nationale ret da anvende for at ophæve konsekvenserne heraf, når der tages højde for, at alle andre lærere end undervisere i den katolske religion er blevet omfattet af det ekstraordinære ansættelsesprogram i lov nr. 107/15 og således har opnået fastansættelse på grundlag af tidsubegrænsede kontrakter, og skal den nationale ret navnlig fastslå, at der foreligger et tidsubegrænset ansættelsesforhold mellem sagsøgerne og det sagsøgte ministerium?

| 3) | Skal § 5 i den rammeaftale, som er opført som bilag til direktiv 1999/70/EF, fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den omhandlede, i henhold til hvilken de almindelige retsregler, der regulerer ansættelsesforhold og sanktionerer misbrug hidrørende fra flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter ved automatisk ændring af den tidsbegrænsede kontrakt til en tidsubegrænset kontrakt, hvis ansættelsesforholdet fortsætter ud over en nærmere bestemt dato, ikke finder anvendelse inden for skolesektoren, med særlig henvisning til undervisere i den katolske religion, således at det er tilladt at gøre brug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter på ubestemt tid, og kan især behovet for aftale med stiftsbiskoppen udgøre en gyldig grund som omhandlet i rammeaftalens § 5, stk. 1, litra a), eller skal den omhandlede situation derimod opfattes som forskelsbehandling, som er forbudt i henhold til chartrets artikel 21? |
| --- | --- |

3)

Skal § 5 i den rammeaftale, som er opført som bilag til direktiv 1999/70/EF, fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den omhandlede, i henhold til hvilken de almindelige retsregler, der regulerer ansættelsesforhold og sanktionerer misbrug hidrørende fra flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter ved automatisk ændring af den tidsbegrænsede kontrakt til en tidsubegrænset kontrakt, hvis ansættelsesforholdet fortsætter ud over en nærmere bestemt dato, ikke finder anvendelse inden for skolesektoren, med særlig henvisning til undervisere i den katolske religion, således at det er tilladt at gøre brug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter på ubestemt tid, og kan især behovet for aftale med stiftsbiskoppen udgøre en gyldig grund som omhandlet i rammeaftalens § 5, stk. 1, litra a), eller skal den omhandlede situation derimod opfattes som forskelsbehandling, som er forbudt i henhold til chartrets artikel 21?

| 4) | Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, er det da i medfør af chartrets artikel 21, § 4 i den rammeaftale, som er opført som bilag til direktiv 1999/70/EF, og/eller artikel 1 i direktiv 2000/78/EF tilladt at se bort fra bestemmelser, som er til hinder for automatisk ændring af den tidsbegrænsede kontrakt til en tidsubegrænset kontrakt, hvis ansættelsesforholdet fortsætter ud over en nærmere bestemt dato? |
| --- | --- |

4)

Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, er det da i medfør af chartrets artikel 21, § 4 i den rammeaftale, som er opført som bilag til direktiv 1999/70/EF, og/eller artikel 1 i direktiv 2000/78/EF tilladt at se bort fra bestemmelser, som er til hinder for automatisk ændring af den tidsbegrænsede kontrakt til en tidsubegrænset kontrakt, hvis ansættelsesforholdet fortsætter ud over en nærmere bestemt dato?

---

(1)  Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT 2000, L 303, s. 16).

(2)  EFT 1999, L 175, s. 43.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/37 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/37

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois (Frankrig) den5. april 2019 — JE og KF mod XL Airways SA

(Sag C-286/19)

(2019/C 206/42)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal d’instance d’Aulnay-sous-Bois

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: JE og KF

Sagsøgt: XL Airways SA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Om anvendeligheden af artikel 3, stk. 2, litra a), i tilfælde af en forsinket flyafgang, opdelt i to led:






  a) | Kan den objektive betingelse om, at passageren er til stede ved indcheckningen, som er fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 (1), og som alene finder anvendelse i tilfælde af boardingafvisning, henset til den omstændighed, at retten til kompensation for boardingafvisning eller aflysning, jf. artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, ifølge retspraksis er blevet udvidet til at omfatte forsinkede flyafgange (Domstolens dom, Fjerde Afdeling, af 19.11.2009, Sturgeon m.fl., C-402/07 og C-432/07), finde anvendelse på det kompensationskrav, som fremsættes af en passager, der er blevet udsat for en forsinkelse af sin flyafgang og ikke en boardingafvisning? |
| --- | --- | --- |

1)

Om anvendeligheden af artikel 3, stk. 2, litra a), i tilfælde af en forsinket flyafgang, opdelt i to led:

a)

Kan den objektive betingelse om, at passageren er til stede ved indcheckningen, som er fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 (1), og som alene finder anvendelse i tilfælde af boardingafvisning, henset til den omstændighed, at retten til kompensation for boardingafvisning eller aflysning, jf. artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, ifølge retspraksis er blevet udvidet til at omfatte forsinkede flyafgange (Domstolens dom, Fjerde Afdeling, af 19.11.2009, Sturgeon m.fl., C-402/07 og C-432/07), finde anvendelse på det kompensationskrav, som fremsættes af en passager, der er blevet udsat for en forsinkelse af sin flyafgang og ikke en boardingafvisning?

| b) | Såfremt spørgsmål 1a besvares bekræftende, skal denne frist, henset til formålet med den frist, der er fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 (»senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid«), som har sammenhæng med spørgsmålet om overbookning og med sikkerhedshensyn, i så fald fortolkes som »senest 45 minutter før den nye afgangstid, der på lufthavnens skilte eller i meddelelser til passagererne er offentliggjort for den forsinkede flyafgang«? |
| --- | --- |

b)

Såfremt spørgsmål 1a besvares bekræftende, skal denne frist, henset til formålet med den frist, der er fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 (»senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid«), som har sammenhæng med spørgsmålet om overbookning og med sikkerhedshensyn, i så fald fortolkes som »senest 45 minutter før den nye afgangstid, der på lufthavnens skilte eller i meddelelser til passagererne er offentliggjort for den forsinkede flyafgang«?

| 2) | Om bevisbyrden for at være »til stede ved indcheckningen«
  Såfremt spørgsmål 1a besvares bekræftende, dvs. hvis artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 finder anvendelse på kravet om kompensation fremsat af en passager, der er blevet udsat for en forsinket flyafgang:






  a) | Er de betingelser, der er fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), forhåndsbetingelser, som forbrugeren skal opfylde, for at forordningen kan finde anvendelse, eller udgør de en grund til at fritage luftfartsselskabet, og lade dette fremlægge passagerlisten for at godtgøre, at forbrugeren ikke var til stede ved indcheckningen »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid«, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, henset til den teknologiske udvikling, der nu gør det muligt at udstede elektroniske boardingkort i stedet for papirudgaven, til fraværet af tidsstempling på boardingkort af papir, til det tilsvarende fravær af enhver pligt til fysisk at indfinde sig ved en indcheckningsskranke og til det forhold, at alene luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om indcheckning af passagerer, indtil indcheckningen er afsluttet? |
| --- | --- | --- |

2)

Om bevisbyrden for at være »til stede ved indcheckningen«

Såfremt spørgsmål 1a besvares bekræftende, dvs. hvis artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 finder anvendelse på kravet om kompensation fremsat af en passager, der er blevet udsat for en forsinket flyafgang:

a)

Er de betingelser, der er fastsat i artikel 3, stk. 2, litra a), forhåndsbetingelser, som forbrugeren skal opfylde, for at forordningen kan finde anvendelse, eller udgør de en grund til at fritage luftfartsselskabet, og lade dette fremlægge passagerlisten for at godtgøre, at forbrugeren ikke var til stede ved indcheckningen »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid«, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, henset til den teknologiske udvikling, der nu gør det muligt at udstede elektroniske boardingkort i stedet for papirudgaven, til fraværet af tidsstempling på boardingkort af papir, til det tilsvarende fravær af enhver pligt til fysisk at indfinde sig ved en indcheckningsskranke og til det forhold, at alene luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om indcheckning af passagerer, indtil indcheckningen er afsluttet?

| b) | Er princippet om den effektive virkning, formålene med forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 og det høje beskyttelsesniveau for passagerer og forbrugere generelt, som garanteres ved forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, eller andre EU-retlige bestemmelser til hinder for, at det alene er passageren, som pålægges bevisbyrden for at være til stede ved indcheckningen »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid«, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, henset til den teknologiske udvikling, der nu gør det muligt at udstede elektroniske boardingkort i stedet for papirudgaven, til fraværet af tidsstempling på boardingkort af papir, til det tilsvarende fravær af enhver pligt til fysisk at indfinde sig ved en indcheckningsskranke og til det forhold, at alene luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om indcheckning af passagerer, indtil indcheckningen er afsluttet? |
| --- | --- |

b)

Er princippet om den effektive virkning, formålene med forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 og det høje beskyttelsesniveau for passagerer og forbrugere generelt, som garanteres ved forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, eller andre EU-retlige bestemmelser til hinder for, at det alene er passageren, som pålægges bevisbyrden for at være til stede ved indcheckningen »som foreskrevet og på det tidspunkt, der forud og skriftligt (herunder ved hjælp af elektroniske midler) er angivet af luftfartsselskabet, rejsearrangøren eller et autoriseret rejsebureau eller, hvis der ikke er angivet noget tidspunkt, senest 45 minutter før den offentliggjorte afgangstid«, jf. artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004, henset til den teknologiske udvikling, der nu gør det muligt at udstede elektroniske boardingkort i stedet for papirudgaven, til fraværet af tidsstempling på boardingkort af papir, til det tilsvarende fravær af enhver pligt til fysisk at indfinde sig ved en indcheckningsskranke og til det forhold, at alene luftfartsselskaberne er i besiddelse af alle oplysninger om indcheckning af passagerer, indtil indcheckningen er afsluttet?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/38 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/38

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht des Saarlandes (Tyskland) den 9. april 2019 — QM mod Finanzamt Saarbrücken

(Sag C-288/19)

(2019/C 206/43)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht des Saarlandes

Parter i hovedsagen

Sagsøger: QM

Sagsøgt: Finanzamt Saarbrücken

Præjudicielt spørgsmål

Skal momsdirektivets (1) artikel 56, stk. 2, fortolkes således, at »udlejning af et transportmiddel til en ikke-afgiftspligtig person« også omfatter tilrådighedsstillelse af et køretøj, der indgår i en afgiftspligtig persons virksomhed (firmabil), til den pågældendes personale, når dette ikke yder noget vederlag herfor, som ikke består i dets (delvise) arbejdsydelse, og altså ikke erlægger nogen betaling, ikke anvender nogen del af sit kontante vederlag hertil og heller ikke i henhold til en aftale mellem parterne, hvorefter retten til at benytte firmabilen er knyttet til afståelse fra andre fordele, vælger mellem forskellige fordele, som tilbydes af den afgiftspligtige person?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1) som ændret ved Rådets direktiv 2008/8/EF af 12.2.2008 (EUT 2008, L 44, s. 11).

---

GCEU

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/40 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/40

---

Rettens dom af 11. april 2019 — Adapta Color mod EUIPO — Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA)

(Sag T-226/17) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket Rustproof system ADAPTA - delvis ugyldighedserklæirng foretaget af appelkammeret - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 7, stk. 3, i forordning 2017/1001) - tilsidesættelse af retten til at blive hørt - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001) - beviser fremlagt for første gang for Retten)

(2019/C 206/44)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spanien) (ved advokaterne G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal og E. Armero Lavie)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved E. Markakis, A. Söder og D. Walicka, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (ved solicitor A. Rajendra og S. Malynicz, QC)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 6. februar 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2408/2015-5) vedrørende en ugyldighedssag mellem Coatings Foreign IP og Adapta Color.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Adapta Color, SL betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Adapta Color, SL betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 202 af 26.6.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/41 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/41

---

Rettens kendelse af 8. april 2019 — Electroquimica Onubense mod ECHA

(Sag T-481/18) (1)

(REACH - bistand fra en advokat, der ikke er tredjemand - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2019/C 206/45)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Electroquimica Onubense, SL (Palos de la frontera, Spanien) (ved advokat D. González Blanco)

Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ved J.-P. Trnka, C.-M. Bergerat og M. Heikkilä, som befuldmægtigede, bistået af advokat C. García Molyneux)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af ECHA’s afgørelse SME D(2018)2931-DC af 31. maj 2018, hvori det fastslås, at sagsøgeren ikke opfylder betingelserne for at kunne opnå en nedsættelse af det gebyr, der er fastsat for små virksomheder, og hvorved sagsøgeren pålægges en administrationsafgift.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Electroquimica Onubense, SL betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Electroquimica Onubense, SL betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 352 af 1.10.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/41 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/41

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 2. april 2019 — Lantmännen og Lantmännen Agroetanol mod Kommissionen

(Sag T-79/19 R)

(Særlige rettergangsformer - konkurrence - forligsprocedure - aktindsigt - ingen uopsættelighed)

(2019/C 206/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Lantmännen ek för (Stockholm, Sverige) og Lantmännen Agroetanol AB (Norrköping, Sverige) (ved advokaterne S. Perván Lindeborg og A. Johansson og solicitor R. Bachour)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Jimeno Fernández, G. Conte og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 278 TEUF og artikel 279 TEUF med begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2019) 743 final af 28. januar 2019 om en indsigelse mod videregivelsen af oplysninger, som er meddelt af Lantmännen ek för og Lantmännen Agroetanol AB, på grundlag af artikel 8 i afgørelse vedtaget af formanden for Europa-Kommissionen af 13. oktober 2011 om høringskonsulentens funktion og kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (sag AT.40054 — referenceniveauer for Ethanol).

Konklusion

| 1) | Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Kendelse af 14. februar 2019, Lantmännen og Lantmännen Agroetanol mod Kommission (T 79/19 R), ophæves. |
| --- | --- |

2)

Kendelse af 14. februar 2019, Lantmännen og Lantmännen Agroetanol mod Kommission (T 79/19 R), ophæves.

| 3) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/42 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/42

---

Sag anlagt den 18. februar 2019 — Magnan mod Kommissionen

(Sag T-99/19)

(2019/C 206/47)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Nathaniel Magnan (Aix-en-Provence, Frankrig) (ved advokat J. Fayolle)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Det foreliggende søgsmål om passivitet fra Europa-Kommissionens side antages til realitetsbehandling, og Kommissionen ifalder ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 340 TEUF. |
| --- | --- |

—

Det foreliggende søgsmål om passivitet fra Europa-Kommissionens side antages til realitetsbehandling, og Kommissionen ifalder ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 340 TEUF.

| — | Det foreliggende søgsmål om annullation af Europa-Kommissionens stiltiende afgørelse om afslag på at handle ved skrivelse af 20. december 2018 antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Det foreliggende søgsmål om annullation af Europa-Kommissionens stiltiende afgørelse om afslag på at handle ved skrivelse af 20. december 2018 antages til realitetsbehandling.

| — | Med hensyn til realiteten, for det første:






  — | Der gives medhold, idet det præciseres, at artikel 55, litra a), i Loi sur l’Assurance-maladie ([lov om sygeforsikring,] benævnt »LAMal«) tilsidesætter:






  — | artikel 2 (ikke-forskelsbehandling), artikel 7 (retten til ligebehandling) og artikel 13 (stand still-forpligtelsen) i ALCP |
| --- | --- | --- | --- |

—

Med hensyn til realiteten, for det første:

—

Der gives medhold, idet det præciseres, at artikel 55, litra a), i Loi sur l’Assurance-maladie ([lov om sygeforsikring,] benævnt »LAMal«) tilsidesætter:

—

artikel 2 (ikke-forskelsbehandling), artikel 7 (retten til ligebehandling) og artikel 13 (stand still-forpligtelsen) i ALCP

| — | artikel 55 i direktiv 2005/36/EF om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. |
| --- | --- |

—

artikel 55 i direktiv 2005/36/EF om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer.

| — | Det fastslås, at kantonen Genèves horisontale direktiv om »Ansættelsesprocedure inden for offentlige institutioner og tilskudsmodtagende organer« tilsidesætter aftalen mellem Schweiz og EU om fri bevægelighed for personer (»ALCP«), og at al øvrig schweizisk føderal lovgivning om national præference tilsidesætter ALCP. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at kantonen Genèves horisontale direktiv om »Ansættelsesprocedure inden for offentlige institutioner og tilskudsmodtagende organer« tilsidesætter aftalen mellem Schweiz og EU om fri bevægelighed for personer (»ALCP«), og at al øvrig schweizisk føderal lovgivning om national præference tilsidesætter ALCP.

| — | Det fastslås, at Den Europæiske Unions medlemsstater derimod ikke har truffet diskriminerede foranstaltninger over for læger, der er schweiziske statsborgere. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Den Europæiske Unions medlemsstater derimod ikke har truffet diskriminerede foranstaltninger over for læger, der er schweiziske statsborgere.

| — | Det fastslås, at Europa-Kommissionen, som skal sikre anvendelsen af traktaterne, har udvist forsømmelig passivitet, hvorved princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og princippet om beskyttelse af erhvervede rettigheder er blevet tilsidesat i forhold til dr. Magnan Nathaniel. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Kommissionen, som skal sikre anvendelsen af traktaterne, har udvist forsømmelig passivitet, hvorved princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og princippet om beskyttelse af erhvervede rettigheder er blevet tilsidesat i forhold til dr. Magnan Nathaniel.

| — | Det fastslås, at der er en årsagssammenhæng mellem den forsømmelige passivitet udvist af Europa-Kommissionen og den skade, som dr. Magnan Nathaniel har lidt. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at der er en årsagssammenhæng mellem den forsømmelige passivitet udvist af Europa-Kommissionen og den skade, som dr. Magnan Nathaniel har lidt.

| — | Det fastslås, at Europa-Kommissionen har handlet passivt. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Kommissionen har handlet passivt.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 1 141 198,10 EUR (en million ethundrede og enogfyrre tusinde ethundrede otteoghalvfems euro og ti cent til den pr. den 7. januar 2019 kl. 11.39 GMT gældende vekselkurs) svarende til 1 281 444 CHF (en million tohundrede og enogfirs tusinde firehundrede fireogfyrre schweiziske franc) til dr. Magnan Nathaniel, svarende til den allerede siden 2013 lidte skade som følge af Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 340 TEUF. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 1 141 198,10 EUR (en million ethundrede og enogfyrre tusinde ethundrede otteoghalvfems euro og ti cent til den pr. den 7. januar 2019 kl. 11.39 GMT gældende vekselkurs) svarende til 1 281 444 CHF (en million tohundrede og enogfirs tusinde firehundrede fireogfyrre schweiziske franc) til dr. Magnan Nathaniel, svarende til den allerede siden 2013 lidte skade som følge af Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 340 TEUF.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 340 TEUF for passivitet at betale en tvangsbøde på 500 EUR (femhundrede euro) pr. arbejdsdag til dr. Magnan Nathaniel som følge af den fortsatte, vedvarende og aktuelle økonomiske skade, hvilket beløb svarer til den daglige økonomiske skade indtil Det Schweiziske Forbund overholder ALCP eller indtil en parts udtræden af aftalen. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 340 TEUF for passivitet at betale en tvangsbøde på 500 EUR (femhundrede euro) pr. arbejdsdag til dr. Magnan Nathaniel som følge af den fortsatte, vedvarende og aktuelle økonomiske skade, hvilket beløb svarer til den daglige økonomiske skade indtil Det Schweiziske Forbund overholder ALCP eller indtil en parts udtræden af aftalen.

| — | For det andet:






  — | Det fastslås, at Europa-Kommissionens svarskrivelse af 20. december 2018 udgør en afgørelse om afslag. |
| --- | --- | --- |

—

For det andet:

—

Det fastslås, at Europa-Kommissionens svarskrivelse af 20. december 2018 udgør en afgørelse om afslag.

| — | Denne stiltiende afgørelse fra Europa-Kommissionen om afslag på at handle i forhold til Det Schweiziske Forbund for tilsidesættelse af traktaterne og for ikke at erstatte den lidte skade annulleres. |
| --- | --- |

—

Denne stiltiende afgørelse fra Europa-Kommissionen om afslag på at handle i forhold til Det Schweiziske Forbund for tilsidesættelse af traktaterne og for ikke at erstatte den lidte skade annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om Schweiz’ manglende overholdelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer (EFT 2002, L 114, s. 6) og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT 2005, L 255, s. 22). Sagsøgeren har således anført, at Det Schweiziske Forbund i juli 2013 vedtog en bestemmelse om at begrænse antallet af læger, som praktiserer i overbemandede områder, der er dækket af den obligatoriske schweiziske sygeforsikring, hvilket udgør indirekte forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, for så vidt som denne begrænsning ikke gælder for læger, der har mindst tre års erfaring fra schweiziske universitetshospitaler. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om Schweiz’ manglende overholdelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer (EFT 2002, L 114, s. 6) og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT 2005, L 255, s. 22). Sagsøgeren har således anført, at Det Schweiziske Forbund i juli 2013 vedtog en bestemmelse om at begrænse antallet af læger, som praktiserer i overbemandede områder, der er dækket af den obligatoriske schweiziske sygeforsikring, hvilket udgør indirekte forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, for så vidt som denne begrænsning ikke gælder for læger, der har mindst tre års erfaring fra schweiziske universitetshospitaler.

| 2. | Andet anbringende om, at der ikke fra Den Europæiske Unions side foreligger diskriminerende foranstaltninger over for læger, der er schweiziske statsborgere, i henhold til det folkeretlige princip om gensidighed, hvilket Retten ifølge sagsøgeren skal fastslå. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der ikke fra Den Europæiske Unions side foreligger diskriminerende foranstaltninger over for læger, der er schweiziske statsborgere, i henhold til det folkeretlige princip om gensidighed, hvilket Retten ifølge sagsøgeren skal fastslå.

| 3. | Tredje anbringende om Kommissionens forsømmelige passivitet, for så vidt som denne havde pligt til at handle, idet den skal sikre traktaterne og Den Europæiske Unions borgeres grundlæggende rettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1, TEU. Sagsøgeren har i denne henseende påberåbt sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning over for institutionerne og princippet om beskyttelse af erhvervede rettigheder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om Kommissionens forsømmelige passivitet, for så vidt som denne havde pligt til at handle, idet den skal sikre traktaterne og Den Europæiske Unions borgeres grundlæggende rettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1, TEU. Sagsøgeren har i denne henseende påberåbt sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning over for institutionerne og princippet om beskyttelse af erhvervede rettigheder.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionens manglende opfølgning på sagsøgerens opfordring til at handle hurtigt de facto udgør et stiltiende afslag og derfor en bebyrdende afgørelse. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionens manglende opfølgning på sagsøgerens opfordring til at handle hurtigt de facto udgør et stiltiende afslag og derfor en bebyrdende afgørelse.

| 5. | Femte anbringende om Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 340 TEUF for passivitet. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om Kommissionens ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 340 TEUF for passivitet.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/44 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/44

---

Sag anlagt den 15. marts 2019 — Breyer mod Kommissionen

(Sag T-158/19)

(2019/C 206/48)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Patrick Breyer (Kiel, Tyskland) (ved advokat J. Breyer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse Ares (2018)6073379 af 17. januar 2019 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse Ares (2018)6073379 af 17. januar 2019 annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om en urigtig anvendelse af artikel 4, stk. 2, første led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) (beskyttelse af forretningsmæssige interesser)






  — | Det gøres inden for rammerne af det første anbringende gældende, at udbredelse af dokumenter vedrørende godkendelse og gennemførelse af iBorderCtrl-forskningsprojektet ikke vil skade konsortiemedlemmernes forretningsmæssige interesser. Genstanden for projektet Intelligent Portable Border Control System er udforskningen af nye teknologier til indrejsekontrol såsom anvendelse af en »automatisk løgnedetektor« og beregning af en risikoværdi. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om en urigtig anvendelse af artikel 4, stk. 2, første led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) (beskyttelse af forretningsmæssige interesser)

—

Det gøres inden for rammerne af det første anbringende gældende, at udbredelse af dokumenter vedrørende godkendelse og gennemførelse af iBorderCtrl-forskningsprojektet ikke vil skade konsortiemedlemmernes forretningsmæssige interesser. Genstanden for projektet Intelligent Portable Border Control System er udforskningen af nye teknologier til indrejsekontrol såsom anvendelse af en »automatisk løgnedetektor« og beregning af en risikoværdi.

| — | Subsidiært gøres det gældende, at der foreligger en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af de omtvistede dokumenter. |
| --- | --- |

—

Subsidiært gøres det gældende, at der foreligger en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af de omtvistede dokumenter.

| 2. | Andet anbringende om en urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (behandling af begæringer)






  — | Det gøres inden for rammerne af det andet anbringende gældende, at Kommissionen kun behandlede begæringen om aktindsigt i dokumenterne vedrørende gennemførelsen af iBorderCtrl-forskningsprojektet. Begæringen om aktindsigt i dokumenterne vedrørende godkendelsen af projektet er imidlertid ikke blevet behandlet. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om en urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (behandling af begæringer)

—

Det gøres inden for rammerne af det andet anbringende gældende, at Kommissionen kun behandlede begæringen om aktindsigt i dokumenterne vedrørende gennemførelsen af iBorderCtrl-forskningsprojektet. Begæringen om aktindsigt i dokumenterne vedrørende godkendelsen af projektet er imidlertid ikke blevet behandlet.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/45 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/45

---

Sag anlagt den 22. marts 2019 — Vincenti mod EUIPO

(Sag T-174/19)

(2019/C 206/49)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Guillaume Vincenti (Alicante, Spanien) (ved advokat H. Tettenborn)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af EUIPO’s ansættelsesmyndigheds afgørelser, fremsendt ved skrivelse af 6. juni 2018, om ikke at forfremme sagsøgeren til den næste lønklasse (AST 8) i forfremmelsesåret 2014, i forfremmelsesåret 2015, i forfremmelsesåret 2016 og i forfremmelsesåret 2017. |
| --- | --- |

—

Annullation af EUIPO’s ansættelsesmyndigheds afgørelser, fremsendt ved skrivelse af 6. juni 2018, om ikke at forfremme sagsøgeren til den næste lønklasse (AST 8) i forfremmelsesåret 2014, i forfremmelsesåret 2015, i forfremmelsesåret 2016 og i forfremmelsesåret 2017.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn og forkert implementering af, eller manglende overholdelse af, dom af 14. november 2017, Vincenti mod EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803).
  I forbindelse med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at ansættelsesmyndigheden tilsidesatte artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), anlagde åbenbart urigtige skøn og undlod at implementere, eller foretog en forkert implementering af, dom af 14. november 2017, Vincenti mod EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803), for så vidt som ansættelsesmyndigheden ikke, som den skulle have gjort på de relevante tidspunkter, tillod sagsøgeren at deltage i de individuelle bedømmelsesprocedurer, men i stedet foretog en overordnet bedømmelse, da de anfægtede afgørelser blev vedtaget den 6. juni 2018. Afvisningen af at forfremme sagsøgeren skulle, i overensstemmelse med den nævnte dom, ikke have været baseret på omstændigheder, som på det tidspunkt, hvor ansættelsesmyndigheden skulle træffe afgørelse, endnu ikke var kendt af EUIPO.
  Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den overordnede afvisning af at forfremme ham fire år i træk med henvisning til den samme adfærd er ulovlig, fordi den udgør en lignende streng straf som i artikel 9, stk. 1, litra e), og f), i bilag IX til vedtægten og derfor i sidste instans udgør en vedvarende og straffende nægtelse af at forfremme ham, som omgår den ret til forsvar, som han har ret til i disciplinære sager, såvel som »fornyet retsforfølgning af ham for samme forhold«.
  Sagsøgeren har også gjort gældende, at EUIPO’s afgørelser ulovligt forskelsbehandler ham på grund af hans langvarige sygdom, eftersom sagsøgte ikke positivt medregnede hans sygdomsperiode som en periode, i hvilken han havde forbedret den adfærd, som blev foreholdt ham, hvilket udgør et åbenbart urigtigt skøn og en forkert anvendelse af vedtægtens artikel 45 og af dom af 14. november 2017, Vincenti mod EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn og forkert implementering af, eller manglende overholdelse af, dom af 14. november 2017, Vincenti mod EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803).

I forbindelse med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at ansættelsesmyndigheden tilsidesatte artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), anlagde åbenbart urigtige skøn og undlod at implementere, eller foretog en forkert implementering af, dom af 14. november 2017, Vincenti mod EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803), for så vidt som ansættelsesmyndigheden ikke, som den skulle have gjort på de relevante tidspunkter, tillod sagsøgeren at deltage i de individuelle bedømmelsesprocedurer, men i stedet foretog en overordnet bedømmelse, da de anfægtede afgørelser blev vedtaget den 6. juni 2018. Afvisningen af at forfremme sagsøgeren skulle, i overensstemmelse med den nævnte dom, ikke have været baseret på omstændigheder, som på det tidspunkt, hvor ansættelsesmyndigheden skulle træffe afgørelse, endnu ikke var kendt af EUIPO.

Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den overordnede afvisning af at forfremme ham fire år i træk med henvisning til den samme adfærd er ulovlig, fordi den udgør en lignende streng straf som i artikel 9, stk. 1, litra e), og f), i bilag IX til vedtægten og derfor i sidste instans udgør en vedvarende og straffende nægtelse af at forfremme ham, som omgår den ret til forsvar, som han har ret til i disciplinære sager, såvel som »fornyet retsforfølgning af ham for samme forhold«.

Sagsøgeren har også gjort gældende, at EUIPO’s afgørelser ulovligt forskelsbehandler ham på grund af hans langvarige sygdom, eftersom sagsøgte ikke positivt medregnede hans sygdomsperiode som en periode, i hvilken han havde forbedret den adfærd, som blev foreholdt ham, hvilket udgør et åbenbart urigtigt skøn og en forkert anvendelse af vedtægtens artikel 45 og af dom af 14. november 2017, Vincenti mod EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803).

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at blive hørt i henhold til artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af sagsøgerens processuelle rettigheder i henhold til artikel 5 i Kommissionens afgørelse C(2013) 8968 final af 16. december 2013 om almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, navnlig i henhold til denne afgørelses artikel 5, stk. 5 og stk. 7.
  I forbindelse med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at sagsøgte tilsidesatte sagsøgerens grundlæggende ret til at blive hørt inden vedtagelsen af en afgørelse, som er bebyrdende for ham, eftersom sagsøgeren ikke fik lejlighed til at fremkomme med sine synspunkter på forhånd. Sagsøgte har ikke bestridt dette.
  Sagsøgte tilsidesatte derfor også direkte sagsøgerens processuelle rettigheder i henhold til artikel 5 i Kommissionens afgørelse C(2013) 8968 final af 16. december 2013 om almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, navnlig i henhold til denne afgørelses artikel 5, stk. 5 og stk. 7, som endvidere afspejler den store betydning af den tilsidesatte grundlæggende ret til at blive hørt og bekræfter, at sagsøgeren også havde ret til at blive hørt i den foreliggende sag inden vedtagelsen af de anfægtede afgørelser. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at blive hørt i henhold til artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af sagsøgerens processuelle rettigheder i henhold til artikel 5 i Kommissionens afgørelse C(2013) 8968 final af 16. december 2013 om almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, navnlig i henhold til denne afgørelses artikel 5, stk. 5 og stk. 7.

I forbindelse med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at sagsøgte tilsidesatte sagsøgerens grundlæggende ret til at blive hørt inden vedtagelsen af en afgørelse, som er bebyrdende for ham, eftersom sagsøgeren ikke fik lejlighed til at fremkomme med sine synspunkter på forhånd. Sagsøgte har ikke bestridt dette.

Sagsøgte tilsidesatte derfor også direkte sagsøgerens processuelle rettigheder i henhold til artikel 5 i Kommissionens afgørelse C(2013) 8968 final af 16. december 2013 om almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, navnlig i henhold til denne afgørelses artikel 5, stk. 5 og stk. 7, som endvidere afspejler den store betydning af den tilsidesatte grundlæggende ret til at blive hørt og bekræfter, at sagsøgeren også havde ret til at blive hørt i den foreliggende sag inden vedtagelsen af de anfægtede afgørelser.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/47 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/47

---

Sag anlagt den 27. marts 2019 — Dickmanns mod EUIPO

(Sag T-181/19)

(2019/C 206/50)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Spanien) (ved advokat H. Tettenborn)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af EUIPO’s afgørelser, som blev meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 4. juni 2018, om afslag på de ansøgninger, som sagsøgeren havde fremsat ved skrivelse af 25. januar 2018 og som vedrørte:






  i. | fjernelse af opsigelsesbestemmelsen i artikel 5 i sagsøgerens kontrakt, ændring af sagsøgerens kontrakt til en tidsubegrænset kontrakt i medfør af artikel 2, litra f), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union (herefter »ansættelsesvilkårene«) og — om fornødent — tilbagetrækning af afgørelsen af 14. december 2017, samt |
| --- | --- | --- |

—

Annullation af EUIPO’s afgørelser, som blev meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 4. juni 2018, om afslag på de ansøgninger, som sagsøgeren havde fremsat ved skrivelse af 25. januar 2018 og som vedrørte:

i.

fjernelse af opsigelsesbestemmelsen i artikel 5 i sagsøgerens kontrakt, ændring af sagsøgerens kontrakt til en tidsubegrænset kontrakt i medfør af artikel 2, litra f), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union (herefter »ansættelsesvilkårene«) og — om fornødent — tilbagetrækning af afgørelsen af 14. december 2017, samt

| ii. | forlængelse af sagsøgerens kontrakt for anden gang i medfør af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra f), ud over den 30. juni 2018 (eller, nærmere bestemt, efter den 30. september 2018, datoen for udløbet af kontrakten, som var blevet forlænget på grund af sagsøgerens sygdom), eller imidlertid i det mindste medtagelse af sagsøgeren i proceduren for en forlængelse af kontrakterne for anden gang for midlertidigt ansatte, i medfør af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra f), hvis kontrakter ophørte i løbet af 2018, i overensstemmelse med retningslinjerne for forlængelse af kontrakterne for midlertidigt ansatte af 28. januar 2016 (herefter »retningslinjerne«). |
| --- | --- |

ii.

forlængelse af sagsøgerens kontrakt for anden gang i medfør af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra f), ud over den 30. juni 2018 (eller, nærmere bestemt, efter den 30. september 2018, datoen for udløbet af kontrakten, som var blevet forlænget på grund af sagsøgerens sygdom), eller imidlertid i det mindste medtagelse af sagsøgeren i proceduren for en forlængelse af kontrakterne for anden gang for midlertidigt ansatte, i medfør af ansættelsesvilkårenes artikel 2, litra f), hvis kontrakter ophørte i løbet af 2018, i overensstemmelse med retningslinjerne for forlængelse af kontrakterne for midlertidigt ansatte af 28. januar 2016 (herefter »retningslinjerne«).

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsøgeren en passende erstatning, efter Rettens skøn, for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren har lidt som følge af EUIPO’s afgørelse, som nævnt ovenfor. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsøgeren en passende erstatning, efter Rettens skøn, for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren har lidt som følge af EUIPO’s afgørelse, som nævnt ovenfor.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført følgende anbringender.

| 1. | Anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, EUIPO’s manglende udøvelse af sin skønsbeføjelse, tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og af ligebehandlingsprincippet samt tilsidesættelse af princippet om forbud mod vilkårlighed. |
| --- | --- |

1.

Anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, EUIPO’s manglende udøvelse af sin skønsbeføjelse, tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og af ligebehandlingsprincippet samt tilsidesættelse af princippet om forbud mod vilkårlighed.

| 2. | Opsigelsesbestemmelsen er ulovlig som følge af tilsidesættelse af retningslinjerne, af princippet om god forvaltning, af princippet om forbud mod forskelsbehandling og af ligebehandlingsprincippet samt af princippet om, at opsigelsen af kontrakten for en midlertidigt ansat kræver en gyldig grund (en »iusta causa«), og tilsidesættelse af artikel 30 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), af direktiv 1999/70/EF (1), af rammeaftalen (navnlig dennes § 1, litra b), og § 5, stk. 1), samt af artikel 4 i ILO-konventionen nr. 158 vedrørende ophør af ansættelsesforholdet på arbejdsgiverens initiativ. |
| --- | --- |

2.

Opsigelsesbestemmelsen er ulovlig som følge af tilsidesættelse af retningslinjerne, af princippet om god forvaltning, af princippet om forbud mod forskelsbehandling og af ligebehandlingsprincippet samt af princippet om, at opsigelsen af kontrakten for en midlertidigt ansat kræver en gyldig grund (en »iusta causa«), og tilsidesættelse af artikel 30 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), af direktiv 1999/70/EF (1), af rammeaftalen (navnlig dennes § 1, litra b), og § 5, stk. 1), samt af artikel 4 i ILO-konventionen nr. 158 vedrørende ophør af ansættelsesforholdet på arbejdsgiverens initiativ.

| 3. | Tilsidesættelse af retningslinjerne, som også udgør en tilsidesættelse af væsentlige formkrav, samt tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og af ligebehandlingsprincippet, af princippet om god forvaltning og om sund økonomisk styring, af retten til at blive hørt, inden der træffes en bebyrdende afgørelse (chartrets artikel 41, stk. 2, litra a)), af sagsøgtes omsorgspligt og af pligten til at tage sagsøgerens legitime interesser i betragtning, samt anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn ved afvejningen af sagsøgerens interesser og tjenestens interesser og tilsidesættelse af princippet om forbud mod vilkårlighed. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af retningslinjerne, som også udgør en tilsidesættelse af væsentlige formkrav, samt tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og af ligebehandlingsprincippet, af princippet om god forvaltning og om sund økonomisk styring, af retten til at blive hørt, inden der træffes en bebyrdende afgørelse (chartrets artikel 41, stk. 2, litra a)), af sagsøgtes omsorgspligt og af pligten til at tage sagsøgerens legitime interesser i betragtning, samt anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn ved afvejningen af sagsøgerens interesser og tjenestens interesser og tilsidesættelse af princippet om forbud mod vilkårlighed.

| 4. | Som følge af tilsidesættelsen af andet og tredje punktum i ansættelsesvilkårenes artikel 8, stk. 1, samt af forbuddet mod anvendelsen af på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter er sagsøgerens kontrakt tidsubegrænset, uden opsigelsesbestemmelse. |
| --- | --- |

4.

Som følge af tilsidesættelsen af andet og tredje punktum i ansættelsesvilkårenes artikel 8, stk. 1, samt af forbuddet mod anvendelsen af på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter er sagsøgerens kontrakt tidsubegrænset, uden opsigelsesbestemmelse.

| 5. | Ulovlig bibeholdelse af opsigelsesbestemmelsen i forbindelse med protokollen om genansættelse samt tilsidesættelse af den berettigede forventning, af sagsøgerens berettigede interesser og af omsorgspligten ved anvendelse af den omtvistede bestemmelse. |
| --- | --- |

5.

Ulovlig bibeholdelse af opsigelsesbestemmelsen i forbindelse med protokollen om genansættelse samt tilsidesættelse af den berettigede forventning, af sagsøgerens berettigede interesser og af omsorgspligten ved anvendelse af den omtvistede bestemmelse.

| 6. | Tilsidesættelse af sagsøgerens berettigede forventninger og af sagsøgtes omsorgspligt over for sagsøgeren og manglende hensyntagen til sagsøgerens berettigede interesser som følge af nægtelsen af at forlænge kontrakten samt anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn ved bedømmelsen af tjenestens interesser. |
| --- | --- |

6.

Tilsidesættelse af sagsøgerens berettigede forventninger og af sagsøgtes omsorgspligt over for sagsøgeren og manglende hensyntagen til sagsøgerens berettigede interesser som følge af nægtelsen af at forlænge kontrakten samt anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn ved bedømmelsen af tjenestens interesser.

---

(1)  Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT 1999, L 175, s. 43).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/48 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/48

---

Sag anlagt den 4. april 2019 — Ceramica Flaminia mod EUIPO — Ceramica Cielo (goclean)

(Sag T-192/19)

(2019/C 206/51)

Stævningen er affattet på italiensk

Parter

Sagsøger: Ceramica Flaminia SpA (Civita Castellana, Italien) (ved advokaterne A. Improda og R. Arista)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Ceramica Cielo SpA (Fabrica di Roma, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Ceramica Flaminia SpA

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket goclean — EU-varemærke nr. 13 270 046

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 30. januar 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 991/2018-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Følgelig anerkendes gyldigheden af EU-varemærket »goclean« nr. 13270046, der blev registreret den 9. februar 2013 med henvisning til alle eller dele af varerne i klasse 11 (skyllecisterner til wc’er; toiletkummer; vanddistributionsinstallationer) |
| --- | --- |

—

Følgelig anerkendes gyldigheden af EU-varemærket »goclean« nr. 13270046, der blev registreret den 9. februar 2013 med henvisning til alle eller dele af varerne i klasse 11 (skyllecisterner til wc’er; toiletkummer; vanddistributionsinstallationer)

| — | EUIPO og/eller Ceramica Cielo SpA, der har fremsat ugyldighedsbegæringen, tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne afholdt af Ceramica Flaminia SpA i forbindelse med sagens behandling ved annullationsafdelingen og appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO og/eller Ceramica Cielo SpA, der har fremsat ugyldighedsbegæringen, tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne afholdt af Ceramica Flaminia SpA i forbindelse med sagens behandling ved annullationsafdelingen og appelkammeret.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse og urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse og urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Fortolkning af fornødent særpræg som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Fortolkning af fornødent særpræg som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Urigtig kvalificering af varemærket som et slogan |
| --- | --- |

—

Urigtig kvalificering af varemærket som et slogan

| — | Tilsidesættelse og urigtig anvendelse af artikel 95, stk. 1, sammenholdt med artikel 59, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse og urigtig anvendelse af artikel 95, stk. 1, sammenholdt med artikel 59, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse og urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 3, og artikel 59, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse og urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 3, og artikel 59, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/50 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/50

---

Sag anlagt den 4. april 2019 — Achema og Achema Gas Trade mod Kommissionen

(Sag T-193/19)

(2019/C 206/52)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Achema AB (Jonava, Litauen) og Achema Gas Trade UAB (Jonava) (ved advokaterne J. Ruiz Calzado, J. Wileur og N. Solárová)

Sagsøgt Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2018) 7141 final af 31. oktober 2018 i statsstøttesag SA.44678 (2018/N) — Litauen — Ændring af støtte til LNG-terminalen i Litauen, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2018) 7141 final af 31. oktober 2018 i statsstøttesag SA.44678 (2018/N) — Litauen — Ændring af støtte til LNG-terminalen i Litauen, annulleres.

| — | Kommissionen og enhver intervenient til støtte for Kommissionens påstande tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen og enhver intervenient til støtte for Kommissionens påstande tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført et enkelt anbringende om, at Kommissionen har undladt at indlede en formel undersøgelsesprocedure, hvorved Kommissionen fratog sagsøgerne og andre interesserede tredjeparter deres proceduremæssige rettigheder i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF.

| — | Sagsøgerne har anført, at alle omstændighederne i denne sag taler for, at Kommissionen burde have været i tvivl om, hvorvidt statsstøtten er forenelig med det indre marked, og Kommissionen burde derfor have indledt en formel undersøgelsesprocedure. Omstændighederne omfatter længden af den indledende undersøgelse, andre omstændigheder, som lå til grund for vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, og de fejl, der er indeholdt i denne afgørelse, som er utilstrækkeligt begrundet og behæftet med alvorlige fejlskøn. Desuden gøres det gældende, at Kommissionen så bort fra meget relevante aspekter, der burde være taget i betragtning, inden Kommissionen konkluderede, at den havde tilstrækkelige oplysninger til at erklære støtten for forenelig med det indre marked. |
| --- | --- |

—

Sagsøgerne har anført, at alle omstændighederne i denne sag taler for, at Kommissionen burde have været i tvivl om, hvorvidt statsstøtten er forenelig med det indre marked, og Kommissionen burde derfor have indledt en formel undersøgelsesprocedure. Omstændighederne omfatter længden af den indledende undersøgelse, andre omstændigheder, som lå til grund for vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, og de fejl, der er indeholdt i denne afgørelse, som er utilstrækkeligt begrundet og behæftet med alvorlige fejlskøn. Desuden gøres det gældende, at Kommissionen så bort fra meget relevante aspekter, der burde være taget i betragtning, inden Kommissionen konkluderede, at den havde tilstrækkelige oplysninger til at erklære støtten for forenelig med det indre marked.

| — | Sagsøgerne har navnlig anført, at (i) bedømmelsen af behovet for en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse og dens rækkevide er fejlagtig og utilstrækkelig, (ii) Kommissionen begik en fejl ved at konkludere, at støtten er forenelig med rammebestemmelserne for tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, (iii) den anfægtede afgørelse indeholder ikke en tilstrækkelig bedømmelse af de seneste ændringer af støtten og savner derfor en passende begrundelse, (iv) bedømmelsen i den anfægtede afgørelse af støtteforanstaltningernes nødvendighed og forholdsmæssighed er fejlagtig og utilstrækkelig, og (v) den anfægtede afgørelse indeholder ikke en tilstrækkelig bedømmelse af den væsentlige indvirkning på konkurrencen i forbindelse med gaslevering i Litauen og samhandelen med andre medlemsstater. |
| --- | --- |

—

Sagsøgerne har navnlig anført, at (i) bedømmelsen af behovet for en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse og dens rækkevide er fejlagtig og utilstrækkelig, (ii) Kommissionen begik en fejl ved at konkludere, at støtten er forenelig med rammebestemmelserne for tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, (iii) den anfægtede afgørelse indeholder ikke en tilstrækkelig bedømmelse af de seneste ændringer af støtten og savner derfor en passende begrundelse, (iv) bedømmelsen i den anfægtede afgørelse af støtteforanstaltningernes nødvendighed og forholdsmæssighed er fejlagtig og utilstrækkelig, og (v) den anfægtede afgørelse indeholder ikke en tilstrækkelig bedømmelse af den væsentlige indvirkning på konkurrencen i forbindelse med gaslevering i Litauen og samhandelen med andre medlemsstater.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/51 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/51

---

Sag anlagt den 3. april 2019 — GEA Group mod Kommissionen

(Sag T-195/19)

(2019/C 206/53)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: GEA Group AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne I. du Mont, R. van der Hout og C. Wagner)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse BUDG/DGAl/C/4/PL/Ares(2019) s. 283284 af 24. januar 2019 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse BUDG/DGAl/C/4/PL/Ares(2019) s. 283284 af 24. januar 2019 annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 266 TEUF, idet det heri afvises at tilbagebetale de bøder, som sagsøgeren har betalt med henblik på at efterkomme Kommissionens afgørelse C(2016) 3920 af 29. juni 2016 |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 266 TEUF, idet det heri afvises at tilbagebetale de bøder, som sagsøgeren har betalt med henblik på at efterkomme Kommissionens afgørelse C(2016) 3920 af 29. juni 2016

| 2. | Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 266 TEUF, idet beslutning K(2010) 727 (endelig) af 8. februar 2010 eller Kommissionens afgørelse C(2016) 3920 af 29. juni 2016 — som begge blev annulleret af Retten ved henholdsvis dom af 15. juli 2015, GEA Group mod Kommissionen, T-189/10, EU:T:2015:504 og ved dom af 18. oktober 2018, GEA Group mod Kommissionen, T-640/16, EU:T:2018:700 — de facto blev anvendt heri igen. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 266 TEUF, idet beslutning K(2010) 727 (endelig) af 8. februar 2010 eller Kommissionens afgørelse C(2016) 3920 af 29. juni 2016 — som begge blev annulleret af Retten ved henholdsvis dom af 15. juli 2015, GEA Group mod Kommissionen, T-189/10, EU:T:2015:504 og ved dom af 18. oktober 2018, GEA Group mod Kommissionen, T-640/16, EU:T:2018:700 — de facto blev anvendt heri igen.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/51 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/51

---

Sag anlagt den 4. april 2019 — Wiegand-Glashüttenwerke mod Kommissionen

(Sag T-197/19)

(2019/C 206/54)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Wiegand-Glashüttenwerke GmbH (Steinbach am Wald, Tyskland) (ved advokaterne F. Wagner og N. Voß)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer (driftsstederne Großbreitenbach og Schleusingen) anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer (driftsstedet Steinbach am Wald) anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer (driftsstederne Großbreitenbach og Schleusingen) anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer (driftsstedet Steinbach am Wald) anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for driftsstedet Steinbach am Wald anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for driftsstedet Steinbach am Wald anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/53 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/53

---

Sag anlagt den 4. april 2019 — Glaswerk Ernstthal mod Kommissionen

(Sag T-199/19)

(2019/C 206/55)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Glaswerk Ernstthal GmbH (Lauscha, Tyskland) (ved advokaterne F. Wagner og N. Voß)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/55 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/55

---

Sag anlagt den 5. april 2019 — BL og BM mod Rådet m.fl.

(Sag T-204/19)

(2019/C 206/56)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: BL og BM (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil og Eulex Kosovo

Sagsøgernes påstande

Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:

| — | Principalt:






  — | Hvad angår de rettigheder, der følger af den privatretlige kontrakt:






  — | Sagsøgernes kontraktforhold ændres til tidsubegrænsede kontrakter. |
| --- | --- | --- | --- |

—

Principalt:

—

Hvad angår de rettigheder, der følger af den privatretlige kontrakt:

—

Sagsøgernes kontraktforhold ændres til tidsubegrænsede kontrakter.

| — | Det fastslås, at de sagsøgte har tilsidesat deres kontraktmæssige forpligtelser og navnlig deres pligt til at meddele et opsigelsesvarsel ved opsigelsen af en tidsubegrænset kontrakt. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at de sagsøgte har tilsidesat deres kontraktmæssige forpligtelser og navnlig deres pligt til at meddele et opsigelsesvarsel ved opsigelsen af en tidsubegrænset kontrakt.

| — | Følgelig tilpligtes de sagsøgte at betale sagsøgerne en erstatning som kompensation for det manglende varsel beregnet på grundlag af disses anciennitet i tjenesten, dvs.:






  — | for BL’s vedkommende: et beløb på 48 424,65 EUR. |
| --- | --- | --- |

—

Følgelig tilpligtes de sagsøgte at betale sagsøgerne en erstatning som kompensation for det manglende varsel beregnet på grundlag af disses anciennitet i tjenesten, dvs.:

—

for BL’s vedkommende: et beløb på 48 424,65 EUR.

| — | for BM’s vedkommende: et beløb på 31 552,75 EUR |
| --- | --- |

—

for BM’s vedkommende: et beløb på 31 552,75 EUR

| — | Det fastslås, at opsigelsen af sagsøgerne er ulovlig og følgelig tilpligtes de sagsøgte at betale sagsøgerne en godtgørelse, der efter ret og billighed er opgjort til:






  — | 75 000 EUR for det af BM lidte tab |
| --- | --- | --- |

—

Det fastslås, at opsigelsen af sagsøgerne er ulovlig og følgelig tilpligtes de sagsøgte at betale sagsøgerne en godtgørelse, der efter ret og billighed er opgjort til:

—

75 000 EUR for det af BM lidte tab

| — | 90 000 EUR for det af BL lidte tab |
| --- | --- |

—

90 000 EUR for det af BL lidte tab

| — | Det fastslås, at de sagsøgte ikke havde udarbejdet de lovbestemte sociale dokumenter i forbindelse med ansættelsesforholdets ophør og






  — | de sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne en bøde på 100,00 EUR pr. dags forsinkelse at regne fra anlæggelsen af dette søgsmål |
| --- | --- | --- |

—

Det fastslås, at de sagsøgte ikke havde udarbejdet de lovbestemte sociale dokumenter i forbindelse med ansættelsesforholdets ophør og

—

de sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne en bøde på 100,00 EUR pr. dags forsinkelse at regne fra anlæggelsen af dette søgsmål

| — | de sagsøgte tilpligtes at fremsende de socialretlige dokumenter i forbindelse med ansættelsesforholdets ophør til sagsøgerne. |
| --- | --- |

—

de sagsøgte tilpligtes at fremsende de socialretlige dokumenter i forbindelse med ansættelsesforholdets ophør til sagsøgerne.

| — | De sagsøgte tilpligtes at betale renter af de førnævnte beløb, beregnet i henhold til den lovbestemte belgiske sats. |
| --- | --- |

—

De sagsøgte tilpligtes at betale renter af de førnævnte beløb, beregnet i henhold til den lovbestemte belgiske sats.

| — | Hvad angår de øvrige rettigheder:






  — | Det fastslås, at sagsøgerne skulle have været ansat som midlertidigt ansatte ved en af de tre første sagsøgte og det fastslås, at de tre første sagsøgte uden objektiv begrundelse behandlede sagsøgerne på en diskriminerende måde, for så vidt angår deres løn og deres pensionsrettigheder og tilhørende fordele, samt for så vidt angår garantien for en efterfølgende ansættelse. |
| --- | --- | --- |

—

Hvad angår de øvrige rettigheder:

—

Det fastslås, at sagsøgerne skulle have været ansat som midlertidigt ansatte ved en af de tre første sagsøgte og det fastslås, at de tre første sagsøgte uden objektiv begrundelse behandlede sagsøgerne på en diskriminerende måde, for så vidt angår deres løn og deres pensionsrettigheder og tilhørende fordele, samt for så vidt angår garantien for en efterfølgende ansættelse.

| — | De tre første sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til hver af sagsøgerne for det tab af løn, af pension, af godtgørelser og af fordele, der er forvoldt ved de tilsidesættelser af EU-retten, der er omhandlet i denne stævning. |
| --- | --- |

—

De tre første sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til hver af sagsøgerne for det tab af løn, af pension, af godtgørelser og af fordele, der er forvoldt ved de tilsidesættelser af EU-retten, der er omhandlet i denne stævning.

| — | De sagsøgte tilpligtes at betale renter af disse beløb. |
| --- | --- |

—

De sagsøgte tilpligtes at betale renter af disse beløb.

| — | Der fastsættes en frist for parterne til at fastsætte den nævnte erstatning under hensyn til den lønklasse og det løntrin, som de respektive sagsøgere skulle have været ansat i, til den gennemsnitlige lønstigning, til udviklingen af deres respektive karrierer, og til de tillæg, som de herefter skulle have oppebåret i henhold til disse kontrakter som midlertidigt ansatte, og de opnåede resultater sammenlignes med den løn, som sagsøgerne rent faktisk har oppebåret. |
| --- | --- |

—

Der fastsættes en frist for parterne til at fastsætte den nævnte erstatning under hensyn til den lønklasse og det løntrin, som de respektive sagsøgere skulle have været ansat i, til den gennemsnitlige lønstigning, til udviklingen af deres respektive karrierer, og til de tillæg, som de herefter skulle have oppebåret i henhold til disse kontrakter som midlertidigt ansatte, og de opnåede resultater sammenlignes med den løn, som sagsøgerne rent faktisk har oppebåret.

| — | Subsidiært:






  — | Institutionerne tilpligtes at betale en erstatning efter ret og billighed til sagsøgerne for det ansvar uden for kontrakt, der følger af den manglende overholdelse af deres grundlæggende rettigheder:






  — | 105 000 EUR til BM |
| --- | --- | --- | --- |

—

Subsidiært:

—

Institutionerne tilpligtes at betale en erstatning efter ret og billighed til sagsøgerne for det ansvar uden for kontrakt, der følger af den manglende overholdelse af deres grundlæggende rettigheder:

—

105 000 EUR til BM

| — | 130 000 EUR til BL |
| --- | --- |

—

130 000 EUR til BL

| — | De sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

De sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne navnlig fremført syv anbringender med henblik på at opnå, at deres ansættelseskontrakter ved institutionerne ændres til tidsubegrænsede ansættelseskontrakter, og med henblik på at opnå erstatning af det tab, der er lidt som følge af afgørelsen om ikke at forlænge deres respektive kontrakter samt som følge af institutionernes valg om på internationale kontraktansatte at anvende en vedtægt, som ikke er i overensstemmelse med deres grundlæggende rettigheder.

| 1. | Første anbringende om, at de sagsøgte har begået retsmisbrug ved den successive anvendelse af tidsbegrænsede kontrakter og har tilsidesat proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at de sagsøgte har begået retsmisbrug ved den successive anvendelse af tidsbegrænsede kontrakter og har tilsidesat proportionalitetsprincippet.

| 2. | Andet anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 3. | Tredje anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat sagsøgernes ret til at blive hørt. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat sagsøgernes ret til at blive hørt.

| 4. | Fjerde anbringende om den retsusikkerhed, som de sagsøgte har udsat sagsøgerne for, og om de sagsøgtes tilsidesættelse af retten til en god forvaltning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om den retsusikkerhed, som de sagsøgte har udsat sagsøgerne for, og om de sagsøgtes tilsidesættelse af retten til en god forvaltning.

| 5. | Femte anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat princippet om høring af personalerepræsentanterne. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat princippet om høring af personalerepræsentanterne.

| 6. | Sjette anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat den europæiske kodeks for god forvaltningsskik. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat den europæiske kodeks for god forvaltningsskik.

| 7. | Syvende anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat arbejdstagernes ret til fri bevægelighed.
  I øvrigt har sagsøgerne gjort gældende, at der sker forskelsbehandling af arbejdstagere i institutionerne, og navnlig for så vidt angår de rettigheder, der indrømmes midlertidigt ansatte, bl.a. manglende betaling af diverse ydelser, bidragsbetaling til pensionskassen, godtgørelse af omkostninger og potentielt manglende hensyntagen til 20 års anciennitet. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat arbejdstagernes ret til fri bevægelighed.

I øvrigt har sagsøgerne gjort gældende, at der sker forskelsbehandling af arbejdstagere i institutionerne, og navnlig for så vidt angår de rettigheder, der indrømmes midlertidigt ansatte, bl.a. manglende betaling af diverse ydelser, bidragsbetaling til pensionskassen, godtgørelse af omkostninger og potentielt manglende hensyntagen til 20 års anciennitet.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/57 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/57

---

Sag anlagt den 5. april 2019 — Egger Beschichtungswerk Marienmünster mod Kommissionen

(Sag T-206/19)

(2019/C 206/57)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Egger Beschichtungswerk Marienmünster GmbH & Co. KG (Marienmünster-Vörden, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/59 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/59

---

Sag anlagt den 5. april 2019 — Yara Brunsbüttel mod Kommissionen

(Sag T-207/19)

(2019/C 206/58)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Yara Brunsbüttel GmbH (Büttel, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/60 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/60

---

Sag anlagt den 5. april 2019 — Nolte Holzwerkstoff mod Kommissionen

(Sag T-208/19)

(2019/C 206/59)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Nolte Holzwerkstoff GmbH & Co. KG (Germersheim, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/62 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/62

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Glatfelter Gernsbach mod Kommissionen

(Sag T-215/19)

(2019/C 206/60)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Glatfelter Gernsbach GmbH (Gernsbach, Tyskland) (ved advokat N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/64 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/64

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Glatfelter Steinfurt mod Kommissionen

(Sag T-216/19)

(2019/C 206/61)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Glatfelter Steinfurt GmbH (Steinfurt, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om/vedrørende
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om/vedrørende

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/65 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/65

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Schott mod Kommissionen

(Sag T-217/19)

(2019/C 206/62)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Schott AG (Mainz, Tyskland) (ved advokat N. Voß)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/67 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/67

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Evonik Degussa mod Kommissionen

(Sag T-218/19)

(2019/C 206/63)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Evonik Degussa GmbH (Essen, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af»selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af»selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/69 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/69

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Julius Schulte Trebsen mod Kommissionen

(Sag T-219/19)

(2019/C 206/64)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Julius Schulte Trebsen GmbH & Co. KG (Trebsen, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/70 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/70

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Mitsubishi Polyester Film mod Kommissionen

(Sag T-220/19)

(2019/C 206/65)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Mitsubishi Polyester Film GmbH (Wiesbaden, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det andet anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det andet anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/71 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/71

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Nippon Gases Deutschland mod Kommissionen

(Sag T-221/19)

(2019/C 206/66)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Nippon Gases Deutschland GmbH (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/73 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/73

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Sappi Alfeld mod Kommissionen

(Sag T-222/19)

(2019/C 206/67)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Sappi Alfeld GmbH (Anfeld, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/74 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/74

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — Clariant Produkte (Deutschland) mod Kommissionen

(Sag T-223/19)

(2019/C 206/68)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Clariant Produkte (Deutschland) GmbH (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/76 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/76

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Metsä Tissue mod Kommissionen

(Sag T-224/19)

(2019/C 206/69)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Metsä Tissue GmbH (Kreuzau, Tyskland) (ved advokaterne M. Kachel og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/78 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/78

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Linde Gas mod Kommissionen

(Sag T-225/19)

(2019/C 206/70)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Linde Gas Produktionsgesellschaft mbH & Co. KG (Pullach, Tyskland) (ved advokaterne M. Kachel og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/79 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/79

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Radici Chimica Deutschland mod Kommissionen

(Sag T-226/19)

(2019/C 206/71)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Radici Chimica Deutschland GmbH (Elsteraue, Tyskland) (ved advokaterne M. Kachel og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/80 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/80

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Ronal mod Kommissionen

(Sag T-227/19)

(2019/C 206/72)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Ronal GmbH (Forst, Tyskland) (ved advokaterne M. Kachel og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/82 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/82

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann mod Kommissionen

(Sag T-228/19)

(2019/C 206/73)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Tyskland) (ved advokaterne M. Kachel og D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/83 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/83

---

Sag anlagt den 8. april 2019 — AlzChem Trostberg mod Kommissionen

(Sag T-229/19)

(2019/C 206/74)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: AlzChem Trostberg GmbH (Trostberg, Tyskland) (ved advokaterne F. Wagner og N. Voß)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/85 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/85

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Evonik Functional Solutions mod Kommissionen

(Sag T-230/19)

(2019/C 206/75)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Evonik Functional Solutions (Essen, Tyskland) (ved advokaterne N. Voß und D. Fouquet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 (EUT 2019, L 14, s. 1) for 2012 og 2013 annulleres.

| — | Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for 2012 og 2013 for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordner en tilbagebetaling på mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

—

Mest subsidiært annulleres afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018 med j.nr. C(2018) 3166 i forhold til sagsøgeren for så vidt som den anordner en tilbagebetaling på mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseudgifter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
  I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.
  Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.
  Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Det er urigtigt lagt grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF

I forbindelse med det første anbringende anfægtes, at Kommissionen ved sin undersøgelse af den omtvistede fritagelse for netafgifter retligt ukorrekt har lagt til grund, at der anvendes statsmidler.

Desuden er referencesystemet fastlagt ukorrekt og mangelfuldt ved undersøgelsen af »selektivitets«-kriteriet.

Det gøres videre gældende, at Kommissionen på grund af den utilstrækkelige fastlæggelse af referencesystemet har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 2. | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
  I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.
  I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1). |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

I forbindelse med det andet klagepunkt gøres det gældende, at Kommissionens afgørelse medfører, at der kun fastsættes efterbetalingsforpligtelser for de båndlastbrugere, som i 2012 og 2013 blev fuldstændigt fritaget for netafgifter. Dermed blev disse båndlastbrugere undergivet en forskelsbehandling og udsat for en uberettiget ulempe i forhold til de båndlastbrugere, som i den samme periode benyttede sig af faste reduceringer af netafgiften, og som ikke blev underlagt efterbetalingsforpligtelser.

I denne forbindelse anfægtes ligeledes, at Kommissionen med hensyn til forskelsbehandlingen har tilsidesat sin begrundelsespligt i medfør af artikel 263, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Forskelsbehandlingen tilsidesætter endvidere forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 32, stk. 1, i direktiv 2009/72/EF (1).

| 3. | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
  I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning

I forbindelse med det tredje anbringende gøres gældende, at sagsøgeren på grund af individuelle omstændigheder havde en berettiget forventning om, at virksomheden kunne beholde de indrømmede særlige netafgifter.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/87 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/87

---

Sag anlagt den 4. april 2019 — HIM mod Kommissionen

(Sag T-235/19)

(2019/C 206/76)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Health Information Management (HIM) (Bruxelles, Belgien) (ved advokat P. Zeegers)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.

| — | Det fastslås, at sagsøgeren ikke er betalingspligtig i henhold til debetnotaerne med numrene 3241901815 (94 445,00 EUR) og 3241901886 (121 517,00 EUR), der blev udstedt den 4. februar 2019, og om nødvendigt erklæres disse debetnotaer for ugyldige i medfør af artikel 263 og 264 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at sagsøgeren ikke er betalingspligtig i henhold til debetnotaerne med numrene 3241901815 (94 445,00 EUR) og 3241901886 (121 517,00 EUR), der blev udstedt den 4. februar 2019, og om nødvendigt erklæres disse debetnotaer for ugyldige i medfør af artikel 263 og 264 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger og udgifter, hvis størrelse foreløbigt opgøres til 8 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger og udgifter, hvis størrelse foreløbigt opgøres til 8 000 EUR.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den endelige revisionsrapport ikke blev fremsendt, og at det var umuligt for sagsøgeren at gøre sit synspunkt gældende med kendskab til sagen. Denne manglende fremsendelse har til følge, at de af Kommissionen udstedte debetnotaer ikke er berettigede. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den endelige revisionsrapport ikke blev fremsendt, og at det var umuligt for sagsøgeren at gøre sit synspunkt gældende med kendskab til sagen. Denne manglende fremsendelse har til følge, at de af Kommissionen udstedte debetnotaer ikke er berettigede.

| 2. | Andet anbringende om, at revisoren og Kommissionen ikke overholdt reglerne om fastsættelse af de støtteberettigede omkostninger. Sagsøgeren har anfægtet den holdning, der blev indtaget af Kommissionen, som med sin afgørelse tilføjede en betingelse, der ikke er fastsat i de gældende tekster på området for bl.a. telearbejde, og således indtog en holdning, der er i strid med den, som Kommissionen selv indtog under de foregående revisioner vedrørende sagsøgeren. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at revisoren og Kommissionen ikke overholdt reglerne om fastsættelse af de støtteberettigede omkostninger. Sagsøgeren har anfægtet den holdning, der blev indtaget af Kommissionen, som med sin afgørelse tilføjede en betingelse, der ikke er fastsat i de gældende tekster på området for bl.a. telearbejde, og således indtog en holdning, der er i strid med den, som Kommissionen selv indtog under de foregående revisioner vedrørende sagsøgeren.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/87 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/87

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan mod Kommissionen

(Sag T-242/19)

(2019/C 206/77)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, Kina) (ved advokat P. De Baere)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/73 af 17. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/73 af 17. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at sagsøgerens koncerns indkøb af aluminiumsråvarer skulle have været genstand for omfattende statslig indgriben og ikke i væsentlig grad afspejlede markedsværdien i henhold til første led af artikel 2, stk. 7, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 (2). |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at sagsøgerens koncerns indkøb af aluminiumsråvarer skulle have været genstand for omfattende statslig indgriben og ikke i væsentlig grad afspejlede markedsværdien i henhold til første led af artikel 2, stk. 7, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 (2).

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at sagsøgerens koncern skulle have været genstand for væsentlige fordrejninger, der var overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system i henhold til tredje led af artikel 2, stk. 7, litra c), i forordning (EU) 2016/1036. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at sagsøgerens koncern skulle have været genstand for væsentlige fordrejninger, der var overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system i henhold til tredje led af artikel 2, stk. 7, litra c), i forordning (EU) 2016/1036.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte indledningen til artikel 2, stk. 10, samt artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i) og ii), i forordning (EU) 2016/1036, idet den undlod at foretage en rimelig sammenligning ved ikke at justere normalværdien for forskelle i handelsled mellem eksportpriser og normalværdien og ved ikke at give sagsøgeren de oplysninger, der var nødvendige for sagsøgeren for at kvantificere prisjusteringskravet. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte indledningen til artikel 2, stk. 10, samt artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i) og ii), i forordning (EU) 2016/1036, idet den undlod at foretage en rimelig sammenligning ved ikke at justere normalværdien for forskelle i handelsled mellem eksportpriser og normalværdien og ved ikke at give sagsøgeren de oplysninger, der var nødvendige for sagsøgeren for at kvantificere prisjusteringskravet.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 3, stk. 2, 3 og 6, i forordning (EU) 2016/1036 ved med henblik på underbuds- og målprisunderbudsberegninger at undlade at foretage en sammenligning af importpriserne med prisen for samme vare produceret af EU-erhvervsgrenen i samme handelsled og på det tidspunkt, hvor varerne konkurrerer med hinanden. |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 3, stk. 2, 3 og 6, i forordning (EU) 2016/1036 ved med henblik på underbuds- og målprisunderbudsberegninger at undlade at foretage en sammenligning af importpriserne med prisen for samme vare produceret af EU-erhvervsgrenen i samme handelsled og på det tidspunkt, hvor varerne konkurrerer med hinanden.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/73 af 17.1.2019 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af elektriske cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 16 af 18.1.2019, s. 108).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8.6.2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT L 176 af 30.6.2016, s. 21).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/88 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/88

---

Sag anlagt den 9. april 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan mod Kommissionen

(Sag T-243/19)

(2019/C 206/78)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, Kina) (ved advokat P. De Baere)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/72 af 17. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/72 af 17. januar 2019 (1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat syv anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at der blev indrømmet et subsidie gennem sagsøgerens køb af motorer og batterier, hvorved artikel 1, stk. 1, og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037 af 8. juni 2016 (2) blev tilsidesat. Anbringendet omfatter fire led:






  — | Kommissionen har ikke godtgjort, at den kinesiske regering pålagde sagsøgerens kinesiske motor- og batterileverandører opgaver eller gav disse ordrer. |
| --- | --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at der blev indrømmet et subsidie gennem sagsøgerens køb af motorer og batterier, hvorved artikel 1, stk. 1, og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037 af 8. juni 2016 (2) blev tilsidesat. Anbringendet omfatter fire led:

—

Kommissionen har ikke godtgjort, at den kinesiske regering pålagde sagsøgerens kinesiske motor- og batterileverandører opgaver eller gav disse ordrer.

| — | Kommissionen har ikke ført bevis for, at et påstået finansielt bidrag fra den kinesiske regering har tildelt sagsøgeren en fordel. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har ikke ført bevis for, at et påstået finansielt bidrag fra den kinesiske regering har tildelt sagsøgeren en fordel.

| — | Med hensyn til sagsøgeren baserede Kommissionen sine konklusioner på en forkert anvendelse af artikel 28 i forordning (EU) 2016/1037. |
| --- | --- |

—

Med hensyn til sagsøgeren baserede Kommissionen sine konklusioner på en forkert anvendelse af artikel 28 i forordning (EU) 2016/1037.

| — | Kommissionen har ikke ført bevis for, at der forelå en forbindelse mellem lokalt indkøbte motorer og batterier og el-cykler eksporteret til EU. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har ikke ført bevis for, at der forelå en forbindelse mellem lokalt indkøbte motorer og batterier og el-cykler eksporteret til EU.

| 2. | Med det andet anbringende gøres gældende at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved beregningen af subsidiebeløbet ved fejlagtigt at inkludere fordele, der ikke var forbundet med e-cykler, som var blevet bragt i omsætning i EU. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres gældende at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved beregningen af subsidiebeløbet ved fejlagtigt at inkludere fordele, der ikke var forbundet med e-cykler, som var blevet bragt i omsætning i EU.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en åbenbart urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder ved at fastslå, at anvendelsen af en bankveksel udgjorde et finansielt bidrag som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i forordning (EU) 2016/1037. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en åbenbart urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder ved at fastslå, at anvendelsen af en bankveksel udgjorde et finansielt bidrag som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i forordning (EU) 2016/1037.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at anvendelsen af en bankveksel tildelte sagsøgeren en fordel. |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at anvendelsen af en bankveksel tildelte sagsøgeren en fordel.

| 5. | Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort den særlige karakter af det påståede subsidie gennem en bankveksel og herved tilsidesatte artikel 4 i forordning (EU) 2016/1037. |
| --- | --- |

5.

Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort den særlige karakter af det påståede subsidie gennem en bankveksel og herved tilsidesatte artikel 4 i forordning (EU) 2016/1037.

| 6. | Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at sagsøgeren opnåede en fordel gennem erhvervelsen af brugsrettigheder til jord. |
| --- | --- |

6.

Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at sagsøgeren opnåede en fordel gennem erhvervelsen af brugsrettigheder til jord.

| 7. | Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 8, stk. 1, 2 og 5, i forordning (EU) 2016/1037 ved med henblik på underbuds- og målprisunderbudsberegninger at undlade at foretage en sammenligning af importpriserne med prisen for samme vare produceret af EU-erhvervsgrenen i samme handelsled og på det tidspunkt, hvor varerne begynder at konkurrere med hinanden. |
| --- | --- |

7.

Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 8, stk. 1, 2 og 5, i forordning (EU) 2016/1037 ved med henblik på underbuds- og målprisunderbudsberegninger at undlade at foretage en sammenligning af importpriserne med prisen for samme vare produceret af EU-erhvervsgrenen i samme handelsled og på det tidspunkt, hvor varerne begynder at konkurrere med hinanden.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/72 af 17.1.2019 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af elektriske cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 16 af 18.1.2019, s. 5).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037 af 8.6.2016 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT L 176 af 30.6.2016, s. 55).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/90 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/90

---

Sag anlagt den 11. april 2019 — Café Camelo mod EUIPO — Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

(Sag T-244/19)

(2019/C 206/79)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Café Camelo, SL (Villanueva del Pardillo, Spanien) (ved advokat M. de Justo Bailey)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Camel Brand Co. Ltd (Zebbug, Malta)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Camel Brand Co. Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-varemærke — registreringsansøgning nr. 15 710 692

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. februar 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1165/2018-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO (og i påkommende tilfælde intervenienten) tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO (og i påkommende tilfælde intervenienten) tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/91 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/91

---

Sag anlagt den 12. april 2019 — Thunus m.fl. mod EIB

(Sag T-247/19)

(2019/C 206/80)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Vincent Thunus (Contern, Luxembourg) og syv andre sagsøgere (ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

Sagsøgernes påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgerne gives medhold, herunder i ulovlighedsindsigelsen. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgerne gives medhold, herunder i ulovlighedsindsigelsen.

| — | Følgelig:






  — | annulleres den afgørelse, der er indeholdt i sagsøgernes lønsedler for februar 2018, som fastsætter en årlig justering af grundlønnen begrænset til 0,7% for 2018, og følgelig annulleres de lignende afgørelser, der er indeholdt i de efterfølgende lønsedler. |
| --- | --- | --- |

—

Følgelig:

—

annulleres den afgørelse, der er indeholdt i sagsøgernes lønsedler for februar 2018, som fastsætter en årlig justering af grundlønnen begrænset til 0,7% for 2018, og følgelig annulleres de lignende afgørelser, der er indeholdt i de efterfølgende lønsedler.

| — | Følgelig tilpligtes sagsøgte:






  — | i erstatning for det økonomiske tab at betale (i) den resterende løn svarende til anvendelsen af den årlige justering for 2018, dvs. en stigning på 1,4% for perioden fra den 1. januar 2018 til den 31. december 2018; (ii) den resterende løn svarende til konsekvenserne af anvendelsen af den årlige justering på 0,7% for 2018 på de lønninger, som udbetales fra januar 2018; (iii) morarenter af de resterende skyldige lønninger, indtil fuldstændig betaling af de skyldige beløb, idet den morarentesats, der skal anvendes, beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringsoperationer, som finder anvendelse i den pågældende periode, forhøjet med 3 procentpoint. |
| --- | --- | --- |

—

Følgelig tilpligtes sagsøgte:

—

i erstatning for det økonomiske tab at betale (i) den resterende løn svarende til anvendelsen af den årlige justering for 2018, dvs. en stigning på 1,4% for perioden fra den 1. januar 2018 til den 31. december 2018; (ii) den resterende løn svarende til konsekvenserne af anvendelsen af den årlige justering på 0,7% for 2018 på de lønninger, som udbetales fra januar 2018; (iii) morarenter af de resterende skyldige lønninger, indtil fuldstændig betaling af de skyldige beløb, idet den morarentesats, der skal anvendes, beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringsoperationer, som finder anvendelse i den pågældende periode, forhøjet med 3 procentpoint.

| — | I givet fald tilpligtes sagsøgte, i medfør af foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, at fremlægge følgende dokumenter, såfremt sagsøgte ikke på eget initiativ fremlægger disse:






  — | afgørelsen truffet af EIB’s bestyrelse den 18. juli 2017 (CA/505/17) |
| --- | --- | --- |

—

I givet fald tilpligtes sagsøgte, i medfør af foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, at fremlægge følgende dokumenter, såfremt sagsøgte ikke på eget initiativ fremlægger disse:

—

afgørelsen truffet af EIB’s bestyrelse den 18. juli 2017 (CA/505/17)

| — | afgørelsen truffet af EIB’s direktion den 30. januar 2018 (MC-021-ADM-15-2018) |
| --- | --- |

—

afgørelsen truffet af EIB’s direktion den 30. januar 2018 (MC-021-ADM-15-2018)

| — | skrivelsen fra EIB’s personaledirektorat af 25. januar 2018 (CS/PERS-QMS/ACB/2018-0011). |
| --- | --- |

—

skrivelsen fra EIB’s personaledirektorat af 25. januar 2018 (CS/PERS-QMS/ACB/2018-0011).

| — | EIB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EIB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne henholdsvis dels, hvad angår bestyrelsens afgørelse af 18. juli 2017, påberåbt sig to anbringender, dels, hvad angår direktionens afgørelse af 30. januar 2018, påberåbt sig tre anbringender.

Hvad angår bestyrelsens afgørelse af 18. juli 2017:

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af beskyttelsen af den berettigede forventning og af de velerhvervede rettigheder. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af beskyttelsen af den berettigede forventning og af de velerhvervede rettigheder.

Hvad angår direktionens afgørelse af 30. januar 2018:

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af de processuelle garantier i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af de processuelle garantier i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til høring af Personalerepræsentationen. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til høring af Personalerepræsentationen.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.

For så vidt angår erstatningspåstanden har sagsøgerne krævet betaling af den skyldige lønforskel, dvs. 1,4% fra den 1. januar 2018 (herunder indvirkningen af denne forhøjelse på de økonomiske fordele), med tillæg af morarenter.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/93 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/93

---

Sag anlagt den 18. april 2019 — Stada Arzneimittel mod EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)

(Sag T-261/19)

(2019/C 206/81)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Tyskland) (ved advokaterne J.-C. Plate og R. Kaase)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Optima Naturals Srl (Gallarate, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Optima Naturals Srl

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket OptiMar — registreringsansøgning nr. 15 176 258

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 31. januar 2019 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1348/2018-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/93 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/93

---

Sag anlagt den 17. april 2019 — Jakober mod EUIPO (Formen på en kop)

(Sag T-262/19)

(2019/C 206/82)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Philip Jakober (Stuttgart, Tyskland) (ved advokat J. Klink)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede design: Tredimensionalt EU-varemærke (Formen på en kop) — Ansøgning nr. 15 963 994

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. februar 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1153/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Den anfægtede afgørelse ændres således, at klagen anses for velbegrundet og at EU-varemærkeansøgning nr. 15 963 994 følgelig tillades indført i Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsrets register. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse ændres således, at klagen anses for velbegrundet og at EU-varemærkeansøgning nr. 15 963 994 følgelig tillades indført i Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsrets register.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og/eller artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og/eller artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/94 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/94

---

Sag anlagt den 18. april 2019 — nanoPET Pharma mod EUIPO — Miltenyi Biotec (viscover)

(Sag T-264/19)

(2019/C 206/83)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: nanoPET Pharma GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat C. Onken)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Miltenyi Biotec GmbH (Bergisch Gladbach, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Miltenyi Biotec GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket viscover — EU-varemærke nr. 9 197 732

Sagen for EUIPO: Fortabelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. januar 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1288/2017-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/95 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/95

---

Sag anlagt den 19. april 2019 — Italien mod Kommissionen

(Sag T-265/19)

(2019/C 206/84)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Republikken Italien (ved advokaterne R. Guizzi, A. Giordano og G. Palmieri)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 12. februar 2019 C(2019) 869, meddelt den 13. februar 2019, om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres det gældende, at der ved undersøgelse CEB/2017/067/IT er sket en tilsidesættelse af Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT 1999, L 160, s. 103), navnlig dens artikel 2 stk. 2, af Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT 2005, L 209, s. 1), og navnlig dens artikel 31, stk. 2, samt af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (EUT 2013, L 347, s. 549).






  — | Det gøres i denne forbindelse ligeledes gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 5, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union, som ændret ved Lissabontraktaten af 12. december 2007, samt af proportionalitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at der ved undersøgelse CEB/2017/067/IT er sket en tilsidesættelse af Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT 1999, L 160, s. 103), navnlig dens artikel 2 stk. 2, af Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT 2005, L 209, s. 1), og navnlig dens artikel 31, stk. 2, samt af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (EUT 2013, L 347, s. 549).

—

Det gøres i denne forbindelse ligeledes gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 5, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union, som ændret ved Lissabontraktaten af 12. december 2007, samt af proportionalitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

| — | Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at der er foretaget magtmisbrug, samt at der er sket en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter i form af en begrundelsesmangel. |
| --- | --- |

—

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at der er foretaget magtmisbrug, samt at der er sket en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter i form af en begrundelsesmangel.

| 2. | Med det andet anbringende vedrørende undersøgelse FA/2008/067/IT gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af forordning (EF) nr. 1258/1999 og (EF) nr.1290/2005, idet det ligeledes gøres gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union.






  — | Den Italienske Republik har således påberåbt sig magtmisbrug samt en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter i form af en begrundelsesmangel, og den har gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- | --- |

2.

Med det andet anbringende vedrørende undersøgelse FA/2008/067/IT gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af forordning (EF) nr. 1258/1999 og (EF) nr.1290/2005, idet det ligeledes gøres gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union.

—

Den Italienske Republik har således påberåbt sig magtmisbrug samt en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter i form af en begrundelsesmangel, og den har gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/96 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/96

---

Rettens kendelse af 17. april 2019 — Bandilla m.fl. mod EIB

(Sag T-600/16) (1)

(2019/C 206/85)

Processprog: fransk

Formanden for niende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 296 af 16.8.2016 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-30/16 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/97 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/97

---

Rettens kendelse af 15. april 2019 — Boehringer Ingelheim International mod Kommissionen

(Sag T-191/17) (1)

(2019/C 206/86)

Processprog: engelsk

Formanden for femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 178 af 6.6.2017.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/97 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/97

---

Rettens kendelse af 11. april 2019 — Bruel mod Kommissionen

(Sag T-202/18) (1)

(2019/C 206/87)

Processprog: fransk

Formanden for Syvende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 166 af 14.5.2018.

---

| 17.6.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 206/97 |
| --- | --- | --- | --- |

17.6.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 206/97

---

Rettens kendelse af 12. april 2019 — Hankintatukku Arno Latvus mod EUIPO — Triaz Group (VIVANIA)

(Sag T-4/19) (1)

(2019/C 206/88)

Processprog: engelsk

Formanden for Femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 72 af 25.2.2019.

---