# Europeiska unionens C 247/2019

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 247 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 62 årgången23 juli 2019 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 247

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

62 årgången23 juli 2019

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | II   Meddelanden |
| | MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2019/C 247/01 | Meddelande från kommissionen – Kommissionens tillkännagivande om återkrav av olagligt och oförenligt statligt stöd | 1 |
| 2019/C 247/02 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9295 – Daimler/Geely/Ride-Hailing JV) (
  1
  ) | 24 |
| 2019/C 247/03 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9326 – Saudi Aramco/Total Marketing/Sahel) (
  1
  ) | 24 |
| 2019/C 247/04 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9313 – Equistone/CH&CO) (
  1
  ) | 25 |
| 2019/C 247/05 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9321 – MRG/PMV/SFPI-FPIM/Euroports) (
  1
  ) | 25 |
| 2019/C 247/06 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9412 – EQT Fund Management/Nestlé Skin Health) (
  1
  ) | 26 |

Innehållsförteckning

Sida

II   Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2019/C 247/01

Meddelande från kommissionen – Kommissionens tillkännagivande om återkrav av olagligt och oförenligt statligt stöd

1

2019/C 247/02

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9295 – Daimler/Geely/Ride-Hailing JV) (
  1
  )

1

24

2019/C 247/03

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9326 – Saudi Aramco/Total Marketing/Sahel) (
  1
  )

1

24

2019/C 247/04

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9313 – Equistone/CH&CO) (
  1
  )

1

25

2019/C 247/05

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9321 – MRG/PMV/SFPI-FPIM/Euroports) (
  1
  )

1

25

2019/C 247/06

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.9412 – EQT Fund Management/Nestlé Skin Health) (
  1
  )

1

26

---

| | IV   Upplysningar |
| --- | --- |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2019/C 247/07 | Eurons växelkurs | 27 |
| | Revisionsrätten |
| 2019/C 247/08 | Särskild rapport nr 13/2019 – EU-institutionernas etiska ramar: det finns utrymme för förbättringar | 28 |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA |
| 2019/C 247/09 | Meddelande från Konungariket Nederländernas ekonomi- och klimatministerium i enlighet med artikel 3.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG om villkoren för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten | 29 |

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2019/C 247/07

Eurons växelkurs

27

Revisionsrätten

2019/C 247/08

Särskild rapport nr 13/2019 – EU-institutionernas etiska ramar: det finns utrymme för förbättringar

28

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

2019/C 247/09

Meddelande från Konungariket Nederländernas ekonomi- och klimatministerium i enlighet med artikel 3.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG om villkoren för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten

29

---

| | V   Yttranden |
| --- | --- |
| | FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2019/C 247/10 | Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.9423 – Strategic Value Partners/Pfleiderer) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  ) | 30 |
| 2019/C 247/11 | Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.9431 – KKR/Grupo Gallardo Balboa) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  ) | 32 |
| | ÖVRIGA AKTER |
| | Europeiska kommissionen |
| 2019/C 247/12 | Information om förberedande av avslutande av gruppklagomål CHAP(2013) 2466 | 33 |

V   Yttranden

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

2019/C 247/10

Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.9423 – Strategic Value Partners/Pfleiderer) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  )

1

30

2019/C 247/11

Förhandsanmälan av en koncentration (Ärende M.9431 – KKR/Grupo Gallardo Balboa) – Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande (
  1
  )

1

32

ÖVRIGA AKTER

Europeiska kommissionen

2019/C 247/12

Information om förberedande av avslutande av gruppklagomål CHAP(2013) 2466

33

---

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

II Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/1 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/1

---

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Kommissionens tillkännagivande om återkrav av olagligt och oförenligt statligt stöd

(2019/C 247/01)

Innehållsförteckning

| 1. | INLEDNING | 2 |
| --- | --- | --- |

1.

| 2. | ALLMÄNNA PRINCIPER | 3 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Återkravets syfte och räckvidd | 4 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Principen om lojalt samarbete | 4 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.2.1 | Den allmänna principen | 4 |
| --- | --- | --- |

2.2.1

| 2.2.2 | Princip för informationsutbyte | 4 |
| --- | --- | --- |

2.2.2

| 2.3 | Skyldigheten att återkräva | 5 |
| --- | --- | --- |

2.3

| 2.4 | Gränser för skyldigheten att återkräva | 5 |
| --- | --- | --- |

2.4

| 2.4.1 | Allmänna principer i unionsrätten | 5 |
| --- | --- | --- |

2.4.1

| 2.4.2 | Preskriptionstid | 9 |
| --- | --- | --- |

2.4.2

| 2.5 | Tillämpning av nationell rätt samt omedelbar och effektiv verkställighet av kommissionens beslut om återkrav | 10 |
| --- | --- | --- |

2.5

| 3. | KOMMISSIONENS OCH DEN BERÖRDA MEDLEMSSTATENS RESPEKTIVE ROLLER | 10 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Kommissionens roll | 11 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Medlemsstatens roll | 11 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 4. | GENOMFÖRANDE AV BESLUTET OM ÅTERKRAV | 12 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Begäran om en förlängning av tidsfristen för att verkställa beslutet | 12 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Upptaktsmöte | 13 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.3 | Identifiering av de stödmottagare från vilka stödet ska återkrävas | 13 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.3.1 | Identifiering av stödmottagare som tillhör en företagsgrupp | 13 |
| --- | --- | --- |

4.3.1

| 4.3.2 | Utvidgande av beslutet om återkrav; ekonomisk kontinuitet | 13 |
| --- | --- | --- |

4.3.2

| 4.3.3 | Stödmottagare av skatteåtgärder | 15 |
| --- | --- | --- |

4.3.3

| 4.4 | Beräkning av det belopp som ska återkrävas | 15 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 4.4.1 | Skatteåtgärder | 16 |
| --- | --- | --- |

4.4.1

| 4.4.2 | Beräkning av återkravsränta | 16 |
| --- | --- | --- |

4.4.2

| 4.5 | Delgivning av beslut om återkrav | 17 |
| --- | --- | --- |

4.5

| 4.6 | Tillfälligt genomförande av återkrav | 17 |
| --- | --- | --- |

4.6

| 4.7 | Alternativa metoder för återkrav | 18 |
| --- | --- | --- |

4.7

| 4.8 | Insolvensförfaranden | 19 |
| --- | --- | --- |

4.8

| 4.9 | Preliminärt och slutligt avslutande av återkravsförfaranden | 20 |
| --- | --- | --- |

4.9

| 5. | TVISTER VID NATIONELLA DOMSTOLAR | 20 |
| --- | --- | --- |

5.

| 6. | FÖLJDER AV ATT INTE GENOMFÖRA ETT BESLUT AV KOMMISSIONEN OM ÅTERKRAV | 21 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1 | Överträdelseförfaranden | 21 |
| --- | --- | --- |

6.1

| 6.1.1 | Överträdelseförfaranden | 21 |
| --- | --- | --- |

6.1.1

| 6.1.2 | Överträdelseförfaranden | 22 |
| --- | --- | --- |

6.1.2

| 6.2 | Rättspraxis från Deggendorf-målet | 23 |
| --- | --- | --- |

6.2

| 7. | SLUTBESTÄMMELSER | 23 |
| --- | --- | --- |

7.

1.   INLEDNING

| 1. | Sedan 2012 genomför Europeiska kommissionen (kommissionen) en modernisering av det statliga stödet (1). På grundval av moderniseringen av det statliga stödet har kommissionen förenklat och konsoliderat flera riktlinjer. Genom ett lagstiftningspaket stärktes också medlemsstaternas ansvar och ökades samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna på området för upprätthållandet av reglerna om statligt stöd. Som en följd av detta beviljar medlemsstaterna mer stöd utan föregående kontroll från kommissionens sida. Junckerkommissionen har lagt särskild vikt vid denna fråga och sedan 2015 har över 96 % av nya stödåtgärder för vilka utgifter rapporterades för första gången omfattats av den allmänna gruppundantagsförordningen (2) – en ökning i absoluta tal med omkring 28 procentenheter jämfört med 2013 (3). Kommissionen har för sin del stärkt sin efterföljande kontroll för att säkerställa att medlemsstaterna avlägsnar snedvridningar av konkurrensen genom att återkräva stöd som betalats ut i strid med reglerna om statligt stöd. Detta är en viktig del av kommissionens övergripande arbete på området för kontroll av efterlevnad. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Syftet med detta tillkännagivande är att förklara Europeiska unionens regler och förfaranden som gäller för återkrav av statligt stöd och hur kommissionen arbetar tillsammans med medlemsstaterna för att säkerställa att de iakttar sina skyldigheter enligt unionsrätten. Det riktar sig till de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för att genomföra ett beslut genom vilket kommissionen har förordnat om återkrav av statligt stöd (nedan kallat ett beslut om återkrav). |
| --- | --- |

2.

| 3. | År 1973 fastställde Europeiska unionens domstol (nedan kallad domstolen) för första gången att kommissionen har befogenhet att besluta att en medlemsstat måste ändra eller upphäva ett statligt stöd som befunnits oförenligt med den inre marknaden och att kräva återbetalning av stödet (4). År 1983 (5) informerade kommissionen medlemsstaterna om att den hade beslutat att använda alla metoder som stod till dess förfogande för att se till att medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter enligt den nuvarande artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) (6), inbegripet kravet på att återkräva stöd som beviljats i strid med Europeiska unionens regler om statligt stöd. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Under andra hälften av 1980-talet och början av 1990-talet började kommissionen mer systematiskt att ålägga medlemsstaterna att återkräva oförenligt stöd. År 1999 infördes genom rådets förordning (EG) nr 659/1999 (7), som har ersatts av rådets förordning (EU) 2015/1589 (8) (”procedurförordningen”), grundläggande regler om återkrav. Mer detaljerade genomförandebestämmelser föreskrevs i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (9) (”genomförandeförordningen”). |
| --- | --- |

4.

| 5. | År 2007 förklarade kommissionen sin politik och praxis i tillkännagivandet Effektivare verkställande av kommissionsbeslut som ålägger medlemsstater att återkräva olagligt och oförenligt statligt stöd (nedan kallat 2007 års tillkännagivande om återkrav) (10). |
| --- | --- |

5.

| 6. | Sedan dess har kommissionens praxis och tribunalens och domstolens (tillsammans kallade unionsdomstolarna) rättspraxis utvecklats. Detta tillkännagivande förklarar denna utveckling och ersätter 2007 års tillkännagivande om återkrav. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Detta tillkännagivande utgör en del av den moderniserade ram för kontroll av statligt stöd som infördes genom moderniseringen av det statliga stödet genom att hjälpa medlemsstaterna med deras uppgift att säkerställa en korrekt tillämpning av reglerna för statligt stöd, främja bättre samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna och ytterligare öka förutsägbarheten i kommissionens åtgärder. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Detta tillkännagivande syftar vidare till att bidra till ett kraftfullt genomdrivande av konkurrenspolitiken, i linje med kommissionens prioritering att avhjälpa snedvridningar av konkurrensen som undergräver de lika villkoren på den inre marknaden. Å ena sidan sporrar genomförandet av återkravspolitiken till effektivitet och tillväxt på den inre marknaden. Å andra sidan kan ett ökat samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna minska antalet överträdelseförfaranden. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Detta tillkännagivande skapar eller ändrar inte några rättigheter eller skyldigheter jämfört med de som föreskrivs i EUF-fördraget, procedurförordningen och genomförandeförordningen, såsom dessa har tolkats av unionsdomstolarna. |
| --- | --- |

9.

2.   ALLMÄNNA PRINCIPER

| 10. | EUF-fördraget hindrar medlemsstaterna från att ge ekonomiska fördelar till företag på ett sätt som skulle kunna snedvrida konkurrensen på den inre marknaden. Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är statligt stöd oförenligt med den inre marknaden, om det inte omfattas av de kategorier av undantag som anges i punkterna 2 och 3 i samma artikel. Artiklarna 42, 93, 106.2, 108.2 och 108.4 i EUF-fördraget föreskriver också om villkor enligt vilka statligt stöd är eller kan anses som förenligt med den inre marknaden. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget har kommissionen exklusiv befogenhet att bedöma om en stödåtgärd är förenlig med den inre marknaden (11). Kommissionens bedömning kan prövas av tribunalen och domstolen (12). |
| --- | --- |

11.

| 12. | I artikel 108.3 i EUF-fördraget föreskrivs att varje medlemsstat på förhand måste anmäla alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. Bestämmelsen förbjuder medlemsstaterna att genomföra den föreslagna åtgärden förrän kommissionen har antagit ett slutgiltigt beslut om dess förenlighet med den inre marknaden (det så kallade ”genomförandeförbudet”). |
| --- | --- |

12.

| 13. | Nytt stöd (13) som genomförs utan anmälan till kommissionen eller innan kommissionen har godkänt det är olagligt (14). Eftersom genomförandeförbudet har direkt effekt (15), måste nationella domstolar beakta samtliga följder av stödets olaglighet. Särskilt måste den berörda medlemsstaten i princip få genomförandet av stödet att upphöra och, om det redan har genomförts, besluta att det ska återkrävas, om inte exceptionella omständigheter föreligger (16). Kommissionen å sin sida måste även fastställa att det olagliga stödet är oförenligt med den inre marknaden innan den fattar beslut om återkrav (17). |
| --- | --- |

13.

| 14. | EUF-fördraget innehåller inte någon uttrycklig bestämmelse om återkrav av olagligt statligt stöd, men domstolen har slagit fast att återkrav är den nödvändiga följden av det generella förbud mot statligt stöd som fastställs i artikel 107.1 i EUF-fördraget och skyddar effektiviteten av genomförandeförbudet i artikel 108.3 i EUF-fördraget (18). |
| --- | --- |

14.

| 15. | Unionsdomstolarna har senare lämnat ytterligare vägledning om räckvidden för återkravsskyldigheten och hur denna ska uppfyllas. Reglerna och förfarandena i procedurförordningen och genomförandeförordningen bygger på denna rättspraxis. |
| --- | --- |

15.

2.1   Återkravets syfte och räckvidd

| 16. | Syftet med ett återkrav är att återupprätta den situation som förelåg på den inre marknaden innan stödet beviljades (19). Genom att betala tillbaka det olagliga stödet förlorar förmånstagaren nämligen den fördel som han har haft på marknaden i förhållande till sina konkurrenter (20). För att undanröja eventuella fördelar av det olagliga stödet ska ränta på det stödbelopp som olagligen beviljats (”återkravsränta”) också återkrävas. Genom att betala återkravsräntan förlorar stödmottagaren den finansiella fördel som kommit av att stödet gratis disponerats från och med det datum då det ställdes till mottagarens förfogande till dess att det återbetalas (21). |
| --- | --- |

16.

| 17. | Enligt artikel 16.1 i procedurförordningen ska kommissionen besluta att återkräva olagligt och oförenligt stöd, om detta inte skulle stå i strid med en allmän princip i unionsrätten. Kommissionen ålägger en medlemsstat att återkräva stödet genom ett beslut om återkrav. |
| --- | --- |

17.

| 18. | I artikel 16.2 i procedurförordningen fastställs att stödet ska återkrävas med ränta från det datum då det olagliga stödet stod till stödmottagarens förfogande till det datum då det har återbetalats; i genomförandeförordningen anges metoden för att beräkna återkravsräntan (se avsnitt 4.4.2). |
| --- | --- |

18.

| 19. | I artikel 16.3 i procedurförordningen anges slutligen att ”återkravet [ska] verkställas utan dröjsmål och enligt den berörda medlemsstatens förfaranden enligt nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa kommissionens beslut”. |
| --- | --- |

19.

2.2   Principen om lojalt samarbete

2.2.1   Den allmänna principen

| 20. | Enligt artikel 4.3 i fördraget om Europeiska unionen (22) (EU-fördraget) ska medlemsstaterna hjälpa unionen att fullgöra sina uppgifter. Enligt principen om lojalt samarbete måste unionen och medlemsstaterna respektera och bistå varandra när de fullgör dessa uppgifter, i syfte att uppnå unionens mål. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Denna princip, som är tillämplig i alla förhållanden mellan kommissionen och medlemsstaterna, är särskilt viktig för politiken för återkrav av statligt stöd (23). |
| --- | --- |

21.

| 22. | Kommissionen och medlemsstaterna måste samarbeta lojalt i alla faser av förfarandet avseende statligt stöd, särskilt under en granskning enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget. Ett gott samarbete redan under granskningen kan möjliggöra en enklare och snabbare verkställighet av ett beslut om återkrav. |
| --- | --- |

22.

2.2.2   Princip för informationsutbyte

| 23. | Den medlemsstat som berörs av ett beslut om återkrav måste regelbundet rapportera till kommissionen om dess genomförande. Detta samarbete ger kommissionen möjlighet att bedöma om beslutet om återkrav verkställs korrekt och att bättre identifiera om medlemsstaten behöver hjälp. |
| --- | --- |

23.

| 24. | Kommissionen kan särskilt dela med sig av exempel på kalkylblad som medlemsstaten kan använda för att lämna information om stödmottagare och stödbelopp. Kommissionen kan också tillhandahålla simulerade beräkningar av stöd som ska återkrävas, som bygger på de formler och metoder som fastställs i det aktuella beslutet om återkrav. |
| --- | --- |

24.

| 25. | I detta sammanhang kan kommissionen, i överensstämmelse med beslutet om återkrav, bistå den berörda medlemsstaten genom att gå in närmare på frågor som beviskrav och vilken typ av bevisning som behövs för att fastställa, bland annat, stödmottagarens identitet, det stödbelopp som är föremål för återkrav och de belopp som slutligen återkrävs. Kommissionen kan också ge exempel på depositionsavtal (se punkt 118). |
| --- | --- |

25.

2.3   Skyldigheten att återkräva

| 26. | Återkrav av statligt stöd är inte en påföljd (24), utan den logiska följden av fastställandet av dess olaglighet (25), och det kan inte vara beroende av i vilken form stödet beviljades (26). Återkrav kan därför inte betraktas som en oproportionerlig åtgärd i förhållande till målen för EUF-fördragets bestämmelser om statligt stöd (27), och inte som att det medför obehörig vinst för den berörda medlemsstaten, eftersom det enbart innebär att ett belopp som inte borde ha betalats ut till mottagaren återkrävs (28). |
| --- | --- |

26.

| 27. | I enlighet med artikel 13.2 i procedurförordningen kan kommissionen använda sitt utrymme för skönsmässig bedömning och anta ett föreläggande om att återkräva ett stöd redan under sin granskning av den berörda stödåtgärden – dvs. innan den antar ett slutligt beslut om stödåtgärdens förenlighet med den inre marknaden – under förutsättning att en rad kumulativa kriterier är uppfyllda. |
| --- | --- |

27.

| 28. | När kommissionen däremot fattar ett beslut där den finner att stödet är oförenligt med den inre marknaden (”negativt beslut”) har den inte något utrymme att göra en skönsmässig bedömning och måste besluta om återkrav av stödet (29), om detta inte skulle stå i strid med en allmän princip i unionsrätten. När kommissionen väl har fastställt att en stödåtgärd är olaglig och oförenlig med den inre marknaden, är den därför inte skyldig att ytterligare motivera beslutet om att stödet ska återkrävas (30). |
| --- | --- |

28.

| 29. | Oberoende av återkravsskyldighetens ursprung, dvs. om det är ett föreläggande om att återkräva ett stöd eller ett beslut om återkrav, måste den berörda medlemsstaten verkställa återkravet effektivt och omedelbart, i enlighet med artikel 16.2 och 16.3 i procedurförordningen. De åtgärder som medlemsstaten vidtar kan inte endast ha till syfte att omedelbart och effektivt verkställa beslutet om återkrav utan måste också faktiskt uppnå detta syfte (31). |
| --- | --- |

29.

2.4   Gränser för skyldigheten att återkräva

2.4.1   Allmänna principer i unionsrätten

| 30. | Enligt artikel 288 i EUF-fördraget är beslut till alla delar bindande för dem som de riktar sig till. I fråga om statligt stöd riktar kommissionen sitt beslut till den berörda medlemsstaten, som är skyldig att verkställa det (32) genom att vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa dess genomförande, inbegripet interimistiska åtgärder (33). Kommissionens beslut presumeras vara lagliga och till alla delar bindande, även under den tid då förfaranden är pågående vid unionsdomstolarna (34). |
| --- | --- |

30.

| 31. | I linje med unionsdomstolarnas rättspraxis och artikel 16.1 i procedurförordningen begär kommissionen inte återkrav av statligt stöd om detta skulle stå i strid med en allmän princip i unionsrätten. |
| --- | --- |

31.

| 32. | Varken EU-fördraget eller EUF-fördraget identifierar eller förtecknar de allmänna principerna i unionsrätten. I stället har unionsdomstolarna härlett dem från de allmänna principer som är gemensamma för medlemsstaternas rättsordningar. I följande punkter behandlas de allmänna principer i unionsrätten som oftast åberopas i samband med genomförandet av återkravsskyldigheten. |
| --- | --- |

32.

| 33. | Även om dessa allmänna principer inspirerar hela unionens rättsliga ram, är de i samband med politiken för återkrav av statligt stöd föremål för en restriktiv tolkning (35). Generella påståenden om en påstådd överträdelse av en allmän princip i unionsrätten kan därför inte godtas. |
| --- | --- |

33.

2.4.1.1   Rättssäkerhetsprincipen

| 34. | Rättssäkerhetsprincipen kräver att rättsregler ska vara klara, precisa och förutsägbara när det gäller vilka rättsverkningar de har, så att berörda parter kan sätta sig in i situationer och rättsförhållanden som omfattas av unionens rättsordning (36). Medlemsstater och stödmottagare ges därför skydd mot ett beslut om återkrav i fall av ett åsidosättande av rättssäkerheten. |
| --- | --- |

34.

| 35. | Unionsdomstolarna har tolkat rättssäkerhetsprincipen restriktivt och har godtagit att återkrav begränsas endast under exceptionella omständigheter, vilka ska bedömas från fall till fall. |
| --- | --- |

35.

| 36. | Om statligt stöd har beviljats i strid med genomförandeförbudet, utgör den omständigheten att kommissionen har dröjt med att utöva sin kontrollbefogenhet och att förordna om återkrav av stödet inte tillräcklig rättslig grund för att begränsa eller utesluta återkrav (37). |
| --- | --- |

36.

| 37. | Vidare innebär principerna om unionsrättens företräde och effektivitet att medlemsstater och stödmottagare inte kan förlita sig på rättssäkerhetsprincipen för att begränsa återkrav i fall av en påstådd konflikt mellan nationell rätt och unionsrätten. Unionsrätten har företräde och de nationella reglerna ska inte tillämpas eller ska tolkas på ett sådant sätt att unionsrättens effektivitet bibehålls (38). |
| --- | --- |

37.

| 38. | Enligt vissa medlemsstaters lagstiftning blir den nationella rättsliga grunden för en stödåtgärd ogiltig från och med dagen för dess ikraftträdande som en följd av antagandet av ett beslut av kommissionen om återkrav. Mot bakgrund av effektivitetsprincipen kan sådana bestämmelser i nationell rätt inte påverka lagenligheten av kommissionens beslut och skyldigheten att återkräva stödet. Återkrav kan inte vara beroende av följderna enligt nationell rätt av underlåtenhet att iaktta genomförandeförbudet (39). |
| --- | --- |

38.

2.4.1.2   Principen om skydd för berättigade förväntningar

| 39. | Principen om skydd för berättigade förväntningar (40) är en följd av rättssäkerhetsprincipen och unionsdomstolarna har tillämpat dem tillsammans. Den rör varje person som har grundade förhoppningar efter att ha fått tydliga, ovillkorliga och samstämmiga försäkringar från de behöriga unionsinstitutionerna. Dessa försäkringar måste ha lämnats i enlighet med tillämpliga bestämmelser (41). Denna princip skyddar alltså medlemsstaters och stödmottagares berättigade förväntningar om att kommissionen inte kommer att besluta om återkrav av stöd. |
| --- | --- |

39.

| 40. | Med hänsyn till att artikel 108.3 i EUF-fördraget är av tvingande karaktär, får en medlemsstat vars myndigheter har beviljat stöd i strid med genomförandeförbudet inte åberopa att överträdelsen skapar berättigade förväntningar för en stödmottagare om att stödet inte skulle återkrävas. Annars skulle artiklarna 107 och 108 i EUF-fördraget förlora all verkan (42). |
| --- | --- |

40.

| 41. | På liknande sätt kan stödmottagaren vid ett åsidosättande av genomförandeförbudet inte åberopa att han hyst berättigade förväntningar på att beviljandet av stödet var lagligt, om inte exceptionella omständigheter föreligger (43). En aktsam ekonomisk aktör bör i normala fall vara i stånd att försäkra sig om att stödet vederbörligen godkänts av kommissionen (44). Denna princip gäller också små företag (45). |
| --- | --- |

41.

| 42. | Unionsdomstolarna har identifierat en rad situationer som inte ger upphov till berättigade förväntningar och som därför inte kan begränsa eller hindra återkrav av det berörda stödet. I synnerhet skapar följande situationer inte berättigade förväntningar:






  — | Kommissionens tystnad avseende en stödordning som anmälts till den (46). |
| --- | --- | --- |

42.

—

Kommissionens tystnad avseende en stödordning som anmälts till den (46).

| — | Eventuell passivitet från kommissionens sida avseende en stödordning som inte har anmälts (47). |
| --- | --- |

—

Eventuell passivitet från kommissionens sida avseende en stödordning som inte har anmälts (47).

| — | Antagandet av ett beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet enligt artikel 6 i procedurförordningen, i vilket kommissionen endast utför en preliminär bedömning av stödåtgärderna i fråga, eftersom en stödmottagare inte kan grunda berättigade förväntningar på ett preliminärt beslut (48). |
| --- | --- |

—

Antagandet av ett beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet enligt artikel 6 i procedurförordningen, i vilket kommissionen endast utför en preliminär bedömning av stödåtgärderna i fråga, eftersom en stödmottagare inte kan grunda berättigade förväntningar på ett preliminärt beslut (48).

| — | Kommissionens underlåtenhet att agera under en förhållandevis lång tid (49). |
| --- | --- |

—

Kommissionens underlåtenhet att agera under en förhållandevis lång tid (49).

| — | Ett tidigare beslut av kommissionen (50). |
| --- | --- |

—

Ett tidigare beslut av kommissionen (50).

| — | Antagandet av flera på varandra följande beslut av kommissionen som godkänner beviljandet av stöd, vilka därefter ogiltigförklarats av unionsdomstolarna (51). |
| --- | --- |

—

Antagandet av flera på varandra följande beslut av kommissionen som godkänner beviljandet av stöd, vilka därefter ogiltigförklarats av unionsdomstolarna (51).

| — | Ett förslag till beslut från kommissionen som lagts fram för rådet (52). |
| --- | --- |

—

Ett förslag till beslut från kommissionen som lagts fram för rådet (52).

2.4.1.3   Principen om rättskraft

| 43. | Principen om rättskraft fastställer att ”domstolsavgöranden som vunnit laga kraft efter det att tillgängliga rättsmedel har uttömts eller fristerna för dessa har löpt ut inte längre kan angripas” (53). |
| --- | --- |

43.

| 44. | Domstolen har erkänt denna princips betydelse såväl i Europeiska unionens rättsordning som i medlemsstaternas rättsordningar (54). Eftersom dess tillämpning inte kan undergräva unionsrättens företräde och effektivitet, kan dock principen om rättskraft inte användas för att motivera en överträdelse av unionsrätten och för att hindra återkrav av statligt stöd (55). |
| --- | --- |

44.

| 45. | Enligt principen om unionsrättens företräde har unionens regler om statligt stöd företräde framför motstridiga nationella lagar, som inte ska tillämpas. Detta gäller även nationella regler och domstolsavgöranden vars verkningar leder till att tillämpningen av principen om rättskraft bryter mot unionens regler om statligt stöd. |
| --- | --- |

45.

| 46. | Vad särskilt avser olagligt stöd gäller att även om formerna för att genomföra principen om rättskraft bestäms av varje medlemsstats rättsordning enligt principen om processuell autonomi, kan de inte medföra att varje slutligt avgörande av en nationell domstol blir ett hinder, och de kan inte heller medföra att det blir omöjligt för de nationella domstolarna eller de nationella myndigheterna att beakta de nödvändiga följderna av åsidosättandet av genomförandeförbudet (56). |
| --- | --- |

46.

2.4.1.4   Absolut omöjlighet att återkräva

| 47. | Principen att ingen kan förpliktas att göra vad som är omöjligt är en av unionsrättens allmänna principer (57). Förekomsten av exceptionella omständigheter som gör att det är absolut omöjligt för en medlemsstat att genomföra beslutet om återkrav är den enda situation som domstolen har fastställt utgör grund för medlemsstatens underlåtenhet att genomföra beslutet (58). |
| --- | --- |

47.

| 48. | Unionsdomstolarna har tolkat absolut omöjlighet restriktivt. En medlemsstat måste visa att den lojalt försökt återkräva stödet och den måste samarbeta med kommissionen i enlighet med artikel 4.3 i EU-fördraget för att lösa de problem som uppstått (59). |
| --- | --- |

48.

| 49. | Det är medlemsstaten som har bevisbördan för att visa att det föreligger skäl som utgör grund för att underlåta att återkräva (60) eller endast delvis återkräva det oförenliga stödet. Den typ av bevis som krävs för att visa en absolut omöjlighet att återkräva beror på de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall. |
| --- | --- |

49.

| 50. | Den berörda medlemsstaten kan inte visa att det är absolut omöjligt att genomföra beslutet om återkrav endast genom att underrätta kommissionen om rättsliga, politiska, praktiska eller interna svårigheter (61). |
| --- | --- |

50.

| 51. | Den berörda medlemsstaten kan således inte, som skäl för sin underlåtenhet att följa ett beslut om återkrav, åberopa att det föreligger en absolut omöjlighet som grundas på bestämmelser i nationell rätt, såsom nationella preskriptionstider (62), på avsaknaden av en rätt att ålägga återkrav enligt nationell lagstiftning (63) eller på ett rättsligt vakuum (64). På samma sätt kan en medlemsstat inte åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning, inbegripet farhågor om social oro (65), som grund för att underlåta att iaktta skyldigheter som följer av unionsrätten (66). Endast i mycket specifika fall kan ett absolut hinder för verkställighet vara av rättslig karaktär, förutsatt att det är förenligt med unionsrätten (67). |
| --- | --- |

51.

| 52. | Medlemsstaten måste identifiera och anta de nödvändiga åtgärderna utan dröjsmål (68). För att uppnå detta resultat kan den berörda medlemsstaten behöva anta nya rättsakter, inbegripet lagstiftning, eller upphäva bestämmelser i nationell lagstiftning som inte medger ett snabbt undanröjande av de svårigheter som uppstått. Försöken till återkrav måste slutligen vara uttömmande och tillbörligt styrkta av bevisning (69). |
| --- | --- |

52.

| 53. | Skyldigheten att återkräva stödet påverkas inte heller av stödmottagarens ekonomiska situation. Det förhållandet att ett företag är i svårigheter eller till och med insolvent utgör inte bevis för att återkrav är omöjligt (70), om inte företaget har likviderats och inga tillgångar kan tas i anspråk (71) (se avsnitt 4.8). Dessutom är stödet omöjligt att återkräva om mottagaren redan har upphört att existera, utan någon rättslig och ekonomisk efterträdare (se punkt 135). |
| --- | --- |

53.

| 54. | Syftet med återkravet är inte att maximera medlemsstatens vinst utan att återupprätta den situation som förelåg på den inre marknaden innan stödet beviljades. Följaktligen kan risken för eventuella förluster för en medlemsstat i dess egenskap av aktieägare eller borgenär inte motivera att den underlåter att uppfylla återkravsskyldigheten. |
| --- | --- |

54.

| 55. | Även om det absoluta hindret mot återkrav vanligtvis är en fråga som uppkommer under verkställigheten av ett beslut om återkrav, kan absolut hinder mot att återkräva fastställas redan under kommissionens formella granskningsförfarande enligt artikel 6 i procedurförordningen (72). |
| --- | --- |

55.

2.4.2   Preskriptionstid

| 56. | I artikel 17.1 i procedurförordningen fastställs att för kommissionens befogenheter att återkräva stöd ska en preskriptionstid på tio år gälla (nedan kallad preskriptionstiden). |
| --- | --- |

56.

| 57. | Enligt artikel 17.2 i procedurförordningen ska preskriptionstiden börja den dag då det olagliga stödet beviljas mottagaren (73) antingen som individuellt stöd eller på grundval av en stödordning (74). När det är fråga om en stödordning, löper preskriptionstiden inte från datumet för antagandet av dess rättsliga grund utan från den tidpunkt då det individuella stödet beviljades enligt ordningen (75). |
| --- | --- |

57.

| 58. | Det datum då stödet beviljades beror på arten av stödet i fråga. När det gäller en flerårig stödordning som innebär periodiska utbetalningar eller periodiska beviljanden av andra förmåner, kan tidpunkten för antagandet av den akt som utgör stödordningens rättsliga grund och den tidpunkt då företagen verkligen erhåller förmånen skiljas åt av en betydande tidsperiod. För att beräkna preskriptionstiden i detta fall kan stödet inte anses ha beviljats stödmottagaren före det datum då det faktiskt mottogs av stödmottagaren (76). |
| --- | --- |

58.

| 59. | Den princip som avses i punkt 58 är också tillämplig på en stödordning som innebär skatteåtgärder som beviljas periodiskt (till exempel skattelättnader på varje årlig eller halvårsvisa inkomstdeklaration osv.), för vilka preskriptionstiden börjar löpa för varje beskattningsår på det datum då skatten ska betalas. |
| --- | --- |

59.

| 60. | För att verkställa ett beslut om återkrav kan den berörda medlemsstaten behöva utföra kontroller, till exempel skatterevisioner av vissa beskattningsår, även om preskriptionstiden löpt ut enligt nationell rätt. I det fallet kan nationella preskriptionstider inte motivera att återkravsskyldigheten inte uppfylls och de ska i förekommande fall inte tillämpas (77). |
| --- | --- |

60.

| 61. | Eftersom granskningen av en stödåtgärd är ett bilateralt förfarande mellan medlemsstaten och kommissionen, kan preskriptionstiden, när den har börjat löpa, avbrytas av varje åtgärd som vidtas av kommissionen eller av medlemsstaten på kommissionens begäran (78). Detta gäller oberoende av huruvida stödmottagaren har underrättats om åtgärden (79) eller har fått kännedom om den. Om ett beslut av kommissionen är föremål för förfaranden vid unionsdomstolarna, ska preskriptionstiden förbli avbruten till dess att förfarandena har avslutats. |
| --- | --- |

61.

| 62. | I artikel 17.3 i procedurförordningen föreskrivs att ”[v]arje stöd för vilket preskriptionstiden har löpt ut ska betraktas som befintligt stöd”. Den preskriptionstid som föreskrivs i procedurförordningen ”medför [endast] att stöd som införts mer än tio år innan kommissionen först ingrep inte kan återkrävas” (80). |
| --- | --- |

62.

2.5   Tillämpning av nationell rätt samt omedelbar och effektiv verkställighet av kommissionens beslut om återkrav

| 63. | I artikel 16.3 i procedurförordningen kodifieras de krav som följer av effektivitetsprincipen (81). Återkravsskyldigheten är uppfylld endast när den berörda medlemsstaten faktiskt har återkrävt beloppet för det oförenliga stödet, inbegripet återkravsräntan (82) (”hela återkravsbeloppet”). |
| --- | --- |

63.

| 64. | Den berörda medlemsstaten kan välja hur den ska uppfylla återkravsskyldigheten, under förutsättning att den iakttar effektivitetsprincipen (83) och principen om likvärdighet (84). Frågan huruvida den berörda medlemsstaten omedelbart och effektivt har fullgjort återkravsskyldigheten i enlighet med dessa principer kan bedömas endast från fall till fall (85). |
| --- | --- |

64.

3.   KOMMISSIONENS OCH DEN BERÖRDA MEDLEMSSTATENS RESPEKTIVE ROLLER

| 65. | Både kommissionen och medlemsstaterna har en viktig roll att spela vid genomförandet av beslut om återkrav och måste bidra till ett effektivt genomförande av återkravspolitiken. Ett kraftfullt genomförande av återkravspolitiken, tillsammans med ett nära och proaktivt samarbete, avhjälper effektivt snedvridningar av konkurrensen på den inre marknaden och främjar dess fulla potential. |
| --- | --- |

65.

3.1   Kommissionens roll

| 66. | Kommissionen strävar i sina beslut om återkrav efter att identifiera mottagarna av det oförenliga stödet och beräkna det stöd som ska återkrävas (86). Detta möjliggör ett snabbare genomförande av besluten om återkrav och underlättar uppfyllandet av återkravsskyldigheten. Om detta inte är möjligt beskriver kommissionen i beslutet om återkrav den metod som medlemsstaten ska använda för att identifiera stödmottagarna och fastställa det stödbelopp som ska återkrävas (87). |
| --- | --- |

66.

| 67. | Enligt principen om lojalt samarbete bistår kommissionen den berörda medlemsstaten när det gäller att genomföra beslutet om återkrav, bland annat genom att






  — | dela med sig av exempel på kalkylblad som den berörda medlemsstaten kan använda för att lämna information om stödmottagare och stödbelopp (se punkterna 24 och 25), |
| --- | --- | --- |

67.

—

dela med sig av exempel på kalkylblad som den berörda medlemsstaten kan använda för att lämna information om stödmottagare och stödbelopp (se punkterna 24 och 25),

| — | bedöma begäranden om förlängning av tidsfristen för att verkställa ett beslut om återkrav (se avsnitt 4.1), |
| --- | --- |

—

bedöma begäranden om förlängning av tidsfristen för att verkställa ett beslut om återkrav (se avsnitt 4.1),

| — | anordna ett upptaktsmöte (se avsnitt 4.2), |
| --- | --- |

—

anordna ett upptaktsmöte (se avsnitt 4.2),

| — | tillhandahålla ett verktyg för att beräkna återkravsränta (se punkt 111), |
| --- | --- |

—

tillhandahålla ett verktyg för att beräkna återkravsränta (se punkt 111),

| — | ge exempel på depositionsavtal som är lämpliga för tillfälligt återkrav av stöd (se punkt 118), |
| --- | --- |

—

ge exempel på depositionsavtal som är lämpliga för tillfälligt återkrav av stöd (se punkt 118),

| — | underrätta den berörda medlemsstaten om att återkravsförfarandet preliminärt eller slutligt har avslutats (se avsnitt 4.9). |
| --- | --- |

—

underrätta den berörda medlemsstaten om att återkravsförfarandet preliminärt eller slutligt har avslutats (se avsnitt 4.9).

3.2   Medlemsstatens roll

| 68. | Medlemsstaterna har en mycket viktig roll när det gäller att göra politiken för återkrav effektiv. Särskilt genom att lämna korrekta och fullständiga uppgifter under det formella granskningsförfarandet enligt artikel 6 i procedurförordningen kan medlemsstaterna bidra till att de beslut om återkrav som antas är lättare att verkställa och till att förebygga eller minska risken för att återkravet inte sker omedelbart och effektivt. En medlemsstat kan särskilt åberopa särskilda omständigheter som den anser att kommissionen bör beakta när den fastställer tidsfristen för att uppfylla återkravsskyldigheten (se punkterna 71 och 72). |
| --- | --- |

68.

| 69. | Enligt artikel 16.1 i procedurförordningen ska den berörda medlemsstaten vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren. Beroende på den berörda medlemsstatens rättsordning kan flera myndigheter, antingen på lokal, regional eller nationell nivå, beröras av återkravsprocessen. Ett kommissionsbeslut som är riktat till en medlemsstat är bindande för alla organ i den staten, inklusive dess domstolar (88). |
| --- | --- |

69.

| 70. | I avsaknad av unionsbestämmelser på området ankommer det på varje medlemsstat att verkställa ett beslut om återkrav med tillämpning av de regler och förfaranden som föreskrivs i nationell rätt (89). Varje medlemsstat utser den enhet som ska vara ansvarig för verkställigheten av beslutet om återkrav, men vissa medlemsstater har anförtrott ett enda organ uppgiften att samordna och övervaka den nationella återkravsprocessen. Kommissionens erfarenhet är att ett enda samordningsorgan bidrar till att beslut om återkrav kan verkställas omedelbart och effektivt, genom att det kan samla in och sprida kunskap på nationell nivå och fungera som en stabil kanal för kommunikation med kommissionens avdelningar. |
| --- | --- |

70.

4.   GENOMFÖRANDE AV BESLUTET OM ÅTERKRAV

| 71. | Om kommissionen drar slutsatsen att stöd som redan beviljats är oförenligt med den inre marknaden och beslutar att det ska återkrävas, måste den berörda medlemsstaten upphäva stödet (90) och återkräva det, om relevant (91), inom den tidsfrist som fastställts av kommissionen (nedan kallad tidsfristen för återkrav). Att rikta återkrav efter tidsfristen för återkrav uppfyller inte kraven enligt unionsrätten och utgör en underlåtenhet att verkställa beslutet om återkrav (92). Under alla omständigheter förblir den berörda medlemsstaten skyldig att verkställa återkravet av det olagliga stödet och att bringa överträdelsen av unionsrätten att upphöra så snart som möjligt efter det att tidsfristen för återkrav har löpt ut. |
| --- | --- |

71.

| 72. | I sitt beslut om återkrav fastställer kommissionen två tidsfrister inom vilka den berörda medlemsstaten ska i) lämna exakta uppgifter om vilka åtgärder den planerar att vidta och redan har vidtagit för att verkställa beslutet om återkrav (i allmänhet inom två månader från delgivningen) och ii) uppfylla återkravsskyldigheten (i allmänhet inom fyra månader från delgivningen (93)). Särskilt åläggs medlemsstaten generellt att, inom den första tidsfristen, lämna fullständiga uppgifter om stödmottagarnas identitet (om dessa inte redan har identifierats i beslutet om återkrav), det belopp som ska återkrävas och det nationella förfarande som är tillämpligt för att uppfylla återkravsskyldigheten. |
| --- | --- |

72.

| 73. | Den berörda medlemsstaten får välja med vilket nationellt förfarande ett beslut om återkrav ska genomföras, förutsatt att det gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa beslutet om återkrav (94). Kommissionens erfarenhet är att påskyndade, specialiserade administrativa förfaranden kan vara mycket effektiva och ge medlemsstaterna möjlighet att vederbörligen uppfylla sina skyldigheter. Oberoende av vilket nationellt förfarande som väljs för att verkställa ett beslut om återkrav, är den behöriga myndigheten eller domstolen skyldig att säkerställa att unionsrätten ges full verkan (95). |
| --- | --- |

73.

4.1   Begäran om en förlängning av tidsfristen för att verkställa beslutet

| 74. | Om en medlemsstat möter svårigheter i att verkställa beslutet om återkrav inom tidsfristen för återkrav, har den en skyldighet att lägga fram dessa svårigheter för kommissionens bedömning, i tillräckligt god tid för att kommissionen ska kunna bedöma situationen, tillsammans med förslag till en lämplig lösning (96). Detta kan innefatta ett förslag om att tidsfristen för återkrav ska förlängas. |
| --- | --- |

74.

| 75. | I dessa fall måste kommissionen och den berörda medlemsstaten samarbeta lojalt för att övervinna svårigheterna, med fullt iakttagande av unionsrätten (97). På samma sätt måste den berörda medlemsstaten förse kommissionen med de uppgifter den behöver för att kunna kontrollera att de valda åtgärderna kommer att leda till ett korrekt genomförande av beslutet om återkrav (98). |
| --- | --- |

75.

| 76. | Kommissionens praxis är att bevilja en förlängning av tidsfristen för att verkställa beslutet endast under exceptionella omständigheter om medlemsstaten med avgörande bevisning visar att alla andra möjliga åtgärder som skulle kunna leda till ett genomförande av kommissionens beslut i rätt tid inte skulle vara effektiva. |
| --- | --- |

76.

| 77. | Begäranden om förlängning av tidsfristen för återkrav beviljas inte om förseningen med återkravet beror på de metoder som medlemsstaten har valt, i de fall snabbare alternativ fanns tillgängliga. |
| --- | --- |

77.

| 78. | Begäranden om att förlänga tidsfristen för återkrav som framställs när fristen har löpt ut kan inte beviljas retroaktivt (99) (se punkt 71). |
| --- | --- |

78.

4.2   Upptaktsmöte

| 79. | Kommissionen erbjuder vanligtvis för myndigheterna i den berörda medlemsstaten att hålla ett upptaktsmöte kort efter delgivningen av ett beslut om återkrav. Ett sådant möte bör hållas inom en månad och i vart fall före utgången av den första tidsfristen för att lämna uppgifter, som avses i punkt 74. |
| --- | --- |

79.

| 80. | Upptaktsmötet syftar till att underlätta och påskynda återkravsprocessen genom att etablera en öppen relation mellan kommissionen och den berörda medlemsstatens myndigheter som bygger på samarbete. Kommissionen förklarar också vilka verktyg den kan erbjuda medlemsstaten för att underlätta återkravet. |
| --- | --- |

80.

| 81. | Kommissionen strävar efter att under upptaktsmötet ge inledande återkoppling om den återkravsstrategi och de genomförandeåtgärder som den berörda medlemsstaten har planerat för att följa beslutet om återkrav. |
| --- | --- |

81.

| 82. | Det är inte obligatoriskt att delta i ett upptaktsmöte men kommissionen uppmuntrar starkt att medlemsstaterna utnyttjar denna möjlighet att få vägledning om de viktigaste aspekterna av återkrav och föregripa eventuella klargöranden de kan behöva. |
| --- | --- |

82.

4.3   Identifiering av de stödmottagare från vilka stödet ska återkrävas

| 83. | Olagligt stöd som funnits vara oförenligt med den inre marknaden ska återkrävas från de företag som i realiteten mottagit det (100). När stödmottagarna inte identifieras i beslutet om återkrav måste den berörda medlemsstaten titta på den enskilda situationen för varje berört företag (101). |
| --- | --- |

83.

| 84. | I enlighet med artikel 345 i EUF-fördraget är privata och offentliga företag föremål för samma regler om statligt stöd; det finns därför inga skillnader mellan dem i fråga om återkrav av olagligt stöd. |
| --- | --- |

84.

4.3.1   Identifiering av stödmottagare som tillhör en företagsgrupp

| 85. | Det är i allmänhet inte en komplicerad fråga att identifiera stödmottagaren. I vissa fall kan kommissionen dock behöva bedöma vilket företag inom en företagsgrupp som utgör en ekonomisk enhet som har dragit fördel av stödet. |
| --- | --- |

85.

| 86. | Om vissa transaktioner ägde rum inom en företagsgrupp kan kommissionen ändå begränsa räckvidden för återkrav till endast en stödmottagare inom gruppen. Kommissionen kan dock i sitt beslut om återkrav konstatera att företag som tillhör en grupp, även om de enligt nationell rätt kvalificeras som separata rättsliga enheter, utgör en ekonomisk enhet med avseende på tillämpningen av konkurrensrätten (102) och har dragit fördel av stödet. Kommissionen kan också konstatera att andra företag i en sådan grupp har dragit fördel av stödet. |
| --- | --- |

86.

| 87. | I de fall som avses i punkt 86 kan beslutet om återkrav innebära att den berörda medlemsstaten åläggs att återkräva stödet inte bara från det företag som direkt dragit fördel av det, utan även från hela den företagsgrupp som utgör en ekonomisk enhet eller från vissa av de rättsliga enheter som tillhör den (103) och som också dragit fördel av stödet. |
| --- | --- |

87.

| 88. | När den berörda medlemsstaten genomför ett sådant beslut om återkrav måste den visa för kommissionen att den har återkrävt stödet på ett korrekt sätt antingen från den direkta mottagaren eller från de andra företag som är föremål för återkravsskyldigheten. |
| --- | --- |

88.

4.3.2   Utvidgande av beslutet om återkrav; ekonomisk kontinuitet

| 89. | Om det under genomförandet av ett beslut om återkrav visar sig att stödet inte kan återkrävas från den ursprungliga mottagaren och stödet överförts till ett annat företag, bör medlemsstaten utvidga återkravet till att även gälla det företag som efter överföringen av verksamheten faktiskt åtnjuter fördelen och säkerställa att återkravsskyldigheten inte kringgås (104). |
| --- | --- |

89.

| 90. | Domstolen har gjort en åtskillnad mellan två sätt att överföra ett företags verksamhet, nämligen i) försäljning av alla eller delar av dess tillgångar, varefter verksamheten inte längre bedrivs av samma rättsliga enhet (”asset deal”), och ii) försäljning av dess aktier, varefter det företag som dragit fördel av stödet behåller sin ställning som juridisk person och fortsätter att bedriva sin verksamhet (”share deal”) (105). |
| --- | --- |

90.

4.3.2.1   Asset deal

| 91. | Om mottagaren av oförenligt stöd bildar ett nytt företag eller överför sina tillgångar till ett annat företag i syfte att fortsätta driva sin verksamhet, kan fortsättningen av denna verksamhet förlänga den snedvridning av konkurrensen som stödet gett upphov till. Det nybildade företaget eller köparen av tillgångarna kan följaktligen, om de åtnjuter en sådan fördel, bli skyldiga att återbetala det aktuella stödet. |
| --- | --- |

91.

| 92. | I ett scenario med en asset deal bedömer kommissionen förekomsten av ekonomisk kontinuitet mellan företag från fall till fall, med användning av en öppen uppsättning icke-kumulativa kriterier. Kommissionen kan särskilt beakta följande kriterier (106): i) omfattningen av överföringen (tillgångar (107) och skulder, huruvida de anställda och/eller ledningen behållits), ii) överlåtelsepriset (108), iii) identiteten hos säljarens och köparens aktieägare eller innehavare, iv) den tid då överföringen genomfördes (under den preliminära granskningen enligt artikel 4 i procedurförordningen eller den formella granskningen enligt artikel 6 i den förordningen, eller efter antagandet av beslutet om återkrav), och v) den ekonomiska logiken i transaktionen (109). |
| --- | --- |

92.

4.3.2.2   Share deal

| 93. | Försäljningen av aktier i ett företag som mottagit oförenligt stöd till en tredje part påverkar inte stödmottagarens skyldighet att återbetala sådant stöd (110). |
| --- | --- |

93.

| 94. | Om aktierna i det företag som beviljats ett olagligt statligt stöd säljs, men företaget behåller sin ställning som juridisk person och fortsätter att bedriva den verksamhet som subventionerats genom det statliga stödet, måste medlemsstaten återkräva stödet från detta företag (111). Det är detta företag som behåller en fördel gentemot dess konkurrenter. |
| --- | --- |

94.

4.3.2.3   Fusioner och andra omstruktureringar av företag

| 95. | Förutom asset deals och share deals kan en medlemsstat ha att fastställa från vilket företag stödet måste återkrävas efter en fusion eller annan form av omstrukturering av företag. I dessa fall måste den berörda medlemsstaten identifiera den rättsliga efterträdaren till den ursprungliga stödmottagaren och återkräva stödet från det överlevande företaget (112). |
| --- | --- |

95.

4.3.3   Stödmottagare av skatteåtgärder

| 96. | Vad gäller det särskilda fallet med ordningar som beviljar skattelättnader måste den berörda medlemsstaten identifiera de företag som har dragit nytta av den fördel som beviljats genom ordningen och återkräva stödet från dem. |
| --- | --- |

96.

| 97. | När en stödmottagare identifieras är det inte relevant huruvida det berörda företaget har tillämpat stödåtgärden korrekt i sin skattedeklaration eller i strid med tillämpliga nationella regler (113). Den relevanta frågan är om ett företag har åtnjutit den skattelättnad som befunnits utgöra statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden. Nationella förfaranden för att hantera felaktig tillämpning eller missbruk av nationella skatteregler kan inte äventyra ett omedelbart och effektivt återkrav av statligt stöd. |
| --- | --- |

97.

4.4   Beräkning av det belopp som ska återkrävas

| 98. | Om det belopp som ska återkrävas redan har beräknats i kommissionens beslut, är medlemsstaten skyldig att genomföra beslutet i den form det antogs av kommissionen. Om medlemsstaten bestrider beräkningen av stödbeloppet måste frågan hänskjutas till unionsdomstolarna. Av detta följer att medlemsstaten måste återkräva det stödbelopp som fastställs i beslutet om återkrav om inte och till dess att detta beslut har upphävts eller ogiltigförklarats av tribunalen eller domstolen. |
| --- | --- |

98.

| 99. | Om kommissionen inte har beräknat det exakta stödbelopp som ska återkrävas i beslutet om återkrav, måste den berörda medlemsstaten beräkna det stöd som ska återkrävas från var och en av stödmottagarna på grundval av den metod som anges i beslutet om återkrav (114). |
| --- | --- |

99.

| 100. | I princip ålägger kommissionen medlemsstaten att återkräva allt stöd, om inte stödet vid den tidpunkt det beviljades uppfyllde de tillämpliga kraven i i) en förordning genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i EUF-fördraget (en ”gruppundantagsförordning”), ii) en förordning som fastställer att visst offentligt stöd inte uppfyller samtliga kriterier i artikel 107.1 i EUF-fördraget och därför är undantaget från anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i EUF-fördraget (”förordning om stöd av mindre betydelse”), eller iii) ett annat, tidigare beslut av kommissionen (115). |
| --- | --- |

100.

| 101. | Kommissionen kan godta en retroaktiv tillämpning av regeln om stöd av mindre betydelse på en stödmottagare, på följande villkor:






  — | Hela stödbeloppet måste ligga under taket för stöd av mindre betydelse (116); i detta hänseende är det inte godtagbart att använda genomsnittliga belopp per mottagare eftersom detta inte säkerställer att inget företag dragit nytta av ett totalt stödbelopp som överskred det taket (117), |
| --- | --- | --- |

101.

—

Hela stödbeloppet måste ligga under taket för stöd av mindre betydelse (116); i detta hänseende är det inte godtagbart att använda genomsnittliga belopp per mottagare eftersom detta inte säkerställer att inget företag dragit nytta av ett totalt stödbelopp som överskred det taket (117),

| — | när en medlemsstat retroaktivt kontrollerar det belopp av stöd av mindre betydelse som beviljats under en period av tre beskattningsår måste den beakta varje period av tre beskattningsår som innefattar den dag då det stöd som påstås ska uteslutas från återkrav beviljades (118), och |
| --- | --- |

—

när en medlemsstat retroaktivt kontrollerar det belopp av stöd av mindre betydelse som beviljats under en period av tre beskattningsår måste den beakta varje period av tre beskattningsår som innefattar den dag då det stöd som påstås ska uteslutas från återkrav beviljades (118), och

| — | samtliga villkor i den tillämpliga förordningen, som kan tillämpas retroaktivt, måste vara uppfyllda (119). |
| --- | --- |

—

samtliga villkor i den tillämpliga förordningen, som kan tillämpas retroaktivt, måste vara uppfyllda (119).

| 102. | Vid beräkningen av det belopp som ska återkrävas kan en medlemsstat också beakta huruvida stödmottagaren har betalat skatt på det mottagna stödet. Om så är fallet (dvs. om bruttostödet inte motsvarar nettostödet), får medlemsstaten, i enlighet med sina nationella skatteregler, beakta den tidigare skatteinbetalningen genom att endast återkräva det nettobelopp som stödmottagaren mottagit. |
| --- | --- |

102.

| 103. | Om däremot en mottagare av olagligt och oförenligt stöd inte har betalat skatt på det mottagna stödet (dvs. om bruttostödet motsvarar nettostödet), måste stödmottagaren betala tillbaka det bruttostödbelopp som mottagits. |
| --- | --- |

103.

| 104. | I vart fall måste den berörda medlemsstaten se till att stödmottagaren inte kan åtnjuta ytterligare skattelättnader genom att hävda att återbetalningen har minskat dennes beskattningsbara inkomst. |
| --- | --- |

104.

4.4.1   Skatteåtgärder

| 105. | I samband med statligt stöd som beviljas genom en skattelättnad ”utgör en återgång till den situation som tidigare rådde en återgång till den situation som hade uppkommit om åtgärderna hade vidtagits utan att en skattesänkning hade beviljats” (120). |
| --- | --- |

105.

| 106. | Den berörda medlemsstaten måste därför beräkna det korrekta skattebelopp som ett företag skulle ha betalat utan den olagliga stödåtgärden. Denna beräkning kan endast baseras på tidigare val som verkligen har gjorts, utan beaktande av alternativa, hypotetiska val som kunde ha stått till buds (121). Endast automatiska avdrag som föreskrivs i nationell och internationell rätt, i förekommande fall, eller i beslutet om återkrav kan beaktas. |
| --- | --- |

106.

| 107. | Om till exempel en medlemsstat verkställer ett beslut om återkrav genom att öka stödmottagarens beskattningsunderlag, skulle andra skattelättnader som redan fanns tillgängliga vid den tid då den ursprungliga skatten skulle betalas i princip kunna tillämpas (122). |
| --- | --- |

107.

| 108. | På grundval av den tystnadsplikt som fastställs i artikel 339 i EUF-fördraget och i artikel 30 i procedurförordningen är det förhållandet att skattedokument är konfidentiella inte en giltig motivering för att inte lämna in de begärda bevisen i detta sammanhang. |
| --- | --- |

108.

| 109. | I enlighet med nationell rätt kan skattemyndigheterna i den berörda medlemsstaten behöva utföra interna skatterevisioner före det faktiska återkravet för att driva in skattebelopp (inbegripet statligt stöd som beviljats i form av skattelättnader). Sådana skatterevisioner är godtagbara under förutsättning att i) de leder till återkrav inom tidsfristen och ii) den metod för beräkning av det stöd som ska återkrävas som anges i beslutet om återkrav följs. |
| --- | --- |

109.

4.4.2   Beräkning av återkravsränta

| 110. | Enligt artikel 16.2 i procedurförordningen ska det stöd som ska återkrävas enligt ett beslut om återkrav innefatta ränta från det datum då det olagliga stödet stod till stödmottagarens förfogande till det datum då det har återbetalats (123). Enligt genomförandeförordningen måste räntan kapitaliseras (124). |
| --- | --- |

110.

| 111. | Det är den berörda medlemsstatens uppgift att beräkna det exakta räntebelopp som ska återkrävas. För att underlätta denna uppgift har kommissionen ställt ett verktyg till medlemsstaternas förfogande för att beräkna ränta i enlighet med de regler som fastställs i genomförandeförordningen (125). |
| --- | --- |

111.

4.5   Delgivning av beslut om återkrav

| 112. | Den medlemsstat som ett beslut om återkrav är riktat till måste ålägga stödmottagaren att betala tillbaka det stöd som är oförenligt med den inre marknaden inom den tidsfrist som anges i beslutet. En omedelbar delgivning av beslutet om återkrav, som ålägger återbetalning av det statliga stödet inom tidsfristen för återkrav, är av avgörande betydelse för att garantera att kraven i artikel 16.3 i procedurförordningen uppfylls (se punkt 19). |
| --- | --- |

112.

| 113. | Ett beslut om återkrav kan ha olika karaktär och inslag beroende på, bland annat, beviljande myndighet, hur det oförenliga stödet beviljades och stödets belopp. Utan att det påverkar det relevanta nationella rättssystemets särdrag, är det kommissionens erfarenhet att standardiserade formulär och förfaranden för delgivning av beslut om återkrav kan bidra till att beslut om återkrav verkställs i tid och effektivt. |
| --- | --- |

113.

| 114. | Hänvisningen till nationell rätt innebär också att i princip alla regler och förfaranden i den berörda medlemsstatens rättsordning ska tillämpas, oavsett ursprung. För stödmottagare som inte har säte eller ett fast driftställe på den berörda medlemsstatens territorium kan därför delgivningen av beslut om återkrav regleras av de regler och förfaranden som fastställs i internationella avtal eller internationell privaträtt som är tillämpliga i den medlemsstaten. |
| --- | --- |

114.

| 115. | I enlighet med principen om lojalt samarbete måste medlemsstaterna varna kommissionen snarast möjligt om de räknar med svårigheter med att delge ett beslut om återkrav. |
| --- | --- |

115.

4.6   Tillfälligt genomförande av återkrav

| 116. | Om ett beslut om återkrav fortfarande är föremål för rättstvist, kan en medlemsstat godta tillfällig återbetalning av det stöd som ska återkrävas. |
| --- | --- |

116.

| 117. | Den berörda medlemsstaten kan överväga tillfälligt återkrav i den mån det är lämpligt för att säkerställa att den snedvridning av konkurrensen som uppstått genom det oförenliga stödet avlägsnas fullständigt, om än tillfälligt. För detta ändamål måste den berörda medlemsstaten se till att stödmottagaren inte längre åtnjuter den fördel som det olagliga och oförenliga stödet ger. Den berörda medlemsstaten bör motivera behovet av de tillfälliga åtgärderna för kommissionen och ge in en uttömmande beskrivning av de planerade tillfälliga åtgärderna. |
| --- | --- |

117.

| 118. | Tillfälligt genomförande av beslutet av återkrav kan uppnås exempelvis genom att stödmottagaren deponerar hela återkravsbeloppet på ett spärrkonto (126). Kommissionen kan ge exempel på lämpliga depositionsavtal. En medlemsstat kan också ge in ett särskilt spärrkontoavtal till kommissionen som uppfyller villkoren i punkt 117. |
| --- | --- |

118.

| 119. | Däremot är ställande av garantier för framtida betalning av återkravsbeloppet inte en lämplig tillfällig åtgärd, eftersom stödmottagaren under tiden fortfarande förfogar över stödet. |
| --- | --- |

119.

| 120. | Alternativt kan, om detta föreskrivs i nationell rätt, en stödmottagare välja att betala tillbaka stödbeloppet och återkravsräntan till medlemsstaten enligt en särskild klausul enligt vilken stödet återgår till mottagaren om den slutliga utgången av den pågående tvisten är till fördel för denne. |
| --- | --- |

120.

| 121. | Andra metoder för tillfälligt genomförande kan också användas i exceptionella fall, så länge de ovan beskrivna principerna respekteras. Om ett slutligt återkrav inte kan ske omedelbart bör medlemsstaterna använda befintliga bestämmelser i deras rättsordning som ger deras myndigheter möjlighet att förordna om interimistisk betalning av stödet (127), även om en sådan bestämmelse inte är utformad för det specifika ändamålet att återkräva statligt stöd (128). |
| --- | --- |

121.

4.7   Alternativa metoder för återkrav

| 122. | När en medlemsstat återkräver stöd på annat sätt än genom betalning i pengar ska medlemsstaten förse kommissionen med de uppgifter som den behöver för att kunna kontrollera att de valda åtgärderna utgör ett lämpligt verkställande av beslutet i fråga (129). Kommissionen godtar alternativa metoder för återkrav endast om i) de kan leda till ett återställande av de marknadsvillkor som snedvridits genom det olagliga stödet, ii) det är möjligt för kommissionen och andra berörda att fastställa att det rör sig om en sådan åtgärd (130), och iii) medlemsstaten visar att de leder till en motsvarande effekt som en betalning i pengar. |
| --- | --- |

122.

| 123. | Kommissionen får regelbundet begäranden om att godta återkrav genom alternativa metoder, såsom återbetalning in natura eller avräkning av fordringar på statligt stöd mot befintliga krediter som stödmottagaren innehar mot den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

123.

| 124. | Kommissionen kan godta återbetalning in natura endast i undantagsfall, om villkoren i punkt 122 är uppfyllda och om den berörda medlemsstaten agerar enligt följande grundläggande principer.






  — | Tillgångarnas värde måste vara fastställt på ett objektivt sätt så att kommissionen kan avgöra att värdet motsvarar återkravsbeloppet jämte tillämplig återkravsränta. |
| --- | --- | --- |

124.

—

Tillgångarnas värde måste vara fastställt på ett objektivt sätt så att kommissionen kan avgöra att värdet motsvarar återkravsbeloppet jämte tillämplig återkravsränta.

| — | Återbetalning in natura måste vara tillåtet enligt nationell rätt. Medlemsstaten måste underrätta kommissionen om de relevanta nationella bestämmelser som föreskriver om återbetalning in natura. |
| --- | --- |

—

Återbetalning in natura måste vara tillåtet enligt nationell rätt. Medlemsstaten måste underrätta kommissionen om de relevanta nationella bestämmelser som föreskriver om återbetalning in natura.

| — | Det måste undvikas att ekonomisk verksamhet bedrivs med användning av stödmottagarens tillgångar under en viss tidsperiod efter beslutet (till exempel åtminstone till dess att dessa tillgångar har avskrivits fullt ut i enlighet med standardiserade redovisningsregler). I denna fråga hänvisas till de kriterier för bedömning av förekomsten av ekonomisk kontinuitet som anges i punkt 92. |
| --- | --- |

—

Det måste undvikas att ekonomisk verksamhet bedrivs med användning av stödmottagarens tillgångar under en viss tidsperiod efter beslutet (till exempel åtminstone till dess att dessa tillgångar har avskrivits fullt ut i enlighet med standardiserade redovisningsregler). I denna fråga hänvisas till de kriterier för bedömning av förekomsten av ekonomisk kontinuitet som anges i punkt 92.

| 125. | Kommissionen kan godta avräkning av fordringar endast i undantagsfall, om den berörda medlemsstaten agerar enligt följande grundläggande principer.






  — | Möjligheten att avräkna fordringar föreskrivs i nationell rätt (131), |
| --- | --- | --- |

125.

—

Möjligheten att avräkna fordringar föreskrivs i nationell rätt (131),

| — | de fordringar som avräknas är säkra, likvida och förfallna till betalning, och |
| --- | --- |

—

de fordringar som avräknas är säkra, likvida och förfallna till betalning, och

| — | de åtgärder som vidtas är fullständigt öppna för insyn så att kommissionen kan förvissa sig om att de är lämpade för syftet att undanröja den snedvridning av konkurrensen som orsakats av stödet. |
| --- | --- |

—

de åtgärder som vidtas är fullständigt öppna för insyn så att kommissionen kan förvissa sig om att de är lämpade för syftet att undanröja den snedvridning av konkurrensen som orsakats av stödet.

| 126. | Uppskov med återbetalningen eller betalningar i delbetalningar efter tidsfristen för återkrav skulle innebära att återkravsskyldigheten inte uppfylls utan dröjsmål och är därför inte tillåtet, även om det skulle maximera den berörda medlemsstatens vinst (se punkt 54). |
| --- | --- |

126.

4.8   Insolvensförfaranden

| 127. | En stödmottagare som inte kan betala tillbaka stödet och den upplupna återkravsräntan överlever i princip på marknaden endast på grund av det stöd denne mottagit. För att retroaktivt återupprätta situationen på den inre marknaden genom att avlägsna stödet, måste den stödmottagaren därför lämna den inre marknaden. Om stödmottagaren lämnar marknaden men en del av eller hela fördelen överförs till en rättslig och ekonomisk efterträdare, bör återkravsskyldigheten utvidgas till att även gälla den senare (se avsnitt 4.3.2). |
| --- | --- |

127.

| 128. | Det enda medlemsstaten kan göra för att återkräva stödet från en insolvent mottagare är att beslagta stödmottagarens tillgångar och se till att den likvideras, om den inte kan betala tillbaka stödet, eller vidta andra åtgärder för att driva in stödet, enligt vad som föreskrivs i nationell rätt (132). Det kan i detta hänseende i princip inte betraktas som en oproportionerlig åtgärd i förhållande till målen för EUF-fördragets bestämmelser att återkräva stödet i form av förfaranden som syftar till att avveckla stödmottagaren (133). Den berörda medlemsstaten måste därför driva sådana förfaranden i sin egenskap av borgenär eller aktieägare, när den har den sistnämnda ställningen (134). |
| --- | --- |

128.

| 129. | Från den tidpunkt då stödmottagaren är föremål för insolvensförfaranden kan återställandet av den tidigare situationen och undanröjandet av den konkurrenssnedvridning som följer av stödet ske genom att fordran på återbetalning av stödet i fråga tas upp bland skulderna i bouppteckningen (135) inom tidsfristen för återkrav. I så fall måste upptagandet av fordran följas av i) att hela stödbeloppet återbetalas eller, om detta inte kan uppnås, ii) att det stödmottagande företaget likvideras och dess verksamhet definitivt upphör (136). |
| --- | --- |

129.

| 130. | Vad gäller det första villkoret i punkt 129 måste den berörda medlemsstaten ta upp det belopp som ska återkrävas, dvs. det oförenliga stödet jämte upplupen återkravsränta till dess att full återbetalning sker eller till ett tidigare datum om ränta enligt nationell rätt slutar att löpa för alla borgenärer detta tidigare datum (till exempel det datum då insolvensförfarandena inleds). Eftersom återkravsränta medför att den finansiella fördel som kommit av att stödet disponerats förloras (se punkt 16) och dess återkrav därmed tjänar samma syfte som återkravet av kapitalbeloppet för stödet, måste medlemsstaten ta upp kapitalbeloppet för stödet och återkravsräntan med samma rangordning. |
| --- | --- |

130.

| 131. | Vad avser det andra villkoret i punkt 129 har vissa medlemsstater förfaranden som syftar till att omstrukturera eller tillfälligt fortsätta hela eller delar av insolventa företags verksamhet. Sådana förfaranden ska dock inte tillämpas i den mån de hindrar att stödmottagaren likvideras och dess verksamhet definitivt upphör om hela stödbeloppet inte återbetalas i tid (137). |
| --- | --- |

131.

| 132. | Om således en plan för stödmottagarens fortsatta verksamhet föreslås för borgenärskommittén, kan myndigheterna i den berörda medlemsstaten stödja planen endast om den garanterar att hela stödbeloppet återbetalas inom tidsfristen för återkrav. En medlemsstat får inte avstå från någon del av sitt återkrav om stödmottagaren fortsätter sin verksamhet efter tidsfristen för återkrav. |
| --- | --- |

132.

| 133. | Det kan finnas fall där en stödmottagares aktieägare beslutar att frivilligt likvidera stödmottagaren utanför ett förfarande som administreras eller övervakas av en domstol. Oavsett vilket förfarande som väljs gäller de principer som anges i detta avsnitt. |
| --- | --- |

133.

| 134. | Alla organ i den berörda medlemsstaten, inbegripet dess domstolar, ska avstå från att tillämpa alla bestämmelser inom ramen för nationella insolvensförfaranden eller nationella regler om frivillig likvidation som, genom att fortsatt hålla det stöd som ska återkrävas till mottagarens förfogande, inte säkerställer en omedelbar och effektiv verkställighet av ett kommissionsbeslut om återkrav. På samma sätt anser kommissionen att medlemsstaten måste överklaga varje beslut som antas av dess nationella domstolar i strid med unionsrätten (138). |
| --- | --- |

134.

| 135. | Med avseende på uppfyllandet av återkravsskyldigheten har en stödmottagare likviderats när dess verksamhet har upphört och dess tillgångar har sålts på marknadsvillkor (139). Även om nationella regler gäller, måste försäljningen ske genom ett öppet, transparent och icke-diskriminerande förfarande (140). Tillgångarna bör värderas av en oberoende expert. Enligt kommissionens erfarenhet uppfylls dessa krav generellt vid konkursförfaranden som övervakas av en domstol. För att förhindra att köparen av tillgångarna blir skyldig att betala tillbaka stödet måste medlemsstaten se till att det inte finns någon ekonomisk kontinuitet (se avsnitt 4.3.2). |
| --- | --- |

135.

4.9   Preliminärt och slutligt avslutande av återkravsförfaranden

| 136. | Under senare år har kommissionen utvecklat en intern praxis att ”preliminärt avsluta” återkravsförfaranden. Detta gäller situationer där ett beslut om återkrav har genomförts tillfälligt av en medlemsstat men inte kan betraktas som slutligt verkställt på grund av i) en pågående tvist på unionsnivå eller nationell nivå, ii) pågående nationella administrativa förfaranden som fortfarande kan påverka uppfyllandet av återkravsskyldigheten, eller iii) ännu inte avslutade insolvensförfaranden i vilka fordringar på statligt stöd vederbörligen tagits upp med lämplig rangordning. |
| --- | --- |

136.

| 137. | Enligt principen om lojalt samarbete strävar kommissionen efter att underrätta den berörda medlemsstaten när den preliminärt avslutar ett återkravsförfarande. |
| --- | --- |

137.

| 138. | Efter det att ett återkravsförfarande har avslutats preliminärt måste den berörda medlemsstaten hålla kommissionen uppdaterad och fortsätta att lämna uppgifter och bevis på begäran och åtminstone en gång om året till dess att kommissionen konstaterar att den berörda medlemsstaten slutligt har verkställt beslutet om återkrav. |
| --- | --- |

138.

| 139. | Kommissionen fortsätter också att underrätta den berörda medlemsstaten om sin bedömning av läget i förfarandet. Genom en skrivelse från sina avdelningar underrättar den också medlemsstaten när återkravsförfarandet avslutas slutligt. I det skedet avförs återkravsförfarandet också från förteckningen över ärenden om statligt stöd med pågående återkravsförfaranden, som offentliggörs på webbplatsen för Europeiska kommissionens generaldirektorat för konkurrens (141). |
| --- | --- |

139.

| 140. | Varken det preliminära eller det slutliga avslutandet av ett återkravsförfarande hindrar att kommissionen på nytt närmare granskar frågan eller återupptar förfarandet. Detta kan ske om nya sakförhållanden ändrar den situation som ledde till att kommissionen avslutade ärendet. |
| --- | --- |

140.

5.   TVISTER VID NATIONELLA DOMSTOLAR

| 141. | Genomförandet av beslut om återkrav kan ge upphov till tvister vid nationella domstolar (142). Enligt kommissionens erfarenhet tenderar förfaranden vid administrativa domstolar, när sådana finns tillgängliga, att garantera en snabbare verkställighet av beslut om återkrav än förfaranden vid allmänna domstolar. |
| --- | --- |

141.

| 142. | Två huvudkategorier av tvister i samband med återkrav kan urskiljas: i) talan som väcks av den myndighet som genomför återkravet och ansöker om ett domstolsbeslut för att tvinga en motvillig stödmottagare att återbetala stödet, och ii) talan som väcks av stödmottagare som bestrider beslutet om återkrav, inbegripet individuella åtgärder för att säkerställa återkrav. |
| --- | --- |

142.

| 143. | Det finns en risk för att verkställigheten av ett beslut om återkrav försenas om de nationella åtgärder som vidtas för att genomföra beslutet överklagas till domstol (143). |
| --- | --- |

143.

| 144. | Om stödmottagaren begär interimistiska åtgärder i fråga om de nationella åtgärder som antagits för att genomföra beslutet om återkrav genom att hävda att det beslutet är olagligt, ska den nationella domstolen bedöma om det aktuella ärendet uppfyller de förutsättningar som domstolen fastställt i målen Zuckerfabrik (144) och Atlanta (145). Enligt denna rättspraxis har en nationell domstol rätt att bevilja interimistiska åtgärder endast om följande kumulativa förutsättningar är uppfyllda (146):






  (i) | Den nationella domstolen ska hysa allvarliga tvivel om unionsrättsaktens giltighet och ska, för det fall domstolen inte redan handlägger frågan om den ifrågasatta rättsaktens giltighet, själv hänskjuta frågan till domstolen (147). |
| --- | --- | --- |

144.

(i)

Den nationella domstolen ska hysa allvarliga tvivel om unionsrättsaktens giltighet och ska, för det fall domstolen inte redan handlägger frågan om den ifrågasatta rättsaktens giltighet, själv hänskjuta frågan till domstolen (147).

| (ii) | Det ska vara brådskande i den meningen att de interimistiska åtgärderna ska vara nödvändiga för att undvika att den part som yrkar dem lider allvarlig och irreparabel skada. |
| --- | --- |

(ii)

Det ska vara brådskande i den meningen att de interimistiska åtgärderna ska vara nödvändiga för att undvika att den part som yrkar dem lider allvarlig och irreparabel skada.

| (iii) | Den nationella domstolen ska ta vederbörlig hänsyn till unionens intressen. |
| --- | --- |

(iii)

Den nationella domstolen ska ta vederbörlig hänsyn till unionens intressen.

| (iv) | Den nationella domstolen ska vid bedömningen av dessa förutsättningar beakta domstolens eller tribunalens avgöranden i fråga om unionsrättsaktens lagenlighet eller ett beslut om interimistiska åtgärder som rör beviljande av liknande interimistiska åtgärder på unionsnivå. |
| --- | --- |

(iv)

Den nationella domstolen ska vid bedömningen av dessa förutsättningar beakta domstolens eller tribunalens avgöranden i fråga om unionsrättsaktens lagenlighet eller ett beslut om interimistiska åtgärder som rör beviljande av liknande interimistiska åtgärder på unionsnivå.

| 145. | Om förutsättningarna i punkt 144 inte är uppfyllda kan den berörda medlemsstaten inte åberopa interimistiska åtgärder som beviljats av nationella domstolar som skäl för sin underlåtenhet att genomföra beslutet (148). I detta sammanhang ankommer det på medlemsstaten att bevisa att samtliga förutsättningar är uppfyllda (149). |
| --- | --- |

145.

6.   FÖLJDER AV ATT INTE GENOMFÖRA ETT BESLUT AV KOMMISSIONEN OM ÅTERKRAV

| 146. | Om den berörda medlemsstaten inte har följt ett beslut om återkrav och inte har kunnat visa att det föreligger en absolut omöjlighet kan kommissionen inleda ett överträdelseförfarande. Kommissionen kan dessutom förena betalningen av nytt förenligt stöd till den eller de berörda stödmottagarna med villkor om att det tidigare stöd som funnits vara olagligt och oförenligt återkrävs. |
| --- | --- |

146.

6.1   Överträdelseförfaranden

| 147. | Överträdelser av EUF-fördragets bestämmelser om statligt stöd påverkar handeln och skadar direkt intressena för andra aktörer på de berörda marknaderna, vilka inte drar nytta av samma typ av stöd. |
| --- | --- |

147.

6.1.1   Talan enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget

| 148. | Med hänsyn till betydelsen av reglerna om statligt stöd för att skydda konkurrensen och för en effektivt fungerande inre marknad, föreskrivs i artikel 108.2 i EUF-fördraget att om den berörda medlemsstaten inte rättar sig efter beslutet om återkrav inom den föreskrivna tidsfristen, får kommissionen hänskjuta ärendet direkt till domstolen. Till skillnad från artikel 258 i EUF-fördraget föreskrivs i artikel 108.2 i EUF-fördraget inte något administrativt förfarande (150). |
| --- | --- |

148.

| 149. | För att kunna hänskjuta ärendet till domstolen enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget måste kommissionen först fastställa vilken skyldighet som ålagts medlemsstaten genom beslutet om återkrav som inte har uppfyllts. Generellt innehåller beslutet om återkrav två olika typer av skyldigheter: i) att underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits eller som ska vidtas för att genomföra beslutet och att hålla kommissionen underrättad om läget i ärendet efter tidsfristen för återkrav, och ii) att uppfylla skyldigheten att återkräva det statliga stödet inom tidsfristen för återkrav. |
| --- | --- |

149.

| 150. | Följaktligen kan ett åsidosättande av någondera av dessa skyldigheter, liksom av någon annan skyldighet som fastställs i beslutet om återkrav, leda till en talan enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget. Överträdelsen fastställs om den relevanta skyldigheten inte hade uppfyllts vid utgången av tidsfristen för återkrav, men medlemsstaten förblir också skyldig att verkställa återkravet av det olagliga stödet efter det att tidsfristen för återkrav har löpt ut. |
| --- | --- |

150.

| 151. | Återkravsskyldigheten är en skyldighet att nå resultat. För att undanröja den snedvridning av konkurrensen som har uppstått genom stödet måste medlemsstaterna se till att faktiskt återfå hela återkravsbeloppet (151). |
| --- | --- |

151.

| 152. | Kommissionen överväger systematiskt att väcka talan vid domstolen om återkrav inte uppnås, oberoende av skälen för underlåtenheten (152) och oavsett vilken myndighet eller vilket organ i medlemsstaten som har det interna ansvaret för underlåtenheten att följa återkravsskyldigheten (153). |
| --- | --- |

152.

| 153. | Kommissionen beslutar om att väcka talan vid domstolen efter eget gottfinnande. Ett sådant beslut fattas från fall till fall på objektiva grunder och mot bakgrund av medlemsstatens engagemang och de åtgärder som redan vidtagits för att genomföra beslutet (154). Kommissionen kan också beakta huruvida stödet har återbetalats delvis och i så fall till vilken procentandel. |
| --- | --- |

153.

6.1.2   Talan enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget

| 154. | Enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget får kommissionen, om den anser att medlemsstaten inte har uppfyllt de skyldigheter som fastställs i en dom i enlighet med artikel 108.2 i EUF-fördraget, efter att ha gett staten tillfälle att framföra sina synpunkter, väcka talan vid Europeiska unionens domstol. |
| --- | --- |

154.

| 155. | Referensdatumet för att bedöma om fördragsbrott föreligger med avseende på artikel 260.2 i EUF-fördraget är den tidsfrist som anges i den formella underrättelse som utfärdats i enlighet med artikel 260.2 första stycket i EUF-fördraget (155). |
| --- | --- |

155.

| 156. | Det förfarande som föreskrivs i artikel 260.2 i EUF-fördraget syftar till att förmå en felande medlemsstat att följa en tidigare dom om fördragsbrott och därigenom säkerställa en effektiv tillämpning av unionsrätten. Båda de sanktioner som föreskrivs i den bestämmelsen, det vill säga ett standardbelopp och ett vite, är avsedda att uppnå detta syfte. |
| --- | --- |

156.

| 157. | Sanktionerna beslutas av domstolen på grundval av ett förslag från kommissionen (som inte är bindande för domstolen). Detta förslag till sanktioner inom ramen för en talan enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget följer de kriterier som anges i ett meddelande från kommissionen (156), som uppdateras regelbundet. Enligt detta meddelande måste tre grundläggande kriterier beaktas när ekonomiska sanktioner föreläggs en medlemsstat: i) överträdelsens svårighetsgrad, ii) överträdelsens varaktighet, och iii) behovet av en avskräckande sanktion för att undvika upprepning. Kommissionen anser att överträdelsen av återkravsskyldigheten alltid är en allvarlig överträdelse (157). |
| --- | --- |

157.

| 158. | Kommissionen överväger systematiskt att väcka talan vid domstolen enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget i ärenden där den berörda medlemsstaten har underlåtit att följa en dom i enlighet med artikel 108.2 i EUF-fördraget (158). |
| --- | --- |

158.

6.2   Rättspraxis från Deggendorf-målet

| 159. | I sin dom i målet Deggendorf konstaterade domstolen att kommissionen får förklara stöd till ett företag förenligt med den inre marknaden på villkor att det företaget återbetalar tidigare olagligt stöd, med hänsyn till den kumulerade verkan av stöden i fråga (159). |
| --- | --- |

159.

| 160. | När fysiska eller juridiska personer som i rättsligt hänseende är separata utgör en ekonomisk enhet, ska de behandlas som ett enda företag med avseende på tillämpningen av unionens konkurrensregler. I sådana fall måste kommissionen, för att bedöma den kumulativa verkan av tidigare stöd och planerat nytt stöd, ta hänsyn till den grupp som stödmottagaren tillhör (160). |
| --- | --- |

160.

7.   SLUTBESTÄMMELSER

| 161. | Detta tillkännagivande ersätter 2007 års tillkännagivande om återkrav. |
| --- | --- |

161.

| 162. | Kommissionen kan se över detta tillkännagivande på grundval av kommande viktig utveckling av sin praxis på området för återkrav av statligt stöd eller i fall av relevanta ändringar av de tillämpliga unionsreglerna eller rättspraxis. |
| --- | --- |

162.

| 163. | Medlemsstaternas myndigheter kan kontakta kommissionens enda kontaktpunkt vid frågor om återkrav av statligt stöd: comp-recovery-state-aid@ec.europa.eu. |
| --- | --- |

163.

---

(1)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Modernisering av det statliga stödet i EU, COM(2012) 209 final.

(2)  Kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 av den 17 juni 2014 genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget, EUT L 187, 26.6.2014, s. 1.

(3)  Se http://ec.europa.eu/competition/state_aid/scoreboard/index_en.html

(4)  Se domstolens dom av den 12 juli 1973, kommissionen/Tyskland (”Kohlegesetz”), C-70/72, ECLI:EU:C:1973:87, punkt 13.

(5)  Meddelande från kommissionen, EGT C 318, 24.11.1983, s. 3. [ej tillgängligt i svensk översättning]

(6)  EUT C 202, 7.6.2016, s. 47.

(7)  Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget, EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(8)  Rådets förordning (EU) 2015/1589 av den 13 juli 2015 om tillämpningsföreskrifter för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (kodifiering), EUT L 248, 24.9.2015, s. 9.

(9)  Kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget, EUT L 140, 30.4.2004, s. 1.

(10)  EUT C 272, 15.11.2007, s. 4.

(11)  Se domstolens dom av den 21 november 1991, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires m.fl./Frankrike (”Saumon”), C-354/90, ECLI:EU:C:1991:440, punkt 14, och domstolens dom av den 15 december 2005, Unicredito Italiano, C-148/04, ECLI:EU:C:2005:774, punkt 42.

(12)  Se domstolens dom av den 8 december 2011, Residex Capital IV, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, punkt 27.

(13)  Se artikel 1 c i rådets förordning (EU) 2015/1589 av den 13 juli 2015 om tillämpningsföreskrifter för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (kodifiering), EUT L 248, 24.9.2015, s. 9.

(14)  Enligt artiklarna 109 och 108.4 i EUF-fördraget får kategorier av statligt stöd undantas från skyldigheten att anmäla det till kommissionen, enligt de så kallade ”undantagsförordningarna”. Stöd som beviljas enligt en undantagsförordning utan att uppfylla de villkor för undantag från anmälningsskyldigheten som fastställs i denna är också olagligt. Se domstolens dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, punkterna 84–87. Artikel 108.2 i EUF-fördraget föreskriver också om det exceptionella och specifika fall där rådet kan besluta att stöd ska anses vara förenligt med den inre marknaden. Se domstolens dom av den 4 december 2013, kommissionen/rådet, C-117/10, ECLI:EU:C:2013:786, punkt 51.

(15)  Se domstolens dom av den 21 november 1991, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires m.fl./Frankrike (”Saumon”), C-354/90, ECLI:EU:C:1991:440, punkt 11, och domstolens dom av den 21 november 2013, Deutsche Lufthansa, C-284/12, ECLI:EU:C:2013:755, punkt 29.

(16)  Se i detta avseende domstolens dom av den 11 juli 1996, SFEI m.fl., C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, punkterna 68–71. Se även domstolens dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, punkterna 92–94. För ytterligare information om nationella domstolars roll i tillämpningen av reglerna om statligt stöd, se kommissionens tillkännagivande om nationella domstolars tillämpning av reglerna om statligt stöd, EUT C 85, 9.4.2009, s. 1, eller varje rättsakt som ändrar eller ersätter det.

(17)  Domstolen har klargjort att kommissionen inte kan begära återkrav av olagligt stöd utan att först pröva stödets förenlighet med den inre marknaden enligt det förfarande som anges i artikel 108.2 i EUF-fördraget. Se i detta avseende domstolens dom av den 14 februari 1990, Frankrike/kommissionen (”Boussac”), C-301/87, ECLI:EU:C:1990:67, punkterna 9 och 10–22. Detta utesluter inte möjligheten för kommissionen att i särskilda fall utfärda ett föreläggande om att återkräva ett stöd, se punkt 27.

(18)  Se domstolens dom av den 11 december 1973, Lorenz GmbH/Förbundsrepubliken Tyskland m.fl., C-120/73, ECLI:EU:C:1973:152, punkterna 3 och 4.

(19)  Se domstolens dom av den 11 december 2012, kommissionen/Spanien (”Magefesa II”), C-610/10, ECLI:EU:C:2012:781, punkt 105.

(20)  Se domstolens dom av den 4 april 1995, kommissionen/Italien (”Alfa Romeo”), C-348/93, ECLI:EU:C:1995:95, punkt 27.

(21)  Se förstainstansrättens dom av den 8 juni 1995, Siemens/kommissionen, T-459/93, ECLI:EU:T:1995:100, punkterna 97–101.

(22)  EUT C 202, 7.6.2016, s. 13.

(23)  Se domstolens dom av den 11 september 2014, kommissionen/Tyskland (”Biria-koncernen”), C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, punkterna 51 och 56.

(24)  Se domstolens dom av den 17 juni 1999, Belgien/kommissionen (programmet ”Maribel bis och ter”), C-75/97, ECLI:EU:C:1999:311, punkt 65.

(25)  Se domstolens dom av den 21 december 2016, kommissionen/Aer Lingus, C-164/15 P och C-165/15 P, ECLI:EU:C:2016:990, punkterna 114 och 116.

(26)  Se domstolens dom av den 17 september 2015, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia II”), C-367/14, ECLI:EU:C:2015:611, punkt 41.

(27)  Se domstolens dom av den 21 mars 1990, Belgien/kommissionen (”Tubemeuse”), C-142/87, ECLI:EU:C:1990:125, punkt 66.

(28)  Se tribunalens dom av den 1 mars 2017, SNCM/kommissionen, T-454/13, ECLI:EU:T:2017:134, punkt 269.

(29)  Se domstolens dom av den 7 mars 2002, Italien/kommissionen (”Sysselsättningsfrämjande åtgärder I”), C-310/99, ECLI:EU:C:2002:143, punkt 99.

(30)  Se tribunalens dom av den 20 september 2011, Regione autonoma della Sardegna m.fl./kommissionen, T-394/08, T-408/08, T-453/08 och T-454/08, ECLI:EU:T:2011:493, punkt 152.

(31)  Se domstolens dom av den 29 mars 2012, kommissionen/Italien (”Hotellindustrin i regionen Sardinien”), C-243/10, ECLI:EU:C:2012:182, punkt 35.

(32)  Se artikel 31.2 i procedurförordningen, där det anges att negativa beslut ska riktas till den berörda medlemsstaten.

(33)  Se domstolens dom av den 14 november 2018, kommissionen/Grekland (”Hellenic Shipyards II”), C-93/17, ECLI:EU:C:2018:903, punkt 69.

(34)  Se domstolens dom av den 9 juli 2015, kommissionen/Frankrike (”Sjöfartslinjer Marseille–Korsika”), C-63/14, ECLI:EU:C:2015:458, punkt 44.

(35)  Se tribunalens dom av den 20 september 2011, Regione autonoma della Sardegna m.fl./kommissionen, T-394/08, T-408/08, T-453/08 och T-454/08, ECLI:EU:T:2011:493, punkt 283.

(36)  Se domstolens dom av den 15 februari 1996, Duff m.fl., C-63/93, ECLI:EU:C:1996:51, punkt 20.

(37)  Rättssäkerhetsprincipen utgör hinder för kommissionen att på obestämd tid dröja med att utöva sin befogenhet. Domstolen fastslog dock att ”den omständigheten att kommissionen har dröjt med att utöva sin kontrollbefogenhet och att förordna om återkrav av stödet [medför] att återkravsbeslutet är rättsstridigt endast i undantagsfall, när det är uppenbart att kommissionen har förhållit sig passiv och när den klart har åsidosatt sin omsorgsplikt”; Se domstolens dom av den 22 april 2008, kommissionen/Salzgitter, C-408/04 P, ECLI:EU:C:2008:236, punkt 106. I ärendet GIE Fiscaux beslutade kommissionen att med hänsyn till den specifika kombinationen av exceptionella omständigheter i det ärendet, måste återkravet begränsas till det stöd som beviljats efter datumet för kommissionens beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet i enlighet med artikel 6 i procedurförordningen, för att skydda rättssäkerhetsprincipen. Se kommissionens beslut av den 20 december 2006 om den stödordning som Frankrike har genomfört enligt artikel 39 CA i den allmänna skattelagstiftningen – Statligt stöd C46/2004 (f.d. NN65/2004), EUT L 112, 30.4.2007, s. 41.

(38)  Se domstolens dom av den 5 oktober 2006, kommissionen/Frankrike (”Scott”), C-232/05, ECLI:EU:C:2006:651, punkterna 50–53.

(39)  Se tribunalens dom av den 7 oktober 2010, DHL Aviation och DHL Hub Leipzig/kommissionen, T-452/08, ECLI:EU:T:2010:427, punkterna 34 och 41.

(40)  Angående principen om skydd för berättigade förväntningar, se domstolens dom av den 20 september 1990, kommissionen/Tyskland, C-5/89, ECLI:EU:C:1990:320, punkterna 13 och 14.

(41)  Se domstolens dom av den 24 mars 2011, ISD Polska m.fl./kommissionen, C-369/09 P, ECLI:EU:C:2011:175, punkt 123, domstolens dom av den 16 december 2010, Kahla Thüringen Porzellan/kommissionen, C-537/08 P, ECLI:EU:C:2010:769, punkt 63, och domstolens dom av den 16 december 2008, Masdar (UK)/kommissionen, C-47/07 P, ECLI:EU:C:2008:726, punkterna 34 och 81.

(42)  Se domstolens dom av den 9 juni 2011, Diputación Foral de Bizkaia m.fl./kommissionen, C-465/09 P–C-470/09 P, ECLI:EU:C:2011:372, punkt 150.

(43)  Se tribunalens dom av den 15 november 2018, Deutsche Telekom/kommissionen, T-207/10, ECLI:EU:T:2018:786, punkt 42. Domstolen har erkänt förekomsten av berättigade förväntningar för en stödmottagare endast en gång, i domen RSV. Se domstolens dom av den 24 november 1987, RSV/kommissionen, C-223/85, ECLI:EU:C:1987:502. Unionsdomstolarna har dock betonat de exceptionella omständigheterna i det målet, genom att vägra att utsträcka skyddet för berättigade förväntningar utöver den exceptionella situation som identifierades i RSV; se t.ex. förstainstansrättens dom av den 14 januari 2004, Fleuren Compost/kommissionen, T-109/01, ECLI:EU:T:2004:4, punkterna 145–148, och domstolens dom av den 29 april 2004, Italien/kommissionen, C-298/00 P, ECLI:EU:C:2004:240, punkt 90.

(44)  Se domstolens dom av den 20 mars 1997, Land Rheinland-Pfalz/Alcan Deutschland, C-24/95, ECLI:EU:C:1997:163, punkt 25.

(45)  Se domstolens dom av den 29 april 2004, Italien/kommissionen, C-298/00 P, ECLI:EU:C:2004:240, punkt 88.

(46)  Se förstainstansrättens dom av den 30 november 2009, Frankrike/kommissionen, T-427/04 och T-17/05, ECLI:EU:T:2009:474, punkt 261.

(47)  Se domstolens dom av den 8 december 2011, France Télécom/kommissionen, C-81/10 P, ECLI:EU:C:2011:811, punkterna 58–60.

(48)  Se tribunalens dom av den 27 februari 2013, Nitrogénművek Vegyipari/kommissionen, T-387/11, ECLI:EU:T:2013:98, punkt 121, och förstainstansrättens dom av den 25 mars 2009, Alcoa Trasformazioni/kommissionen, T-332/06, ECLI:EU:T:2009:79, punkt 61.

(49)  Se domstolens dom av den 28 juli 2011, Diputación Foral de Bizkaia m.fl./kommissionen, C-471/09 P–C-473/09 P, ECLI:EU:C:2011:521, punkterna 64–65, 68 och 75–77.

(50)  Ett tidigare beslut som konstaterar att en viss stödåtgärd inte utgör statligt stöd eller som förklarar en viss statlig stödåtgärd förenlig med den inre marknaden måste tolkas så att det är strikt tillämpligt på de särskilda förhållandena och omständigheterna i det specifika ärendet. Varje ärende måste bedömas utifrån sina egna omständigheter. Domstolen har till exempel fastslagit att ett tidigare beslut som förklarar en åtgärd inte utgöra statligt stöd under en begränsad tid och på grundval av omständigheterna vid ett visst givet tillfälle, inte kan ge upphov till berättigade förväntningar angående den framtida bedömningen av karaktären av statligt stöd hos en liknande åtgärd. Se domstolens dom av den 21 juli 2011, Alcoa Trasformazioni/kommissionen, C-194/09 P, ECLI:EU:C:2011:497, punkterna 72–75. En annan situation uppstår om kommissionen ändrar sin bedömning av en åtgärd enbart på grund av en mera rigorös tillämpning av fördragets bestämmelser om statliga stöd. Under dessa omständigheter drog domstolen slutsatsen att stödmottagarna kunde förvänta sig att ett beslut av kommissionen som frångår dess tidigare bedömning skulle ge dem erforderlig tid för att kunna ta hänsyn till denna förändrade bedömning och därför åtnjuta skydd för berättigade förväntningar. Se i detta avseende domstolens dom av den 22 juni 2006, Belgien/kommissionen (”Forum 187”), C-182/03 och C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, punkt 71.

(51)  I domen CELF II slog domstolen fast att den omständigheten att det är ovanligt med på varandra följande ogiltigförklaringar visar, i princip, på målets komplexitet och ger långt ifrån upphov till berättigade förväntningar, utan ger snarare stödmottagaren större anledning att tvivla på det omtvistade stödets förenlighet med den inre marknaden. Se domstolens dom av den 11 mars 2010, CELF och Ministre de la Culture et de la Communication (”CELF II”), C-1/09, ECLI:EU:C:2010:136, punkterna 51–52 och 55.

(52)  Se domstolens dom av den 24 mars 2011, ISD Polska m.fl./kommissionen, C-369/09 P, ECLI:EU:C:2011:175, punkt 124,

(53)  Se domstolens dom av den 22 december 2010, kommissionen/Slovakien (”Frucona Košice”), C-507/08, ECLI:EU:C:2010:802, punkt 59.

(54)  Se domstolens dom av den 24 januari 2013, kommissionen/Spanien (”Magefesa”), C-529/09, ECLI:EU:C:2013:31, punkt 64.

(55)  Se domstolens dom av den 18 juli 2007, Lucchini, C-119/05, ECLI:EU:C:2007:434, punkterna 61–63, och domstolens dom av den 11 november 2015, Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, punkt 45.

(56)  Se domstolens dom av den 11 november 2015, Klausner Holz Niedersachsen, C-505/14, ECLI:EU:C:2015:742, punkt 40. Se även domstolens dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, punkterna 138–139.

(57)  Domstolens dom av den 6 november 2018, Scuola Elementare Maria Montessori/kommissionen, C-622/16 P–C-624/16 P, ECLI:EU:C:2018:873, punkt 79.

(58)  Se domstolens dom av den 9 november 2017, kommissionen/Grekland (”Larco”), C-481/16, ECLI:EU:C:2017:845, punkt 28.

(59)  Se domstolens dom av den 12 februari 2015, kommissionen/Frankrike (”Åtgärdsprogram”), C-37/14, ECLI:EU:C:2015:90, punkt 67.

(60)  Se i detta avseende domstolens dom av den 9 juli 2015, kommissionen/Frankrike (”Sjöfartslinjer Marseille–Korsika”), C-63/14, ECLI:EU:C:2015:458, punkterna 52 och 53.

(61)  Se domstolens dom av den 9 november 2017, kommissionen/Grekland (”Larco”), C-481/16, ECLI:EU:C:2017:845, punkt 29. Se även domstolens dom av den 6 november 2018, Scuola Elementare Maria Montessori/kommissionen, C-622/16 P–C-624/16 P, ECLI:EU:C:2018:873, punkterna 91 och 95.

(62)  Se domstolens dom av den 20 mars 1997, Land Rheinland-Pfalz/Alcan Deutschland, C-24/95, ECLI:EU:C:1997:163, punkterna 34–37.

(63)  Se domstolens dom av den 21 mars 1991, Italien/kommissionen (”Lanerossi”), C-303/88, ECLI:EU:C:1991:136, punkterna 52 och 60.

(64)  Se domstolens dom av den 17 oktober 2013, kommissionen/Grekland (”Ellinikos Xrysos”), C-263/12, ECLI:EU:C:2013:673, punkt 36.

(65)  I detta avseende har domstolen klargjort att ”[v]ad avser eventuell social oro som kan äventyra allmän ordning framgår det av fast rättspraxis, såsom generaladvokaten påpekat i punkt 86 i sitt förslag till avgörande, att den berörda medlemsstaten i en sådan situation ska vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa unionsrättens tillämplighet och verkan, så att den genomförs korrekt, vilket ligger i alla näringsidkares intresse, såvida inte medlemsstaten kan visa att ett ingripande från dess sida skulle få konsekvenser för den allmänna ordningen som den inte kan bemästra med de medel som den förfogar över”. Se domstolens dom av den 9 juli 2015, kommissionen/Frankrike (”Sjöfartslinjer Marseille–Korsika”), C-63/14, ECLI:EU:C:2015:458, punkt 52.

(66)  Se domstolens dom av den 17 september 2015, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia II”), C-367/14, ECLI:EU:C:2015:611, punkt 51.

(67)  Se domstolens dom av den 11 september 2014, kommissionen/Tyskland (”Biria-koncernen”), C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, punkt 49.

(68)  Se domstolens dom av den 9 juli 2015, kommissionen/Frankrike (”Sjöfartslinjer Marseille–Korsika”), C-63/14, ECLI:EU:C:2015:458, punkt 49.

(69)  Se domstolens dom av den 9 juli 2015, kommissionen/Frankrike (”Sjöfartslinjer Marseille–Korsika”), C-63/14, ECLI:EU:C:2015:458, punkt 57.

(70)  Se domstolens dom av den 15 januari 1986, kommissionen/Belgien, C-52/84, ECLI:EU:C:1986:3, punkt 14.

(71)  Se domstolens dom av den 2 juli 2002, kommissionen/Spanien, C-499/99, ECLI:EU:C:2002:408, punkt 37.

(72)  Se domstolens dom av den 6 november 2018, Scuola Elementare Maria Montessori/kommissionen, C-622/16 P–C-624/16 P, ECLI:EU:C:2018:873, punkterna 82 och 84.

(73)  Tribunalens dom av den 25 januari 2018, BSCA/kommissionen, T-818/14, ECLI:EU:T:2018:33, punkt 72.

(74)  Begreppen stödordning och individuellt stöd definieras i artikel 1 d respektive e i procedurförordningen.

(75)  Se domstolens dom av den 8 december 2011, France Télécom/kommissionen, C-81/10 P, ECLI:EU:C:2011:811, punkt 80.

(76)  Se domstolens dom av den 8 december 2011, France Télécom/kommissionen, C-81/10 P, ECLI:EU:C:2011:811, punkt 82.

(77)  Se domstolens dom av den 20 mars 1997, Land Rheinland-Pfalz/Alcan Deutschland, C-24/95, ECLI:EU:C:1997:163, punkterna 34–37.

(78)  Exempelvis avbryts preskriptionstiden av en begäran om upplysningar från kommissionen till den berörda medlemsstaten och tiden börjar räknas på nytt. Se domstolens dom av den 26 april 2018, ANGED, C-233/16, ECLI:EU:C:2018:280, punkterna 84 och 85.

(79)  Se domstolens dom av den 6 oktober 2005, Scott/kommissionen, C-276/03 P, ECLI:EU:C:2005:590, punkterna 27 och 36.

(80)  Domstolens dom av den 23 januari 2019, Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-387/17, ECLI:EU:C:2019:51, punkt 52, och förstainstansrättens dom av den 30 april 2002, Gibraltar/kommissionen, T-195/01 och T-207/01, ECLI:EU:T:2002:111, punkt 130.

(81)  Se domstolens dom av den 11 september 2014, kommissionen/Tyskland (”Biria-koncernen”), C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, punkterna 39 och 41.

(82)  Se i detta avseende domstolens dom av den 6 oktober 2011, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia I”), C-302/09, ECLI:EU:C:2011:634, punkterna 38 och 39.

(83)  Se domstolens dom av den 5 oktober 2006, kommissionen/Frankrike (”Scott”), C-232/05, ECLI:EU:C:2006:651, punkt 49.

(84)  Enligt principen om likvärdighet måste nationell rätt tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt jämfört med liknande ärenden som regleras uteslutande av nationell lagstiftning. Se domstolens dom av den 13 juni 2002, Nederländerna/kommissionen, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363, punkt 90.

(85)  Se domstolens dom av den 11 september 2014, kommissionen/Tyskland (”Biria-koncernen”), C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, punkt 43.

(86)  Det är i allmänhet inte en komplicerad fråga att identifiera mottagaren av individuellt stöd, men kommissionen kan generellt inte identifiera var och en av alla mottagare av en oförenlig stödordning, och än mindre det exakta beloppet av det mottagna stödet.

(87)  Kommissionen har inte någon rättslig skyldighet att i beslutet om återkrav ange det exakta belopp som ska återkrävas. Det är tillräckligt att beslutet innehåller uppgifter som gör det möjligt för medlemsstaten att utan alltför stora svårigheter fastställa beloppet. Se domstolens dom av den 28 juli 2011, Mediaset/kommissionen, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011: 533, punkt 126.

(88)  Se domstolens dom av den 21 maj 1987, Albako/BALM, C-249/85, ECLI:EU:C:1987:245, punkt 17. Se även domstolens dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, punkt 90.

(89)  Se domstolens dom av den 13 juni 2002, Nederländerna/kommissionen (”bensinstationer”), C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363, punkt 90.

(90)  Detta innebär att en medlemsstat måste vidta alla nödvändiga åtgärder för att återupprätta den situation som förelåg innan stödet beviljades, inbegripet till exempel att ogiltigförklara ett avtal. Se domstolens dom av den 8 december 2011, Residex Capital IV, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, punkterna 45–47.

(91)  Se domstolens dom av den 20 mars 1997, Land Rheinland-Pfalz/Alcan Deutschland, C-24/95, ECLI:EU:C:1997:163, punkt 34.

(92)  Se i detta avseende domstolens dom av den 22 december 2010, kommissionen/Italien (”Företag som nyligen har börsnoterats”), C-304/09, ECLI:EU:C:2010:812, punkt 32.

(93)  Kommissionen kan fastställa en annan tidsfrist för återkrav, på grundval av de särskilda omständigheterna i ärendet. Se punkt 68.

(94)  Se domstolens dom av den 11 september 2014, kommissionen/Tyskland (”Biria-koncernen”), C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, punkt 41.

(95)  Se domstolens dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar, C-349/17, ECLI:EU:C:2019:172, punkt 91.

(96)  Se domstolens dom av den 9 november 2017, kommissionen/Grekland (”Larco”), C-481/16, ECLI:EU:C:2017:845, punkt 29.

(97)  Se domstolens dom av den 20 mars 2014, Rousse Industry/kommissionen, C-271/13 P, ECLI:EU:C:2014:175, punkt 78.

(98)  För ett exempel på förslag till genomförande, se domstolens dom av den 12 december 2002, kommissionen/Tyskland, C-209/00, ECLI:EU:C:2002:747, punkterna 40–44.

(99)  Se i detta avseende domstolens dom av den 9 juli 2015, kommissionen/Frankrike (”Sjöfartslinjer Marseille–Korsika”), C-63/14, ECLI:EU:C:2015:458, punkt 45.

(100)  Se domstolens dom av den 29 april 2004, Tyskland/kommissionen (”SMI”), C-277/00, ECLI:EU:C:2004:238, punkt 75.

(101)  Se domstolens dom av den 13 februari 2014, Mediaset, C-69/13, ECLI:EU:C:2014:71, punkt 22.

(102)  När fysiska eller juridiska personer som i rättsligt hänseende är separata utgör en ekonomisk enhet, ska de enligt domstolens rättspraxis behandlas som ett enda företag med avseende på tillämpningen av unionens konkurrensregler. Se domstolens dom av den 12 juli 1984, Hydrotherm, C-170/83, ECLI:EU:C:1984:271, punkt 11. Kommissionen har ett stort utrymme att företa skönsmässig bedömning för att bestämma om företag i en grupp ska betraktas som en ekonomisk enhet eller som separata enheter vid tillämpningen av lagstiftningen om statligt stöd. Se tribunalens dom av den 29 juni 2000, DSG/kommissionen, T-234/95, ECLI:EU:T:2000:174, punkt 124.

(103)  Se förstainstansrättens dom av den 29 juni 2000, DSG/kommissionen, T-234/95, ECLI:EU:T:2000:174, punkt 124.

(104)  Se tribunalens dom av den 13 september 2010, Grekland/kommissionen, T-415/05, T-416/05 och T-423/05, ECLI:EU:T:2010:386, punkterna 143–146.

(105)  Se domstolens dom av den 29 april 2004, Tyskland/kommissionen (”SMI”), C-277/00, ECLI:EU:C:2004:238, punkterna 78 och 84.

(106)  Kommissionen måste inte beakta samtliga dessa kriterier. Se i detta avseende tribunalens dom av den 28 mars 2012, Ryanair/kommissionen, T-123/09, ECLI:EU:T:2012:164, punkterna 155 och 156.

(107)  Vad gäller omfattningen av transaktionen behöver i princip de sålda tillgångarna endast vara en del av de tillgångar som ägs av stödmottagaren. Ju större andelen av den ursprungliga verksamheten som överlåts på en ny enhet är, desto större är sannolikheten för att den ekonomiska verksamhet som har koppling till de sålda tillgångarna fortsätter att dra nytta av det oförenliga stödet. Se kommissionens beslut (EU) 2015/1826 av den 15 oktober 2014 om det statliga stöd SA.33797 – (2013/C) (f.d. 2013/NN) (f.d. 2011/CP) som Slovakien har genomfört till förmån för NCHZ, EUT L 269, 15.10.2015, s. 71. Vad gäller ekonomisk kontinuitet, se kommissionens beslut av den 17 september 2008, statligt stöd N 321/08, N 322/08 och N 323/08 – Grekland – Försäljning av vissa av Olympic Airways Services/Olympic Airlines tillgångar, kommissionens beslut av den 12 november 2008, statligt stöd N 510/2008 – Italien – Försäljning av tillgångar i Alitalia, kommissionens beslut av den 4 april 2012 SA.34547 – Frankrike – Övertagande av Sernamkoncernens tillgångar inom ramen för dess rekonstruktionsförfarande.

(108)  Om tillgångarna säljs inom ramen för ett öppet, transparent, icke-diskriminerande och villkorslöst anbudsförfarande till den anbudsgivare som lämnar det högsta anbudet presumeras det erlagda priset i allmänhet vara marknadspriset. Kommissionen följde denna princip i sitt beslut av den 1 oktober 2014 om det statliga stöd SA.31550 (2012/C) (f.d. 2012/NN) som Tyskland har genomfört till förmån för Nürburgring, kommissionens beslut av den 27 mars 2014 om det statliga stöd SA.34572 (13/C) (f.d. 13/NN) som Grekland har genomfört till förmån för Larco General Mining & Metallurgical Company S.A., kommissionens beslut av den 7 maj 2015 om det statliga stöd SA.35546 (2013/C) (f.d. 2012/NN) som Portugal har genomfört till förmån för Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A..

(109)  Kommissionen fann att ekonomisk kontinuitet förelåg i fall där det inte skulle bli några förändringar i hur företagets verksamhet bedrevs eller i verksamhetens omfattning eller i produktionen. Se till exempel kommissionens beslut (EU) 2015/1826 av den 15 oktober 2014 om det statliga stöd SA.33797 – (2013/C) (f.d. 2013/NN) (f.d. 2011/CP) som Slovakien har genomfört till förmån för NCHZ, EUT L 269, 15.10.2015, s. 71. Omvänt ansåg kommissionen att det inte förelåg ekonomisk kontinuitet i fall där betydande förändringar av verksamheten eller företagsstrategin kunde påvisas. Se kommissionens beslut (EU) 2016/151 av den 1 oktober 2014 om det statliga stöd SA.31550 (2012/C) (f.d. 2012/NN) som Tyskland har genomfört till förmån för Nürburgring, EUT L 34, 10.2.2016, s. 1, kommissionens beslut (EU) 2016/152 av den 1 oktober 2014 om det statliga stöd nr SA.27339 (12/C) (f.d. 11/NN) som Tyskland har genomfört till förmån för Zweibrückens flygplats och flygbolag som använder flygplatsen, EUT L 34, 10.2.2016, s. 68. Under alla omständigheter har enbart den ekonomiska logiken inte betraktats som en avgörande faktor vid bedömningen av den ekonomiska kontinuiteten mellan två företag.

(110)  Se domstolens dom av den 29 april 2004, Tyskland/kommissionen (”SMI”), C-277/00, ECLI:EU:C:2004:238, punkt 81.

(111)  Se domstolens dom av den 1 oktober 2015, Electrabel och Dunamenti Erőmű/kommissionen, C-357/14 P, ECLI:EU:C:2015:642, punkt 113.

(112)  Se i detta avseende domstolens dom av den 7 mars 2018, SNCF Mobilités/kommissionen, C-127/16 P, ECLI:EU:C:2018:165.

(113)  Se domstolens dom av den 14 juli 2011, kommissionen/Italien (”Tremonti bis”), C-303/09, ECLI:EU:C:2011:483, punkt 43.

(114)  Se domstolens dom av den 13 februari 2014, Mediaset, C-69/13, ECLI:EU:C:2014:71, punkt 21. Se även punkt 66 ovan.

(115)  Se till exempel kommissionens beslut av den 11 juli 2001 om den stödordning i form av statliga stöd som Spanien har genomfört till förmån för vissa nystartade företag i Álava, EGT L 314, 18.11.2002, s. 1, skäl 90.

(116)  Se tribunalens dom av den 20 september 2011, Regione autonoma della Sardegna m.fl./kommissionen, T-394/08, T-408/08, T-453/08 och T-454/08, ECLI:EU:T:2011:493, punkterna 310–312, fastställd genom domstolens dom av den 13 juni 2013, HGA m.fl./kommissionen, C-630/11 P–C-633/11 P, ECLI:EU:C:2013:387.

(117)  Se domstolens dom av den 13 september 2017, kommissionen/Belgien, C-591/14, ECLI:EU:C:2017:670, punkt 46.

(118)  Om till exempel en medlemsstat år 2018 hävdar att en fördel som beviljades den 31 december 2014 retroaktivt skulle kunna betraktas som stöd av mindre betydelse, måste den visa att även när detta nya stöd av mindre betydelse räknas med, överskrids det relevanta taket inte under någon av följande treårsperioder: 2012-2014, 2013-2015 och 2014-2016. Härav följer att kommissionen kan tillåta att det påstådda stödet av mindre betydelse räknas med retroaktivt endast på villkor att det relevanta taket för stöd av mindre betydelse aldrig överskrids.

(119)  Detta anges också i kommissionens förordning (EU) nr 1407/2013 av den 18 december 2013 om tillämpningen av artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på stöd av mindre betydelse, EUT L 352, 24.12.2013, s. 1.

(120)  Se domstolens dom av den 15 december 2005, Unicredito Italiano, C-148/04, ECLI:EU:C:2005:774, punkt 117.

(121)  Se domstolens dom av den 15 december 2005, Unicredito Italiano, C-148/04, ECLI:EU:C:2005:774, punkterna 118–119.

(122)  I så fall måste följande villkor i fråga om de andra skattelättnaderna vara uppfyllda: i) de får inte leda till något (nytt) statligt stöd, ii) de bör beröra alla skattebetalare på samma sätt, iii) de ska tillämpas genom en regel som fanns vid den tidpunkt då det oförenliga stödet beviljades, och iv) de företag som är berättigade till skattelättnaderna måste komma i åtnjutande av dem automatiskt (dvs. tillämpningen av lättnaderna får inte kräva förhandsgodkännande från medlemsstaten eller att skattebetalaren anger detta alternativ i god tid).

(123)  Om beslut om återkrav är föremål för domstolsförfaranden ska återkravsräntan beräknas även för de perioder under vilka beslutet var upphävt genom ett domstolsbeslut eller ogiltigförklarat genom en dom av tribunalen som sedan upphävs av domstolen. Se i detta avseende domstolens dom av den 12 februari 2008, CELF och Ministre de la Culture et de la Communication (”CELF I”), C-199/06, ECLI:EU:C:2008:79, punkterna 56–58 och 69.

(124)  Referens- och diskonteringsräntor (i %) sedan den 1 augusti 1997 offentliggörs på webbplatsen för kommissionens generaldirektorat för konkurrens.

(125)  Tillgång till verktyget ges efter en registreringsprocess på både nationell nivå och unionsnivå. Registreringen säkerställer att endast auktoriserade tjänstemän vid myndigheterna i den berörda medlemsstaten och vid kommissionens avdelningar kan få tillgång till verktyget.

(126)  Betalningen av hela stödbeloppet jämte ränta på ett spärrkonto kan regleras genom ett särskilt avtal, undertecknat av medlemsstaten, en bank eller en förvaltare och stödmottagaren, genom vilket parterna går med på att det deponerade beloppet kommer att frigöras till förmån för någon av parterna, beroende på den slutliga utgången av tvisten. Om unionsdomstolarnas slutliga avgörande fastställer beslutet om återkrav endast delvis, på ett sätt som medför en sänkning av återkravsbeloppet, måste de medel som är deponerade på spärrkontot, inbegripet eventuella vinster eller förluster, överföras till den berörda medlemsstaten och stödmottagaren proportionellt.

(127)  Till exempel föreskriver fransk rätt en möjlighet för domstolar att förordna om interimistisk betalning av stöd (dvs. i avvaktan på utgången av förfarandena i sakfrågan i målet) om skyldigheten att betala tillbaka stödet inte på allvar kan ifrågasättas. Denna interimistiska begäran om betalning (så kallad référé-provision) kan beviljas för ett beslut om återkrav som utfärdats till följd av ett kommissionsbeslut.

(128)  Exempelvis har vissa medlemsstater inte någon bestämmelse som ger deras myndigheter med ansvar för återkrav möjlighet att interimistiskt förordna om betalningar enligt skatterätten, men de har liknande bestämmelser enligt civilrätten. I dessa fall bör en medlemsstat använda de regler som medger tillfälligt genomförande av beslutet, oberoende av vilket förfarande som väljs för att verkställa det.

(129)  Se domstolens dom av den 7 juli 2009, kommissionen/Grekland (”Olympic Airways II”), C-369/07, ECLI:EU:C:2009:428, punkt 79.

(130)  Se domstolens dom av den 12 december 2002, kommissionen/Tyskland, C-209/00, ECLI:EU:C:2002:747, punkterna 57–58.

(131)  Se domstolens dom av den 7 juli 2009, kommissionen/Grekland (”Olympic Airways II”), C-369/07, ECLI:EU:C:2009:428, punkt 68.

(132)  Se domstolens dom av den 17 januari 2018, kommissionen/Grekland (”United Textiles”), C-363/16, ECLI:EU:C:2018:12, punkt 36.

(133)  Se domstolens dom av den 21 mars 1990, Belgien/kommissionen (”Tubemeuse”), C-142/87, ECLI:EU:C:1990:125, punkterna 65–66.

(134)  Se domstolens dom av den 17 januari 2018, kommissionen/Grekland (”United Textiles”), C-363/16, ECLI:EU:C:2018:12, punkt 38.

(135)  Eftersom återkrav verkställs i enlighet med förfarandena i den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning, regleras rangordningen av fordringen på statligt stöd i bouppteckningen av nationell lagstiftning, under förutsättning att rangordningen iakttar effektivitetsprincipen och principen om likvärdighet (se punkt 64). Under alla omständigheter kan fordringen på statligt stöd inte rangordnas lägre än ordinarie fordringar utan säkerhet.

(136)  Se domstolens dom av den 11 december 2012, kommissionen/Spanien (”Magefesa II”), C-610/10, ECLI:EU:C:2012:781, punkterna 72 och 104.

(137)  Se i detta avseende tribunalens dom av den 21 oktober 2014, Italien/kommissionen, T-268/13, ECLI:EU:T:2014:900, punkterna 62–64.

(138)  Se i detta avseende domstolens dom av den 17 november 2011, kommissionen/Italien (”Sysselsättningsfrämjande åtgärder II”), C-496/09, ECLI:EU:C:2011:740, punkt 74.

(139)  Se domstolens dom av den 29 april 2004, Tyskland/kommissionen (”SMI”), C-277/00, ECLI:EU:C:2004:238, punkt 86.

(140)  Se i detta avseende kommissionens tillkännagivande om begreppet statligt stöd som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUT C 262, 19.7.2016, s. 1, punkterna 89–96.

(141)  Se http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/recovery.html.

(142)  För ytterligare information om nationella domstolars roll i tillämpningen av reglerna om statligt stöd, se kommissionens tillkännagivande om nationella domstolars tillämpning av reglerna om statligt stöd, EUT C 85, 9.4.2009, s. 1, eller varje rättsakt som ändrar eller ersätter det.

(143)  Den berörda nationella domstolen får samarbeta med kommissionen genom att använda de samarbetsverktyg som anges i artikel 29.1 i procedurförordningen.

(144)  Se domstolens dom av den 21 februari 1991, Zuckerfabrik Süderdithmarschen och Zuckerfabrik Soest/Hauptzollamt Itzehoe och Hauptzollamt Paderborn, C-143/88 och C-92/89, ECLI:EU:C:1991:65, punkt 23 och följande.

(145)  Se domstolens dom av den 9 november 1995, Atlanta Fruchthandelsgesellschaft m.fl. (I)/Bundesamt für Ernährung und Forstwirtschaft, C-465/93, ECLI:EU:C:1995:369, punkt 51.

(146)  Se domstolens dom av den 29 mars 2012, kommissionen/Italien (”Hotellindustrin i regionen Sardinien”), C-243/10, ECLI:EU:C:2012:182, punkt 48.

(147)  Se domstolens dom av den 14 juli 2011, kommissionen/Italien (”Tremonti bis”), C-303/09, ECLI:EU:C:2011:483, punkt 46.

(148)  Se domstolens dom av den 6 oktober 2011, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia I”), C-302/09, ECLI:EU:C:2011:634, punkt 50.

(149)  Se domstolens dom av den 17 september 2015, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia II”), C-367/14, ECLI:EU:C:2015:611, punkt 50.

(150)  Se domstolens dom av den 3 juli 2001, kommissionen/Belgien, C-378/98, ECLI:EU:C:2001:370, punkt 26.

(151)  Se domstolens dom av den 17 januari 2018, kommissionen/Grekland (”United Textiles”), C-363/16, ECLI:EU:C:2018:12, punkt 34, och domstolens dom av den 24 januari 2013, kommissionen/Spanien (”Magefesa”), C-529/09, ECLI:EU:C:2013:31, punkt 91. Detta påverkar naturligtvis inte gränserna för skyldigheten att återkräva, se avsnitt 2.4.

(152)  Detta påverkar inte en påvisad absolut omöjlighet att återkräva stödet.

(153)  Se domstolens dom av den 30 september 2003, Köbler, C-224/01, ECLI:EU:C:2003:513, punkterna 31–33.

(154)  Sedan 2007 års tillkännagivande om återkrav antogs har domstolen beslutat i flera frågor som hänskjutits till den av kommissionen enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget. Se domstolens dom av den 17 januari 2018, kommissionen/Grekland (”United Textiles”), C-363/16, ECLI:EU:C:2018:12, domstolens dom av den 9 november 2017, kommissionen/Grekland (”Larco”), C-481/16, ECLI:EU:C:2017:845, domstolens dom av den 9 juli 2015, kommissionen/Frankrike (”Sjöfartslinjer Marseille–Korsika”), C-63/14, ECLI:EU:C:2015:458, domstolens dom av den 6 maj 2015, kommissionen/Tyskland (”Deutsche Post”), C-674/13, ECLI:EU:C:2015:302, domstolens dom av den 11 september 2014, kommissionen/Tyskland (”Biria-koncernen”), C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, domstolens dom av den 5 juni 2014, kommissionen/Italien (”Befrielse från punktskatt”), C-547/11, ECLI:EU:C:2014:1319, domstolens dom av den 12 december 2013, kommissionen/Italien (”Förmånliga eltariffer”), C-411/12, ECLI:EU:C:2013:832, domstolens dom av den 17 oktober 2013, kommissionen/Italien (”Alcoa”), C-344/12, ECLI:EU:C:2013:667, domstolens dom av den 17 oktober 2013, kommissionen/Grekland (”Ellinikos Xrysos”), C-263/12, ECLI:EU:C:2013:673, domstolens dom av den 10 oktober 2013, kommissionen/Italien (”Ixfin”), C-353/12, ECLI:EU:C:2013:651, domstolens dom av den 21 mars 2013, kommissionen/Italien (”Sardinia Ferries”), C-613/11, ECLI:EU:C:2013:192, domstolens dom av den 28 juni 2012, kommissionen/Grekland (”Hellenic Shipyards I”), C-485/10, ECLI:EU:C:2012:395, domstolens dom av den 29 mars 2012, kommissionen/Italien (”Hotellindustrin i regionen Sardinien”), C-243/10, ECLI:EU:C:2012:182, domstolens dom av den 1 mars 2012, kommissionen/Grekland (”Skattefri reservfond”), C-354/10, ECLI:EU:C:2012:109, domstolens dom av den 13 oktober 2011, kommissionen/Italien (”New Interline”), C-454/09, ECLI:EU:C:2011:650, domstolens dom av den 6 oktober 2011, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia I”), C-302/09, ECLI:EU:C:2011:634, domstolens dom av den 14 juli 2011, kommissionen/Italien (”Tremonti bis”), C-303/09, ECLI:EU:C:2011:483, domstolens dom av den 5 maj 2011, kommissionen/Italien (”Mässor”), C-305/09, ECLI:EU:C:2011:274, domstolens dom av den 14 april 2011, kommissionen/Polen (”Technologie Buczek”), C-331/09, ECLI:EU:C:2011:250, domstolens dom av den 22 december 2010, kommissionen/Slovakien (”Frucona Košice”), C-507/08, ECLI:EU:C:2010:802, domstolens dom av den 22 december 2010, kommissionen/Italien (”Företag som nyligen har börsnoterats”), C-304/09, ECLI:EU:C:2010:812, domstolens dom av den 13 november 2008, kommissionen/Frankrike (”Artikel 44f i CGI”), C-214/07, ECLI:EU:C:2008:619, domstolens dom av den 19 juni 2008, kommissionen/Tyskland (”Kahla/Thüringen”), C-39/06, ECLI:EU:C:2008:349, domstolens dom av den 14 februari 2008, kommissionen/Grekland (”Olympic Airways I”), C-419/06, ECLI:EU:C:2008:89, och domstolens dom av den 6 december 2007, kommissionen/Italien (”Brådskande åtgärder för att slå vakt om arbetstillfällen”), C-280/05, ECLI:EU:C:2007:753.

(155)  Se domstolens dom av den 17 september 2015, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia II”), C-367/14, ECLI:EU:C:2015:611, punkt 35.

(156)  Meddelande från kommissionen om tillämpningen av artikel 228 i EG-fördraget, SEK(2005)1658, EUT C 126, 7.6.2007, s. 15, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt de meddelanden som offentliggjorts på kommissionens webbplats.

(157)  Se domstolens dom av den 13 maj 2014, kommissionen/Spanien (”Skattestöd i Baskien”), C-184/11, ECLI:EU:C:2014:316, punkt 69.

(158)  Sedan 2007 års tillkännagivande om återkrav antogs har domstolen beslutat i flera frågor som hänskjutits till den av kommissionen enligt artikel 206.2 i EUF-fördraget. Se domstolens dom av den 14 november 2018, kommissionen/Grekland (”Hellenic Shipyards II”), C-93/17, ECLI:EU:C:2018:903, domstolens dom av den 17 september 2015, kommissionen/Italien (”Venedig och Chioggia II”), C-367/14, ECLI:EU:C:2015:611, domstolens dom av den 17 november 2011, kommissionen/Italien (”Sysselsättningsfrämjande åtgärder II”), C-496/09, ECLI:EU:C:2011:740, domstolens dom av den 13 maj 2014, kommissionen/Spanien (”Skattestöd i Baskien”), C-184/11, ECLI:EU:C:2014:316, domstolens dom av den 7 juli 2009, kommissionen/Grekland (”Olympic Airways II”), C-369/07, ECLI:EU:C:2009:428, och domstolens dom av den 11 december 2012, kommissionen/Spanien (”Magefesa II”), C-610/10, ECLI:EU:C:2012:781. I alla dessa domar, utom ”Skattestöd i Baskien” förelade domstolen både ett standardbelopp och ett vite. Närmare bestämt förelade domstolen i målet Hellenic Shipyards ett löpande vite om 7 294 000 euro för varje sexmånadersperiod som dröjsmålet med att vidta nödvändiga åtgärder för att följa domstolens dom består och ett schablonbelopp om 10 miljoner euro. I målet Venedig och Chioggia II förelade domstolen ett löpande vite om 12 miljoner euro för varje sexmånadersperiod som dröjsmålet med att vidta nödvändiga åtgärder för att följa domstolens dom består och ett schablonbelopp om 30 miljoner euro. I målet Sysselsättningsfrämjande åtgärder II förelade domstolen ett löpande vite som beräknas genom att grundbeloppet på 30 miljoner euro multipliceras med den procentsats av det olagliga stöd som ännu inte har återbetalats, eller vars återbetalning inte har styrkts, vid den aktuella tidsperiodens utgång, varvid denna procentsats beräknas i förhållande till det stöd som ännu inte har återbetalats när den domen meddelades, och detta per halvår under vilket det inte har vidtagits nödvändiga åtgärder för att följa domstolens dom enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget (punkt 68) samt ett schablonbelopp om 30 miljoner euro (punkt 97). I målet Skattestöd i Baskien förelade domstolen ett schablonbelopp på 30 miljoner euro (punkt 84). I målet Olympic Airways II förelade domstolen ett löpande vite på 16 000 euro för varje dag som dröjsmålet med att vidta nödvändiga åtgärder för att följa domstolens dom består (punkt 127) och ett schablonbelopp på 2 miljoner euro (punkt 150). I målet Magefesa II förelade domstolen ett löpande vite på 50 000 euro för varje dag som går utan att de åtgärder vidtas som krävs för att följa domstolens dom (punkt 136) och ett schablonbelopp på 20 miljoner euro (punkt 148).

(159)  Se domstolens dom av den 15 maj 1997, TWD/kommissionen, C-355/95 P, ECLI:EU:C:1997:241, punkterna 25 och 26.

(160)  Se förstainstansrättens dom av den 8 september 2009, AceaElectrabel/kommissionen, T-303/05, ECLI:EU:T:2009:312, punkt 163, fastställd genom domstolens dom av den 16 december 2010, AceaElectrabel/kommissionen, C-480/09 P, ECLI:EU:C:2010:787.

---

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/24 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/24

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.9295 – Daimler/Geely/Ride-Hailing JV)

(Text av betydelse för EES)

(2019/C 247/02)

Kommissionen beslutade den 17 april 2019 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9295. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9295. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/24 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/24

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.9326 – Saudi Aramco/Total Marketing/Sahel)

(Text av betydelse för EES)

(2019/C 247/03)

Kommissionen beslutade den 7 maj 2019 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9326. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9326. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/25 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/25

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.9313 – Equistone/CH&CO)

(Text av betydelse för EES)

(2019/C 247/04)

Kommissionen beslutade den 13 maj 2019 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9313. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9313. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/25 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/25

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.9321 – MRG/PMV/SFPI-FPIM/Euroports)

(Text av betydelse för EES)

(2019/C 247/05)

Kommissionen beslutade den 29 maj 2019 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9321. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9321. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/26 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/26

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.9412 – EQT Fund Management/Nestlé Skin Health)

(Text av betydelse för EES)

(2019/C 247/06)

Kommissionen beslutade den 16 juli 2019 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9412. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32019M9412. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/27 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/27

---

Eurons växelkurs (1)

22 juli 2019

(2019/C 247/07)

1 euro =

| | Valuta | Kurs |
| --- | --- | --- |
| USD | US-dollar | 1,1215 |
| JPY | japansk yen | 121,03 |
| DKK | dansk krona | 7,4660 |
| GBP | pund sterling | 0,89968 |
| SEK | svensk krona | 10,5440 |
| CHF | schweizisk franc | 1,1007 |
| ISK | isländsk krona | 139,90 |
| NOK | norsk krona | 9,6275 |
| BGN | bulgarisk lev | 1,9558 |
| CZK | tjeckisk koruna | 25,534 |
| HUF | ungersk forint | 324,95 |
| PLN | polsk zloty | 4,2480 |
| RON | rumänsk leu | 4,7225 |
| TRY | turkisk lira | 6,3722 |
| AUD | australisk dollar | 1,5912 |
| CAD | kanadensisk dollar | 1,4665 |
| HKD | Hongkongdollar | 8,7585 |
| NZD | nyzeeländsk dollar | 1,6543 |
| SGD | singaporiansk dollar | 1,5260 |
| KRW | sydkoreansk won | 1 320,34 |
| ZAR | sydafrikansk rand | 15,5802 |
| CNY | kinesisk yuan renminbi | 7,7168 |
| HRK | kroatisk kuna | 7,3875 |
| IDR | indonesisk rupiah | 15 639,32 |
| MYR | malaysisk ringgit | 4,6127 |
| PHP | filippinsk peso | 57,321 |
| RUB | rysk rubel | 70,6525 |
| THB | thailändsk baht | 34,593 |
| BRL | brasiliansk real | 4,1983 |
| MXN | mexikansk peso | 21,3416 |
| INR | indisk rupie | 77,3085 |

Valuta

Kurs

USD

US-dollar

1,1215

JPY

japansk yen

121,03

DKK

dansk krona

7,4660

GBP

pund sterling

0,89968

SEK

svensk krona

10,5440

CHF

schweizisk franc

1,1007

ISK

isländsk krona

139,90

NOK

norsk krona

9,6275

BGN

bulgarisk lev

1,9558

CZK

tjeckisk koruna

25,534

HUF

ungersk forint

324,95

PLN

polsk zloty

4,2480

RON

rumänsk leu

4,7225

TRY

turkisk lira

6,3722

AUD

australisk dollar

1,5912

CAD

kanadensisk dollar

1,4665

HKD

Hongkongdollar

8,7585

NZD

nyzeeländsk dollar

1,6543

SGD

singaporiansk dollar

1,5260

KRW

sydkoreansk won

1 320,34

ZAR

sydafrikansk rand

15,5802

CNY

kinesisk yuan renminbi

7,7168

HRK

kroatisk kuna

7,3875

IDR

indonesisk rupiah

15 639,32

MYR

malaysisk ringgit

4,6127

PHP

filippinsk peso

57,321

RUB

rysk rubel

70,6525

THB

thailändsk baht

34,593

BRL

brasiliansk real

4,1983

MXN

mexikansk peso

21,3416

INR

indisk rupie

77,3085

---

(1)  Källa: Referensväxelkurs offentliggjord av Europeiska centralbanken.

---

Revisionsrätten

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/28 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/28

---

Särskild rapport nr 13/2019

EU-institutionernas etiska ramar: det finns utrymme för förbättringar

(2019/C 247/08)

Europeiska revisionsrätten meddelar härmed att särskild rapport nr 13/2019 EU-institutionernas etiska ramar: det finns utrymme för förbättringar just har offentliggjorts.

Rapporten finns på Europeiska revisionsrättens webbplats: http://eca.europa.eu

---

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/29 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/29

---

Meddelande från Konungariket Nederländernas ekonomi- och klimatministerium i enlighet med artikel 3.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG om villkoren för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten

(2019/C 247/09)

Ministern för ekonomi och klimat meddelar härmed att en ansökan om tillstånd för prospektering efter kolväten har inkommit för de delsektorer som på kartan i bilaga 3 till förordningen om gruvdrift betecknas som sektor G15 och H13 (Staatscourant 2014, nr 4928).

Med hänvisning till ovannämnda direktiv och artikel 15 i lagen om gruvdrift (Staatsblad nr 542/2002) uppmanar ekonomi- och klimatministeriet härmed alla intressenter att inkomma med konkurrerande ansökningar om tillstånd för prospektering efter kolväten i delsektorerna G15 och H13 på den nederländska kontinentalsockeln.

Myndighet behörig att bevilja tillstånd är ekonomi- och klimatministeriet. De kriterier, villkor och krav som anges i artiklarna 5.1, 5.2 och 6.2 i ovannämnda direktiv har införts i lagen om gruvdrift (Staatsblad nr 542/2002).

Ansökningarna kan lämnas in under 13 veckor efter det att denna inbjudan har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Ansökningarna ska skickas till följande adress:

De Minister van Economische Zaken en Klimaat

ter attentie van de heer J.L. Rosch, directie Energie en Omgeving

E-post: mijnbouwaanvragen@minezk.nl

Ansökningar som inkommer efter upplupen tidsfrist beaktas inte.

Beslut om de inkomna ansökningarna kommer att fattas senast 12 månader efter det att tidsfristen har löpt ut.

Närmare upplysningar kan erhållas av D.A. Hendriks, tfn +31 703798477.

---

V Yttranden

FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV KONKURRENSPOLITIKEN

Europeiska kommissionen

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/30 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/30

---

Förhandsanmälan av en koncentration

(Ärende M.9423 – Strategic Value Partners/Pfleiderer)

Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande

(Text av betydelse för EES)

(2019/C 247/10)

1.

Denna anmälan berör följande företag:

| — | Strategic Value Partners, LLC (Strategic Value Partners, Förenta staterna). |
| --- | --- |

—

Strategic Value Partners, LLC (Strategic Value Partners, Förenta staterna).

| — | Pfleiderer Group SA (Pfleiderer, Polen). |
| --- | --- |

—

Pfleiderer Group SA (Pfleiderer, Polen).

Strategic Value Partners förvärvar, på det sätt som avses i artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen, ensam kontroll över hela Pfleiderer.

Koncentrationen genomförs genom ett offentligt bud tillkännagivet den 11 juli 2019.

2.

—   Strategic Value Partners: ett privatägt investeringsföretag som förvaltar hedgefonder och privata hybridriskkapitalfonder och investerar i offentliga samt privata riskkapitalmarknader, skuldmarknader och andra alternativa investeringsmarknader över hela världen.

—   Pfleiderer: tillverkare av olika träprodukter och ytförädling inklusive spånskivor, träfiberskivor och laminat för olika användningsområden, samt tillverkning av bänkskivor, arbetsbänkar, möbler, interiörer, produkter för diverse byggändamål och golv.

3.

Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 (2).

4.

Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Följande referens bör alltid anges:

M.9423 – Strategic Value Partners/Pfleiderer

Synpunkterna kan sändas till kommissionen per e-post, per fax eller per brev. Använd följande kontaktuppgifter:

| E-post: COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu |
| --- |
| Fax +32 22964301 |
| Adress: |
| Europeiska kommissionen |
| Generaldirektoratet för konkurrens |
| Registreringsenheten för företagskoncentrationer |
| 1049 Bryssel |
| BELGIEN |

E-post: COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu

Fax +32 22964301

Adress:

Europeiska kommissionen

Generaldirektoratet för konkurrens

Registreringsenheten för företagskoncentrationer

1049 Bryssel

BELGIEN

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (koncentrationsförordningen).

1

(2)  EUT C 366, 14.12.2013, s. 5.

2

---

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/32 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/32

---

Förhandsanmälan av en koncentration

(Ärende M.9431 – KKR/Grupo Gallardo Balboa)

Ärendet kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande

(Text av betydelse för EES)

(2019/C 247/11)

1.

Denna anmälan berör följande företag:

| — | KKR & Co. Inc. (KKR, Förenta staterna). |
| --- | --- |

—

KKR & Co. Inc. (KKR, Förenta staterna).

| — | Grupo Gallardo Balboa S.L.U. (Grupo Gallardo Balboa, Spanien). |
| --- | --- |

—

Grupo Gallardo Balboa S.L.U. (Grupo Gallardo Balboa, Spanien).

KKR förvärvar, på det sätt som avses i artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen, kontroll över hela Grupo Gallardo Balboa.

Koncentrationen genomförs genom förvärv av aktier.

2.

| — | KKR: ett globalt investeringsföretag som erbjuder ett brett utbud av tjänster för alternativ kapitalförvaltning till offentliga och privata marknadsinvesterare och tillhandahåller kapitalmarknadslösningar för det egna företaget samt för sina portföljföretag och andra kunder, |
| --- | --- |

—

KKR: ett globalt investeringsföretag som erbjuder ett brett utbud av tjänster för alternativ kapitalförvaltning till offentliga och privata marknadsinvesterare och tillhandahåller kapitalmarknadslösningar för det egna företaget samt för sina portföljföretag och andra kunder,

| — | Grupo Gallardo Balboa är ett holdingbolag, med huvudkontor i Spanien, för olika stålföretag som tillverkar korrugerat stål. Företaget har genom sina driftsföretag fabriker i hela Spanien, inklusive Extremadura, Madrid, Asturien och País Vasco. |
| --- | --- |

—

Grupo Gallardo Balboa är ett holdingbolag, med huvudkontor i Spanien, för olika stålföretag som tillverkar korrugerat stål. Företaget har genom sina driftsföretag fabriker i hela Spanien, inklusive Extremadura, Madrid, Asturien och País Vasco.

3.

Det bör noteras att detta ärende kan komma att handläggas enligt ett förenklat förfarande, i enlighet med kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 (2).

4.

Synpunkterna ska ha kommit in till kommissionen senast tio dagar efter detta offentliggörande. Följande referens bör alltid anges:

M.9431 – KKR/Grupo Gallardo Balboa

Synpunkterna kan sändas till kommissionen per e-post, per fax eller per brev. Använd följande kontaktuppgifter:

| E-post: COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu |
| --- |
| Fax +32 22964301 |
| Adress: |
| European Commission |
| Directorate-General for Competition |
| Merger Registry |
| 1049 Bryssel |
| BELGIEN |

E-post: COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu

Fax +32 22964301

Adress:

European Commission

Directorate-General for Competition

Merger Registry

1049 Bryssel

BELGIEN

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (koncentrationsförordningen).

1

(2)  EUT C 366, 14.12.2013, s. 5.

2

---

ÖVRIGA AKTER

Europeiska kommissionen

| 23.7.2019 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 247/33 |
| --- | --- | --- | --- |

23.7.2019

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 247/33

---

Information om förberedande av avslutande av gruppklagomål CHAP(2013) 2466

(2019/C 247/12)

Under 2013, 2014 och 2015 mottog Europeiska kommissionen ett stort antal klagomål om de kontroller av personer och varor som de spanska myndigheterna gjorde vid gränsen till Gibraltar. Kontrollerna var överdrivna och orsakade stora förseningar.

Europeiska kommissionen registrerade klagomålen under referensnummer CHAP(2013) 2466. Mottagningsbeviset offentliggjordes ursprungligen i
  Europeiska unionens officiella tidning C 246 av den 27 augusti 2013. De senaste uppgifterna om uppföljningen av detta klagomål återfinns i
  Europeiska unionens officiella tidning C 223 av den 27 juni 2018.

Efter att ha gått igenom klagomålen och efter kontakter med behöriga myndigheter på båda sidor beslutade kommissionen att arrangera tre tekniska besök vid gränsövergången La Línea de la Concepción vid gränsen mellan Spanien och Gibraltar den 25 september 2013, den 2 juli 2014 och den 27 oktober 2015. Varje besök följdes av rekommendationer från kommissionen till både Spanien och Förenade kungariket för att förbättra situationen vid gränsen, särskilt genom att optimera den fysiska infrastrukturen, optimera den riskbaserade profileringen för att göra kontrollerna mer målinriktade, införa ytterligare åtgärder för att ta itu med cigarettsmuggling från Gibraltar samt utveckla informationsutbyte och samarbete. Finansiering för att bidra till genomförandet av de rekommenderade åtgärderna tillhandahölls också genom Fonden för yttre gränser/Fonden för inre säkerhet.

Kommissionen har sedan dess fortsatt att övervaka situationen vid gränsövergången La Línea de la Concepción. Den drog därvid slutsatsen att både Spanien och Förenade kungariket har genomfört alla rekommendationer som riktats till dem. Dessutom har det inte inkommit några ytterligare klagomål om alltför stora förseningar vid gränsen mellan Gibraltar och Spanien, vilket tyder på att situationen har stabiliserats.

På grundval av observationerna under de tekniska besöken och den information som tillhandahållits av båda sidornas myndigheter som en följd av kommissionens rekommendationer efter varje besök, har kommissionen inte fått belägg för slutsatsen att de kontroller av personer och varor som utfördes av de spanska myndigheterna vid gränsövergången La Línea de la Concepción stred mot relevanta bestämmelser i EU-rätten.

Mot bakgrund av ovanstående är kommissionens slutsats att ärendet kan avslutas.

Om någon av de klagande skulle ha nya uppgifter som kan visa att det trots allt är fråga om en överträdelse av EU-rätten uppmanas klaganden att överlämna dessa uppgifter till kommissionen inom fyra veckor från offentliggörandet av detta meddelande. När denna frist har löpt ut avser kommissionen att avsluta ärendet.

---