# Eiropas Savienības C 182/2019

| | ISSN 1977-0952 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 182 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 62. gadagājums2019. gada 27. maijs |

ISSN 1977-0952

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 182

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

62. gadagājums2019. gada 27. maijs

---

| Saturs | Lappuse |
| --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2019/C 182/01 | Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī | 1 |

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

2019/C 182/01

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

1

---

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2019/C 182/02 | Lieta C-545/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. augustā iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) — DP, Finanzamt Linz | 2 |
| 2019/C 182/03 | Lieta C-710/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — WN/Land Niedersachsen | 2 |
| 2019/C 182/04 | Lieta C-794/18 P: Apelācijas sūdzība, kuru 2018. gada 17. decembrī Pracsis SPRL, Conceptexpo Project iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 3. oktobra rīkojumu lietā T-33/18 Pracsis un Conceptexpo Project/Komisija un EACEA | 3 |
| 2019/C 182/05 | Lieta C-804/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. decembrī iesniedza Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) — IX/WABE e.V. | 4 |
| 2019/C 182/06 | Lieta C-34/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze | 5 |
| 2019/C 182/07 | Lieta C-37/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. janvārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — CV/Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo | 5 |
| 2019/C 182/08 | Lieta C-89/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di Lanciano, Ecolan SpA | 6 |
| 2019/C 182/09 | Lieta C-90/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di Ortona, Ecolan SpA | 7 |
| 2019/C 182/10 | Lieta C-91/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA | 8 |
| 2019/C 182/11 | Lieta C-92/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Burgo Group SpA/Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE | 9 |
| 2019/C 182/12 | Lieta C-94/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — San Domenico Vetraria SpA/Agenzia delle Entrate | 10 |
| 2019/C 182/13 | Lieta C-95/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (It lija) — Agenzia delle Dogane/Silcompa SpA | 11 |
| 2019/C 182/14 | Lieta C-97/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. februārī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Köln | 11 |
| 2019/C 182/15 | Lieta C-109/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus/Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino | 12 |
| 2019/C 182/16 | Lieta C-110/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus/Comune di Ostuni, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino | 13 |
| 2019/C 182/17 | Lieta C-111/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Industria Italiana Autobus SpA/Comune di Palermo | 14 |
| 2019/C 182/18 | Lieta C-128/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana | 14 |
| 2019/C 182/19 | Lieta C-129/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. februāra iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — Presidenza del Consiglio dei Ministri/BV | 15 |
| 2019/C 182/20 | Lieta C-131/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. februārī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-743/16 RENV CX/Komisija | 16 |
| 2019/C 182/21 | Lieta C-147/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A./Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) un Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE) | 18 |
| 2019/C 182/22 | Lieta C-148/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 19. februārī BTB Holding Investments SA un Duferco Participations Holding SA iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 11. decembra spriedumu lietā T-100/17 BTB Holding Investments SA un Duferco Participations Holding SA/Komisija | 18 |
| 2019/C 182/23 | Lieta C-153/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. februārī iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) — FZ/DER Touristik GmbH | 19 |
| 2019/C 182/24 | Lieta C-181/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. februārī iesniedza Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Vācija) — Jobcenter Krefeld — Widerspruchsstelle/JD | 20 |
| 2019/C 182/25 | Lieta C-189/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Spenner GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika | 21 |
| 2019/C 182/26 | Lieta C-210/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. martā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — TN/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal | 22 |
| 2019/C 182/27 | Lieta C-218/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. martā iesniedza Cour de cassation (Francija) — XR/Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris | 22 |
| 2019/C 182/28 | lieta C-243/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. martā iesniedza Augstākā tiesa (Senāts), (Latvija) — A/Veselības ministrija | 23 |
| 2019/C 182/29 | Lieta C-244/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. martā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) — GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH und Volkswagen AG | 24 |
| 2019/C 182/30 | Lieta C-250/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — B. O. L./État belge | 25 |
| 2019/C 182/31 | Lieta C-251/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. martā Comprojecto-Projetos e Construções, Lda u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 14. februāra spriedumu lietā T-768/17 Comprojecto-Projetos e Construções, Lda u.c./Eiropas Centrālā banka (ECB) | 26 |
| 2019/C 182/32 | Lieta C-273/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. martā Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-166/17 EKETA/Eirpas Komisija | 26 |
| 2019/C 182/33 | Lieta C-274/19: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. martā Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-198/17 EKETA/Eirpas Komisija | 27 |
| 2019/C 182/34 | Lieta C-280/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 2. aprīlī Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-348/16 OP Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA | 28 |
| | Vispārējā tiesa |
| 2019/C 182/35 | Lieta T-61/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — Rodriguez Prieto/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Eurostat lieta — Kriminālprocess valstī — Lietas izbeigšana — Lūgums sniegt palīdzību — Trauksmes cēlējs Nevainīguma prezumpcija — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus) | 31 |
| 2019/C 182/36 | Lieta T-373/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — ABB/EUIPO (FLEXLOADER) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes FLEXLOADER reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Neoloģisms — Nepietiekami tieša un konkrēta saistība ar dažām no preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm) | 32 |
| 2019/C 182/37 | Lieta T-128/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. februārī — Hemp Foods Australia/EUIPO — Cabrejos (Sativa) | 33 |
| 2019/C 182/38 | Lieta T-172/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. martā — Cognac Ferrand/EUIPO (Pinuma forma uz pudeles) | 34 |
| 2019/C 182/39 | Lieta T-178/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. martā — Kalai/Padome | 34 |
| 2019/C 182/40 | Lieta T-183/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. martā — Jalkh/Parlaments | 36 |
| 2019/C 182/41 | Lieta T-202/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTour) | 37 |
| 2019/C 182/42 | sLieta T-203/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTwo) | 37 |
| 2019/C 182/43 | Lieta T-209/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. aprīlī — Armani/EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE) | 38 |
| 2019/C 182/44 | Lieta T-212/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — Apple/EUIPO (Styluses) | 39 |
| 2019/C 182/45 | Lieta T-214/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — Fleximed/EUIPO — docPrice (Fleximed) | 40 |

V   Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Eiropas Savienības Tiesa

2019/C 182/02

Lieta C-545/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. augustā iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) — DP, Finanzamt Linz

2

2019/C 182/03

Lieta C-710/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — WN/Land Niedersachsen

2

2019/C 182/04

Lieta C-794/18 P: Apelācijas sūdzība, kuru 2018. gada 17. decembrī Pracsis SPRL, Conceptexpo Project iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 3. oktobra rīkojumu lietā T-33/18 Pracsis un Conceptexpo Project/Komisija un EACEA

3

2019/C 182/05

Lieta C-804/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. decembrī iesniedza Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) — IX/WABE e.V.

4

2019/C 182/06

Lieta C-34/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

5

2019/C 182/07

Lieta C-37/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. janvārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — CV/Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

5

2019/C 182/08

Lieta C-89/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di Lanciano, Ecolan SpA

6

2019/C 182/09

Lieta C-90/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di Ortona, Ecolan SpA

7

2019/C 182/10

Lieta C-91/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA

8

2019/C 182/11

Lieta C-92/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Burgo Group SpA/Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

9

2019/C 182/12

Lieta C-94/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — San Domenico Vetraria SpA/Agenzia delle Entrate

10

2019/C 182/13

Lieta C-95/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (It lija) — Agenzia delle Dogane/Silcompa SpA

11

2019/C 182/14

Lieta C-97/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. februārī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Köln

11

2019/C 182/15

Lieta C-109/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus/Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

12

2019/C 182/16

Lieta C-110/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus/Comune di Ostuni, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

13

2019/C 182/17

Lieta C-111/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Industria Italiana Autobus SpA/Comune di Palermo

14

2019/C 182/18

Lieta C-128/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana

14

2019/C 182/19

Lieta C-129/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. februāra iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — Presidenza del Consiglio dei Ministri/BV

15

2019/C 182/20

Lieta C-131/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. februārī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-743/16 RENV CX/Komisija

16

2019/C 182/21

Lieta C-147/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A./Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) un Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

18

2019/C 182/22

Lieta C-148/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 19. februārī BTB Holding Investments SA un Duferco Participations Holding SA iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 11. decembra spriedumu lietā T-100/17 BTB Holding Investments SA un Duferco Participations Holding SA/Komisija

18

2019/C 182/23

Lieta C-153/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. februārī iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) — FZ/DER Touristik GmbH

19

2019/C 182/24

Lieta C-181/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. februārī iesniedza Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Vācija) — Jobcenter Krefeld — Widerspruchsstelle/JD

20

2019/C 182/25

Lieta C-189/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Spenner GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika

21

2019/C 182/26

Lieta C-210/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. martā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — TN/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

22

2019/C 182/27

Lieta C-218/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. martā iesniedza Cour de cassation (Francija) — XR/Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

22

2019/C 182/28

lieta C-243/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. martā iesniedza Augstākā tiesa (Senāts), (Latvija) — A/Veselības ministrija

23

2019/C 182/29

Lieta C-244/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. martā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) — GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH und Volkswagen AG

24

2019/C 182/30

Lieta C-250/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — B. O. L./État belge

25

2019/C 182/31

Lieta C-251/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. martā Comprojecto-Projetos e Construções, Lda u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 14. februāra spriedumu lietā T-768/17 Comprojecto-Projetos e Construções, Lda u.c./Eiropas Centrālā banka (ECB)

26

2019/C 182/32

Lieta C-273/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. martā Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-166/17 EKETA/Eirpas Komisija

26

2019/C 182/33

Lieta C-274/19: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. martā Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-198/17 EKETA/Eirpas Komisija

27

2019/C 182/34

Lieta C-280/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 2. aprīlī Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-348/16 OP Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA

28

Vispārējā tiesa

2019/C 182/35

Lieta T-61/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — Rodriguez Prieto/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Eurostat lieta — Kriminālprocess valstī — Lietas izbeigšana — Lūgums sniegt palīdzību — Trauksmes cēlējs Nevainīguma prezumpcija — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)

31

2019/C 182/36

Lieta T-373/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — ABB/EUIPO (FLEXLOADER) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes FLEXLOADER reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Neoloģisms — Nepietiekami tieša un konkrēta saistība ar dažām no preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm)

32

2019/C 182/37

Lieta T-128/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. februārī — Hemp Foods Australia/EUIPO — Cabrejos (Sativa)

33

2019/C 182/38

Lieta T-172/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. martā — Cognac Ferrand/EUIPO (Pinuma forma uz pudeles)

34

2019/C 182/39

Lieta T-178/19: Prasība, kas celta 2019. gada 20. martā — Kalai/Padome

34

2019/C 182/40

Lieta T-183/19: Prasība, kas celta 2019. gada 29. martā — Jalkh/Parlaments

36

2019/C 182/41

Lieta T-202/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTour)

37

2019/C 182/42

sLieta T-203/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTwo)

37

2019/C 182/43

Lieta T-209/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. aprīlī — Armani/EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE)

38

2019/C 182/44

Lieta T-212/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — Apple/EUIPO (Styluses)

39

2019/C 182/45

Lieta T-214/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — Fleximed/EUIPO — docPrice (Fleximed)

40

---

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/1

---

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

(2019/C 182/01)

Jaunākā publikācija

OV C 172, 20.5.2019.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 164, 13.5.2019.

OV C 155, 6.5.2019.

OV C 148, 29.4.2019.

OV C 139, 15.4.2019.

OV C 131, 8.4.2019.

OV C 122, 1.4.2019.

Šie teksti pieejami

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Eiropas Savienības Tiesa

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/2 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/2

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. augustā iesniedza Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) — DP, Finanzamt Linz

(Lieta C-545/18)

(2019/C 182/02)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Pamatlietas puses

Sūdzības iesniedzēji: DP, Finanzamt Linz

Atbildētājas iestādes: Bezirkshauptmannschaft Braunau am Inn, Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

Trešās personas: Finanzamt Braunau-Ried-Schärding, EO

Eiropas Savienības Tiesa (astotā palāta) ar 2019. gada 4. aprīļa rīkojumu atzina, ka ar 2018. gada 16. augusta lēmumu iesniegtais Landesverwaltungsgericht Oberösterreich lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/2 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/2

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. novembrī iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) — WN/Land Niedersachsen

(Lieta C-710/18)

(2019/C 182/03)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesarbeitsgericht

Pamatlietas puses

Prasītājs: WN

Atbildētāja: Land Niedersachsen

Prejudiciālais jautājums

Vai LESD 45. panta 2. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (1) 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, kāds ir paredzēts TV-L (Tarifvertrag für den öffentlichen Dienst der Länder) [Federālo zemju civildienesta darba koplīguma] 16. panta 2. punktā, saskaņā ar ko atbilstoša darba pieredze, kas iegūta pie līdzšinējā darba devēja, pēc pieņemšanas atpakaļ darbā sniedz priekšrocības, klasificējot koplīgumā paredzētās darba samaksas sistēmas līmenī, tādējādi, ka saskaņā ar TV-L 16. panta 2. punkta otro teikumu šī darba pieredze tiek atzīta bez ierobežojumiem, turpretim atbilstoša darba pieredze, kas iegūta pie citiem darba devējiem, saskaņā ar TV-L 16. panta 2. punkta trešo teikumu tiek ņemta vērā tikai maksimāli trīs gadu apmērā, ja šādas priekšrocības Savienības tiesībās ir atļautas Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā pievienotā 1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darba līgumiem uz noteiktu laiku 4. klauzulas 4. punktā?

---

(1)  OV 2011, L 141, 1. lpp.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/3 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/3

---

Apelācijas sūdzība, kuru 2018. gada 17. decembrī Pracsis SPRL, Conceptexpo Project iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 3. oktobra rīkojumu lietā T-33/18 Pracsis un Conceptexpo Project/Komisija un EACEA

(Lieta C-794/18 P)

(2019/C 182/04)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Pracsis SPRL, Conceptexpo Project (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA)

Ar 2019. gada 11. aprīļa rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nolēma apelācijas sūdzību noraidīt daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami nepamatotu.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/4 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/4

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. decembrī iesniedza Arbeitsgericht Hamburg (Vācija) — IX/WABE e.V.

(Lieta C-804/18)

(2019/C 182/05)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Arbeitsgericht Hamburg

Pamatlietas puses

Prasītāja: IX

Atbildētāja: WABE e.V.

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai darba devēja vienpusējs rīkojums, kas aizliedz nēsāt jebkādu redzamu politiskās, uzskatu vai reliģiskās pārliecības simbolu, Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē tieši diskriminē darbiniekus reliģijas dēļ, kuri, pamatojoties uz reliģiskām prasībām par aizsedzoša apģērba nēsāšanu, ievēro noteiktus ģērbšanās noteikumus? |
| --- | --- |

1.

Vai darba devēja vienpusējs rīkojums, kas aizliedz nēsāt jebkādu redzamu politiskās, uzskatu vai reliģiskās pārliecības simbolu, Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē tieši diskriminē darbiniekus reliģijas dēļ, kuri, pamatojoties uz reliģiskām prasībām par aizsedzoša apģērba nēsāšanu, ievēro noteiktus ģērbšanās noteikumus?

| 2. | Vai darba devēja vienpusējs rīkojums, kas aizliedz nēsāt jebkādu redzamu politiskās, uzskatu vai reliģiskās pārliecības simbolu, Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē netieši diskriminē darba ņēmēju reliģijas un/vai dzimuma dēļ, kura savas musulmaņu ticības dēļ nēsā galvassegu?
  It īpaši:






  a) | Vai saskaņā ar Direktīvu 2000/78/EK netiešu diskrimināciju reliģijas un/vai dzimuma dēļ var pamatot ar darba devēja subjektīvo vēlmi ievērot politiskās, uzskatu un reliģiskās neitralitātes politiku arī tad, ja darba devējs tādējādi vēlas izpildīt savu klientu subjektīvās vēlmes? |
| --- | --- | --- |

2.

Vai darba devēja vienpusējs rīkojums, kas aizliedz nēsāt jebkādu redzamu politiskās, uzskatu vai reliģiskās pārliecības simbolu, Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē netieši diskriminē darba ņēmēju reliģijas un/vai dzimuma dēļ, kura savas musulmaņu ticības dēļ nēsā galvassegu?

It īpaši:

a)

Vai saskaņā ar Direktīvu 2000/78/EK netiešu diskrimināciju reliģijas un/vai dzimuma dēļ var pamatot ar darba devēja subjektīvo vēlmi ievērot politiskās, uzskatu un reliģiskās neitralitātes politiku arī tad, ja darba devējs tādējādi vēlas izpildīt savu klientu subjektīvās vēlmes?

| b) | Vai Direktīva 2000/78/EK un/vai pamattiesības uz darījumdarbības brīvību, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantā, ņemot vērā Direktīvas 2000/78/EK 8. panta 1. punktu, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas paredz, ka, lai aizsargātu pamattiesības uz reliģijas brīvību, reliģiska apģērba nēsāšanas aizliegumu nevar pamatot, balstoties vien uz abstraktu piemērotību darba devēja neitralitātes apdraudējumam, bet gan tikai uz pietiekami konkrētiem draudiem, it īpaši, darba devējam vai attiecīgai trešai personai konkrēti draudošu ekonomisku kaitējumu? |
| --- | --- |

b)

Vai Direktīva 2000/78/EK un/vai pamattiesības uz darījumdarbības brīvību, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantā, ņemot vērā Direktīvas 2000/78/EK 8. panta 1. punktu, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas paredz, ka, lai aizsargātu pamattiesības uz reliģijas brīvību, reliģiska apģērba nēsāšanas aizliegumu nevar pamatot, balstoties vien uz abstraktu piemērotību darba devēja neitralitātes apdraudējumam, bet gan tikai uz pietiekami konkrētiem draudiem, it īpaši, darba devējam vai attiecīgai trešai personai konkrēti draudošu ekonomisku kaitējumu?

---

(1)  OV 2000, L 303, 16. lpp.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/5 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/5

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 17. janvārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Lieta C-34/19)

(2019/C 182/06)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pamatlietas puses

Prasītāja: Telecom Italia SpA

Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Direktīvas 97/13/EK (1) 22. panta 3. punkts var tikt interpretēts tādējādi, ka tas atļauj arī 1998. gadā saglabāt pienākumu maksāt nodevu vai maksājumu, kas — tāpēc, ka tā apmērs tiek aprēķināts proporcionāli identiskai apgrozījuma daļai — atbilst nodevai, kas bija jāmaksā saskaņā ar kārtību, kas pastāvēja pirms šīs direktīvas? |
| --- | --- |

1)

Vai Direktīvas 97/13/EK (1) 22. panta 3. punkts var tikt interpretēts tādējādi, ka tas atļauj arī 1998. gadā saglabāt pienākumu maksāt nodevu vai maksājumu, kas — tāpēc, ka tā apmērs tiek aprēķināts proporcionāli identiskai apgrozījuma daļai — atbilst nodevai, kas bija jāmaksā saskaņā ar kārtību, kas pastāvēja pirms šīs direktīvas?

| 2) | Vai Direktīvai 97/13/EK, ņemot vērā ES Tiesas 2003. gada 18. septembra spriedumu apvienotajās lietās C-292/01 un C-293/01 un 2008. gada 21. februāra spriedumu lietā C-296/06, ir pretrunā tāds likumīgā spēkā stājies valsts tiesas spriedums, kas izriet no šīs direktīvas kļūdainas interpretācijas un/vai sagrozīšanas, un tādējādi šo likumīgā spēkā stājušos spriedumu var nepiemērot kāda cita tiesa, kurai tiek lūgts iztiesāt strīdu, kura pamatā ir tās pašas materiāltiesiskās attiecības, taču kurš no strīda, kurā ir pieņemts attiecīgais likumīgā spēkā stājies spriedums, atšķiras tajā ziņā, ka pieprasītais maksājums nav tās galvenais priekšmets? |
| --- | --- |

2)

Vai Direktīvai 97/13/EK, ņemot vērā ES Tiesas 2003. gada 18. septembra spriedumu apvienotajās lietās C-292/01 un C-293/01 un 2008. gada 21. februāra spriedumu lietā C-296/06, ir pretrunā tāds likumīgā spēkā stājies valsts tiesas spriedums, kas izriet no šīs direktīvas kļūdainas interpretācijas un/vai sagrozīšanas, un tādējādi šo likumīgā spēkā stājušos spriedumu var nepiemērot kāda cita tiesa, kurai tiek lūgts iztiesāt strīdu, kura pamatā ir tās pašas materiāltiesiskās attiecības, taču kurš no strīda, kurā ir pieņemts attiecīgais likumīgā spēkā stājies spriedums, atšķiras tajā ziņā, ka pieprasītais maksājums nav tās galvenais priekšmets?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 97/13/EK (1997. gada 10. aprīlis) par vispārējo atļauju un individuālo licenču kopēju sistēmu telekomunikāciju pakalpojumu (OV 1997, L 117, 15. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/5 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/5

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. janvārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — CV/Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

(Lieta C-37/19)

(2019/C 182/07)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Prasītāja: CV

Atbildētāja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

Prejudiciālais jautājums

Vai Direktīvas 2003/88 (1) 7. panta 2. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts, tos skatot arī atsevišķi, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādas valsts tiesību normas vai praksi, saskaņā ar ko, izbeidzot darba tiesiskās attiecības, darbiniekam nav tiesību uz kompensāciju par uzkrāto un neizmantoto atvaļinājumu (un par tādu juridisku institūtu kā tā dēvētās “atceltās svētku dienas”, kas pēc būtības un funkcijām ir pielīdzināms ikgadējam atvaļinājumam), apstākļos, kad pirms darba tiesisko attiecību izbeigšanas darbinieks nav varējis izmantot atvaļinājumu darba devēja prettiesiskās rīcības dēļ (atlaišana, kas ar galīgu valsts tiesas spriedumu ir atzīta par prettiesisku, uzdodot atjaunot darba tiesiskās attiecības ar atpakaļejošu spēku), tikai attiecībā uz laikposmu starp darba devēja rīcību un vēlāko atjaunošanu darbā?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV 2003, L 299, 9. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/6 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/6

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di Lanciano, Ecolan SpA

(Lieta C-89/19)

(2019/C 182/08)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāja: Rieco SpA

Atbildētājas: Comune di Lanciano, Ecolan SpA

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši publiskā sektora iestāžu administratīvās brīvības princips un pakalpojumu publisko iestāžu interesēs dažādo līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas un pārvaldības veidu būtiskas līdzvērtības princips) liedz tādu valsts tiesisku regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 50 Par publisko iepirkumu kodeksu 192. panta 2. punkts), kas novieto in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pakārtotā un izņēmuma līmenī salīdzinot ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izsludinot iepirkuma konkursu: i) pieļaujot minētās piešķiršanas vienīgi tad, ja ir pierādīta attiecīgā tirgus nepilnība, kā arī ii) liekot iestādei, kas izvēlas veikt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izmantojot starpresoru deleģēšanu, katrā ziņā norādīt konkrētu pamatojumu par ieguvumiem, ko sabiedrībai sniedz šis piešķiršanas veids? |
| --- | --- |

1)

Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši publiskā sektora iestāžu administratīvās brīvības princips un pakalpojumu publisko iestāžu interesēs dažādo līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas un pārvaldības veidu būtiskas līdzvērtības princips) liedz tādu valsts tiesisku regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 50 Par publisko iepirkumu kodeksu 192. panta 2. punkts), kas novieto in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pakārtotā un izņēmuma līmenī salīdzinot ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izsludinot iepirkuma konkursu: i) pieļaujot minētās piešķiršanas vienīgi tad, ja ir pierādīta attiecīgā tirgus nepilnība, kā arī ii) liekot iestādei, kas izvēlas veikt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izmantojot starpresoru deleģēšanu, katrā ziņā norādīt konkrētu pamatojumu par ieguvumiem, ko sabiedrībai sniedz šis piešķiršanas veids?

| 2) | Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši Direktīvas 2014/24/ES (1) 12. panta 3. punkts par in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vairāku iestāžu līdzīgas kopīgās kontroles režīmā) aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 175 par sabiedrību dalības kodeksu [Testo Unico delle società partecipate] 4. panta 1. punkts), kas liedz publiskai iestādei iegūt līdzdalības daļu vairāku citu iestāžu struktūrā (kas jebkurā gadījumā nenodrošina kontroli vai veto tiesības), ja minētā iestāde katrā ziņā plāno nākotnē iegūt kopīgās kontroles pozīciju un līdz ar to iespēju veikt tiešās līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas vairāku iestāžu struktūrai? |
| --- | --- |

2)

Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši Direktīvas 2014/24/ES (1) 12. panta 3. punkts par in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vairāku iestāžu līdzīgas kopīgās kontroles režīmā) aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 175 par sabiedrību dalības kodeksu [Testo Unico delle società partecipate] 4. panta 1. punkts), kas liedz publiskai iestādei iegūt līdzdalības daļu vairāku citu iestāžu struktūrā (kas jebkurā gadījumā nenodrošina kontroli vai veto tiesības), ja minētā iestāde katrā ziņā plāno nākotnē iegūt kopīgās kontroles pozīciju un līdz ar to iespēju veikt tiešās līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas vairāku iestāžu struktūrai?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/7 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/7

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di Ortona, Ecolan SpA

(Lieta C-90/19)

(2019/C 182/09)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāja: Rieco SpA

Atbildētājas: Comune di Ortona, Ecolan SpA

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši publiskā sektora iestāžu administratīvās brīvības princips un pakalpojumu publisko iestāžu interesēs dažādo līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas un pārvaldības veidu būtiskas līdzvērtības princips) liedz tādu valsts tiesisku regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 50 Par publisko iepirkumu kodeksu 192. panta 2. punkts), kas novieto in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pakārtotā un izņēmuma līmenī salīdzinot ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izsludinot iepirkuma konkursu: i) pieļaujot minētās piešķiršanas vienīgi tad, ja ir pierādīta attiecīgā tirgus nepilnība, kā arī ii) liekot iestādei, kas izvēlas veikt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izmantojot starpresoru deleģēšanu, katrā ziņā norādīt konkrētu pamatojumu par ieguvumiem, ko sabiedrībai sniedz šis piešķiršanas veids? |
| --- | --- |

1)

Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši publiskā sektora iestāžu administratīvās brīvības princips un pakalpojumu publisko iestāžu interesēs dažādo līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas un pārvaldības veidu būtiskas līdzvērtības princips) liedz tādu valsts tiesisku regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 50 Par publisko iepirkumu kodeksu 192. panta 2. punkts), kas novieto in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pakārtotā un izņēmuma līmenī salīdzinot ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izsludinot iepirkuma konkursu: i) pieļaujot minētās piešķiršanas vienīgi tad, ja ir pierādīta attiecīgā tirgus nepilnība, kā arī ii) liekot iestādei, kas izvēlas veikt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izmantojot starpresoru deleģēšanu, katrā ziņā norādīt konkrētu pamatojumu par ieguvumiem, ko sabiedrībai sniedz šis piešķiršanas veids?

| 2) | Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši Direktīvas 2014/24/ES (1) 12. panta 3. punkts par in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vairāku iestāžu līdzīgas kopīgās kontroles režīmā) aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 175 par sabiedrību dalības kodeksu [Testo Unico delle società partecipate] 4. panta 1. punkts), kas liedz publiskai iestādei iegūt līdzdalības daļu vairāku citu iestāžu struktūrā (kas jebkurā gadījumā nenodrošina kontroli vai veto tiesības), ja minētā iestāde katrā ziņā plāno nākotnē iegūt kopīgās kontroles pozīciju un līdz ar to iespēju veikt tiešās līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas vairāku iestāžu struktūrai? |
| --- | --- |

2)

Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši Direktīvas 2014/24/ES (1) 12. panta 3. punkts par in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vairāku iestāžu līdzīgas kopīgās kontroles režīmā) aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 175 par sabiedrību dalības kodeksu [Testo Unico delle società partecipate] 4. panta 1. punkts), kas liedz publiskai iestādei iegūt līdzdalības daļu vairāku citu iestāžu struktūrā (kas jebkurā gadījumā nenodrošina kontroli vai veto tiesības), ja minētā iestāde katrā ziņā plāno nākotnē iegūt kopīgās kontroles pozīciju un līdz ar to iespēju veikt tiešās līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas vairāku iestāžu struktūrai?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/8 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/8

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Rieco SpA/Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA

(Lieta C-91/19)

(2019/C 182/10)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāja: Rieco SpA

Atbildētājas: Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši publiskā sektora iestāžu administratīvās brīvības princips un pakalpojumu publisko iestāžu interesēs dažādo līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas un pārvaldības veidu būtiskas līdzvērtības princips) liedz tādu valsts tiesisku regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 50 Par publisko iepirkumu kodeksu 192. panta 2. punkts), kas novieto in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pakārtotā un izņēmuma līmenī salīdzinot ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izsludinot iepirkuma konkursu: i) pieļaujot minētās piešķiršanas vienīgi tad, ja ir pierādīta attiecīgā tirgus nepilnība, kā arī ii) liekot iestādei, kas izvēlas veikt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izmantojot starpresoru deleģēšanu, katrā ziņā norādīt konkrētu pamatojumu par ieguvumiem, ko sabiedrībai sniedz šis piešķiršanas veids? |
| --- | --- |

1)

Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši publiskā sektora iestāžu administratīvās brīvības princips un pakalpojumu publisko iestāžu interesēs dažādo līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas un pārvaldības veidu būtiskas līdzvērtības princips) liedz tādu valsts tiesisku regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 50 Par publisko iepirkumu kodeksu 192. panta 2. punkts), kas novieto in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pakārtotā un izņēmuma līmenī salīdzinot ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izsludinot iepirkuma konkursu: i) pieļaujot minētās piešķiršanas vienīgi tad, ja ir pierādīta attiecīgā tirgus nepilnība, kā arī ii) liekot iestādei, kas izvēlas veikt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, izmantojot starpresoru deleģēšanu, katrā ziņā norādīt konkrētu pamatojumu par ieguvumiem, ko sabiedrībai sniedz šis piešķiršanas veids?

| 2) | Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši Direktīvas 2014/24/ES (1) 12. panta 3. punkts par in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vairāku iestāžu līdzīgas kopīgās kontroles režīmā) aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 175 par sabiedrību dalības kodeksu [Testo Unico delle società partecipate] 4. panta 1. punkts), kas liedz publiskai iestādei iegūt līdzdalības daļu vairāku citu iestāžu struktūrā (kas jebkurā gadījumā nenodrošina kontroli vai veto tiesības), ja minētā iestāde katrā ziņā plāno nākotnē iegūt kopīgās kontroles pozīciju un līdz ar to iespēju veikt tiešās līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas vairāku iestāžu struktūrai? |
| --- | --- |

2)

Vai Eiropas Savienības tiesības (un it īpaši Direktīvas 2014/24/ES (1) 12. panta 3. punkts par in house līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vairāku iestāžu līdzīgas kopīgās kontroles režīmā) aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (kā 2016. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 175 par sabiedrību dalības kodeksu [Testo Unico delle società partecipate] 4. panta 1. punkts), kas liedz publiskai iestādei iegūt līdzdalības daļu vairāku citu iestāžu struktūrā (kas jebkurā gadījumā nenodrošina kontroli vai veto tiesības), ja minētā iestāde katrā ziņā plāno nākotnē iegūt kopīgās kontroles pozīciju un līdz ar to iespēju veikt tiešās līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas vairāku iestāžu struktūrai?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/9 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/9

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 5. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Burgo Group SpA/Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

(Lieta C-92/19)

(2019/C 182/11)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Burgo Group SpA

Atbildētāja apelācijas instancē: Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Direktīva 2004/8/EK (1) (it īpaši tās 12. pants) nepieļauj tādu Leģislatīvā dekrēta Nr. 20/2007 3. un 6. panta interpretāciju, kas ļautu atzīt Leģislatīvajā dekrētā Nr. 79/1999 minētos atbalstus (it īpaši 11. pantā un Autorità dell’energia elettrica e del gas [Elektroenerģijas un gāzes uzraudzības iestādes] 2002. gada 19. martaDelibera n. 42/02 [Lēmumā Nr. 42/02], ar kuru īsteno iepriekš minēto noteikumu) arī tām koģenerācijas iekārtām, kas nav augstas efektivitātes koģenerācijas iekārtas, arī pēc 2010. gada 31. decembra? |
| --- | --- |

1)

Vai Direktīva 2004/8/EK (1) (it īpaši tās 12. pants) nepieļauj tādu Leģislatīvā dekrēta Nr. 20/2007 3. un 6. panta interpretāciju, kas ļautu atzīt Leģislatīvajā dekrētā Nr. 79/1999 minētos atbalstus (it īpaši 11. pantā un Autorità dell’energia elettrica e del gas [Elektroenerģijas un gāzes uzraudzības iestādes] 2002. gada 19. martaDelibera n. 42/02 [Lēmumā Nr. 42/02], ar kuru īsteno iepriekš minēto noteikumu) arī tām koģenerācijas iekārtām, kas nav augstas efektivitātes koģenerācijas iekārtas, arī pēc 2010. gada 31. decembra?

| 2) | Vai LESD 107. pants nepieļauj tādu Leģislatīvā dekrēta Nr. 20/2007 3. un 6. panta interpretāciju, kāda ir minēta a) punktā, ciktāl šis noteikums šādā interpretācijā varētu tikt uzskatīts par “valsts atbalstu” un tādējādi būt pretrunā brīvas konkurences principam? |
| --- | --- |

2)

Vai LESD 107. pants nepieļauj tādu Leģislatīvā dekrēta Nr. 20/2007 3. un 6. panta interpretāciju, kāda ir minēta a) punktā, ciktāl šis noteikums šādā interpretācijā varētu tikt uzskatīts par “valsts atbalstu” un tādējādi būt pretrunā brīvas konkurences principam?

| 3) | Pretēji a) un b) punktā minētajiem apsvērumiem un, ņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja tieši ierosināto, vai Kopienu tiesību vienlīdzības un nediskriminācijas principiem atbilst tādi valsts tiesību akti, kas ļauj saglabāt atbalstu shēmas atzīšanu koģenerācijai, kas nav CAR, līdz 2015. gada 31. decembrim; šāda varētu būt Itālijas valsts tiesību aktu interpretācija atbilstīgi d. lgs. 3 marzo 2011 n. 28 [2011. gada 3. marta Leģislatīvā dekrēta Nr. 28] 25. panta 11. punkta c) apakšpunkta 1. punktam, ar kuru atceļ Leģislatīvā dekrēta Nr. 79/1999 11. pantā minētos noteikumus no 2016. gada 1. janvāra, tagad līdz 2014. gada 19. jūlijam (saskaņā ar d. lgs. 4 luglio 2014 n. 102 [2014. gada 4. jūlija Leģislatīvā dekrēta Nr. 102] 10. panta 15. punktu)? |
| --- | --- |

3)

Pretēji a) un b) punktā minētajiem apsvērumiem un, ņemot vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja tieši ierosināto, vai Kopienu tiesību vienlīdzības un nediskriminācijas principiem atbilst tādi valsts tiesību akti, kas ļauj saglabāt atbalstu shēmas atzīšanu koģenerācijai, kas nav CAR, līdz 2015. gada 31. decembrim; šāda varētu būt Itālijas valsts tiesību aktu interpretācija atbilstīgi d. lgs. 3 marzo 2011 n. 28 [2011. gada 3. marta Leģislatīvā dekrēta Nr. 28] 25. panta 11. punkta c) apakšpunkta 1. punktam, ar kuru atceļ Leģislatīvā dekrēta Nr. 79/1999 11. pantā minētos noteikumus no 2016. gada 1. janvāra, tagad līdz 2014. gada 19. jūlijam (saskaņā ar d. lgs. 4 luglio 2014 n. 102 [2014. gada 4. jūlija Leģislatīvā dekrēta Nr. 102] 10. panta 15. punktu)?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/8/EK (2004. gada 11. februāris) par tādas koģenerācijas veicināšanu, kas balstīta uz lietderīgā siltuma pieprasījumu iekšējā enerģijas tirgū, un ar kuru groza Direktīvu 92/42/EEK (OV 2004, L 52, 50. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/10 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/10

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — San Domenico Vetraria SpA/Agenzia delle Entrate

(Lieta C-94/19)

(2019/C 182/12)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Prasītāja: San Domenico Vetraria SpA

Atbildētāja: Agenzia delle Entrate

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes Sestās direktīvas 77/288/EEK (1977. gada 17. maijs) (1) 2. un 6. pants, kā arī nodokļu neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesību akti, pamatojoties uz kuriem pievienotās vērtības nodokļa nolūkos nav uzskatāma par nozīmīgu mātesuzņēmuma veikta darbinieku aizdošana vai norīkošana darbā, par ko meitasuzņēmums ir tikai atlīdzinājis attiecīgās izmaksas?

---

(1)  Padomes Sestā direktīva 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV 1977, L 145, 1. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/11 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/11

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (It lija) — Agenzia delle Dogane/Silcompa SpA

(Lieta C-95/19)

(2019/C 182/13)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Prasītāja: Agenzia delle Dogane

Atbildētāja: Silcompa SpA

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes Direktīvas 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību tādu prasījumu piedziņā, kas radušies no dažiem maksājumiem, muitas nodokļiem, nodokļiem un citiem prasījumiem (1), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2001/44/EK (2), 12. panta 3. punkta noteikumus, tos skatot kopā ar Padomes Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (3) 20. pantu, var interpretēt tādējādi, ka par piedziņas izpildes aktiem uzsāktajā tiesvedībā var pārbaudīt — un šādā gadījumā, kādās robežās,– (faktiskās laišanas apgrozībā) priekšnosacījumu par vietu, kurā ir faktiski notikusi nelikumība vai pārkāpums, ja, kā šajā gadījumā, to pašu prasījumu, kuru pamato vieni un tie paši eksporta darījumi, pret nodokļu maksātāju patstāvīgi izvirza lūgumu iesniedzēja valsts un lūgumu saņēmēja valsts, un šajā pēdējā valstī vienlaicīgi notiek gan tiesvedība par iekšzemes prasījumu, gan tiesvedība par piedziņas pasākumu citai valstij, ja šī pārbaude ir šķērslis palīdzības lūgumam un tātad visiem izpildes aktiem?

---

(1)  Padomes Direktīva 76/308/EEK (1976. gada 15. marts) par savstarpēju palīdzību tādu prasījumu piedziņā, kas radušies no darbībām, kuras ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī lauksaimniecības un muitas nodokļu piedziņā (OV 1976, L 73, 18. lpp.).

(2)  Padomes Direktīva 2001/44/EK (2001. gada 15. jūnijs), ar ko groza Direktīvu 76/308/EEK par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā, kas radušies no darbībām, kas pieder pie Eiropas Lauksaimniecības vadības un garantiju fonda finansēšanas sistēmas, kā arī lauksaimniecības maksājumu un muitas nodokļu piedziņā un attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļa un dažu akcīzes nodokļu piedzīšanu (OV 2001, L 175, 17. lpp.).

(3)  Padomes Direktīva 92/12/EEK (1992. gada 25. februāris) par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV 1992, L 76, 1. lpp.)

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/11 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/11

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 8. februārī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Köln

(Lieta C-97/19)

(2019/C 182/14)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Düsseldorf

Pamatlietas puses

Prasītāja: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

Atbildētāja: Hauptzollamt Köln

Prejudiciālie jautājumi

Vai Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1) (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 78. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar to tādā lietā kā pamatlieta muitas deklarācija ir jāpārskata un jālabo tādējādi, ka deklarētājas datus aizstāj ar tās personas nosaukumu, kurai ir izsniegta importa licence, kas attiecas uz importētajām precēm, un šo personu pārstāv persona, kura muitas deklarācijā ir norādīta kā deklarētāja un muitas iestādei ir iesniegusi importa licences īpašnieces pilnvaru?

---

(1)  OV 1992, L 302, 1. lpp.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/12 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/12

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus/Comune di Cisternino, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

(Lieta C-109/19)

(2019/C 182/15)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāja: Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus

Atbildētāji: Comune di Cisternino un Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

Prejudiciālais jautājums

Vai Eiropas Savienības tiesībām (un konkrēti tiesiskās paļāvības, tiesiskās noteiktības, brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem) ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums (kā tas, kas paredzēts Itālijas “Publiskā iepirkuma kodeksa” 83. panta 9. punktā, 95. panta 10. punktā un 97. panta 5. punktā), pamatojoties uz kuru apstāklis, ka publiskā iepirkuma pretendents nav norādījis darbaspēka izmaksas un darba ņēmēju drošības pasākumu izmaksas, katrā ziņā izraisa tā izslēgšanu no iepirkuma procedūras, bez iespējas vēlāk atļaut šim pretendentam piedalīties, izmantojot t.s. “neatbilstību novēršanas” mehānismu, pat gadījumā, kad šāda deklarēšanas pienākuma esamība izriet no pietiekami skaidriem un uzzināmiem noteikumiem neatkarīgi no apstākļa, ka paziņojumā par iepirkumu nav konkrēti norādīts minētais precīzās norādīšanas juridiskais pienākums?

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/13 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/13

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus/Comune di Ostuni, Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

(Lieta C-110/19)

(2019/C 182/16)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītājs: Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus

Atbildētāji: Comune di Ostuni un Consorzio per L’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

Prejudiciālais jautājums

Vai Eiropas Savienības tiesībām (un konkrēti tiesiskās paļāvības, tiesiskās noteiktības, brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem) ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums (kā tas, kas paredzēts Itālijas “Publiskā iepirkuma kodeksa” 83. panta 9. punktā, 95. panta 10. punktā un 97. panta 5. punktā), pamatojoties uz kuru apstāklis, ka publiskā iepirkuma pretendents nav norādījis darbaspēka izmaksas un darba ņēmēju drošības pasākumu izmaksas, katrā ziņā izraisa tā izslēgšanu no iepirkuma procedūras, bez iespējas vēlāk atļaut šim pretendentam piedalīties, izmantojot t.s. “neatbilstību novēršanas” mehānismu, pat gadījumā, kad šāda deklarēšanas pienākuma esamība izriet no pietiekami skaidriem un uzzināmiem noteikumiem neatkarīgi no apstākļa, ka paziņojumā par iepirkumu nav konkrēti norādīts minētais precīzās norādīšanas juridiskais pienākums?

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/14 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/14

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Industria Italiana Autobus SpA/Comune di Palermo

(Lieta C-111/19)

(2019/C 182/17)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāja: Industria Italiana Autobus SpA

Atbildētāja: Comune di Palermo

Prejudiciālais jautājums

Vai Eiropas Savienības tiesībām (un konkrēti tiesiskās paļāvības, tiesiskās noteiktības, brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem) ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums (kā tas, kas paredzēts Itālijas “Publiskā iepirkuma kodeksa” 83. panta 9. punktā, 95. panta 10. punktā un 97. panta 5. punktā), pamatojoties uz kuru apstāklis, ka publiskā iepirkuma pretendents nav norādījis darbaspēka izmaksas un darba ņēmēju drošības pasākumu izmaksas, katrā ziņā izraisa tā izslēgšanu no iepirkuma procedūras, bez iespējas vēlāk atļaut šim pretendentam piedalīties, izmantojot t.s. “neatbilstību novēršanas” mehānismu, pat gadījumā, kad šāda deklarēšanas pienākuma esamība izriet no pietiekami skaidriem un uzzināmiem noteikumiem neatkarīgi no apstākļa, ka paziņojumā par iepirkumu nav konkrēti norādīts minētais precīzās norādīšanas juridiskais pienākums?

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/14 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/14

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 18. februārī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana

(Lieta C-128/19)

(2019/C 182/18)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Prasītāja: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

Atbildētāja: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai saskaņā ar EKL 87. un 88. pantu — un šobrīd LESD 107. un 108. pantu — kā arī Eiropas Komisijas Paziņojumu 2000/C 28/02 “Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē”, kas ir publicēts 2000. gada 1. februāraEiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, 2005. gada 22. decembra Sicīlijas reģionālā likuma Nr. 19 25. panta 16. punkta tiesību norma, kurā ir paredzēts: “Lai sasniegtu mērķus, kas ir paredzēti 1989. gada 5. jūnija reģionālā likuma Nr. 12 1. pantā, un ievērojot 2000. gada 23. decembra reģionālā likuma Nr. 32 134. panta regulējumu, ir atļauts izlietot [20 miljonus] euro, lai samaksātu summas, kuras Sicīlijas vietējām veselības aizsardzības struktūrvienībām ir jāmaksā nokauto dzīvnieku, kas bija inficēti ar infekcijas un lipīgām slimībām laikposmā no 2000. līdz 2006. gadam, īpašniekiem, kā arī, lai izmaksātu par šo pašu laikposmu atlīdzības pašnodarbinātiem profesionāliem veterinārārstiem, kas piedalījās rehabilitācijas pasākumos. Šajā punktā norādītajiem mērķiem 2005. finanšu gadā ir atļauts izlietot [10 miljonus] euro (UPB 10.3.1.3.2, 417702. nodaļa). Attiecībā uz nākamajiem finanšu gadiem ir jārīkojas saskaņā ar 1999. gada 27. aprīļa reģionālā likuma Nr. 10, ar vēlākajiem grozījumiem un papildinājumiem 3. panta 2. punkta i) apakšpunktu”, ir valsts piešķirts atbalsts, kas, tā kā ar to tiek sniegta priekšrocība atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķiem ražojumiem, kropļo vai var kropļot konkurenci? |
| --- | --- |

1)

Vai saskaņā ar EKL 87. un 88. pantu — un šobrīd LESD 107. un 108. pantu — kā arī Eiropas Komisijas Paziņojumu 2000/C 28/02 “Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē”, kas ir publicēts 2000. gada 1. februāraEiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, 2005. gada 22. decembra Sicīlijas reģionālā likuma Nr. 19 25. panta 16. punkta tiesību norma, kurā ir paredzēts: “Lai sasniegtu mērķus, kas ir paredzēti 1989. gada 5. jūnija reģionālā likuma Nr. 12 1. pantā, un ievērojot 2000. gada 23. decembra reģionālā likuma Nr. 32 134. panta regulējumu, ir atļauts izlietot [20 miljonus] euro, lai samaksātu summas, kuras Sicīlijas vietējām veselības aizsardzības struktūrvienībām ir jāmaksā nokauto dzīvnieku, kas bija inficēti ar infekcijas un lipīgām slimībām laikposmā no 2000. līdz 2006. gadam, īpašniekiem, kā arī, lai izmaksātu par šo pašu laikposmu atlīdzības pašnodarbinātiem profesionāliem veterinārārstiem, kas piedalījās rehabilitācijas pasākumos. Šajā punktā norādītajiem mērķiem 2005. finanšu gadā ir atļauts izlietot [10 miljonus] euro (UPB 10.3.1.3.2, 417702. nodaļa). Attiecībā uz nākamajiem finanšu gadiem ir jārīkojas saskaņā ar 1999. gada 27. aprīļa reģionālā likuma Nr. 10, ar vēlākajiem grozījumiem un papildinājumiem 3. panta 2. punkta i) apakšpunktu”, ir valsts piešķirts atbalsts, kas, tā kā ar to tiek sniegta priekšrocība atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķiem ražojumiem, kropļo vai var kropļot konkurenci?

| 2) | Vai, kaut arī 2005. gada 22. decembra Sicīlijas reģionālā likuma Nr. 19 25. panta 16. punkta tiesību norma, kurā ir paredzēts: “Lai sasniegtu mērķus, kas ir paredzēti 1989. gada 5. jūnija reģionālā likuma Nr. 12 1. pantā, un ievērojot 2000. gada 23. decembra reģionālā likuma Nr. 32 134. panta regulējumu, ir atļauts izlietot [20 miljonus] euro, lai samaksātu summas, kuras Sicīlijas vietējām veselības aizsardzības struktūrvienībām ir jāmaksā nokauto dzīvnieku, kas bija inficēti ar infekcijas un lipīgām slimībām laikposmā no 2000. līdz 2006. gadam, īpašniekiem, kā arī, lai izmaksātu par šo pašu laikposmu atlīdzības pašnodarbinātiem profesionāliem veterinārārstiem, kas piedalījās rehabilitācijas pasākumos. Šajā punktā norādītajiem mērķiem 2005. finanšu gadā ir atļauts izlietot 10 [miljonus] euro (UPB 10.3.1.3.2, 417702. nodaļa). Attiecībā uz nākamajiem finanšu gadiem ir jārīkojas saskaņā ar 1999. gada 27. aprīļa reģionālā likuma Nr. 10, ar vēlākajiem grozījumiem un papildinājumiem, 3. panta 2. punkta i) apakšpunktu”, principā var būt valsts piešķirtais atbalsts, kas, tā kā ar to tiek sniegta priekšrocība atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķiem ražojumiem, kropļo vai var kropļot konkurenci, tomēr var tikt uzskatīta par saderīgu ar EKL 87. un 88. pantu — un šobrīd ar LESD 107. un 108. pantu — ņemot vērā apsvērumus, kuri lika Eiropas Komisijai ar 2002. gada 6. decembra Lēmumu C (2002) 4786 saskaņā ar nosacījumiem, kas ir izklāstīti Eiropas Komisijas Paziņojumā 2000/C 28/02 “Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē”, kas ir publicēts 2000. gada 1. februāraEiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, atzīt līdzīga satura tiesību normas, kas ir iekļautas Sicīlijas reģionālā likuma Nr. 40/1997 11. pantā un reģionālā likuma Nr. 22/1999 7. pantā, par saderīgām ar EKL 87. un 88. pantu? |
| --- | --- |

2)

Vai, kaut arī 2005. gada 22. decembra Sicīlijas reģionālā likuma Nr. 19 25. panta 16. punkta tiesību norma, kurā ir paredzēts: “Lai sasniegtu mērķus, kas ir paredzēti 1989. gada 5. jūnija reģionālā likuma Nr. 12 1. pantā, un ievērojot 2000. gada 23. decembra reģionālā likuma Nr. 32 134. panta regulējumu, ir atļauts izlietot [20 miljonus] euro, lai samaksātu summas, kuras Sicīlijas vietējām veselības aizsardzības struktūrvienībām ir jāmaksā nokauto dzīvnieku, kas bija inficēti ar infekcijas un lipīgām slimībām laikposmā no 2000. līdz 2006. gadam, īpašniekiem, kā arī, lai izmaksātu par šo pašu laikposmu atlīdzības pašnodarbinātiem profesionāliem veterinārārstiem, kas piedalījās rehabilitācijas pasākumos. Šajā punktā norādītajiem mērķiem 2005. finanšu gadā ir atļauts izlietot 10 [miljonus] euro (UPB 10.3.1.3.2, 417702. nodaļa). Attiecībā uz nākamajiem finanšu gadiem ir jārīkojas saskaņā ar 1999. gada 27. aprīļa reģionālā likuma Nr. 10, ar vēlākajiem grozījumiem un papildinājumiem, 3. panta 2. punkta i) apakšpunktu”, principā var būt valsts piešķirtais atbalsts, kas, tā kā ar to tiek sniegta priekšrocība atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķiem ražojumiem, kropļo vai var kropļot konkurenci, tomēr var tikt uzskatīta par saderīgu ar EKL 87. un 88. pantu — un šobrīd ar LESD 107. un 108. pantu — ņemot vērā apsvērumus, kuri lika Eiropas Komisijai ar 2002. gada 6. decembra Lēmumu C (2002) 4786 saskaņā ar nosacījumiem, kas ir izklāstīti Eiropas Komisijas Paziņojumā 2000/C 28/02 “Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē”, kas ir publicēts 2000. gada 1. februāraEiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, atzīt līdzīga satura tiesību normas, kas ir iekļautas Sicīlijas reģionālā likuma Nr. 40/1997 11. pantā un reģionālā likuma Nr. 22/1999 7. pantā, par saderīgām ar EKL 87. un 88. pantu?

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/15 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/15

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. februāra iesniedza Corte suprema di cassazione (Itlija) — Presidenza del Consiglio dei Ministri/BV

(Lieta C-129/19)

(2019/C 182/19)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Prasītāja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Atbildētāja: BV

Prejudiciālie jautājumi

Tiesai tiek lūgts paskaidrot [īpašos pamatlietas apstākļos: saistībā ar zaudējumu atlīdzības prasību, ko Itālijā pastāvīgi dzīvojošā Itālijas pilsone iesniedza pret valsti — likumdevēju — par Padomes Direktīvā 2004/80/EK (2004. gada 29. aprīlis) “par kompensāciju noziegumos cietušajiem” (1), paredzēto pienākumu un it īpaši tās 12. panta 2. punktā paredzētā dalībvalstu pienākuma līdz 2005. gada 1. jūlijam (saskaņā ar tās 18. panta 1. punktu) ieviest vispārēju kompensāciju sistēmu, kas ir piemērota, lai nodrošinātu samērīgu un taisnīgu atlīdzinājumu cietušajiem visu vardarbīgo un tīšo noziegumu (tostarp seksuālās vardarbības noziegumā, kurā ir cietusi lietas dalībniece) gadījumos, ja tieši atbildīgās personas nevar nodrošināt nodarīto zaudējumu pilnīgu atlīdzinājumu, neīstenošanu un/vai nepareizu, un/vai nepilnīgu īstenošanu]:

| 1) | vai — saistībā ar situāciju, kad valsts tiesību sistēmā ir ar nokavēšanos (un/vai nepilnīgi) īstenota Padomes Direktīva 2004/80/EK (2004. gada 29. aprīlis) “par kompensāciju noziegumos cietušajiem”, kas nav self executing [tieši iedarbīga], attiecībā uz direktīvā paredzētās tādas kompensāciju sistēmas ieviešanu vardarbīgos noziegumos cietušajiem, kura paredz dalībvalsts atbildību pret pārrobežu tiesību subjektiem, kuriem vienīgiem ir adresēta minētā direktīva, saskaņā ar principiem, kuri ir noteikti Tiesas judikatūrā (tostarp spriedumos “Francovich” un “Brasserie du Pecheur un Factortame III”) — Eiropas Savienības tiesībās ir prasīts paredzēt analogu dalībvalsts atbildību pret tiesību subjektiem, kuri nav pārrobežu tiesību subjekti (tātad, pastāvīgi dzīvojošiem tiesību subjektiem) un kuri nebūtu no direktīvas īstenošanas izrietošo priekšrocību tiešie saņēmēji, bet, lai novērstu vienlīdzības/nediskriminācijas vienas tiesību sistēmas (Eiropas Savienības tiesību sistēmas) ietvaros principa pārkāpumu, tiem bija jāsaņem un tie varētu saņemt kompensāciju — ja direktīva tiktu īstenota savlaicīgi un pilnībā — paplašinot pašas minētās direktīvas lietderīgo iedarbību (proti, minēto kompensāciju sistēmu)?
  Ja atbilde uz iepriekšējo pirmo jautājumu ir apstiprinoša: |
| --- | --- |

1)

vai — saistībā ar situāciju, kad valsts tiesību sistēmā ir ar nokavēšanos (un/vai nepilnīgi) īstenota Padomes Direktīva 2004/80/EK (2004. gada 29. aprīlis) “par kompensāciju noziegumos cietušajiem”, kas nav self executing [tieši iedarbīga], attiecībā uz direktīvā paredzētās tādas kompensāciju sistēmas ieviešanu vardarbīgos noziegumos cietušajiem, kura paredz dalībvalsts atbildību pret pārrobežu tiesību subjektiem, kuriem vienīgiem ir adresēta minētā direktīva, saskaņā ar principiem, kuri ir noteikti Tiesas judikatūrā (tostarp spriedumos “Francovich” un “Brasserie du Pecheur un Factortame III”) — Eiropas Savienības tiesībās ir prasīts paredzēt analogu dalībvalsts atbildību pret tiesību subjektiem, kuri nav pārrobežu tiesību subjekti (tātad, pastāvīgi dzīvojošiem tiesību subjektiem) un kuri nebūtu no direktīvas īstenošanas izrietošo priekšrocību tiešie saņēmēji, bet, lai novērstu vienlīdzības/nediskriminācijas vienas tiesību sistēmas (Eiropas Savienības tiesību sistēmas) ietvaros principa pārkāpumu, tiem bija jāsaņem un tie varētu saņemt kompensāciju — ja direktīva tiktu īstenota savlaicīgi un pilnībā — paplašinot pašas minētās direktīvas lietderīgo iedarbību (proti, minēto kompensāciju sistēmu)?

Ja atbilde uz iepriekšējo pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

| 2) | vai kompensācija tīšos, vardarbīgos noziegumos (un it īpaši Itālijas Kriminālkodeksa 690.-bis pantā paredzētajā seksuālās vardarbības noziegumā) cietušajiem, kas ir paredzēta Iekšlietu ministra 2017. gada 31. augusta Dekrētā (kas ir pieņemts saskaņā ar 11. panta 3. punktu 2016. gada 7. jūlija Likumā Nr. 122 [Noteikumi par Itālijas pienākumu, kas izriet no dalības Eiropas Savienībā, izpildi — Eiropas likums 2015.–2016.], ar vēlākajiem grozījumiem, [kas izdarīti ar 2017. gada 20. novembra Likuma Nr. 167 6. pantu un ar 2018. gada 30. decembra Likuma Nr. 145 1. panta 593.–596. punktu]) kā “fiksēta summa 4800 EUR apmērā” var tikt uzskatīta par “taisnīgu un samērīgu kompensāciju cietušajiem”, īstenojot Direktīvas 2004/80 12. panta 2. punkta prasības? |
| --- | --- |

2)

vai kompensācija tīšos, vardarbīgos noziegumos (un it īpaši Itālijas Kriminālkodeksa 690.-bis pantā paredzētajā seksuālās vardarbības noziegumā) cietušajiem, kas ir paredzēta Iekšlietu ministra 2017. gada 31. augusta Dekrētā (kas ir pieņemts saskaņā ar 11. panta 3. punktu 2016. gada 7. jūlija Likumā Nr. 122 [Noteikumi par Itālijas pienākumu, kas izriet no dalības Eiropas Savienībā, izpildi — Eiropas likums 2015.–2016.], ar vēlākajiem grozījumiem, [kas izdarīti ar 2017. gada 20. novembra Likuma Nr. 167 6. pantu un ar 2018. gada 30. decembra Likuma Nr. 145 1. panta 593.–596. punktu]) kā “fiksēta summa 4800 EUR apmērā” var tikt uzskatīta par “taisnīgu un samērīgu kompensāciju cietušajiem”, īstenojot Direktīvas 2004/80 12. panta 2. punkta prasības?

---

(1)  Padomes Direktīva 2004/80/EK (2004. gada 29. aprīlis) par kompensāciju noziegumos cietušajiem (OV 2004, L 261, 15. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/16 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/16

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 15. februārī Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-743/16 RENV CX/Komisija

(Lieta C-131/19 P)

(2019/C 182/20)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid, T. S. Bohr, C. Ehrbar)

Otrs lietas dalībnieks: CX

Prasījumi

| — | atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-743/16 RENV CX/Komisija, ciktāl ar to ir atcelts disciplinārais lēmums par atstādināšanu no amata; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 13. decembra spriedumu lietā T-743/16 RENV CX/Komisija, ciktāl ar to ir atcelts disciplinārais lēmums par atstādināšanu no amata;

| — | nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai pārējo prasības pamatu izskatīšanai; |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai pārējo prasības pamatu izskatīšanai;

| — | atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu. |
| --- | --- |

—

atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmais pamats: Civildienesta noteikumu IX pielikuma 4. un 22. panta pārkāpums, kļūdaini interpretējot tiesību uz personisku iztaujāšanu apjomu.

Argumenti pirmā pamata pamatošanai ir sadalīti vairākās daļās.

Pirmajā daļā Komisija norāda, ka spriedumā nav ievēroti juridiskie kritēriji, ko piemēro, lai novērtētu ierēdņa nespēju ierasties, pienākums norādīt pamatojumu, kā arī noteikumi par pierādīšanas pienākumu.

Otrajā daļā Komisija apgalvo, ka spriedumā ir kļūdaini piemērots saskanīgu netiešu pierādījumu kopuma jēdziens, lai pierādītu, ka ierēdnis nevarēja ierasties uz uzklausīšanu, un ka Vispārējā tiesa ir veikusi nepilnīgu piedāvāto attiecīgo pierādījumu pārbaudi.

Trešajā daļā Komisija uzskata, ka spriedumā ir sagrozīti divi piedāvātie pierādījumi.

Otrais pamats: Civildienesta noteikumu IX pielikuma 4. un 22. panta pārkāpums, kļūdaini interpretējot tiesību tikt uzklausītam rakstveidā vai ar pārstāvja starpniecību apjomu.

Argumenti otrā pamata pamatošanai ir sadalīti divās daļās.

Pirmā daļa attiecas uz to, ka nav ievēroti juridiskie kritēriji, ko piemēro, lai novērtētu ierēdņa nespēju sniegt apsvērumus rakstveidā vai ar pārstāvja starpniecību, ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, kā arī noteikumi par pierādīšanas pienākumu attiecībā uz ierēdņa nespēju sevi aizstāvēt uzklausīšanā, kā arī ir kļūdaini piemērots saskanīgu netiešu pierādījumu kopuma jēdziens.

Otrā daļa ir par pretrunām pamatojumā attiecībā uz ierēdņa nespēju nodrošināt savu aizstāvību.

Trešais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums saistībā ar tiesību tikt uzklausītam pārkāpuma sekām.

Vispārējā tiesa nav pamatojusi, kāpēc uz neuzklausīšanu balstīta procesuāla pārkāpuma dēļ ir jāatceļ apstrīdētais lēmums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/18 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/18

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A./Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) un Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

(Lieta C-147/19)

(2019/C 182/21)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Supremo

Pamatlietas puses

Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A.

Atbildētājas kasācijas instancē: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) un Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai jēdzienā “komerciālos nolūkos publicētas fonogrammas reprodukcija”, kas ir paredzēts Direktīvu 92/100 (1) un 2006/115 (2) 8. panta 2. punktā, ietilpst komerciālos nolūkos publicētas fonogrammas reprodukcija audiovizuālā ierakstā, kas ietver audiovizuāla darba fiksāciju? |
| --- | --- |

1)

Vai jēdzienā “komerciālos nolūkos publicētas fonogrammas reprodukcija”, kas ir paredzēts Direktīvu 92/100 (1) un 2006/115 (2) 8. panta 2. punktā, ietilpst komerciālos nolūkos publicētas fonogrammas reprodukcija audiovizuālā ierakstā, kas ietver audiovizuāla darba fiksāciju?

| 2) | Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai televīzijas raidorganizācijai, kas jebkāda veida publiskošanai izmanto audiovizuālu ierakstu, kas ietver kinematogrāfiska vai audiovizuāla darba fiksāciju, kurā ir reproducēta komerciāliem mērķiem publicēta fonogramma, ir jāmaksā vienreizēja taisnīga atlīdzība, kas ir paredzēta šo direktīvu 8. panta 2. punktā? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai televīzijas raidorganizācijai, kas jebkāda veida publiskošanai izmanto audiovizuālu ierakstu, kas ietver kinematogrāfiska vai audiovizuāla darba fiksāciju, kurā ir reproducēta komerciāliem mērķiem publicēta fonogramma, ir jāmaksā vienreizēja taisnīga atlīdzība, kas ir paredzēta šo direktīvu 8. panta 2. punktā?

---

(1)  Padomes Direktīva 92/100/EEK (1992. gada 19. novembris) par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV 1992, L 346, 61. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/115/EK (2006. gada 12. decembris) par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV 2006, L 376, 28. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/18 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/18

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 19. februārī BTB Holding Investments SA un Duferco Participations Holding SA iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 11. decembra spriedumu lietā T-100/17 BTB Holding Investments SA un Duferco Participations Holding SA/Komisija

(Lieta C-148/19 P)

(2019/C 182/22)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA (pārstāvji: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, Q. Declève, advokāti)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

Prasījumi

| — | atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra spriedumu BTB Holding Investments un Duferco Participations Holding/Komisija (T-100/17); |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 11. decembra spriedumu BTB Holding Investments un Duferco Participations Holding/Komisija (T-100/17);

| — | nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai; |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

| — | piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē, kā arī tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē, kā arī tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzībā par spriedumu T-100/17 tās iesniedzējas norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, apgalvojot, ka, “lai pierādītu, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu [sarežģītā ekonomiskā] vērtējumā, kas pamatotu apstrīdētā lēmuma atcelšanu, prasītājas iesniegtajiem pierādījumiem ir jābūt pietiekamiem, lai atspēkotu attiecīgajā lēmumā veiktā faktu vērtējuma ticamību”. Konkretizējot, prasītājas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi principus saistībā ar pierādīšanas pienākumu un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principu.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/19 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/19

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. februārī iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) — FZ/DER Touristik GmbH

(Lieta C-153/19)

(2019/C 182/23)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Amtsgericht Köln

Pamatlietas puses

Prasītājs: FZ

Atbildētāja: DER Touristik GmbH

Prejudiciālais jautājums

Vai prasījumi par ceļojuma cenas samazinājumu, kas ceļotājam rodas pret ceļojuma organizatoru pamatojoties uz ceļojuma līgumu sakarā ar neatbilstošu lidojumu tā kavēšanās dēļ, rada tiesības uz turpmāku kompensāciju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 12. pantu un vai, attiecīgi piemērojot regulas 7. pantu, piešķirtā kompensācija par lidojuma kavēšanos var tikt atskaitīta no regulas 12. pantā noteiktās kompensācijas?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/20 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. februārī iesniedza Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Vācija) — Jobcenter Krefeld — Widerspruchsstelle/JD

(Lieta C-181/19)

(2019/C 182/24)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

Pamatlietas puses

Prasītājs: Jobcenter Krefeld — Widerspruchsstelle

Atbildētājs: JD

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Savienības pilsoņu, kuriem ir uzturēšanās tiesības saskaņā ar Regulas Nr. 492/2011 (1) 10. pantu, izslēgšana no sociālās palīdzības pabalstu saņemšanas Direktīvas 2004/38 (2) 24. panta 2. punkta izpratnē ir saderīga ar LESD 18. pantā noteikto nediskriminācijas principu, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 492/2011 10. un 7. pantu?






  a) | Vai sociālās palīdzības pabalsts Direktīvas 2004/38 24. panta 2. punkta nozīmē ir sociāla priekšrocība Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punkta izpratnē? |
| --- | --- | --- |

1)

Vai Savienības pilsoņu, kuriem ir uzturēšanās tiesības saskaņā ar Regulas Nr. 492/2011 (1) 10. pantu, izslēgšana no sociālās palīdzības pabalstu saņemšanas Direktīvas 2004/38 (2) 24. panta 2. punkta izpratnē ir saderīga ar LESD 18. pantā noteikto nediskriminācijas principu, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 492/2011 10. un 7. pantu?

a)

Vai sociālās palīdzības pabalsts Direktīvas 2004/38 24. panta 2. punkta nozīmē ir sociāla priekšrocība Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punkta izpratnē?

| b) | Vai Direktīvas 2004/38 24. panta 2. punktā paredzētais ierobežojums attiecas uz nediskriminācijas principu, kas noteikts LESD 18. pantā, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 492/2011 10. pantu un 7. pantu? |
| --- | --- |

b)

Vai Direktīvas 2004/38 24. panta 2. punktā paredzētais ierobežojums attiecas uz nediskriminācijas principu, kas noteikts LESD 18. pantā, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 492/2011 10. pantu un 7. pantu?

| 2) | Vai Savienības pilsoņu izslēgšana no īpašu no iemaksām neatkarīgu naudas pabalstu saņemšanas Regulas Nr. 883/2004 (3) 3. panta 3. punkta, 70. panta 2. punkta izpratnē ir saderīga ar nediskriminācijas principu, kas noteikts LESD 18. pantā, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 883/2004 4. pantu, ja viņiem ir uzturēšanās tiesības saskaņā ar Regulas Nr. 492/2011 10. pantu un viņi ir iekļauti sociālā nodrošinājuma vai ģimenes pabalstu sistēmā Regulas Nr. 883/2004 3. panta 1. punkta izpratnē? |
| --- | --- |

2)

Vai Savienības pilsoņu izslēgšana no īpašu no iemaksām neatkarīgu naudas pabalstu saņemšanas Regulas Nr. 883/2004 (3) 3. panta 3. punkta, 70. panta 2. punkta izpratnē ir saderīga ar nediskriminācijas principu, kas noteikts LESD 18. pantā, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 883/2004 4. pantu, ja viņiem ir uzturēšanās tiesības saskaņā ar Regulas Nr. 492/2011 10. pantu un viņi ir iekļauti sociālā nodrošinājuma vai ģimenes pabalstu sistēmā Regulas Nr. 883/2004 3. panta 1. punkta izpratnē?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (OV 2011, L 141, 1. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).

(3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/21 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/21

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Spenner GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika

(Lieta C-189/19)

(2019/C 182/25)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht

Pamatlietas puses

Revīzijas sūdzības iesniedzēja: Spenner GmbH & Co. KG

Atbildētāja revīzijas tiesvedībā: Vācijas Federatīvā Republika (Umweltbundesamt, Deutsche Emissionshandelsstelle)

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (1), 9. panta 9. punktā ir paredzēts priekšnoteikums par to, ka ievērojama esošās iekārtas jaudas palielināšana ir notikusi bāzes periodā, kuru saskaņā ar Lēmuma 2011/278/ES 9. panta 1. punktu ir noteikusi dalībvalsts? |
| --- | --- |

1)

Vai Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (1), 9. panta 9. punktā ir paredzēts priekšnoteikums par to, ka ievērojama esošās iekārtas jaudas palielināšana ir notikusi bāzes periodā, kuru saskaņā ar Lēmuma 2011/278/ES 9. panta 1. punktu ir noteikusi dalībvalsts?

| 2) | Vai Lēmuma 2011/278/ES 9. panta 9. punkta pirmā daļa, skatīta kopā ar tā 1. punktu, ievērojamas jaudas palielināšanas gadījumā ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot bāzes perioda no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim vēsturiskos darbības līmeņus, ir jāatskaita papildu jaudas vēsturiskais darbības līmenis, (pat) ja ievērojamā jaudas palielināšana ir notikusi bāzes periodā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim? |
| --- | --- |

2)

Vai Lēmuma 2011/278/ES 9. panta 9. punkta pirmā daļa, skatīta kopā ar tā 1. punktu, ievērojamas jaudas palielināšanas gadījumā ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot bāzes perioda no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim vēsturiskos darbības līmeņus, ir jāatskaita papildu jaudas vēsturiskais darbības līmenis, (pat) ja ievērojamā jaudas palielināšana ir notikusi bāzes periodā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim?

| 3) | a) | Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši:
  Vai Lēmuma 2011/278/ES 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts kompetentai iestādei bāzes periods no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim ir jānosaka pašai vai arī dalībvalsts var dot operatoram tiesības izvēlēties bāzes periodu? |
| --- | --- | --- |

3)

a)

Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši:

Vai Lēmuma 2011/278/ES 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts kompetentai iestādei bāzes periods no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim ir jānosaka pašai vai arī dalībvalsts var dot operatoram tiesības izvēlēties bāzes periodu?

| b) | Ja dalībvalsts drīkst piešķirt operatoram izvēles tiesības:
  Vai dalībvalstij ir jāpamatojas uz bāzes periodu, no kura izriet augstāks vēsturiskais darbības līmenis, arī ja operators saskaņā ar dalībvalsts tiesībām var brīvi izvēlēties starp bāzes periodiem un izvēlas bāzes periodu ar zemāku vēsturisko darbības līmeni? |
| --- | --- |

b)

Ja dalībvalsts drīkst piešķirt operatoram izvēles tiesības:

Vai dalībvalstij ir jāpamatojas uz bāzes periodu, no kura izriet augstāks vēsturiskais darbības līmenis, arī ja operators saskaņā ar dalībvalsts tiesībām var brīvi izvēlēties starp bāzes periodiem un izvēlas bāzes periodu ar zemāku vēsturisko darbības līmeni?

| 4) | Vai Komisijas Lēmums (ES) 2017/126 (2017. gada 24. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2013/448/ES attiecībā uz vienota starpnozaru korekcijas koeficienta noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka starpnozaru korekcijas koeficients pirms 2017. gada 1. marta piešķirtajām kvotām ir jāpiemēro Lēmuma 2013/448/ES attiecībā uz 2013.–2020. gadu 4. panta un II pielikuma sākotnējā redakcijā un papildu kvotu gadījumā, par kuru piešķiršanu ir lēmusi tiesa pēc 2017. gada 28. februāra, ir jāpiemēro visām papildu kvotām par 2013.–2020. gadu vai tikai papildu kvotām par 2018.–2020. gadu? |
| --- | --- |

4)

Vai Komisijas Lēmums (ES) 2017/126 (2017. gada 24. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2013/448/ES attiecībā uz vienota starpnozaru korekcijas koeficienta noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka starpnozaru korekcijas koeficients pirms 2017. gada 1. marta piešķirtajām kvotām ir jāpiemēro Lēmuma 2013/448/ES attiecībā uz 2013.–2020. gadu 4. panta un II pielikuma sākotnējā redakcijā un papildu kvotu gadījumā, par kuru piešķiršanu ir lēmusi tiesa pēc 2017. gada 28. februāra, ir jāpiemēro visām papildu kvotām par 2013.–2020. gadu vai tikai papildu kvotām par 2018.–2020. gadu?

---

(1)  OV 2011, L 130, 1. lpp.

(2)  OV 2017, L 19, 93. lpp.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/22 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/22

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. martā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — TN/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

(Lieta C-210/19)

(2019/C 182/26)

Tiesvedības valoda — ungāru

Iesniedzējtiesa

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pamatlietas puses

Prasītājs: TN

Atbildētāja: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Pamattiesību hartas 47. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/3[2]/ES (1) (tā sauktā “Procedūru direktīva”) 31. pants, ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantā noteikto, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts var nodrošināt efektīvu tiesību aizsardzību tiesā arī tad, ja tās tiesas nevar grozīt patvēruma procedūrās pieņemtos lēmumus, bet tikai var tos atcelt vai likt uzsākt jaunu procedūru? |
| --- | --- |

1)

Vai Pamattiesību hartas 47. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/3[2]/ES (1) (tā sauktā “Procedūru direktīva”) 31. pants, ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantā noteikto, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts var nodrošināt efektīvu tiesību aizsardzību tiesā arī tad, ja tās tiesas nevar grozīt patvēruma procedūrās pieņemtos lēmumus, bet tikai var tos atcelt vai likt uzsākt jaunu procedūru?

| 2) | Vai Pamattiesību hartas 47. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/3[2]/ES (tā sauktā “Procedūru direktīva”) 31. pants, tāpat ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantā noteikto, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar [ar minēto tiesisko regulējumu] ir saderīgi valsts tiesību akti, ar kuriem tiesvedībai patvēruma lietās ir noteikts viens obligāts kopējais sešdesmit dienu termiņš — neatkarīgi no jebkādiem individuālajiem apstākļiem un neņemot vērā lietas īpatnības, nedz arī iespējamās grūtības sniegt pierādījumus? |
| --- | --- |

2)

Vai Pamattiesību hartas 47. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/3[2]/ES (tā sauktā “Procedūru direktīva”) 31. pants, tāpat ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantā noteikto, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar [ar minēto tiesisko regulējumu] ir saderīgi valsts tiesību akti, ar kuriem tiesvedībai patvēruma lietās ir noteikts viens obligāts kopējais sešdesmit dienu termiņš — neatkarīgi no jebkādiem individuālajiem apstākļiem un neņemot vērā lietas īpatnības, nedz arī iespējamās grūtības sniegt pierādījumus?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV 2013, L 180, 60. lpp.).

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/22 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/22

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. martā iesniedza Cour de cassation (Francija) — XR/Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

(Lieta C-218/19)

(2019/C 182/27)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour de cassation

Pamatlietas puses

Prasītājs: XR

Atbildētāji: Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Procureur général près la cour d'appel de Paris

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai principam, saskaņā ar kuru ar Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, kas pēc grozījumiem ir kļuvis par Līgumu par Eiropas Savienības darbību, ir radīta patstāvīga tiesību sistēma, kura ir integrēta dalībvalstu tiesību sistēmās un kura to tiesām ir jāpiemēro, ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka atbrīvojumu no apmācības un diploma, kas principā ir paredzēti, lai iegūtu tiesības strādāt advokāta profesijā, nosacījumu izpildes var piešķirt, ja persona, kas iesniedz pieteikumu par atbrīvojumu, izpilda prasību par Francijas izcelsmes tiesību pietiekamu pārzināšanu, tādējādi neņemot vērā, ka persona līdzvērtīgā mērā pārzina tikai Eiropas Savienības tiesības? |
| --- | --- |

1)

Vai principam, saskaņā ar kuru ar Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, kas pēc grozījumiem ir kļuvis par Līgumu par Eiropas Savienības darbību, ir radīta patstāvīga tiesību sistēma, kura ir integrēta dalībvalstu tiesību sistēmās un kura to tiesām ir jāpiemēro, ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka atbrīvojumu no apmācības un diploma, kas principā ir paredzēti, lai iegūtu tiesības strādāt advokāta profesijā, nosacījumu izpildes var piešķirt, ja persona, kas iesniedz pieteikumu par atbrīvojumu, izpilda prasību par Francijas izcelsmes tiesību pietiekamu pārzināšanu, tādējādi neņemot vērā, ka persona līdzvērtīgā mērā pārzina tikai Eiropas Savienības tiesības?

| 2) | Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. un 49. pantam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka tiesības izmantot atbrīvojumu no nosacījumiem par apmācību un diplomu, kas principā ir paredzēti, lai iegūtu tiesības strādāt advokāta profesijā, ir atsevišķiem tās pašas dalībvalsts civildienesta ierēdņiem, kuri ir strādājuši tiesību jomā šajā statusā Francijā valsts iestādē, sabiedrisko pakalpojumu iestādē vai starptautiskā organizācijā, liedzot tiesības izmantot šo atbrīvojumu Eiropas civildienesta esošiem vai bijušiem ierēdņiem, kuri ir strādājuši šajā statusā tiesību jomā vienā vai vairākās Eiropas Savienības tiesību nozarēs Eiropas Komisijā? |
| --- | --- |

2)

Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. un 49. pantam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka tiesības izmantot atbrīvojumu no nosacījumiem par apmācību un diplomu, kas principā ir paredzēti, lai iegūtu tiesības strādāt advokāta profesijā, ir atsevišķiem tās pašas dalībvalsts civildienesta ierēdņiem, kuri ir strādājuši tiesību jomā šajā statusā Francijā valsts iestādē, sabiedrisko pakalpojumu iestādē vai starptautiskā organizācijā, liedzot tiesības izmantot šo atbrīvojumu Eiropas civildienesta esošiem vai bijušiem ierēdņiem, kuri ir strādājuši šajā statusā tiesību jomā vienā vai vairākās Eiropas Savienības tiesību nozarēs Eiropas Komisijā?

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/23 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/23

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. martā iesniedza Augstākā tiesa (Senāts), (Latvija) — A/Veselības ministrija

(lieta C-243/19)

(2019/C 182/28)

Tiesvedības valoda — latviešu

Iesniedzējtiesa

Augstākā tiesa (Senāts)

Pamatlietas puses

Pieteicēja: A

Atbildētāja: Veselības ministrija

Prejudiciālais jautājums

| 1) | Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 20. panta 2. punkts kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts drīkst atteikt regulas 20. panta 1. punktā minēto atļauju, ja personas dzīvesvietas valstī ir pieejama stacionārā ārstēšana, par kuras medicīnisko efektivitāti nav šaubu, taču izmantotā ārstēšanas metode neatbilst personas reliģiskajai pārliecībai? |
| --- | --- |

1)

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 20. panta 2. punkts kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts drīkst atteikt regulas 20. panta 1. punktā minēto atļauju, ja personas dzīvesvietas valstī ir pieejama stacionārā ārstēšana, par kuras medicīnisko efektivitāti nav šaubu, taču izmantotā ārstēšanas metode neatbilst personas reliģiskajai pārliecībai?

| 2) | Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 9. marta Direktīvas 2011/24/ES (2) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē 8. panta 5. punkts kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts drīkst atteikt direktīvas 8. panta 1. punktā minēto atļauju, ja personas piederības valstī ir pieejama stacionārā ārstēšana, par kuras medicīnisko efektivitāti nav šaubu, taču izmantotā ārstēšanas metode neatbilst personas reliģiskajai pārliecībai? |
| --- | --- |

2)

Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 9. marta Direktīvas 2011/24/ES (2) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē 8. panta 5. punkts kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punktu ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalsts drīkst atteikt direktīvas 8. panta 1. punktā minēto atļauju, ja personas piederības valstī ir pieejama stacionārā ārstēšana, par kuras medicīnisko efektivitāti nav šaubu, taču izmantotā ārstēšanas metode neatbilst personas reliģiskajai pārliecībai?

---

(1)  ESOV 2004, L 166, 1. lpp.

(2)  ESOV 2011, L 88, 45. lpp.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/24 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/24

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 21. martā iesniedza Handelsgericht Wien (Austrija) — GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH und Volkswagen AG

(Lieta C-244/19)

(2019/C 182/29)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Handelsgericht Wien

Pamatlietas puses

Prasītājs: GB

Atbildētāja: Decker KFZ-Handels u. -Reparatur GmbH und Volkswagen AG

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (1) 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav pieļaujams tāds transportlīdzekļa aprīkojums Regulas Nr. 715/2007 1. panta 1. punkta izpratnē, atbilstoši kuram izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts, tātad daļa, kas varētu radīt emisiju, ir konstruēts tā, ka atgāzes recirkulācijas daudzums, tātad atgāzes daudzums, kas tiek recirkulēts, tiek noregulēts tādējādi, ka izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts zema piesārņojuma režīmu nodrošina tikai temperatūras robežās no 15 līdz 33 grādiem pēc Celsija un tikai augstumā, kas nepārsniedz 1000 metrus virs jūras līmeņa, un ārpus šīm temperatūras robežām ik pa 10 grādiem pēc Celsija un ik pa 250 metriem augstumā, kas pārsniedz 1000 metrus virs jūras līmeņa, lineāri samazina līdz nullei, tādējādi radot NOx-emisiju palielinājumu, kas pārsniedz Regulā Nr. 715/2007 noteikto skaitlisko standartu? |
| --- | --- |

1)

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (1) 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav pieļaujams tāds transportlīdzekļa aprīkojums Regulas Nr. 715/2007 1. panta 1. punkta izpratnē, atbilstoši kuram izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts, tātad daļa, kas varētu radīt emisiju, ir konstruēts tā, ka atgāzes recirkulācijas daudzums, tātad atgāzes daudzums, kas tiek recirkulēts, tiek noregulēts tādējādi, ka izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts zema piesārņojuma režīmu nodrošina tikai temperatūras robežās no 15 līdz 33 grādiem pēc Celsija un tikai augstumā, kas nepārsniedz 1000 metrus virs jūras līmeņa, un ārpus šīm temperatūras robežām ik pa 10 grādiem pēc Celsija un ik pa 250 metriem augstumā, kas pārsniedz 1000 metrus virs jūras līmeņa, lineāri samazina līdz nullei, tādējādi radot NOx-emisiju palielinājumu, kas pārsniedz Regulā Nr. 715/2007 noteikto skaitlisko standartu?

| 2) | Vai, vērtējot pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai pirmajā jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums ir vajadzīgs, lai aizsargātu dzinēju no bojājumiem? |
| --- | --- |

2)

Vai, vērtējot pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai pirmajā jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums ir vajadzīgs, lai aizsargātu dzinēju no bojājumiem?

| 3) | Vai, vērtējot otro jautājumu, nozīme vēl ir arī tam, vai dzinēja sastāvdaļa, kas jāaizsargā pret bojājumiem, ir izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts? |
| --- | --- |

3)

Vai, vērtējot otro jautājumu, nozīme vēl ir arī tam, vai dzinēja sastāvdaļa, kas jāaizsargā pret bojājumiem, ir izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts?

| 4) | Vai, vērtējot pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai pirmajā jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums tika iebūvēts jau transportlīdzekļa ražošanas laikā, vai arī tam, vai pirmajā jautājumā raksturotā izplūdes gāzu recirkulācijas vārsta regulēšana ir jāveic kā transportlīdzekļa labošana Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (2) 3. panta 2. punkta izpratnē? |
| --- | --- |

4)

Vai, vērtējot pirmo jautājumu, ir nozīme tam, vai pirmajā jautājumā minētais transportlīdzekļa aprīkojums tika iebūvēts jau transportlīdzekļa ražošanas laikā, vai arī tam, vai pirmajā jautājumā raksturotā izplūdes gāzu recirkulācijas vārsta regulēšana ir jāveic kā transportlīdzekļa labošana Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (2) 3. panta 2. punkta izpratnē?

| 5) | Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām 3. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav nenozīmīga neatbilstība, ja ir noslēgts pirkuma līgums par transportlīdzekļa iegādi, balstoties uz kuru pārdevējam ir jānodod pircējam normatīvo aktu (Savienības tiesību) noteikumiem atbilstošs transportlīdzeklis un transportlīdzeklī ir izmantota pārslēgšanas loģika, tātad sistēma, atbilstoši kurai brīdī, kad transportlīdzekli iedarbina, tas atrodas pirmajā režīmā un, ja programmatūra atpazīst pārbaudes situāciju, tātad transportlīdzekļa darbināšanu Eiropas Jaunajā braukšanas ciklā, transportlīdzeklis turpina darboties pirmajā režīmā (Eiropas Jaunais braukšanas cikls), tomēr, ja programmatūra atpazīst, ka transportlīdzekli darbina ārpus Eiropas Jaunā braukšanas cikla pielaides sliekšņiem (atkāpes no ātruma profila +/- 2 km/h vai attiecīgi +/- 1s), transportlīdzeklis pāriet uz nulles režīmu (braukšanas režīms), kurā izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts ir noregulēts tādējādi, ka Regulā Nr. 715/2007 noteiktais skaitliskais standarts vairs nevar tikt ievērots, turklāt šis stāvoklis iestājas tik ātri, ka galarezultātā transportlīdzeklis tiek darbināts gandrīz tikai nulles režīmā? |
| --- | --- |

5)

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām 3. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav nenozīmīga neatbilstība, ja ir noslēgts pirkuma līgums par transportlīdzekļa iegādi, balstoties uz kuru pārdevējam ir jānodod pircējam normatīvo aktu (Savienības tiesību) noteikumiem atbilstošs transportlīdzeklis un transportlīdzeklī ir izmantota pārslēgšanas loģika, tātad sistēma, atbilstoši kurai brīdī, kad transportlīdzekli iedarbina, tas atrodas pirmajā režīmā un, ja programmatūra atpazīst pārbaudes situāciju, tātad transportlīdzekļa darbināšanu Eiropas Jaunajā braukšanas ciklā, transportlīdzeklis turpina darboties pirmajā režīmā (Eiropas Jaunais braukšanas cikls), tomēr, ja programmatūra atpazīst, ka transportlīdzekli darbina ārpus Eiropas Jaunā braukšanas cikla pielaides sliekšņiem (atkāpes no ātruma profila +/- 2 km/h vai attiecīgi +/- 1s), transportlīdzeklis pāriet uz nulles režīmu (braukšanas režīms), kurā izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts ir noregulēts tādējādi, ka Regulā Nr. 715/2007 noteiktais skaitliskais standarts vairs nevar tikt ievērots, turklāt šis stāvoklis iestājas tik ātri, ka galarezultātā transportlīdzeklis tiek darbināts gandrīz tikai nulles režīmā?

---

(1)  OV 2007, L 171, 1. lpp.

(2)  OV 1999, L 171, 12. lpp.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/25 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/25

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 25. martā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — B. O. L./État belge

(Lieta C-250/19)

(2019/C 182/30)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāja: B. O. L.

Atbildētāja: État belge

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai, lai nodrošinātu Eiropas Savienības tiesību efektivitāti un neliegtu iespēju izmantot tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos, kas prasītājas ieskatā tai ir piešķirtas ar Padomes Direktīvas 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (1) 4. pantu, šī norma ir jāinterpretē tādējādi, ka apgādnieka bērns var izmantot tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos, ja bērns ir sasniedzis pilngadību, kamēr notiek tiesvedība par lēmumu, ar ko bērnam ir atteiktas šīs tiesības, un kas ir pieņemts laikā, kad bērns vēl bija nepilngadīgs?” |
| --- | --- |

1)

Vai, lai nodrošinātu Eiropas Savienības tiesību efektivitāti un neliegtu iespēju izmantot tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos, kas prasītājas ieskatā tai ir piešķirtas ar Padomes Direktīvas 2003/86/EK (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (1) 4. pantu, šī norma ir jāinterpretē tādējādi, ka apgādnieka bērns var izmantot tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos, ja bērns ir sasniedzis pilngadību, kamēr notiek tiesvedība par lēmumu, ar ko bērnam ir atteiktas šīs tiesības, un kas ir pieņemts laikā, kad bērns vēl bija nepilngadīgs?”

| 2) | Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants un Direktīvas 2003/86/EK 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir atzīt par nepieņemamu prasību par lēmuma atcelšanu, kas ir celta par ģimenes atkalapvienošanās tiesību atteikumu nepilngadīgam bērnam, pamatojot ar to, ka bērns ir sasniedzis pilngadību tiesvedības laikā, tādējādi liedzot tam prasības par šī lēmuma apstrīdēšanu izskatīšanu un pārkāpjot viņa tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību? |
| --- | --- |

2)

Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants un Direktīvas 2003/86/EK 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir atzīt par nepieņemamu prasību par lēmuma atcelšanu, kas ir celta par ģimenes atkalapvienošanās tiesību atteikumu nepilngadīgam bērnam, pamatojot ar to, ka bērns ir sasniedzis pilngadību tiesvedības laikā, tādējādi liedzot tam prasības par šī lēmuma apstrīdēšanu izskatīšanu un pārkāpjot viņa tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību?

---

(1)  OV 2003, L 251, 12. lpp.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/26 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/26

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. martā Comprojecto-Projetos e Construções, Lda u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 14. februāra spriedumu lietā T-768/17 Comprojecto-Projetos e Construções, Lda u.c./Eiropas Centrālā banka (ECB)

(Lieta C-251/19 P)

(2019/C 182/31)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo un Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (pārstāvis: M. Ribeiro, advokāts)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | prasību atzīt par pieņemamu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības; |
| --- | --- |

—

prasību atzīt par pieņemamu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības;

| — | saskaņā ar Tiesas statūtu 61. pantu atcelt lēmumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un lemt par tiesāšanās izdevumu taisnīgu sadali atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. pantam. |
| --- | --- |

—

saskaņā ar Tiesas statūtu 61. pantu atcelt lēmumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un lemt par tiesāšanās izdevumu taisnīgu sadali atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. pantam.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/26 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/26

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. martā Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-166/17 EKETA/Eirpas Komisija

(Lieta C-273/19 P)

(2019/C 182/32)

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (pārstāvji: Vasileios Christianos, Dimitrios Karagounis, dikigori)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 22. janvāra sprieduma lietā T-166/17 (1) rezolutīvās daļas 2) un 3) punktu un ar tiem saistīto motīvu daļu; |
| --- | --- |

1.

atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 22. janvāra sprieduma lietā T-166/17 (1) rezolutīvās daļas 2) un 3) punktu un ar tiem saistīto motīvu daļu;

| 2. | nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā no jauna; |
| --- | --- |

2.

nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā no jauna;

| 3. | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

3.

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja nepārsūdz nedz pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktu, nedz ar to saistītos minētā sprieduma motīvu daļas 142., 143., 145., 171., 173., 187.–189. un 191.–193. punktu.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 2) un 3) punkts un ar to saistītā motīvu daļa ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

| — | Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot spriedusi atbilstoši tiesībām un neesot izvērtējusi visus EKETA sniegtos pierādījumus. Tā esot arī sagrozījusi no minētajiem pierādījumiem izrietošos faktus, pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā jautājumā par pierādīšanas pienākuma noteikšanu un neesot izpildījusi pienākumu pamatot savu nolēmumu (apelācijas sūdzības 5. un nākamie punkti). |
| --- | --- |

—

Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot spriedusi atbilstoši tiesībām un neesot izvērtējusi visus EKETA sniegtos pierādījumus. Tā esot arī sagrozījusi no minētajiem pierādījumiem izrietošos faktus, pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā jautājumā par pierādīšanas pienākuma noteikšanu un neesot izpildījusi pienākumu pamatot savu nolēmumu (apelācijas sūdzības 5. un nākamie punkti).

| — | Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi interešu konflikta riska esamību (apelācijas sūdzības 78. un nākamie punkti). |
| --- | --- |

—

Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi interešu konflikta riska esamību (apelācijas sūdzības 78. un nākamie punkti).

| — | Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo šajā kontekstā kļūdaini interpretējusi, ka Komisijas pienākums veikt pārbaudi ir jāveic saskaņā ar starptautiskajiem revīzijas standartiem (apelācijas sūdzības 94. un nākamie punkti). |
| --- | --- |

—

Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo šajā kontekstā kļūdaini interpretējusi, ka Komisijas pienākums veikt pārbaudi ir jāveic saskaņā ar starptautiskajiem revīzijas standartiem (apelācijas sūdzības 94. un nākamie punkti).

| — | Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi tās pārkāpto samērīguma principu (apelācijas sūdzības 103. un nākamie punkti). |
| --- | --- |

—

Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi tās pārkāpto samērīguma principu (apelācijas sūdzības 103. un nākamie punkti).

---

(1)  ECLI:EU:T:2019:26.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/27 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/27

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 31. martā Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-198/17 EKETA/Eirpas Komisija

(Lieta C-274/19)

(2019/C 182/33)

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (pārstāvji: Vasileios Christianos, Dimitrios Karagounis, dikigori)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija t

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-198/17 (1); |
| --- | --- |

1.

atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 22. janvāra spriedumu lietā T-198/17 (1);

| 2. | nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā no jauna; |
| --- | --- |

2.

nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā no jauna;

| 3. | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

3.

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

| — | Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot spriedusi atbilstoši tiesībām un neesot izvērtējusi visus EKETA izklāstītos argumentus un sniegtos pierādījumus. Tā esot arī sagrozījusi no šiem pierādījumiem izrietošos faktus, pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā jautājumā par pierādīšanas pienākuma noteikšanu un neesot izpildījusi pienākumu pamatot savu nolēmumu. |
| --- | --- |

—

Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot spriedusi atbilstoši tiesībām un neesot izvērtējusi visus EKETA izklāstītos argumentus un sniegtos pierādījumus. Tā esot arī sagrozījusi no šiem pierādījumiem izrietošos faktus, pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā jautājumā par pierādīšanas pienākuma noteikšanu un neesot izpildījusi pienākumu pamatot savu nolēmumu.

| — | Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi interešu konflikta riska esamību. |
| --- | --- |

—

Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi interešu konflikta riska esamību.

| — | Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi un piemērojusi tās pārkāpto samērīguma principu. |
| --- | --- |

—

Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo kļūdaini interpretējusi un piemērojusi tās pārkāpto samērīguma principu.

---

(1)  ECLI:EU:T:2019:27.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/28 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/28

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 2. aprīlī Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-348/16 OP Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA

(Lieta C-280/19 P)

(2019/C 182/34)

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA) (pārstāvji: Francesca Sgritta un Miguel Pesquera Alonso, pārstāvji, un Evangelos Kourakis, dikigoros)

Otra lietas dalībniece: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (APT)

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | prasību atzīt par pamatotu un pieņemamu un tādējādi atcelt spriedumu daļā, kurā ir noteikts: 1) ka summa 184 157,00 EUR apmērā kā personāla izmaksas ietilpst atbilstīgajos izdevumos un 2) ka atbilstīgas ir netiešās izmaksas, kas ir saistītas ar minētajām personāla izmaksām un ko veido summa 36 831,40 EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

prasību atzīt par pamatotu un pieņemamu un tādējādi atcelt spriedumu daļā, kurā ir noteikts: 1) ka summa 184 157,00 EUR apmērā kā personāla izmaksas ietilpst atbilstīgajos izdevumos un 2) ka atbilstīgas ir netiešās izmaksas, kas ir saistītas ar minētajām personāla izmaksām un ko veido summa 36 831,40 EUR apmērā;

| — | atkārtoti izskatīt lietu T-348/16 OP (1) pēc būtības un noraidīt APT prasību, kas iesniegta lietā T-348/16 saistībā ar prasīto summu 184 157,00 EUR + 36 831,40 EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

atkārtoti izskatīt lietu T-348/16 OP (1) pēc būtības un noraidīt APT prasību, kas iesniegta lietā T-348/16 saistībā ar prasīto summu 184 157,00 EUR + 36 831,40 EUR apmērā;

| — | piespriest APT segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt ERCEA tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies saistībā ar šo tiesvedību, kā arī tiesvedību Vispārējā tiesā. |
| --- | --- |

—

piespriest APT segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt ERCEA tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies saistībā ar šo tiesvedību, kā arī tiesvedību Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Šīs prasības pamatojumam, kas attiecas uz lūgumu atcelt spriedumu, ERCEA izvirza četrus galvenos pamatus:

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas:






  i. | ir pārkāpusi Savienības tiesību normas par sabiedrības interesēm un it īpaši normas, kas attiecas uz Septīto pētniecības pamatprogrammu, tiesību aktus, kuri reglamentē šo programmu (piemēram, Regulu [EK] Nr. 1906/2006), un Finanšu regulu (turpmāk tekstā — “regulas”); |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas:

i.

ir pārkāpusi Savienības tiesību normas par sabiedrības interesēm un it īpaši normas, kas attiecas uz Septīto pētniecības pamatprogrammu, tiesību aktus, kuri reglamentē šo programmu (piemēram, Regulu [EK] Nr. 1906/2006), un Finanšu regulu (turpmāk tekstā — “regulas”);

| ii. | ir pārkāpusi interpretācijas noteikumus, sniedzot kļūdainu un nepieņemamu Dotāciju nolīguma Nr. 211166 (turpmāk tekstā — “DN”) interpretāciju, kas turklāt nav saderīga ar regulām un šī iemesla dēļ ir pretrunā likumam; |
| --- | --- |

ii.

ir pārkāpusi interpretācijas noteikumus, sniedzot kļūdainu un nepieņemamu Dotāciju nolīguma Nr. 211166 (turpmāk tekstā — “DN”) interpretāciju, kas turklāt nav saderīga ar regulām un šī iemesla dēļ ir pretrunā likumam;

| iii. | pakārtoti, ir sagrozījusi atbilstošo DN noteikumu nozīmi un līdz ar to ir sagrozījusi iesniegtos pierādījumus. |
| --- | --- |

iii.

pakārtoti, ir sagrozījusi atbilstošo DN noteikumu nozīmi un līdz ar to ir sagrozījusi iesniegtos pierādījumus.

| iv. | nav varējusi pamatot: 1) kāpēc uzraudzība nenotiek teledarba gadījumā; kā arī 2) kāpēc visu veidu teledarbs pēc definīcijas atbilst prasībām par uzraudzību, proti, neveicot papildu pasākumus (pieļaujot, ka uzraudzība ir veicama arī attiecībā uz teledarbu). |
| --- | --- |

iv.

nav varējusi pamatot: 1) kāpēc uzraudzība nenotiek teledarba gadījumā; kā arī 2) kāpēc visu veidu teledarbs pēc definīcijas atbilst prasībām par uzraudzību, proti, neveicot papildu pasākumus (pieļaujot, ka uzraudzība ir veicama arī attiecībā uz teledarbu).

| 2. | Ar otro atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa — kaut gan tiesību aktu prasības priekšlikuma pieļaujamībai tā ir noteikusi pareizi — ir atzinusi, ka attiecīgais priekšlikums ir likumīgs, lai gan bija izpildīts tikai viens no nosacījumiem (proti, nosacījums par faktiskajām darba laika stundām), jo (pēc Vispārējās tiesas uzskatiem) ERCEA to nebija apstrīdējusi. Tādējādi Vispārējā tiesa prettiesiski ir pārkāpusi:






  i. | regulas; |
| --- | --- | --- |

2.

Ar otro atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa — kaut gan tiesību aktu prasības priekšlikuma pieļaujamībai tā ir noteikusi pareizi — ir atzinusi, ka attiecīgais priekšlikums ir likumīgs, lai gan bija izpildīts tikai viens no nosacījumiem (proti, nosacījums par faktiskajām darba laika stundām), jo (pēc Vispārējās tiesas uzskatiem) ERCEA to nebija apstrīdējusi. Tādējādi Vispārējā tiesa prettiesiski ir pārkāpusi:

i.

regulas;

| ii. | tiesību normas par nolīgumiem; |
| --- | --- |

ii.

tiesību normas par nolīgumiem;

| iii. | prasību par pietiekama pamatojuma norādīšanu spriedumā, ja tiek atzīts, ka tā ir novērtējusi citus nosacījumus (un ka ir veikusi to apzināti); |
| --- | --- |

iii.

prasību par pietiekama pamatojuma norādīšanu spriedumā, ja tiek atzīts, ka tā ir novērtējusi citus nosacījumus (un ka ir veikusi to apzināti);

| iv. | katrā ziņā — ņemot vērā, ka tā ir novērtējusi citus nosacījumus un faktiski tos skaidri ir vērtējusi — ir pārkāpusi noteikumus par pierādīšanas pienākumu. |
| --- | --- |

iv.

katrā ziņā — ņemot vērā, ka tā ir novērtējusi citus nosacījumus un faktiski tos skaidri ir vērtējusi — ir pārkāpusi noteikumus par pierādīšanas pienākumu.

| 3. | Ar trešo atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka uzņēmuma līgumā starp APT un pētniekiem bija pieļauts teledarbs, tādējādi Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas:






  i. | ir pārkāpusi noteikumus par nolīgumu interpretāciju, veicot acīmredzami kļūdainu un nepieņemamu uzņēmumu līgumu interpretāciju; |
| --- | --- | --- |

3.

Ar trešo atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka uzņēmuma līgumā starp APT un pētniekiem bija pieļauts teledarbs, tādējādi Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas:

i.

ir pārkāpusi noteikumus par nolīgumu interpretāciju, veicot acīmredzami kļūdainu un nepieņemamu uzņēmumu līgumu interpretāciju;

| ii. | ir sagrozījusi attiecīgos pierādījumus; |
| --- | --- |

ii.

ir sagrozījusi attiecīgos pierādījumus;

| iii. | ir taisījusi spriedumu, sniedzot nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu saistībā ar būtiskiem jautājumiem lietā. |
| --- | --- |

iii.

ir taisījusi spriedumu, sniedzot nepietiekamu un pretrunīgu pamatojumu saistībā ar būtiskiem jautājumiem lietā.

| 4. | Ar ceturto atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas:






  i. | nav novērtējusi APT parasto praksi saistībā ar teledarbu un vērtējuma priekšmetu (proti, attiecīgo uzņēmuma līgumu) ir izmantojusi kā atsauces pamatu nolēmuma pieņemšanai. Tādējādi tās sniegtais pamatojums nav pietiekams, jo tas ir acīmredzami nepamatots. |
| --- | --- | --- |

4.

Ar ceturto atcelšanas pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi šādas kļūdas:

i.

nav novērtējusi APT parasto praksi saistībā ar teledarbu un vērtējuma priekšmetu (proti, attiecīgo uzņēmuma līgumu) ir izmantojusi kā atsauces pamatu nolēmuma pieņemšanai. Tādējādi tās sniegtais pamatojums nav pietiekams, jo tas ir acīmredzami nepamatots.

| ii. | pakārtoti, ir pārkāpusi noteikumus par pierādīšanas pienākumu un par pamatojuma norādīšanu spriedumā, jo pilnībā nav izvērtējusi, kāda ir APT parastā prakse saistībā ar tās darbinieku teledarbu, un nav sniegusi nekādu informāciju šajā jautājumā. |
| --- | --- |

ii.

pakārtoti, ir pārkāpusi noteikumus par pierādīšanas pienākumu un par pamatojuma norādīšanu spriedumā, jo pilnībā nav izvērtējusi, kāda ir APT parastā prakse saistībā ar tās darbinieku teledarbu, un nav sniegusi nekādu informāciju šajā jautājumā.

---

(1)  EU:T:2019:14.

---

Vispārējā tiesa

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/31 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/31

---

Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — Rodriguez Prieto/Komisija

(Lieta T-61/18) (1)

(Civildienests - Ierēdņi - “Eurostat” lieta - Kriminālprocess valstī - Lietas izbeigšana - Lūgums sniegt palīdzību - Trauksmes cēlējs Nevainīguma prezumpcija - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)

(2019/C 182/35)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luksemburga) (pārstāvji: S. Orlandi, T. Martin un R. Garcia-Valdecasas y Fernandez, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin un R. Striani)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts galvenokārt atlīdzināt prasītājam nodarītos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu un, pakārtoti, atcelt Komisijas 2017. gada 28. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums sniegt palīdzību.

Rezolutīvā daļa

| 1) | Prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīt. |
| --- | --- |

1)

Prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīt.

| 2) | Atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 28. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīts Amador Rodriguez Prieto lūgums sniegt palīdzību. |
| --- | --- |

2)

Atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 28. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīts Amador Rodriguez Prieto lūgums sniegt palīdzību.

| 3) | Komisija sedz savus un atlīdzina Amador Rodriguez Prieto tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

3)

Komisija sedz savus un atlīdzina Amador Rodriguez Prieto tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 134, 16.4.2018.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/32 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/32

---

Vispārējās tiesas 2019. gada 4. aprīļa spriedums — ABB/EUIPO (“FLEXLOADER”)

(Lieta T-373/18) (1)

(Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FLEXLOADER” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstoša rakstura neesamība - Atšķirtspēja - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Neoloģisms - Nepietiekami tieša un konkrēta saistība ar dažām no preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm)

(2019/C 182/36)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: ABB AB (Västerås, Zviedrija) (pārstāvji: M. Hartmann un S. Fröhlich, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Hanf un W. Schramek)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 29. marta lēmumu lietā R 93/2018-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “FLEXLOADER” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

Rezolutīvā daļa

| 1) | Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 29. marta lēmumu lietā R 93/2018–1, ciktāl ar to tika atteikta vārdiska apzīmējuma “FLEXLOADER” reģistrācija attiecībā uz:







  — | “mehāniskām iekārtām mitrinošu, saistošu, eļļojošu, smērējošu vai krāsojošu materiālu uzklāšanai”, kas ietilpst 7. klasē atbilstoši Nīcas 1957. gada 15. jūnija Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, un |
| --- | --- | --- |

1)

Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 29. marta lēmumu lietā R 93/2018–1, ciktāl ar to tika atteikta vārdiska apzīmējuma “FLEXLOADER” reģistrācija attiecībā uz:

—

“mehāniskām iekārtām mitrinošu, saistošu, eļļojošu, smērējošu vai krāsojošu materiālu uzklāšanai”, kas ietilpst 7. klasē atbilstoši Nīcas 1957. gada 15. jūnija Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, un

| — | “aparātiem telpisku datu elektroniskai apkopošanai un apstrādei, mikroprocesoriem, elektriskām ieejas un izejas vienībām, kompaktdiskiem, disketēm, magnētiskām lentēm un pusvadītāju ierīcēm tehnisku datu uzglabāšanai”, kas ietilpst 9. klasē Nicas nolīguma izpratnē. |
| --- | --- |

—

“aparātiem telpisku datu elektroniskai apkopošanai un apstrādei, mikroprocesoriem, elektriskām ieejas un izejas vienībām, kompaktdiskiem, disketēm, magnētiskām lentēm un pusvadītāju ierīcēm tehnisku datu uzglabāšanai”, kas ietilpst 9. klasē Nicas nolīguma izpratnē.

| 2) | Pārējā daļā prasību noraidīt. |
| --- | --- |

2)

Pārējā daļā prasību noraidīt.

| 3) | ABB AB un EUIPO katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

3)

ABB AB un EUIPO katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 268, 30.7.2018.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/33 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/33

---

Prasība, kas celta 2019. gada 22. februārī — Hemp Foods Australia/EUIPO — Cabrejos (“Sativa”)

(Lieta T-128/19)

(2019/C 182/37)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Hemp Foods Australia Pty Ltd (Sidneja, Austrālija) (pārstāvji: M. Holah un P. Brownlow, Solicitors)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otrais procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: César Raúl Dávila Cabrejos (Lima, Peru)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “Sativa” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 259 974

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 16. novembra lēmums lietā R 1041/2018-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/34 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/34

---

Prasība, kas celta 2019. gada 22. martā — Cognac Ferrand/EUIPO (Pinuma forma uz pudeles)

(Lieta T-172/19)

(2019/C 182/38)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Cognac Ferrand (Parīze, Francija) (pārstāvis: D. Régnier, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes (Pinuma forma uz pudeles) reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 17 387 564

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 7. janvāra lēmums lietā R 1640/2018-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu. |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/34 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/34

---

Prasība, kas celta 2019. gada 20. martā — Kalai/Padome

(Lieta T-178/19)

(2019/C 182/39)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Nader Kalai (Halifax, Kanāda) (pārstāvis: G. Karouni, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt šādus aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju:






  — | Padomes Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju; |
| --- | --- | --- |

—

atcelt šādus aktus, ciktāl tie attiecas uz prasītāju:

—

Padomes Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju;

| — | Padomes Īstenošanas regula (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā; |
| --- | --- |

—

Padomes Īstenošanas regula (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā;

| — | piespriest Padomei samaksāt 2 000 000,00 euro kā zaudējumu atlīdzību par visu nodarīto kaitējumu; |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei samaksāt 2 000 000,00 euro kā zaudējumu atlīdzību par visu nodarīto kaitējumu;

| — | piespriest Padomei segt pašai savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītāja norādītos tiesāšanās izdevumus, ko viņš apņemas pamatot tiesvedības laikā, atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantam, saskaņā ar ko lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei segt pašai savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītāja norādītos tiesāšanās izdevumus, ko viņš apņemas pamatot tiesvedības laikā, atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantam, saskaņā ar ko lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu. Šajā ziņā prasītājs, pamatojoties uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “Harta”) 47. pantu, Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantu, kā arī uz Tiesas judikatūru, apgalvo, ka viņš bija jāuzklausa, pirms Padome pieņēma ierobežojošos pasākumus attiecībā pret viņu, un ka līdz ar to netika ievērotas prasītāja tiesības uz aizstāvību. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu. Šajā ziņā prasītājs, pamatojoties uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “Harta”) 47. pantu, Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantu, kā arī uz Tiesas judikatūru, apgalvo, ka viņš bija jāuzklausa, pirms Padome pieņēma ierobežojošos pasākumus attiecībā pret viņu, un ka līdz ar to netika ievērotas prasītāja tiesības uz aizstāvību.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā minētais pienākums norādīt pamatojumu. Prasītājs pārmet Padomei, ka tā ir norādījusi tikai nekonkrētus, vispārīgus apsvērumus bez pietiekami konkrētām norādēm par to, kādēļ tā, izmantojot savas diskrecionārās novērtējuma pilnvaras, uzskata, ka attiecībā uz prasītāju ir jāpiemēro aplūkotie ierobežojošie pasākumi. Tādējādi nav norādīts neviens konkrēts un objektīvs apstāklis, ko varētu pārmest prasītājam un kas varētu attaisnot aplūkojamos pasākumus. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts LESD 296. panta otrajā daļā minētais pienākums norādīt pamatojumu. Prasītājs pārmet Padomei, ka tā ir norādījusi tikai nekonkrētus, vispārīgus apsvērumus bez pietiekami konkrētām norādēm par to, kādēļ tā, izmantojot savas diskrecionārās novērtējuma pilnvaras, uzskata, ka attiecībā uz prasītāju ir jāpiemēro aplūkotie ierobežojošie pasākumi. Tādējādi nav norādīts neviens konkrēts un objektīvs apstāklis, ko varētu pārmest prasītājam un kas varētu attaisnot aplūkojamos pasākumus.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Padome savā ierobežojošā pasākuma pamatojumā esot izmantojusi elementus, kas acīmredzami nav balstīti uz faktiem. Tātad norādītajiem faktiem neesot nopietna avota. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Padome savā ierobežojošā pasākuma pamatojumā esot izmantojusi elementus, kas acīmredzami nav balstīti uz faktiem. Tātad norādītajiem faktiem neesot nopietna avota.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, aizskarot pamattiesības, ir pārkāpts samērīguma princips. Tādēļ prasītājs uzskata, ka strīdīgais pasākums ir jāatzīst par spēkā neesošu, ciktāl tas ir nesamērīgs attiecībā pret izvirzīto mērķi, un ir uzskatāms par pārmērīgu iejaukšanos darījumdarbības brīvībā un tiesībās uz īpašumu, kas nostiprinātas attiecīgi Hartas 16. un 17. pantā. Nesamērīgums izrietot no tā, ka pasākums attiecas uz jebkādu nozīmīgu saimniecisko darbību — bez norādēm uz citiem kritērijiem. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, aizskarot pamattiesības, ir pārkāpts samērīguma princips. Tādēļ prasītājs uzskata, ka strīdīgais pasākums ir jāatzīst par spēkā neesošu, ciktāl tas ir nesamērīgs attiecībā pret izvirzīto mērķi, un ir uzskatāms par pārmērīgu iejaukšanos darījumdarbības brīvībā un tiesībās uz īpašumu, kas nostiprinātas attiecīgi Hartas 16. un 17. pantā. Nesamērīgums izrietot no tā, ka pasākums attiecas uz jebkādu nozīmīgu saimniecisko darbību — bez norādēm uz citiem kritērijiem.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz īpašumu. Prasītājs, pamatojoties uz Hartas 17. un 52. pantu, apgalvo, ka līdzekļu iesaldēšanas pasākums neapstrīdami nozīmē tiesību uz īpašumu ierobežojumu un ka šajā gadījumā no prasītāja darbības iegūto līdzekļu iesaldēšana nenovēršami rada aizskārumu, kas ir nesamērīgs ar Padomes izvirzīto mērķi. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz īpašumu. Prasītājs, pamatojoties uz Hartas 17. un 52. pantu, apgalvo, ka līdzekļu iesaldēšanas pasākums neapstrīdami nozīmē tiesību uz īpašumu ierobežojumu un ka šajā gadījumā no prasītāja darbības iegūto līdzekļu iesaldēšana nenovēršami rada aizskārumu, kas ir nesamērīgs ar Padomes izvirzīto mērķi.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/36 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/36

---

Prasība, kas celta 2019. gada 29. martā — Jalkh/Parlaments

(Lieta T-183/19)

(2019/C 182/40)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Parlaments

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Parlamenta 2019. gada 31. janvāra lēmumu, ar ko grozīts Parlamenta reglaments; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Parlamenta 2019. gada 31. janvāra lēmumu, ar ko grozīts Parlamenta reglaments;

| — | piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītājs izvirza piecus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas pārkāpums, jo ar strīdīgajiem grozījumiem esot radīta diskriminācija valodas dēļ, kas ir pretrunā valodu daudzveidībai un kā rezultātā Eiropas Parlamenta Francijas deputāts nevar izmantot savu dzimto valodu. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas pārkāpums, jo ar strīdīgajiem grozījumiem esot radīta diskriminācija valodas dēļ, kas ir pretrunā valodu daudzveidībai un kā rezultātā Eiropas Parlamenta Francijas deputāts nevar izmantot savu dzimto valodu.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 14. panta pārkāpums, jo ar jauno Parlamenta reglamentu esot radīta diskriminācija par sliktu prasītājam, kurš ir franciski runājošais. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 14. panta pārkāpums, jo ar jauno Parlamenta reglamentu esot radīta diskriminācija par sliktu prasītājam, kurš ir franciski runājošais.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Līguma pārkāpums. Šajā ziņā prasītājs norāda, ka, radot diskrimināciju par sliktu franču valodai, ar jauno Parlamenta reglamentu tiekot apdraudēta kultūru un valodu daudzveidība šajā iestādē. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Līguma pārkāpums. Šajā ziņā prasītājs norāda, ka, radot diskrimināciju par sliktu franču valodai, ar jauno Parlamenta reglamentu tiekot apdraudēta kultūru un valodu daudzveidība šajā iestādē.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. panta, kurā nodrošināta daudzvalodības ievērošana un tātad franču valodas lietošana, pārkāpums. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. panta, kurā nodrošināta daudzvalodības ievērošana un tātad franču valodas lietošana, pārkāpums.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots Padomes Regulas Nr. 1 (1958. gada 15. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 1958, 17, 385. lpp.), pārkāpums. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots Padomes Regulas Nr. 1 (1958. gada 15. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas (OV 1958, 17, 385. lpp.), pārkāpums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/37 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/37

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (“CaraTour”)

(Lieta T-202/19)

(2019/C 182/41)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Vācija) (pārstāve: N. Maenz, advokāte)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CaraTour” — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 366 313

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 14. janvāra lēmums lietā R 506/2018-5

Prasītājas prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | pilnībā noraidīt Carado GmbH2016. gada 27. jūlija iebildumus, kas balstīti uz Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 4 935 334 un Vācijas preču zīmi Nr. 30 611 776 (iebildumu lieta Nr. B 2 742 784); |
| --- | --- |

—

pilnībā noraidīt Carado GmbH2016. gada 27. jūlija iebildumus, kas balstīti uz Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 4 935 334 un Vācijas preču zīmi Nr. 30 611 776 (iebildumu lieta Nr. B 2 742 784);

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/37 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/37

---

Prasība, kas celta 2019. gada 4. aprīlī — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (“CaraTwo”)

s(Lieta T-203/19)

(2019/C 182/42)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Vācija) (pārstāve: N. Maenz, advokāte)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CaraTwo” — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 170 145

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 14. janvāra lēmums lietā R 851/2018-5

Prasītājas prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | pilnībā noraidīt Carado GmbH2016. gada 27. jūlija iebildumus attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 4 935 334 un Vācijas preču zīmi Nr. 30 611 776 (Iebildumu lieta Nr. B 2 742 768). |
| --- | --- |

—

pilnībā noraidīt Carado GmbH2016. gada 27. jūlija iebildumus attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 4 935 334 un Vācijas preču zīmi Nr. 30 611 776 (Iebildumu lieta Nr. B 2 742 768).

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/38 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/38

---

Prasība, kas celta 2019. gada 5. aprīlī — Armani/EUIPO — Invicta Watch Company of America (“GLYCINE”)

(Lieta T-209/19)

(2019/C 182/43)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Giorgio Armani SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: J. Rether un M. Kinkeldey, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Invicta Watch Company of America, Inc. (Holivuda, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes melnā un baltā krāsā reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 910 301

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 4. februāra lēmums lietā R 578/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/39 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/39

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — Apple/EUIPO (“Styluses”)

(Lieta T-212/19)

(2019/C 182/44)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: H. Hartwig un A. von Mühlendahl, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgais strīdus dizainparaugs: reģistrācijas pieteikums Nr. 3012 707-0004

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2019. gada 7. janvāra lēmums lietā R 2533/2017-3

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas padomē. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas padomē.

Izvirzītie pamati:

| — | Komisijas Regulas (EK) Nr. 2245/2002 11. panta 2. punkta, aplūkojot kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. pantu, pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Komisijas Regulas (EK) Nr. 2245/2002 11. panta 2. punkta, aplūkojot kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. pantu, pārkāpums;

| — | Komisijas Regulas (EK) Nr. 2245/2002 12. panta 2. punkta, aplūkojot kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. pantu, pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Komisijas Regulas (EK) Nr. 2245/2002 12. panta 2. punkta, aplūkojot kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. pantu, pārkāpums.

---

| 27.5.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 182/40 |
| --- | --- | --- | --- |

27.5.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 182/40

---

Prasība, kas celta 2019. gada 8. aprīlī — Fleximed/EUIPO — docPrice (“Fleximed”)

(Lieta T-214/19)

(2019/C 182/45)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fleximed AG (Triesen, Lihtenšteina) (pārstāvis: M. Gail, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: docPrice GmbH (Koblenca, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Fleximed” — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 025 771

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 6. februāra lēmums lietā R 1121/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums.

---