# Den Europæiske Unions C 15/16.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 15 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 66. årgang16. januar 2023 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 15

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

66. årgang16. januar 2023

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2023/C 15/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2023/C 15/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2023/C 15/02 | Sag C-147/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Novartis Pharma GmbH mod Abacus Medicine A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Hamburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – EU-varemærker – forordning (EU) 2017/1001 – artikel 9, stk. 2 – rettigheder knyttet til et varemærke – artikel 15 – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket – ny, ydre emballage – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater – humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – artikel 47a – sikkerhedsforanstaltninger – udskiftning – tilsvarende foranstaltninger – delegeret forordning (EU) 2016/161 – artikel 3, stk. 2 – anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt – entydig identifikator) | 2 |
| 2023/C 15/03 | Sag C-204/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Bayer Intellectual Property GmbH mod kohlpharma GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Hamburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – varemærker – direktiv (EU) 2015/2436 – tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker – artikel 10, stk. 2 – rettigheder knyttet til et varemærke – artikel 15 – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket – ny, ydre emballage – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater – humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – artikel 47a – sikkerhedsforanstaltninger – udskiftning – tilsvarende foranstaltninger – delegeret forordning (EU) 2016/161 – artikel 3, stk. 2 – anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt – entydig identifikator) | 3 |
| 2023/C 15/04 | Sag C-224/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme Corp. og MSD Danmark ApS mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Paranova Danmark A/S, H. Lundbeck A/S mod Paranova Danmark A/S, MSD Danmark ApS, MSD Sharp & Dohme GmbH og Merck Sharp & Dohme Corp. mod 2CARE4 ApS, og Ferring Lægemidler A/S mod Paranova Danmark A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sø- og Handelsretten — Danmark) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 34 TEUF og 36 TEUF – frie varebevægelser – intellektuel ejendomsret – varemærker – forordning (EU) 2017/1001 – EU-varemærker – artikel 9, stk. 2 – artikel 15 – direktiv (EU) 2015/2436 – tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker – artikel 10, stk. 2 – artikel 15 – rettigheder knyttet til et varemærke – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket – ny, ydre emballage – udskiftning af det varemærke, der er anført på den originale, ydre emballage, med et andet produktnavn – genanbringelse af indehaverens produktspecifikke varemærke, men uden de øvrige varemærker eller forretningskendetegn, der er anført på den originale, ydre emballage – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater – humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – artikel 47a – sikkerhedsforanstaltninger – udskiftning – tilsvarende foranstaltninger – delegeret forordning (EU) 2016/161 – artikel 3, stk. 2 – anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt) | 4 |
| 2023/C 15/05 | Forenede sager C-253/20 og C-254/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Impexeco N.V. mod Novartis AG, (C-253/20) samt PI Pharma NV mod Novartis AG og Novartis Pharma NV (C-254/20) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 34 TEUF og 36 TEUF – frie varebevægelser – intellektuelle ejendomsrettigheder – varemærker – forordning (EF) nr. 207/2009 – artikel 9, stk. 2 – artikel 13 – direktiv 2008/95 – artikel 5, stk. 1 – artikel 7 – rettigheder, der er knyttet til varemærket – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – referencelægemiddel og det generiske lægemiddel – økonomisk forbundne virksomheder – ompakning af det generiske lægemiddel – ny ydre emballage – anbringelse af referencelægemidlets varemærke – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater) | 6 |
| 2023/C 15/06 | Forenede sager C-331/20 P og C-343/20 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. november 2022 — Volotea, SA (C-331/20 P) og easyJet Airline Co. Ltd (C-343/20 P) mod Europa-Kommissionen (Appel – statsstøtte – artikel 107, stk. 1, TEUF – Europa-Kommissionens afgørelse om kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig tjeneste – ulovlig statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked, ydet af Den Italienske Republik til luftfartsselskaber gennem lufthavnsoperatører – begrebet statsstøtte – påvisning af, at der foreligger en fordel – fastsættelse af fordelens størrelse – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – anvendelighed og anvendelse – kriteriet om den private køber af varer eller tjenesteydelser – betingelser – bevisbyrde) | 7 |
| 2023/C 15/07 | Sag C-562/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — SIA Rodl & Partner mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā rajona tiesa — Letland) [Præjudiciel forelæggelse – forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge og finansiering af terrorisme – direktiv (EU) 2015/849 – artikel 18, stk. 1 og 3 – bilag III, punkt 3, litra b) – risikobaseret tilgang – risikovurdering foretaget af de forpligtede enheder – medlemsstaternes og de forpligtede enheders identifikation af risici – kundekendskabsprocedurer – skærpede kundekendskabsprocedurer – tredjeland med høj korruptionsrisiko – artikel 13, stk. 1, litra c) og d) – de forpligtede enheders bevis- og dokumentationskrav – artikel 14, stk. 5 – vedvarende overvågning af kunderne, der påhviler de forpligtede enheder – offentliggørelse af afgørelser om pålæggelse af en sanktion] | 8 |
| 2023/C 15/08 | Sag C-607/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — GE Aircraft Engine Services Ltd mod The Commissioners for His Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 26, stk. 1, litra b) – vederlagsfri levering af ydelser – vederlagsfri udlevering af værdikuponer til personale i den afgiftspligtige persons virksomhed som led i et anerkendelses- og belønningsprogram – transaktioner, der sidestilles med tjenesteydelser mod vederlag – rækkevidde – princippet om afgiftens neutralitet) | 9 |
| 2023/C 15/09 | Sag C-646/20: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. november 2022 — Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht mod TB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar – skilsmisse – forordning (EF) nr. 2201/2003 – artikel 2, nr. 4), og artikel 21 – begrebet retsafgørelse – anerkendelse i en medlemsstat af opløsning af ægteskab, der er aftalt i en aftale mellem ægtefællerne, og som er truffet af en embedsmand ved civilstandsmyndigheden i en anden medlemsstat – kriterium, der gør det muligt at fastslå, om der foreligger en retsafgørelse) | 10 |
| 2023/C 15/10 | Sag C-54/21: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2022 — Antea Polska S.A., Pectore-Eco sp. z o.o. og Instytut Ochrony Środowiska — Państwowy Instytut Badawczy mod Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajowa Izba Odwoławcza — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige kontrakter – direktiv 2014/24/EU – udbudsprincipper – artikel 18 – gennemsigtighed – artikel 21 – fortrolighed – fastlæggelse af disse principper i national lovgivning – ret til aktindsigt i det væsentligste indhold af de oplysninger, som tilbudsgiverne har fremsendt, vedrørende deres erfaringer og referencer, de personer, som de har foreslået til at gennemføre kontrakten, og udformningen af de påtænkte projekter og gennemførelsesforanstaltningerne – artikel 67 – kriterier for tildeling af kontrakter – kriterier vedrørende kvaliteten af det bygge- og anlægsarbejde eller de tjenesteydelser, der tilbydes – krav om præcision – direktiv 89/665/EØF – artikel 1, stk. 1 og 3 – ret til en effektiv klageadgang – afhjælpning i tilfælde af tilsidesættelse af denne rettighed som følge af et afslag på aktindsigt i ikke-fortrolige oplysninger) | 11 |
| 2023/C 15/11 | Sag C-175/21: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Harman International Industries, Inc. mod AB S.A. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 34 TEUF og 36 TEUF – frie varebevægelser – intellektuel ejendomsret – EU-varemærker – forordning (EU) 2017/1001 – artikel 15 – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til et varemærke – markedsføring inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) – varemærkeindehaverens samtykke – stedet, hvor varerne første gang blev markedsført af varemærkeindehaveren eller med dennes samtykke – bevis – direktiv 2004/48/EF – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – effektiv domstolsbeskyttelse – konklusion i retsafgørelser, der ikke identificerer de omhandlede varer – fuldbyrdelsesvanskeligheder – begrænset adgang til at indbringe sager for den kompetente domstol i fuldbyrdelsessager – retfærdig rettergang – ret til forsvar – princippet om processuel ligestilling) | 12 |
| 2023/C 15/12 | Sag C-230/21: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. november 2022 — X, der handler i eget navn og i sin egenskab af legal repræsentant for sine mindreårige børn, Y og Z mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Belgien) [Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – indvandringspolitik – direktiv 2003/86/EF – artikel 2, litra f) – artikel 10, stk. 3, litra a) – begrebet uledsaget mindreårig – ret til familiesammenføring – mindreårig flygtning, der er gift på tidspunktet for sin ankomst til en medlemsstats område – børneægteskab ikke anerkendt i medlemsstaten – samliv med ægtefællen, der har lovligt ophold i denne medlemsstat] | 13 |
| 2023/C 15/13 | Sag C-238/21: Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — Porr Bau GmbH mod Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark — Østrig) [Præjudiciel forelæggelse – miljø – affald – direktiv 2008/98/EF – artikel 3, nr. 1) – artikel 5, stk. 1 – artikel 6, stk. 1 – udgravningsmateriale – begreberne affald og biprodukt – affaldsfasens ophør] | 14 |
| 2023/C 15/14 | Sag C-243/21: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2022 — TOYA sp. z o.o. og Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji w Warszawie mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – telekommunikation – direktiv 2002/19/EF (adgangsdirektivet) – artikel 8, stk. 3 – direktiv 2014/61/EU – artikel 1, stk. 3 og 4, og artikel 3, stk. 5 – den nationale tilsynsmyndigheds beføjelser til at pålægge supplerende lovgivningsmæssige forhåndsbetingelser vedrørende adgangen til den fysiske infrastruktur hos en netoperatør, der ikke har en stærk markedsposition – ingen tvist vedrørende adgangen) | 15 |
| 2023/C 15/15 | Sag C-304/21: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — VT mod Ministero dell'Interno og Ministero dell'interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – princippet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – direktiv 2000/78/EF – artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på 30 år for ansættelse som politikommissær – berettigelse) | 16 |
| 2023/C 15/16 | Sag C-350/21: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. november 2022 — straffesag mod Spetsializirana prokuratura (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sofiyski gradski sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – behandling af personoplysninger i den elektroniske kommunikationssektor – kommunikationshemmeligheden – udbydere af elektroniske kommunikationstjenester – generel og udifferentieret lagring af trafikdata og lokaliseringsdata i en periode på seks måneder – bekæmpelse af grov kriminalitet – adgang til de lagrede data – oplysninger til de registrerede personer – klageadgang – direktiv 2002/58/EF – artikel 15, stk. 1 og 2 – direktiv (EU) 2016/680 – artikel 13 og 54 – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 7, 8, 11 og 47 samt artikel 52, stk. 1) | 16 |
| 2023/C 15/17 | Sag C-443/21: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 17. november 2022 — SC Avicarvil Farms SRL mod Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură og Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură — Centrul Judeţean Vâlcea (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Piteşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – den fælles landbrugspolitik – Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – forordning (EF) nr. 1698/2005 – artikel 40 – nationalt program for udvikling af landdistrikter 2007-2013 – betalinger for dyrevelfærd – beregningsfejl – nationale myndigheders nedsættelse af betalinger – princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – retssikkerhedsprincippet) | 17 |
| 2023/C 15/18 | Sag C-578/21 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd og Greenoge Windfarm Ltd mod Europa-Kommissionen (Appel – statsstøtte – artikel 107, stk. 1, TEUF – artikel 108, stk. 2 og 3, TEUF – forordning (EU) 2015/1589 – artikel 4 – en medlemsstats lovgivning om ejendomsskatter for virksomheder – metoder til vurdering af fast ejendom, som anvendes med henblik på beregningen af beskatningsgrundlaget – klage indgivet af operatører af vindmølleparker – angivelig undervurdering af ejendomsbeskatningsgrundlaget for producenter af elektricitet fra fossile brændstoffer og dermed et ejendomsbeskatningsniveau for disse elproducenter, der er lavere end for andre elproducenter på grund af valget af den benyttede vurderingsmetode – den foreløbige undersøgelsesprocedure – afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte – ingen økonomisk og selektiv fordel – ingen indledning af den formelle undersøgelsesprocedure – begrebet alvorlige vanskeligheder – rækkevidden af Europa-Kommissionens undersøgelsesforpligtelser – princippet om god forvaltningsskik – pligt til at gennemføre undersøgelsesproceduren omhyggeligt og upartisk – omfanget af Den Europæiske Unions Rets prøvelse) | 18 |
| 2023/C 15/19 | Sag C-113/21 P: Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 6. september 2022 — Maen Haikal mod Rådet for Den Europæiske Union (Appel – artikel 181 Domstolens procesreglement – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik – foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien – liste over de personer, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer – bevis for grundlaget for opførelsen af sagsøgerens navn på disse lister – appel, der åbenbart skal afvises eller er åbenbart ugrundet) | 19 |
| 2023/C 15/20 | Sag C-569/21: Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — Ministero dell’Interno og Presidenza del Consiglio dei ministri mod PF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – socialpolitik – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – artikel 21 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder – direktiv 2000/78/EF – artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på maksimalt 30 år for ansættelse som psykolog (teknisk kommissær) – begrundelser) | 19 |
| 2023/C 15/21 | Sag C-56/22: Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 8. september 2022 — PL mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal de première instance de Liège — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement – krav om angivelse af den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen og om begrundelse for nødvendigheden af at besvare det præjudicielle spørgsmål – manglende tilstrækkelig præcisering – afvisning) | 20 |
| 2023/C 15/22 | Sag C-302/22: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. oktober 2022 — YS og RW mod Freebird Airlines Europe Ltd. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Eilenburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 5, stk. 3 – kompensation til luftfartspassagerer ved lange forsinkelser – usædvanlige omstændigheder – kollision mellem et luftfartøj og fugle – nødbremsemanøvre, som medfører beskadigelse af luftfartøjets dæk) | 21 |
| 2023/C 15/23 | Sag C-561/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 10. september 2021 — GP og BG mod Banco Santander, S.A. | 21 |
| 2023/C 15/24 | Sag C-337/22 P: Appel iværksat den 23. maj 2022 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. marts 2022 i sag T-281/21 — Nowhere mod EUIPO | 22 |
| 2023/C 15/25 | Sag C-608/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. september 2022 — AH | 23 |
| 2023/C 15/26 | Sag C-609/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. september 2022 — FN | 24 |
| 2023/C 15/27 | Sag C-624/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 30. september 2022 — Société BP France mod Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique | 25 |
| 2023/C 15/28 | Sag C-626/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Milano (Italien) den 3. oktober 2022 — C.Z., M.C. og S.P. m.fl. mod Ilva SpA in Amministrazione Straordinaria, Acciaierie d’Italia Holding SpA og Acciaierie d’Italia SpA | 26 |
| 2023/C 15/29 | Sag C-627/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Köln (Tyskland) den 4. oktober 2022 — AB mod Finanzamt Köln-Süd | 27 |
| 2023/C 15/30 | Sag C-630/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 10. oktober 2022 — JK mod Kirchliches Krankenhaus | 28 |
| 2023/C 15/31 | Sag C-659/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší správní soud (Den Tjekkiske Republik) den 20. oktober 2022 — RK mod Ministerstvo zdravotnictví | 29 |
| 2023/C 15/32 | Sag C-694/22: Sag anlagt den 10. november 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Malta | 29 |
| 2023/C 15/33 | Sag C-697/22 P: Appel iværksat den 11. november 2022 af Helsingin Bussiliikenne Oy til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 14. september 2022 i sag T-603/19, Helsingin Bussiliikenne Oy mod Europa-Kommissionen | 30 |
| 2023/C 15/34 | Sag C-710/22 P: Appel iværksat den 17. november 2022 af JCDecaux Street Furniture Belgium til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 7. september 2022 i sag T-642/19, JCDecaux Street Fourniture Belgium mod Kommissionen | 31 |
| 2023/C 15/35 | Forenede sager C-148/20 — C-150/20: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 9. august 2022 — AC (C-148/20), DF (C-149/20) og BD (C-150/20) mod Deutsche Lufthansa AG med deltagelse af Bundeskriminalamt (C-150/20) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Köln — Tyskland) | 32 |
| 2023/C 15/36 | Forenede sager C-215/20 — 222/20: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. august 2022 — JV (C-215/20) og OC (C-222/20) mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Wiesbaden — Tyskland) | 32 |
| 2023/C 15/37 | Sag C-486/20: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 14. september 2022 — Varuh človekovih mod Republike Slovenije, procesdeltager: Državni zbor Republike Slovenije og Vlada Republike Slovenije (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ustavno sodišče Republike Slovenije — Slovenien) | 32 |
| 2023/C 15/38 | Sag C-448/21: Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Femte Afdeling den 7. september 2022 — Portugália — Administração de Patrimónios, SGPS, SA mod Banco BPI (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível — Portugal) | 32 |
| 2023/C 15/39 | Sag C-652/21: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. august 2022 — ACNC mod Unicaja Banco, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 2 de León — Spanien) | 33 |
| 2023/C 15/40 | Sag C-789/21: Kendelse afsagt af Domstolens præsident 9. september 2022 — Europa-Kommissionen mod Bulgarien | 33 |
| 2023/C 15/41 | Sag C-191/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 12. september 2022 — ME mod Den belgiske stat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Belgien) | 33 |
| 2023/C 15/42 | Sag C-193/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 8. august 2022 — TR og UQ mod FTI Touristik GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig) | 33 |
| 2023/C 15/43 | Sag C-214/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 12. september 2022 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg | 34 |
| 2023/C 15/44 | Sag C-215/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 13. september 2022 — Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl og Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa mod Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa, Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl, Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa) og C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), procesdeltager: Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) | 34 |
| | Retten |
| 2023/C 15/45 | Sag T-246/19: Rettens dom af 9. november 2022 — Cambodja og CRF mod EUIPO (EU-varemærker – Beskyttelsesforanstaltninger – rismarkedet – import af indica-ris med oprindelse i Cambodja og Myanmar/Burma – forordning (EU) nr. 978/2012 – begrebet EU-producenter – begrebet samme eller direkte konkurrerende varer – alvorlige vanskeligheder – ret til forsvar – vigtigste kendsgerninger og betragtninger – åbenbart urigtige skøn) | 35 |
| 2023/C 15/46 | Sag T-111/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Ryanair mod Kommissionen — (Croatia Airlines; COVID-19) (Statsstøtte – det kroatiske marked for lufttransport – støtte, som Kroatien har indrømmet et luftfartsselskab i forbindelse med COVID-19-pandemien – direkte støtte – beslutning om ikke at gøre indsigelser – annullationssøgsmål – individuelt berørt – formaliteten – alvorlige vanskeligheder – støtte, hvis formål er at afhjælpe skader, der er forårsaget af en usædvanlig begivenhed – ligebehandling – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – opgørelse af skaden – begrundelsespligt) | 36 |
| 2023/C 15/47 | Sag T-158/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe mod Kommissionen (Regler for institutionerne – europæisk borgerinitiativ – Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe – meddelelse fra Kommissionen om grundene til ikke at vedtage de forslag til retsakter, der er omfattet af det europæiske borgerinitiativ – begrundelsespligt – ligebehandling – princippet om god forvaltningsskik – åbenbart urigtigt skøn) | 36 |
| 2023/C 15/48 | Sag T-164/21: Rettens dom af 9. november 2022 — QM mod Europol (Personalesag – midlertidigt ansatte – ikke-forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt for en tidsubegrænset periode – tjenestens interesse – retlig fejl – åbenbart urigtigt skøn – ret til at blive hørt – princippet om god forvaltning – omsorgspligt) | 37 |
| 2023/C 15/49 | Sag T-596/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Société Elmar Wolf mod EUIPO — Fuxtec (Gengivelse af et dyrehoved) [EU-varemærker – indsigelsessag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærke, der gengiver et hoved – ældre nationalt figurmærke, der gengiver et hundehoved – ældre international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærke, der gengiver et hundehoved – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling] | 38 |
| 2023/C 15/50 | Sag T-610/21: Rettens dom af 9. november 2022 — L’Oréal mod EUIPO — Heinze (K K WATER) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket K K WATER – det ældre EU-figurmærke K – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 39 |
| 2023/C 15/51 | Sag T-639/21: Rettens dom af 9. november 2022 — CB mod EUIPO — China Construction Bank (CCB) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket CCB – det ældre EU-figurmærke CB – ældre international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket CB – relative registreringshindringer – ingen risiko for forveksling – det ældre varemærkes renommé og høje grad af særpræg – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] – artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001] | 39 |
| 2023/C 15/52 | Sag T-779/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Financiere Batteur mod EUIPO — Leno Beauty (by L.e.n.o beauty) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket by L.e.n.o beauty – det ældre nationale ordmærke LAINO – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 40 |
| 2023/C 15/53 | Sag T-407/21 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 20. oktober 2022 — PB mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – offentlige tjenesteydelseskontrakter – uregelmæssigheder i forbindelse med proceduren for tildeling af kontrakten – tilbagesøgning af beløb, der er udbetalt uberettiget – afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes – anmodning om foreløbige forholdsregler – uopsættelighed – fumus boni juris – afvejning af interesser) | 41 |
| 2023/C 15/54 | Sag T-603/21: Rettens kendelse af 25. oktober 2022 — WO mod Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO) (Personalesag – udnævnelse af europæiske delegerede anklagere ved Den Europæiske Anklagemyndighed – ansøger udpeget af [fortrolige oplysninger udeladt] – Den Europæiske Anklagemyndigheds kollegiums afslag på at udnævne sagsøgeren – ingen tvist mellem Unionen og en af dens ansatte inden for de grænser og på de betingelser, der er fastsat i vedtægten og ansættelsesvilkårene – artikel 270 TEUF – åbenbar inkompetence) | 41 |
| 2023/C 15/55 | Sag T-55/22: Rettens kendelse af 17. oktober 2022 — Swords mod Kommissionen og ECDC (Annullationssøgsmål – folkesundhed – foranstaltninger indført i Unionen i kampen mod udbredelse af covid-19-pandemien – risikovurderingsrapporter udarbejdet af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) – retsakter, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – Europa-Kommissionens meddelelse og koordinerede tiltag, der er offentliggjort på basis af de risikovurderingsrapporter, som er udarbejdet af ECDC – ulovlighedsindsigelse – afvisning) | 42 |
| 2023/C 15/56 | Sag T-624/22: Sag anlagt den 6. oktober 2022 — RS mod EIB | 43 |
| 2023/C 15/57 | Sag T-671/22: Sag anlagt den 7. november 2022 — Vima World mod Kommissionen | 44 |
| 2023/C 15/58 | Sag T-677/22: Sag anlagt den 11. november 2022 — Portal Golf Gestión mod EUIPO — Augusta National (imaster.golf) | 45 |
| 2023/C 15/59 | Sag T-679/22: Sag anlagt den 14. november 2022 — Shaman Spirits mod EUIPO — Global Drinks Finland (LAPLANDIA Land of purity et al.) | 45 |
| 2023/C 15/60 | Sag T-706/22: Sag anlagt den 16. november 2022 — Nicoventures Trading m.fl. mod Kommissionen | 46 |
| 2023/C 15/61 | Sag T-719/22: Sag anlagt den 8. november 2022 — Puma mod EUIPO — Herno (HERZO) | 47 |
| 2023/C 15/62 | Sag T-87/22: Rettens kendelse af 8. november 2022 — Hahn Rechtsanwälte mod Kommissionen | 48 |
| 2023/C 15/63 | Sag T-160/22: Rettens kendelse af 8. november 2022 — 1906 Collins mod EUIPO — Peace United (bâoli BEACH) | 48 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2023/C 15/02

Sag C-147/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Novartis Pharma GmbH mod Abacus Medicine A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Hamburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – EU-varemærker – forordning (EU) 2017/1001 – artikel 9, stk. 2 – rettigheder knyttet til et varemærke – artikel 15 – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket – ny, ydre emballage – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater – humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – artikel 47a – sikkerhedsforanstaltninger – udskiftning – tilsvarende foranstaltninger – delegeret forordning (EU) 2016/161 – artikel 3, stk. 2 – anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt – entydig identifikator)

2

2023/C 15/03

Sag C-204/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Bayer Intellectual Property GmbH mod kohlpharma GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Hamburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – varemærker – direktiv (EU) 2015/2436 – tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker – artikel 10, stk. 2 – rettigheder knyttet til et varemærke – artikel 15 – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket – ny, ydre emballage – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater – humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – artikel 47a – sikkerhedsforanstaltninger – udskiftning – tilsvarende foranstaltninger – delegeret forordning (EU) 2016/161 – artikel 3, stk. 2 – anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt – entydig identifikator)

3

2023/C 15/04

Sag C-224/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme Corp. og MSD Danmark ApS mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Paranova Danmark A/S, H. Lundbeck A/S mod Paranova Danmark A/S, MSD Danmark ApS, MSD Sharp & Dohme GmbH og Merck Sharp & Dohme Corp. mod 2CARE4 ApS, og Ferring Lægemidler A/S mod Paranova Danmark A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sø- og Handelsretten — Danmark) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 34 TEUF og 36 TEUF – frie varebevægelser – intellektuel ejendomsret – varemærker – forordning (EU) 2017/1001 – EU-varemærker – artikel 9, stk. 2 – artikel 15 – direktiv (EU) 2015/2436 – tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker – artikel 10, stk. 2 – artikel 15 – rettigheder knyttet til et varemærke – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket – ny, ydre emballage – udskiftning af det varemærke, der er anført på den originale, ydre emballage, med et andet produktnavn – genanbringelse af indehaverens produktspecifikke varemærke, men uden de øvrige varemærker eller forretningskendetegn, der er anført på den originale, ydre emballage – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater – humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – artikel 47a – sikkerhedsforanstaltninger – udskiftning – tilsvarende foranstaltninger – delegeret forordning (EU) 2016/161 – artikel 3, stk. 2 – anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt)

4

2023/C 15/05

Forenede sager C-253/20 og C-254/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Impexeco N.V. mod Novartis AG, (C-253/20) samt PI Pharma NV mod Novartis AG og Novartis Pharma NV (C-254/20) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 34 TEUF og 36 TEUF – frie varebevægelser – intellektuelle ejendomsrettigheder – varemærker – forordning (EF) nr. 207/2009 – artikel 9, stk. 2 – artikel 13 – direktiv 2008/95 – artikel 5, stk. 1 – artikel 7 – rettigheder, der er knyttet til varemærket – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket – parallelimport af lægemidler – referencelægemiddel og det generiske lægemiddel – økonomisk forbundne virksomheder – ompakning af det generiske lægemiddel – ny ydre emballage – anbringelse af referencelægemidlets varemærke – indsigelse fra varemærkeindehaveren – kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater)

6

2023/C 15/06

Forenede sager C-331/20 P og C-343/20 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. november 2022 — Volotea, SA (C-331/20 P) og easyJet Airline Co. Ltd (C-343/20 P) mod Europa-Kommissionen (Appel – statsstøtte – artikel 107, stk. 1, TEUF – Europa-Kommissionens afgørelse om kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig tjeneste – ulovlig statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked, ydet af Den Italienske Republik til luftfartsselskaber gennem lufthavnsoperatører – begrebet statsstøtte – påvisning af, at der foreligger en fordel – fastsættelse af fordelens størrelse – princippet om den private aktør i en markedsøkonomi – anvendelighed og anvendelse – kriteriet om den private køber af varer eller tjenesteydelser – betingelser – bevisbyrde)

7

2023/C 15/07

Sag C-562/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — SIA Rodl & Partner mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā rajona tiesa — Letland) [Præjudiciel forelæggelse – forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge og finansiering af terrorisme – direktiv (EU) 2015/849 – artikel 18, stk. 1 og 3 – bilag III, punkt 3, litra b) – risikobaseret tilgang – risikovurdering foretaget af de forpligtede enheder – medlemsstaternes og de forpligtede enheders identifikation af risici – kundekendskabsprocedurer – skærpede kundekendskabsprocedurer – tredjeland med høj korruptionsrisiko – artikel 13, stk. 1, litra c) og d) – de forpligtede enheders bevis- og dokumentationskrav – artikel 14, stk. 5 – vedvarende overvågning af kunderne, der påhviler de forpligtede enheder – offentliggørelse af afgørelser om pålæggelse af en sanktion]

8

2023/C 15/08

Sag C-607/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — GE Aircraft Engine Services Ltd mod The Commissioners for His Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 26, stk. 1, litra b) – vederlagsfri levering af ydelser – vederlagsfri udlevering af værdikuponer til personale i den afgiftspligtige persons virksomhed som led i et anerkendelses- og belønningsprogram – transaktioner, der sidestilles med tjenesteydelser mod vederlag – rækkevidde – princippet om afgiftens neutralitet)

9

2023/C 15/09

Sag C-646/20: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. november 2022 — Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht mod TB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar – skilsmisse – forordning (EF) nr. 2201/2003 – artikel 2, nr. 4), og artikel 21 – begrebet retsafgørelse – anerkendelse i en medlemsstat af opløsning af ægteskab, der er aftalt i en aftale mellem ægtefællerne, og som er truffet af en embedsmand ved civilstandsmyndigheden i en anden medlemsstat – kriterium, der gør det muligt at fastslå, om der foreligger en retsafgørelse)

10

2023/C 15/10

Sag C-54/21: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2022 — Antea Polska S.A., Pectore-Eco sp. z o.o. og Instytut Ochrony Środowiska — Państwowy Instytut Badawczy mod Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajowa Izba Odwoławcza — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – offentlige kontrakter – direktiv 2014/24/EU – udbudsprincipper – artikel 18 – gennemsigtighed – artikel 21 – fortrolighed – fastlæggelse af disse principper i national lovgivning – ret til aktindsigt i det væsentligste indhold af de oplysninger, som tilbudsgiverne har fremsendt, vedrørende deres erfaringer og referencer, de personer, som de har foreslået til at gennemføre kontrakten, og udformningen af de påtænkte projekter og gennemførelsesforanstaltningerne – artikel 67 – kriterier for tildeling af kontrakter – kriterier vedrørende kvaliteten af det bygge- og anlægsarbejde eller de tjenesteydelser, der tilbydes – krav om præcision – direktiv 89/665/EØF – artikel 1, stk. 1 og 3 – ret til en effektiv klageadgang – afhjælpning i tilfælde af tilsidesættelse af denne rettighed som følge af et afslag på aktindsigt i ikke-fortrolige oplysninger)

11

2023/C 15/11

Sag C-175/21: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Harman International Industries, Inc. mod AB S.A. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 34 TEUF og 36 TEUF – frie varebevægelser – intellektuel ejendomsret – EU-varemærker – forordning (EU) 2017/1001 – artikel 15 – konsumption af de rettigheder, der er knyttet til et varemærke – markedsføring inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) – varemærkeindehaverens samtykke – stedet, hvor varerne første gang blev markedsført af varemærkeindehaveren eller med dennes samtykke – bevis – direktiv 2004/48/EF – artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – effektiv domstolsbeskyttelse – konklusion i retsafgørelser, der ikke identificerer de omhandlede varer – fuldbyrdelsesvanskeligheder – begrænset adgang til at indbringe sager for den kompetente domstol i fuldbyrdelsessager – retfærdig rettergang – ret til forsvar – princippet om processuel ligestilling)

12

2023/C 15/12

Sag C-230/21: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. november 2022 — X, der handler i eget navn og i sin egenskab af legal repræsentant for sine mindreårige børn, Y og Z mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Belgien) [Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – indvandringspolitik – direktiv 2003/86/EF – artikel 2, litra f) – artikel 10, stk. 3, litra a) – begrebet uledsaget mindreårig – ret til familiesammenføring – mindreårig flygtning, der er gift på tidspunktet for sin ankomst til en medlemsstats område – børneægteskab ikke anerkendt i medlemsstaten – samliv med ægtefællen, der har lovligt ophold i denne medlemsstat]

13

2023/C 15/13

Sag C-238/21: Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — Porr Bau GmbH mod Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark — Østrig) [Præjudiciel forelæggelse – miljø – affald – direktiv 2008/98/EF – artikel 3, nr. 1) – artikel 5, stk. 1 – artikel 6, stk. 1 – udgravningsmateriale – begreberne affald og biprodukt – affaldsfasens ophør]

14

2023/C 15/14

Sag C-243/21: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2022 — TOYA sp. z o.o. og Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji w Warszawie mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen) (Præjudiciel forelæggelse – telekommunikation – direktiv 2002/19/EF (adgangsdirektivet) – artikel 8, stk. 3 – direktiv 2014/61/EU – artikel 1, stk. 3 og 4, og artikel 3, stk. 5 – den nationale tilsynsmyndigheds beføjelser til at pålægge supplerende lovgivningsmæssige forhåndsbetingelser vedrørende adgangen til den fysiske infrastruktur hos en netoperatør, der ikke har en stærk markedsposition – ingen tvist vedrørende adgangen)

15

2023/C 15/15

Sag C-304/21: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — VT mod Ministero dell'Interno og Ministero dell'interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – princippet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – direktiv 2000/78/EF – artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på 30 år for ansættelse som politikommissær – berettigelse)

16

2023/C 15/16

Sag C-350/21: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. november 2022 — straffesag mod Spetsializirana prokuratura (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sofiyski gradski sad — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – behandling af personoplysninger i den elektroniske kommunikationssektor – kommunikationshemmeligheden – udbydere af elektroniske kommunikationstjenester – generel og udifferentieret lagring af trafikdata og lokaliseringsdata i en periode på seks måneder – bekæmpelse af grov kriminalitet – adgang til de lagrede data – oplysninger til de registrerede personer – klageadgang – direktiv 2002/58/EF – artikel 15, stk. 1 og 2 – direktiv (EU) 2016/680 – artikel 13 og 54 – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 7, 8, 11 og 47 samt artikel 52, stk. 1)

16

2023/C 15/17

Sag C-443/21: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 17. november 2022 — SC Avicarvil Farms SRL mod Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură og Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură — Centrul Judeţean Vâlcea (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Piteşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – den fælles landbrugspolitik – Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) – forordning (EF) nr. 1698/2005 – artikel 40 – nationalt program for udvikling af landdistrikter 2007-2013 – betalinger for dyrevelfærd – beregningsfejl – nationale myndigheders nedsættelse af betalinger – princippet om beskyttelse af den berettigede forventning – retssikkerhedsprincippet)

17

2023/C 15/18

Sag C-578/21 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd og Greenoge Windfarm Ltd mod Europa-Kommissionen (Appel – statsstøtte – artikel 107, stk. 1, TEUF – artikel 108, stk. 2 og 3, TEUF – forordning (EU) 2015/1589 – artikel 4 – en medlemsstats lovgivning om ejendomsskatter for virksomheder – metoder til vurdering af fast ejendom, som anvendes med henblik på beregningen af beskatningsgrundlaget – klage indgivet af operatører af vindmølleparker – angivelig undervurdering af ejendomsbeskatningsgrundlaget for producenter af elektricitet fra fossile brændstoffer og dermed et ejendomsbeskatningsniveau for disse elproducenter, der er lavere end for andre elproducenter på grund af valget af den benyttede vurderingsmetode – den foreløbige undersøgelsesprocedure – afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte – ingen økonomisk og selektiv fordel – ingen indledning af den formelle undersøgelsesprocedure – begrebet alvorlige vanskeligheder – rækkevidden af Europa-Kommissionens undersøgelsesforpligtelser – princippet om god forvaltningsskik – pligt til at gennemføre undersøgelsesproceduren omhyggeligt og upartisk – omfanget af Den Europæiske Unions Rets prøvelse)

18

2023/C 15/19

Sag C-113/21 P: Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 6. september 2022 — Maen Haikal mod Rådet for Den Europæiske Union (Appel – artikel 181 Domstolens procesreglement – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik – foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien – liste over de personer, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer – bevis for grundlaget for opførelsen af sagsøgerens navn på disse lister – appel, der åbenbart skal afvises eller er åbenbart ugrundet)

19

2023/C 15/20

Sag C-569/21: Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — Ministero dell’Interno og Presidenza del Consiglio dei ministri mod PF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – socialpolitik – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – artikel 21 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder – direktiv 2000/78/EF – artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 – forbud mod forskelsbehandling på grund af alder – national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på maksimalt 30 år for ansættelse som psykolog (teknisk kommissær) – begrundelser)

19

2023/C 15/21

Sag C-56/22: Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 8. september 2022 — PL mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal de première instance de Liège — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement – krav om angivelse af den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen og om begrundelse for nødvendigheden af at besvare det præjudicielle spørgsmål – manglende tilstrækkelig præcisering – afvisning)

20

2023/C 15/22

Sag C-302/22: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. oktober 2022 — YS og RW mod Freebird Airlines Europe Ltd. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Eilenburg — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – lufttransport – forordning (EF) nr. 261/2004 – artikel 5, stk. 3 – kompensation til luftfartspassagerer ved lange forsinkelser – usædvanlige omstændigheder – kollision mellem et luftfartøj og fugle – nødbremsemanøvre, som medfører beskadigelse af luftfartøjets dæk)

21

2023/C 15/23

Sag C-561/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 10. september 2021 — GP og BG mod Banco Santander, S.A.

21

2023/C 15/24

Sag C-337/22 P: Appel iværksat den 23. maj 2022 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. marts 2022 i sag T-281/21 — Nowhere mod EUIPO

22

2023/C 15/25

Sag C-608/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. september 2022 — AH

23

2023/C 15/26

Sag C-609/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. september 2022 — FN

24

2023/C 15/27

Sag C-624/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 30. september 2022 — Société BP France mod Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique

25

2023/C 15/28

Sag C-626/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Milano (Italien) den 3. oktober 2022 — C.Z., M.C. og S.P. m.fl. mod Ilva SpA in Amministrazione Straordinaria, Acciaierie d’Italia Holding SpA og Acciaierie d’Italia SpA

26

2023/C 15/29

Sag C-627/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Köln (Tyskland) den 4. oktober 2022 — AB mod Finanzamt Köln-Süd

27

2023/C 15/30

Sag C-630/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 10. oktober 2022 — JK mod Kirchliches Krankenhaus

28

2023/C 15/31

Sag C-659/22: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší správní soud (Den Tjekkiske Republik) den 20. oktober 2022 — RK mod Ministerstvo zdravotnictví

29

2023/C 15/32

Sag C-694/22: Sag anlagt den 10. november 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Malta

29

2023/C 15/33

Sag C-697/22 P: Appel iværksat den 11. november 2022 af Helsingin Bussiliikenne Oy til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 14. september 2022 i sag T-603/19, Helsingin Bussiliikenne Oy mod Europa-Kommissionen

30

2023/C 15/34

Sag C-710/22 P: Appel iværksat den 17. november 2022 af JCDecaux Street Furniture Belgium til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 7. september 2022 i sag T-642/19, JCDecaux Street Fourniture Belgium mod Kommissionen

31

2023/C 15/35

Forenede sager C-148/20 — C-150/20: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 9. august 2022 — AC (C-148/20), DF (C-149/20) og BD (C-150/20) mod Deutsche Lufthansa AG med deltagelse af Bundeskriminalamt (C-150/20) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Köln — Tyskland)

32

2023/C 15/36

Forenede sager C-215/20 — 222/20: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. august 2022 — JV (C-215/20) og OC (C-222/20) mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Wiesbaden — Tyskland)

32

2023/C 15/37

Sag C-486/20: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 14. september 2022 — Varuh človekovih mod Republike Slovenije, procesdeltager: Državni zbor Republike Slovenije og Vlada Republike Slovenije (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ustavno sodišče Republike Slovenije — Slovenien)

32

2023/C 15/38

Sag C-448/21: Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Femte Afdeling den 7. september 2022 — Portugália — Administração de Patrimónios, SGPS, SA mod Banco BPI (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível — Portugal)

32

2023/C 15/39

Sag C-652/21: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. august 2022 — ACNC mod Unicaja Banco, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 2 de León — Spanien)

o

33

2023/C 15/40

Sag C-789/21: Kendelse afsagt af Domstolens præsident 9. september 2022 — Europa-Kommissionen mod Bulgarien

33

2023/C 15/41

Sag C-191/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 12. september 2022 — ME mod Den belgiske stat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Belgien)

33

2023/C 15/42

Sag C-193/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 8. august 2022 — TR og UQ mod FTI Touristik GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

33

2023/C 15/43

Sag C-214/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 12. september 2022 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg

34

2023/C 15/44

Sag C-215/22: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 13. september 2022 — Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl og Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa mod Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa, Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl, Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa) og C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), procesdeltager: Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

procesdeltager:

34

Retten

2023/C 15/45

Sag T-246/19: Rettens dom af 9. november 2022 — Cambodja og CRF mod EUIPO (EU-varemærker – Beskyttelsesforanstaltninger – rismarkedet – import af indica-ris med oprindelse i Cambodja og Myanmar/Burma – forordning (EU) nr. 978/2012 – begrebet EU-producenter – begrebet samme eller direkte konkurrerende varer – alvorlige vanskeligheder – ret til forsvar – vigtigste kendsgerninger og betragtninger – åbenbart urigtige skøn)

35

2023/C 15/46

Sag T-111/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Ryanair mod Kommissionen — (Croatia Airlines; COVID-19) (Statsstøtte – det kroatiske marked for lufttransport – støtte, som Kroatien har indrømmet et luftfartsselskab i forbindelse med COVID-19-pandemien – direkte støtte – beslutning om ikke at gøre indsigelser – annullationssøgsmål – individuelt berørt – formaliteten – alvorlige vanskeligheder – støtte, hvis formål er at afhjælpe skader, der er forårsaget af en usædvanlig begivenhed – ligebehandling – etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – opgørelse af skaden – begrundelsespligt)

36

2023/C 15/47

Sag T-158/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe mod Kommissionen (Regler for institutionerne – europæisk borgerinitiativ – Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe – meddelelse fra Kommissionen om grundene til ikke at vedtage de forslag til retsakter, der er omfattet af det europæiske borgerinitiativ – begrundelsespligt – ligebehandling – princippet om god forvaltningsskik – åbenbart urigtigt skøn)

36

2023/C 15/48

Sag T-164/21: Rettens dom af 9. november 2022 — QM mod Europol (Personalesag – midlertidigt ansatte – ikke-forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt for en tidsubegrænset periode – tjenestens interesse – retlig fejl – åbenbart urigtigt skøn – ret til at blive hørt – princippet om god forvaltning – omsorgspligt)

37

2023/C 15/49

Sag T-596/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Société Elmar Wolf mod EUIPO — Fuxtec (Gengivelse af et dyrehoved) [EU-varemærker – indsigelsessag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærke, der gengiver et hoved – ældre nationalt figurmærke, der gengiver et hundehoved – ældre international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærke, der gengiver et hundehoved – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling]

38

2023/C 15/50

Sag T-610/21: Rettens dom af 9. november 2022 — L’Oréal mod EUIPO — Heinze (K K WATER) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket K K WATER – det ældre EU-figurmærke K – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

39

2023/C 15/51

Sag T-639/21: Rettens dom af 9. november 2022 — CB mod EUIPO — China Construction Bank (CCB) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket CCB – det ældre EU-figurmærke CB – ældre international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket CB – relative registreringshindringer – ingen risiko for forveksling – det ældre varemærkes renommé og høje grad af særpræg – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] – artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001]

39

2023/C 15/52

Sag T-779/21: Rettens dom af 9. november 2022 — Financiere Batteur mod EUIPO — Leno Beauty (by L.e.n.o beauty) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket by L.e.n.o beauty – det ældre nationale ordmærke LAINO – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

40

2023/C 15/53

Sag T-407/21 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 20. oktober 2022 — PB mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – offentlige tjenesteydelseskontrakter – uregelmæssigheder i forbindelse med proceduren for tildeling af kontrakten – tilbagesøgning af beløb, der er udbetalt uberettiget – afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes – anmodning om foreløbige forholdsregler – uopsættelighed – fumus boni juris – afvejning af interesser)

41

2023/C 15/54

Sag T-603/21: Rettens kendelse af 25. oktober 2022 — WO mod Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO) (Personalesag – udnævnelse af europæiske delegerede anklagere ved Den Europæiske Anklagemyndighed – ansøger udpeget af [fortrolige oplysninger udeladt] – Den Europæiske Anklagemyndigheds kollegiums afslag på at udnævne sagsøgeren – ingen tvist mellem Unionen og en af dens ansatte inden for de grænser og på de betingelser, der er fastsat i vedtægten og ansættelsesvilkårene – artikel 270 TEUF – åbenbar inkompetence)

41

2023/C 15/55

Sag T-55/22: Rettens kendelse af 17. oktober 2022 — Swords mod Kommissionen og ECDC (Annullationssøgsmål – folkesundhed – foranstaltninger indført i Unionen i kampen mod udbredelse af covid-19-pandemien – risikovurderingsrapporter udarbejdet af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) – retsakter, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – Europa-Kommissionens meddelelse og koordinerede tiltag, der er offentliggjort på basis af de risikovurderingsrapporter, som er udarbejdet af ECDC – ulovlighedsindsigelse – afvisning)

42

2023/C 15/56

Sag T-624/22: Sag anlagt den 6. oktober 2022 — RS mod EIB

43

2023/C 15/57

Sag T-671/22: Sag anlagt den 7. november 2022 — Vima World mod Kommissionen

44

2023/C 15/58

Sag T-677/22: Sag anlagt den 11. november 2022 — Portal Golf Gestión mod EUIPO — Augusta National (imaster.golf)

45

2023/C 15/59

Sag T-679/22: Sag anlagt den 14. november 2022 — Shaman Spirits mod EUIPO — Global Drinks Finland (LAPLANDIA Land of purity et al.)

45

2023/C 15/60

Sag T-706/22: Sag anlagt den 16. november 2022 — Nicoventures Trading m.fl. mod Kommissionen

46

2023/C 15/61

Sag T-719/22: Sag anlagt den 8. november 2022 — Puma mod EUIPO — Herno (HERZO)

47

2023/C 15/62

Sag T-87/22: Rettens kendelse af 8. november 2022 — Hahn Rechtsanwälte mod Kommissionen

48

2023/C 15/63

Sag T-160/22: Rettens kendelse af 8. november 2022 — 1906 Collins mod EUIPO — Peace United (bâoli BEACH)

48

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/1 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2023/C 15/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 7 af 9.1.2023

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 482 af 19.12.2022

EUT C 472 af 12.12.2022

EUT C 463 af 5.12.2022

EUT C 451 af 28.11.2022

EUT C 441 af 21.11.2022

EUT C 432 af 14.11.2022

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/2 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/2

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Novartis Pharma GmbH mod Abacus Medicine A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-147/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - EU-varemærker - forordning (EU) 2017/1001 - artikel 9, stk. 2 - rettigheder knyttet til et varemærke - artikel 15 - konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket - parallelimport af lægemidler - ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket - ny, ydre emballage - indsigelse fra varemærkeindehaveren - kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater - humanmedicinske lægemidler - direktiv 2001/83/EF - artikel 47a - sikkerhedsforanstaltninger - udskiftning - tilsvarende foranstaltninger - delegeret forordning (EU) 2016/161 - artikel 3, stk. 2 - anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt - entydig identifikator)

(2023/C 15/02)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Novartis Pharma GmbH

Sagsøgt: Abacus Medicine A/S

Konklusion

| 1) | Artikel 9, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 om EU-varemærker
  skal fortolkes således, at
  indehaveren af et EU-varemærke ikke har ret til at modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et ompakket lægemiddel i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når udskiftningen af anbrudsanordningen på dette lægemiddels oprindelige, ydre emballage, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 47a, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012, efterlader synlige spor på, at denne sidstnævnte emballage har været brudt, og når disse spor på importmedlemsstatens marked eller på en betydelig del heraf skaber en så stærk modstand hos en betydelig del af forbrugerne mod de således ompakkede lægemidler, at dette udgør en hindring for den effektive adgang til dette marked, hvilket må afgøres på grundlag af de konkrete omstændigheder. |
| --- | --- |

1)

Artikel 9, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 om EU-varemærker

skal fortolkes således, at

indehaveren af et EU-varemærke ikke har ret til at modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et ompakket lægemiddel i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når udskiftningen af anbrudsanordningen på dette lægemiddels oprindelige, ydre emballage, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 47a, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012, efterlader synlige spor på, at denne sidstnævnte emballage har været brudt, og når disse spor på importmedlemsstatens marked eller på en betydelig del heraf skaber en så stærk modstand hos en betydelig del af forbrugerne mod de således ompakkede lægemidler, at dette udgør en hindring for den effektive adgang til dette marked, hvilket må afgøres på grundlag af de konkrete omstændigheder.

| 2) | Artikel 5, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/161 af 2. oktober 2015, som supplerer direktiv 2001/83,
  skal fortolkes således, at
  denne bestemmelse ikke er til hinder for, at den stregkode, der indeholder den entydige identifikator som omhandlet i denne delegerede forordnings artikel 3, stk. 2, litra a), anbringes på lægemidlets ydre emballage ved hjælp af en selvklæbende etikette, for så vidt som denne ikke kan fjernes uden at blive beskadiget, og navnlig for så vidt som stregkoden forbliver fuldt ud læsbar i hele forsyningskæden og i hele den periode, der er omhandlet i den nævnte delegerede forordnings artikel 6. |
| --- | --- |

2)

Artikel 5, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/161 af 2. oktober 2015, som supplerer direktiv 2001/83,

skal fortolkes således, at

denne bestemmelse ikke er til hinder for, at den stregkode, der indeholder den entydige identifikator som omhandlet i denne delegerede forordnings artikel 3, stk. 2, litra a), anbringes på lægemidlets ydre emballage ved hjælp af en selvklæbende etikette, for så vidt som denne ikke kan fjernes uden at blive beskadiget, og navnlig for så vidt som stregkoden forbliver fuldt ud læsbar i hele forsyningskæden og i hele den periode, der er omhandlet i den nævnte delegerede forordnings artikel 6.

---

(1)  EUT C 215 af 29.6.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/3 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/3

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Bayer Intellectual Property GmbH mod kohlpharma GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Hamburg — Tyskland)

(Sag C-204/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - varemærker - direktiv (EU) 2015/2436 - tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker - artikel 10, stk. 2 - rettigheder knyttet til et varemærke - artikel 15 - konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket - parallelimport af lægemidler - ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket - ny, ydre emballage - indsigelse fra varemærkeindehaveren - kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater - humanmedicinske lægemidler - direktiv 2001/83/EF - artikel 47a - sikkerhedsforanstaltninger - udskiftning - tilsvarende foranstaltninger - delegeret forordning (EU) 2016/161 - artikel 3, stk. 2 - anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt - entydig identifikator)

(2023/C 15/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bayer Intellectual Property GmbH

Sagsøgt: kohlpharma GmbH

Konklusion

| 1) | Artikel 47a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012,
  skal fortolkes således, at
  ompakning i en ny emballage og ommærkning af parallelimporterede lægemidler under forudsætning af, at alle kravene i denne artikel er opfyldt, udgør former for ompakning, der svarer til de oprindelige, for så vidt angår sikkerhedsforanstaltningernes effektivitet som omhandlet i artikel 54, litra o), i dette direktiv, som ændret ved direktiv 2012/26, uden at den ene form skal foretrækkes frem for den anden. |
| --- | --- |

1)

Artikel 47a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012,

skal fortolkes således, at

ompakning i en ny emballage og ommærkning af parallelimporterede lægemidler under forudsætning af, at alle kravene i denne artikel er opfyldt, udgør former for ompakning, der svarer til de oprindelige, for så vidt angår sikkerhedsforanstaltningernes effektivitet som omhandlet i artikel 54, litra o), i dette direktiv, som ændret ved direktiv 2012/26, uden at den ene form skal foretrækkes frem for den anden.

| 2) | Artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2436 af 16. december 2015 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker
  skal fortolkes således, at
  en indehaver af et varemærke kan modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et lægemiddel, der er ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når det objektivt set er muligt at foretage ommærkning af det pågældende lægemiddel under overholdelse af kravene i artikel 47a i direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2012/26, og når det således ommærkede lægemiddel effektivt kan få adgang til markedet i importmedlemsstaten. |
| --- | --- |

2)

Artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2436 af 16. december 2015 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker

skal fortolkes således, at

en indehaver af et varemærke kan modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et lægemiddel, der er ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når det objektivt set er muligt at foretage ommærkning af det pågældende lægemiddel under overholdelse af kravene i artikel 47a i direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2012/26, og når det således ommærkede lægemiddel effektivt kan få adgang til markedet i importmedlemsstaten.

| 3) | Artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i direktiv 2015/2436
  skal fortolkes således, at
  indehaveren af et varemærke kan modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et lægemiddel, der er ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når de synlige spor efter åbning af den oprindelige, ydre emballage, som i givet fald er opstået i forbindelse med ommærkning af dette lægemiddel, klart må tilskrives den ompakning, som denne parallelimportør således har foretaget, medmindre disse spor på importmedlemsstatens marked eller på en betydelig del heraf skaber en så stærk modstand hos en betydelig del af forbrugerne mod de således ompakkede lægemidler, at dette udgør en hindring for den effektive adgang til dette marked, hvilket må afgøres på grundlag af de konkrete omstændigheder. |
| --- | --- |

3)

Artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i direktiv 2015/2436

skal fortolkes således, at

indehaveren af et varemærke kan modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et lægemiddel, der er ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når de synlige spor efter åbning af den oprindelige, ydre emballage, som i givet fald er opstået i forbindelse med ommærkning af dette lægemiddel, klart må tilskrives den ompakning, som denne parallelimportør således har foretaget, medmindre disse spor på importmedlemsstatens marked eller på en betydelig del heraf skaber en så stærk modstand hos en betydelig del af forbrugerne mod de således ompakkede lægemidler, at dette udgør en hindring for den effektive adgang til dette marked, hvilket må afgøres på grundlag af de konkrete omstændigheder.

---

(1)  EUT C 271 af 17.8.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/4 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/4

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme Corp. og MSD Danmark ApS mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Abacus Medicine A/S, Novartis AG mod Paranova Danmark A/S, H. Lundbeck A/S mod Paranova Danmark A/S, MSD Danmark ApS, MSD Sharp & Dohme GmbH og Merck Sharp & Dohme Corp. mod 2CARE4 ApS, og Ferring Lægemidler A/S mod Paranova Danmark A/S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sø- og Handelsretten — Danmark)

(Sag C-224/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 34 TEUF og 36 TEUF - frie varebevægelser - intellektuel ejendomsret - varemærker - forordning (EU) 2017/1001 - EU-varemærker - artikel 9, stk. 2 - artikel 15 - direktiv (EU) 2015/2436 - tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker - artikel 10, stk. 2 - artikel 15 - rettigheder knyttet til et varemærke - konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket - parallelimport af lægemidler - ompakning af produktet, der er forsynet med varemærket - ny, ydre emballage - udskiftning af det varemærke, der er anført på den originale, ydre emballage, med et andet produktnavn - genanbringelse af indehaverens produktspecifikke varemærke, men uden de øvrige varemærker eller forretningskendetegn, der er anført på den originale, ydre emballage - indsigelse fra varemærkeindehaveren - kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater - humanmedicinske lægemidler - direktiv 2001/83/EF - artikel 47a - sikkerhedsforanstaltninger - udskiftning - tilsvarende foranstaltninger - delegeret forordning (EU) 2016/161 - artikel 3, stk. 2 - anordning til kontrol af, om emballagen er blevet brudt)

(2023/C 15/04)

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Sø- og Handelsretten

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme Corp., MSD Danmark ApS, Novartis AG, H. Lundbeck A/S og Ferring Lægemidler A/S

Sagsøgte: Abacus Medicine A/S, Paranova Danmark A/S og 2CARE4 ApS

Konklusion

| 1) | Artikel 9, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 om EU-varemærker samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2436 af 16. december 2015 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, sammenholdt med artikel 34 TEUF og 36 TEUF,
  skal fortolkes således, at
  indehaveren af et varemærke har ret til at modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et ompakket lægemiddel i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når udskiftningen af anbrudsanordningen på den oprindelige, ydre emballage, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 47a, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012, efterlader synlige spor eller spor, som kan erfares ved berøring, på, at denne sidstnævnte emballage har været brudt, for så vidt som:






  — | der ikke på nogen måde hersker tvivl om, at sporene efter åbningen skyldes, at parallelimportøren har foretaget ompakning af lægemidlet, og |
| --- | --- | --- |

1)

Artikel 9, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 om EU-varemærker samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2436 af 16. december 2015 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, sammenholdt med artikel 34 TEUF og 36 TEUF,

skal fortolkes således, at

indehaveren af et varemærke har ret til at modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et ompakket lægemiddel i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt, når udskiftningen af anbrudsanordningen på den oprindelige, ydre emballage, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 47a, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012, efterlader synlige spor eller spor, som kan erfares ved berøring, på, at denne sidstnævnte emballage har været brudt, for så vidt som:

—

der ikke på nogen måde hersker tvivl om, at sporene efter åbningen skyldes, at parallelimportøren har foretaget ompakning af lægemidlet, og

| — | disse spor ikke på importmedlemsstatens marked eller på en betydelig del heraf skaber en så stærk modstand hos en betydelig del af forbrugerne mod de således ompakkede lægemidler, at dette udgør en hindring for den effektive adgang til dette marked. |
| --- | --- |

—

disse spor ikke på importmedlemsstatens marked eller på en betydelig del heraf skaber en så stærk modstand hos en betydelig del af forbrugerne mod de således ompakkede lægemidler, at dette udgør en hindring for den effektive adgang til dette marked.

| 2) | Direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2012/26, og Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/161 af 2. oktober 2015, som supplerer direktiv 2001/83,
  skal fortolkes således, at
  de er til hinder for, at en medlemsstat foreskriver, at parallelimporterede lægemidler principielt skal ompakkes i en ny emballage, og at der kun efter ansøgning og i ekstraordinære tilfælde, såsom bl.a. risiko for forsyningen af det pågældende lægemiddel, kan ske ommærkning og påsættelse af nye sikkerhedsforanstaltninger på disse lægemidlers oprindelige, ydre emballage. |
| --- | --- |

2)

Direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2012/26, og Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/161 af 2. oktober 2015, som supplerer direktiv 2001/83,

skal fortolkes således, at

de er til hinder for, at en medlemsstat foreskriver, at parallelimporterede lægemidler principielt skal ompakkes i en ny emballage, og at der kun efter ansøgning og i ekstraordinære tilfælde, såsom bl.a. risiko for forsyningen af det pågældende lægemiddel, kan ske ommærkning og påsættelse af nye sikkerhedsforanstaltninger på disse lægemidlers oprindelige, ydre emballage.

| 3) | Artikel 9, stk. 2, og artikel 15 i forordning 2017/1001 samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i direktiv 2015/2436, sammenholdt med artikel 34 TEUF og 36 TEUF,
  skal fortolkes således, at
  en medlemsstats lovgivning, der foreskriver, at parallelimporterede lægemidler principielt skal ompakkes i en ny emballage, og at der kun efter ansøgning og i ekstraordinære tilfælde kan ske ommærkning og påsættelse af nye sikkerhedsforanstaltninger på disse lægemidlers oprindelige, ydre emballage, ikke er til hinder for, at indehaveren af et varemærke kan udøve sin ret til at modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et lægemiddel, der er ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt. |
| --- | --- |

3)

Artikel 9, stk. 2, og artikel 15 i forordning 2017/1001 samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15 i direktiv 2015/2436, sammenholdt med artikel 34 TEUF og 36 TEUF,

skal fortolkes således, at

en medlemsstats lovgivning, der foreskriver, at parallelimporterede lægemidler principielt skal ompakkes i en ny emballage, og at der kun efter ansøgning og i ekstraordinære tilfælde kan ske ommærkning og påsættelse af nye sikkerhedsforanstaltninger på disse lægemidlers oprindelige, ydre emballage, ikke er til hinder for, at indehaveren af et varemærke kan udøve sin ret til at modsætte sig, at en parallelimportør markedsfører et lægemiddel, der er ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå dette varemærke er anbragt.

| 4) | Artikel 9, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i forordning 2017/1001 samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i direktiv 2015/2436, sammenholdt med artikel 34 TEUF og 36 TEUF,
  skal fortolkes således, at
  den første af de fem betingelser, der er anført i præmis 79 i dom af 11. juli 1996, Bristol-Myers Squibb m.fl. (C-427/93, C-429/93 og C-436/93, EU:C:1996:282) — hvorefter en indehaver af et varemærke lovligt kan modsætte sig fortsat markedsføring i en medlemsstat af et lægemiddel, der er forsynet med dette varemærke, og som er blevet importeret fra en anden medlemsstat, når importøren har ompakket lægemidlet og genanbragt det nævnte varemærke herpå, og når en sådan ompakning af det nævnte lægemiddel i en ny, ydre emballage ikke er objektivt nødvendig for at markedsføre det i importmedlemsstaten — skal være opfyldt i den situation, hvor det varemærke, der er anført på det pågældende lægemiddels oprindelige, ydre emballage, er blevet udskiftet med et andet produktnavn på dette lægemiddels nye, ydre emballage, når dette lægemiddels indre emballage er forsynet med dette varemærke, og/eller der på denne nye, ydre emballage er henvist hertil. |
| --- | --- |

4)

Artikel 9, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i forordning 2017/1001 samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i direktiv 2015/2436, sammenholdt med artikel 34 TEUF og 36 TEUF,

skal fortolkes således, at

den første af de fem betingelser, der er anført i præmis 79 i dom af 11. juli 1996, Bristol-Myers Squibb m.fl. (C-427/93, C-429/93 og C-436/93, EU:C:1996:282) — hvorefter en indehaver af et varemærke lovligt kan modsætte sig fortsat markedsføring i en medlemsstat af et lægemiddel, der er forsynet med dette varemærke, og som er blevet importeret fra en anden medlemsstat, når importøren har ompakket lægemidlet og genanbragt det nævnte varemærke herpå, og når en sådan ompakning af det nævnte lægemiddel i en ny, ydre emballage ikke er objektivt nødvendig for at markedsføre det i importmedlemsstaten — skal være opfyldt i den situation, hvor det varemærke, der er anført på det pågældende lægemiddels oprindelige, ydre emballage, er blevet udskiftet med et andet produktnavn på dette lægemiddels nye, ydre emballage, når dette lægemiddels indre emballage er forsynet med dette varemærke, og/eller der på denne nye, ydre emballage er henvist hertil.

| 5) | Artikel 9, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i forordning 2017/1001 samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i direktiv 2015/2436,
  skal fortolkes således, at
  indehaveren af et varemærke kan modsætte sig, at en parallelimportør i en medlemsstat markedsfører et lægemiddel, der er importeret fra en anden medlemsstat, og som denne importør har ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå den pågældende har genanbragt indehaverens produktspecifikke varemærke, men ikke de øvrige varemærker og/eller forretningskendetegn, der var anbragt på dette lægemiddels oprindelige, ydre emballage, når præsentationen af denne nye, ydre emballage faktisk kan skade varemærkets omdømme, eller når denne præsentation ikke eller kun med vanskelighed giver en forbruger, der er almindeligt oplyst og rimeligt opmærksom, mulighed for at gøre sig bekendt med, om det nævnte lægemiddel hidrører fra varemærkeindehaveren eller fra en virksomhed, der er økonomisk forbundet med denne, eller derimod hidrører fra en tredjemand, og dermed skader varemærkets funktion som oprindelsesangivelse. |
| --- | --- |

5)

Artikel 9, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i forordning 2017/1001 samt artikel 10, stk. 2, og artikel 15, stk. 2, i direktiv 2015/2436,

skal fortolkes således, at

indehaveren af et varemærke kan modsætte sig, at en parallelimportør i en medlemsstat markedsfører et lægemiddel, der er importeret fra en anden medlemsstat, og som denne importør har ompakket i en ny, ydre emballage, hvorpå den pågældende har genanbragt indehaverens produktspecifikke varemærke, men ikke de øvrige varemærker og/eller forretningskendetegn, der var anbragt på dette lægemiddels oprindelige, ydre emballage, når præsentationen af denne nye, ydre emballage faktisk kan skade varemærkets omdømme, eller når denne præsentation ikke eller kun med vanskelighed giver en forbruger, der er almindeligt oplyst og rimeligt opmærksom, mulighed for at gøre sig bekendt med, om det nævnte lægemiddel hidrører fra varemærkeindehaveren eller fra en virksomhed, der er økonomisk forbundet med denne, eller derimod hidrører fra en tredjemand, og dermed skader varemærkets funktion som oprindelsesangivelse.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/6 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/6

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Impexeco N.V. mod Novartis AG, (C-253/20) samt PI Pharma NV mod Novartis AG og Novartis Pharma NV (C-254/20) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel — Belgien)

(Forenede sager C-253/20 og C-254/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 34 TEUF og 36 TEUF - frie varebevægelser - intellektuelle ejendomsrettigheder - varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 9, stk. 2 - artikel 13 - direktiv 2008/95 - artikel 5, stk. 1 - artikel 7 - rettigheder, der er knyttet til varemærket - konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket - parallelimport af lægemidler - referencelægemiddel og det generiske lægemiddel - økonomisk forbundne virksomheder - ompakning af det generiske lægemiddel - ny ydre emballage - anbringelse af referencelægemidlets varemærke - indsigelse fra varemærkeindehaveren - kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstater)

(2023/C 15/05)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Brussel

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Impexeco N.V. (C-253/20) og PI Pharma NV (C-254/20)

Sagsøgte: Novartis AG (C-253/20) samt Novartis AG og Novartis Pharma NV (C-254/20)

Konklusion

Artikel 9, stk. 2, og artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EU-varemærker, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2424 af 16. december 2015, og artikel 5, stk. 1, og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, sammenholdt med artikel 34 TEUF og 36 TEUF,

skal fortolkes således, at

varemærkeindehaveren for et referencelægemiddel og et generisk lægemiddel kan modsætte sig, at en parallelimportør i en medlemsstat markedsfører dette generiske lægemiddel, der er importeret fra en anden medlemsstat, hvis dette lægemiddel er blevet ompakket i en ny ydre emballage, hvorpå det tilsvarende referencelægemiddels varemærke er anbragt, medmindre de to lægemidler er identiske i enhver henseende, og erstatningen af varemærket opfylder de betingelser, der er fastsat i præmis 79 i dom af 11. juli 1996, Bristol-Myers Squibb m.fl. (C-427/93, C-429/93 og C-436/93, EU:C:1996:282), i præmis 32 i dom af 26. april 2007, Boehringer Ingelheim m.fl. (C-348/04, EU:C:2007:249), og i præmis 28 i dom af 17. maj 2018, Junek Europ-Vertrieb (C-642/16, EU:C:2018:322).

---

(1)  EUT C 297 af 7.9.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/7 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/7

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. november 2022 — Volotea, SA (C-331/20 P) og easyJet Airline Co. Ltd (C-343/20 P) mod Europa-Kommissionen

(Forenede sager C-331/20 P og C-343/20 P) (1)

(Appel - statsstøtte - artikel 107, stk. 1, TEUF - Europa-Kommissionens afgørelse om kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig tjeneste - ulovlig statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked, ydet af Den Italienske Republik til luftfartsselskaber gennem lufthavnsoperatører - begrebet »statsstøtte« - påvisning af, at der foreligger en fordel - fastsættelse af fordelens størrelse - princippet om den private aktør i en markedsøkonomi - anvendelighed og anvendelse - kriteriet om den private køber af varer eller tjenesteydelser - betingelser - bevisbyrde)

(2023/C 15/06)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Volotea, SA (ved avvocato M. Carpagnano og Rechtsanwalt M. Nordmann) og easyJet Airline Co. Ltd (ved abogados A. Manzaneque Valverde og J. Rivas Andrés)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved D. Grespan, S. Noë, L. Armati og D. Recchia, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 13. maj 2020, Volotea mod Kommissionen (T-607/17, EU:T:2020:180), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 13. maj 2020, Volotea mod Kommissionen (T-607/17, EU:T:2020:180), ophæves.

| 2) | Den Europæiske Unions Rets dom af 13. maj 2020, easyJet mod Kommissionen (T-8/18, EU:T:2020:182), ophæves, for så vidt som denne ret frifandt Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

Den Europæiske Unions Rets dom af 13. maj 2020, easyJet mod Kommissionen (T-8/18, EU:T:2020:182), ophæves, for så vidt som denne ret frifandt Europa-Kommissionen.

| 3) | Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1861 af 29. juli 2016 om Italiens statsstøtte SA 33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Italien — Kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig tjeneste, annulleres, for så vidt som den vedrører dels Volotea, SA, dels easyJet Airline Co. Ltd. |
| --- | --- |

3)

Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1861 af 29. juli 2016 om Italiens statsstøtte SA 33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) — Italien — Kompensation til lufthavne på Sardinien for forpligtelser til offentlig tjeneste, annulleres, for så vidt som den vedrører dels Volotea, SA, dels easyJet Airline Co. Ltd.

| 4) | Kommissionen betaler sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen. |
| --- | --- |

4)

Kommissionen betaler sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen.

---

(1)  EUT C 297 af 7.9.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/8 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/8

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — SIA »Rodl & Partner« mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā rajona tiesa — Letland)

(Sag C-562/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge og finansiering af terrorisme - direktiv (EU) 2015/849 - artikel 18, stk. 1 og 3 - bilag III, punkt 3, litra b) - risikobaseret tilgang - risikovurdering foretaget af de forpligtede enheder - medlemsstaternes og de forpligtede enheders identifikation af risici - kundekendskabsprocedurer - skærpede kundekendskabsprocedurer - tredjeland med høj korruptionsrisiko - artikel 13, stk. 1, litra c) og d) - de forpligtede enheders bevis- og dokumentationskrav - artikel 14, stk. 5 - vedvarende overvågning af kunderne, der påhviler de forpligtede enheder - offentliggørelse af afgørelser om pålæggelse af en sanktion)

(2023/C 15/07)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Administratīvā rajona tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SIA »Rodl & Partner«

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Konklusion

| 1) | Artikel 18, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 af 20. maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF, sammenholdt med artikel 5 i og bilag III, punkt 3, litra b), til dette direktiv,
  skal fortolkes således, at
  bestemmelserne ikke pålægger forpligtede enheder automatisk at tillægge en kunde et højt risikoniveau og følgelig gennemføre skærpede kundekendskabsprocedurer over for denne kunde, alene fordi kunden er en ikke-statslig organisation, fordi en af den nævnte kundes ansatte er statsborger i et tredjeland med høj korruptionsrisiko, eller fordi en handelspartner til denne kunde — men ikke kunden selv — har en tilknytning til et sådant tredjeland. En medlemsstat kan imidlertid i national ret identificere sådanne omstændigheder som faktorer, der er udtryk for en potentiel øget risiko for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, som de forpligtede enheder skal tage hensyn til i forbindelse med deres risikovurdering af deres kunder, forudsat at disse faktorer er i overensstemmelse med EU-retten og navnlig proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

1)

Artikel 18, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 af 20. maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF, sammenholdt med artikel 5 i og bilag III, punkt 3, litra b), til dette direktiv,

skal fortolkes således, at

bestemmelserne ikke pålægger forpligtede enheder automatisk at tillægge en kunde et højt risikoniveau og følgelig gennemføre skærpede kundekendskabsprocedurer over for denne kunde, alene fordi kunden er en ikke-statslig organisation, fordi en af den nævnte kundes ansatte er statsborger i et tredjeland med høj korruptionsrisiko, eller fordi en handelspartner til denne kunde — men ikke kunden selv — har en tilknytning til et sådant tredjeland. En medlemsstat kan imidlertid i national ret identificere sådanne omstændigheder som faktorer, der er udtryk for en potentiel øget risiko for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, som de forpligtede enheder skal tage hensyn til i forbindelse med deres risikovurdering af deres kunder, forudsat at disse faktorer er i overensstemmelse med EU-retten og navnlig proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| 2) | Artikel 13, stk. 1, litra c) og d), i direktiv (EU) 2015/849, sammenholdt med dette direktivs artikel 8, stk. 2, artikel 13, stk. 1, og artikel 40, stk. 1, første afsnit, litra a),
  skal fortolkes således, at
  bestemmelserne ikke pålægger den forpligtede enhed, når den gennemfører kundekendskabsprocedurer, at indhente en kopi af den kontrakt, der er indgået mellem denne kunde og en tredjemand, for så vidt som denne enhed for den kompetente nationale myndighed kan fremlægge anden passende dokumentation, der godtgør, dels at den forpligtede enhed har analyseret transaktionen og forretningsforbindelsen, der er gennemført mellem denne kunde og denne tredjemand, dels at den forpligtede enhed har taget behørigt hensyn til transaktionen og forretningsforbindelsen ved iværksættelsen af de nødvendige kundekendskabsprocedurer, henset til den identificerede risiko for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. |
| --- | --- |

2)

Artikel 13, stk. 1, litra c) og d), i direktiv (EU) 2015/849, sammenholdt med dette direktivs artikel 8, stk. 2, artikel 13, stk. 1, og artikel 40, stk. 1, første afsnit, litra a),

skal fortolkes således, at

bestemmelserne ikke pålægger den forpligtede enhed, når den gennemfører kundekendskabsprocedurer, at indhente en kopi af den kontrakt, der er indgået mellem denne kunde og en tredjemand, for så vidt som denne enhed for den kompetente nationale myndighed kan fremlægge anden passende dokumentation, der godtgør, dels at den forpligtede enhed har analyseret transaktionen og forretningsforbindelsen, der er gennemført mellem denne kunde og denne tredjemand, dels at den forpligtede enhed har taget behørigt hensyn til transaktionen og forretningsforbindelsen ved iværksættelsen af de nødvendige kundekendskabsprocedurer, henset til den identificerede risiko for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme.

| 3) | Artikel 14, stk. 5, i direktiv 2015/849, sammenholdt med direktivets artikel 8, stk. 2,
  skal fortolkes således, at
  de forpligtede enheder på grundlag af en opdateret risikovurdering skal gennemføre kundekendskabsprocedurer, i givet fald af skærpet karakter, over for en eksisterende kunde, når dette forekommer passende, bl.a. i tilfælde af, at en kundes relevante omstændigheder ændrer sig, og dette gælder uafhængigt af det forhold, at den maksimale frist, der er i fastsat i national ret til foretage en ny vurdering af de risici, der er forbundet med den nævnte kunde, ikke er udløbet. Denne forpligtelse gælder ikke kun for kunder med øget risiko for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. |
| --- | --- |

3)

Artikel 14, stk. 5, i direktiv 2015/849, sammenholdt med direktivets artikel 8, stk. 2,

skal fortolkes således, at

de forpligtede enheder på grundlag af en opdateret risikovurdering skal gennemføre kundekendskabsprocedurer, i givet fald af skærpet karakter, over for en eksisterende kunde, når dette forekommer passende, bl.a. i tilfælde af, at en kundes relevante omstændigheder ændrer sig, og dette gælder uafhængigt af det forhold, at den maksimale frist, der er i fastsat i national ret til foretage en ny vurdering af de risici, der er forbundet med den nævnte kunde, ikke er udløbet. Denne forpligtelse gælder ikke kun for kunder med øget risiko for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme.

| 4) | Artikel 60, stk. 1 og 2, i direktiv 2015/849
  skal fortolkes således, at
  den kompetente nationale myndighed ved offentliggørelsen af en afgørelse, hvorved der pålægges en sanktion, der er vedtaget som følge af en overtrædelse af de nationale bestemmelser, der gennemfører dette direktiv, har pligt til at sikre, at de offentliggjorte oplysninger er nøjagtigt overensstemmende med de oplysninger, der er indeholdt i denne afgørelse. |
| --- | --- |

4)

Artikel 60, stk. 1 og 2, i direktiv 2015/849

skal fortolkes således, at

den kompetente nationale myndighed ved offentliggørelsen af en afgørelse, hvorved der pålægges en sanktion, der er vedtaget som følge af en overtrædelse af de nationale bestemmelser, der gennemfører dette direktiv, har pligt til at sikre, at de offentliggjorte oplysninger er nøjagtigt overensstemmende med de oplysninger, der er indeholdt i denne afgørelse.

---

(1)  EUT C 19 af 18.1.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/9 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/9

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — GE Aircraft Engine Services Ltd mod The Commissioners for His Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-607/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 26, stk. 1, litra b) - vederlagsfri levering af ydelser - vederlagsfri udlevering af værdikuponer til personale i den afgiftspligtige persons virksomhed som led i et anerkendelses- og belønningsprogram - transaktioner, der sidestilles med tjenesteydelser mod vederlag - rækkevidde - princippet om afgiftens neutralitet)

(2023/C 15/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GE Aircraft Engine Services Ltd

Sagsøgt: The Commissioners for His Majesty’s Revenue & Customs

Konklusion

Artikel 26, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en levering af ydelser bestående i, for en virksomhed, at tilbyde værdikuponer til sine ansatte som led i et program indført af denne virksomhed, der skal honorere og belønne de mest fortjenstfulde og bedst ydende ansatte, ikke er omfattet af denne bestemmelses anvendelsesområde.

---

(1)  EUT C 28 af 25.1.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/10 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/10

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. november 2022 — Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht mod TB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-646/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar - skilsmisse - forordning (EF) nr. 2201/2003 - artikel 2, nr. 4), og artikel 21 - begrebet »retsafgørelse« - anerkendelse i en medlemsstat af opløsning af ægteskab, der er aftalt i en aftale mellem ægtefællerne, og som er truffet af en embedsmand ved civilstandsmyndigheden i en anden medlemsstat - kriterium, der gør det muligt at fastslå, om der foreligger en »retsafgørelse«)

(2023/C 15/09)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht

Sagsøgt: TB

procesdeltagere: Standesamt Mitte von Berlin og RD

Konklusion

Artikel 2, nr. 4), i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000

skal bl.a. med henblik på anvendelsen af forordningens artikel 21, stk. 1, fortolkes således, at

et skilsmissedokument, der er blevet udstedt af en embedsmand ved civilstandsmyndigheden i domsmedlemsstaten, og som indeholder en aftale om skilsmisse, der er indgået af ægtefællerne og bekræftet af disse for embedsmanden i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i denne medlemsstats lovgivning, udgør en »retsafgørelse« som omhandlet i nævnte artikel 2, nr. 4).

---

(1)  EUT C 44 af 8.2.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/11 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/11

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2022 — Antea Polska S.A., Pectore-Eco sp. z o.o. og Instytut Ochrony Środowiska — Państwowy Instytut Badawczy mod Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajowa Izba Odwoławcza — Polen)

(Sag C-54/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2014/24/EU - udbudsprincipper - artikel 18 - gennemsigtighed - artikel 21 - fortrolighed - fastlæggelse af disse principper i national lovgivning - ret til aktindsigt i det væsentligste indhold af de oplysninger, som tilbudsgiverne har fremsendt, vedrørende deres erfaringer og referencer, de personer, som de har foreslået til at gennemføre kontrakten, og udformningen af de påtænkte projekter og gennemførelsesforanstaltningerne - artikel 67 - kriterier for tildeling af kontrakter - kriterier vedrørende kvaliteten af det bygge- og anlægsarbejde eller de tjenesteydelser, der tilbydes - krav om præcision - direktiv 89/665/EØF - artikel 1, stk. 1 og 3 - ret til en effektiv klageadgang - afhjælpning i tilfælde af tilsidesættelse af denne rettighed som følge af et afslag på aktindsigt i ikke-fortrolige oplysninger)

(2023/C 15/10)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Krajowa Izba Odwoławcza

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Antea Polska S.A., Pectore-Eco sp. z o.o. og Instytut Ochrony Środowiska — Państwowy Instytut Badawczy

Sagsøgt: Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie

Procesdeltagere: Arup Polska sp. z o.o., CDM Smith sp. z o.o., Multiconsult Polska sp. z o.o., Arcadis sp. z o.o. og Hydroconsult sp. z o.o. Biuro Studiów i Badań Hydrogeologicznych i Geofizycznych

Konklusion

| 1) | Artikel 18, stk. 1, og artikel 21, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF, sammenholdt med direktivets artikel 50, stk. 4, og artikel 55, stk. 3,
  skal fortolkes således, at:
  disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning vedrørende indgåelse af offentlige kontrakter, i henhold til hvilken det kræves, at de oplysninger, som tilbudsgiverne fremsender til de ordregivende myndigheder, alene med undtagelse af forretningshemmeligheder, i fuldt omfang offentliggøres eller meddeles de øvrige tilbudsgivere, samt for de ordregivende myndigheders praksis med systematisk at efterkomme anmodninger om fortrolig behandling som forretningshemmeligheder. |
| --- | --- |

1)

Artikel 18, stk. 1, og artikel 21, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF, sammenholdt med direktivets artikel 50, stk. 4, og artikel 55, stk. 3,

skal fortolkes således, at:

disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning vedrørende indgåelse af offentlige kontrakter, i henhold til hvilken det kræves, at de oplysninger, som tilbudsgiverne fremsender til de ordregivende myndigheder, alene med undtagelse af forretningshemmeligheder, i fuldt omfang offentliggøres eller meddeles de øvrige tilbudsgivere, samt for de ordregivende myndigheders praksis med systematisk at efterkomme anmodninger om fortrolig behandling som forretningshemmeligheder.

| 2) | Artikel 18, stk. 1, artikel 21, stk. 1, og artikel 55, stk. 3, i direktiv 2014/24
  skal fortolkes således, at den ordregivende myndighed:






  — | for at afgøre, om den skal give en tilbudsgiver, hvis tilbud, som kan antages, er blevet afvist, afslag på aktindsigt i de oplysninger, som de andre tilbudsgivere har fremsendt vedrørende deres relevante erfaring og referencer desangående, vedrørende identiteten på og de faglige kvalifikationer for de personer, der foreslås med henblik på gennemførelsen af kontrakten, eller underleverandørerne og vedrørende udformningen af de projekter, der påtænkes gennemført inden for rammerne af kontrakten, og foranstaltningerne til gennemførelse heraf, skal vurdere, om disse oplysninger har en handelsværdi, som ikke er begrænset til den pågældende offentlige kontrakt, for så vidt videregivelsen heraf kan skade deres legitime økonomiske interesser eller fair konkurrence |
| --- | --- | --- |

2)

Artikel 18, stk. 1, artikel 21, stk. 1, og artikel 55, stk. 3, i direktiv 2014/24

skal fortolkes således, at den ordregivende myndighed:

—

for at afgøre, om den skal give en tilbudsgiver, hvis tilbud, som kan antages, er blevet afvist, afslag på aktindsigt i de oplysninger, som de andre tilbudsgivere har fremsendt vedrørende deres relevante erfaring og referencer desangående, vedrørende identiteten på og de faglige kvalifikationer for de personer, der foreslås med henblik på gennemførelsen af kontrakten, eller underleverandørerne og vedrørende udformningen af de projekter, der påtænkes gennemført inden for rammerne af kontrakten, og foranstaltningerne til gennemførelse heraf, skal vurdere, om disse oplysninger har en handelsværdi, som ikke er begrænset til den pågældende offentlige kontrakt, for så vidt videregivelsen heraf kan skade deres legitime økonomiske interesser eller fair konkurrence

| — | i øvrigt kan give afslag på aktindsigt i disse oplysninger, når videregivelse heraf, selv om oplysningerne ikke har en sådan handelsværdi, kan hindre retshåndhævelsen eller være i strid med en offentlig interesse, og |
| --- | --- |

—

i øvrigt kan give afslag på aktindsigt i disse oplysninger, når videregivelse heraf, selv om oplysningerne ikke har en sådan handelsværdi, kan hindre retshåndhævelsen eller være i strid med en offentlig interesse, og

| — | når den giver afslag på fuld aktindsigt i oplysningerne, skal give nævnte tilbudsgiver aktindsigt i det væsentligste indhold af disse oplysninger, således at retten til en effektiv klageadgang sikres. |
| --- | --- |

—

når den giver afslag på fuld aktindsigt i oplysningerne, skal give nævnte tilbudsgiver aktindsigt i det væsentligste indhold af disse oplysninger, således at retten til en effektiv klageadgang sikres.

| 3) | Artikel 18, stk. 1, i direktiv 2014/24, sammenholdt med dets artikel 67, stk. 4,
  skal fortolkes således, at:
  denne bestemmelse ikke er til hinder for, at kriterierne for tildelingen af kontrakten omfatter »udviklingskonceptet for de projekter«, der påtænkes gennemført inden for rammerne af den pågældende offentlige kontrakt, og »beskrivelsen af gennemførelsesforanstaltningerne« for kontrakten, forudsat at disse kriterier var ledsaget af specifikationer, der gør det muligt at foretage en konkret og objektiv vurdering af de afgivne tilbud. |
| --- | --- |

3)

Artikel 18, stk. 1, i direktiv 2014/24, sammenholdt med dets artikel 67, stk. 4,

skal fortolkes således, at:

denne bestemmelse ikke er til hinder for, at kriterierne for tildelingen af kontrakten omfatter »udviklingskonceptet for de projekter«, der påtænkes gennemført inden for rammerne af den pågældende offentlige kontrakt, og »beskrivelsen af gennemførelsesforanstaltningerne« for kontrakten, forudsat at disse kriterier var ledsaget af specifikationer, der gør det muligt at foretage en konkret og objektiv vurdering af de afgivne tilbud.

| 4) | Artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU af 26. februar 2014,
  skal fortolkes således, at:
  såfremt der under behandlingen af et søgsmål, som er anlagt til prøvelse af en afgørelse om tildeling af en offentlig kontrakt, konstateres en pligt for den ordregivende myndighed til at give sagsøgeren aktindsigt i oplysninger, som med urette er blevet behandlet som fortrolige, samt en tilsidesættelse af retten til en effektiv klageadgang som følge af den manglende videregivelse af disse oplysninger, skal denne konstatering ikke nødvendigvis bevirke, at denne ordregivende myndighed vedtager en ny afgørelse om tildeling af kontrakten, forudsat at den retsinstans, der behandler sagen, i henhold til de nationale processuelle regler under sagen kan træffe foranstaltninger, der genskaber overholdelsen af retten til en effektiv klageadgang, eller kan fastslå, at sagsøgeren kan indgive en ny klage over en tidligere truffet afgørelse om tildeling. Fristen for at anlægge et sådant søgsmål begynder først at løbe fra det tidspunkt, hvor sagsøgeren havde adgang til samtlige oplysninger, som med urette var blevet kvalificeret som fortrolige. |
| --- | --- |

4)

Artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU af 26. februar 2014,

skal fortolkes således, at:

såfremt der under behandlingen af et søgsmål, som er anlagt til prøvelse af en afgørelse om tildeling af en offentlig kontrakt, konstateres en pligt for den ordregivende myndighed til at give sagsøgeren aktindsigt i oplysninger, som med urette er blevet behandlet som fortrolige, samt en tilsidesættelse af retten til en effektiv klageadgang som følge af den manglende videregivelse af disse oplysninger, skal denne konstatering ikke nødvendigvis bevirke, at denne ordregivende myndighed vedtager en ny afgørelse om tildeling af kontrakten, forudsat at den retsinstans, der behandler sagen, i henhold til de nationale processuelle regler under sagen kan træffe foranstaltninger, der genskaber overholdelsen af retten til en effektiv klageadgang, eller kan fastslå, at sagsøgeren kan indgive en ny klage over en tidligere truffet afgørelse om tildeling. Fristen for at anlægge et sådant søgsmål begynder først at løbe fra det tidspunkt, hvor sagsøgeren havde adgang til samtlige oplysninger, som med urette var blevet kvalificeret som fortrolige.

---

(1)  EUT C 228 af 14.6.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/12 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/12

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. november 2022 — Harman International Industries, Inc. mod AB S.A. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen)

(Sag C-175/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 34 TEUF og 36 TEUF - frie varebevægelser - intellektuel ejendomsret - EU-varemærker - forordning (EU) 2017/1001 - artikel 15 - konsumption af de rettigheder, der er knyttet til et varemærke - markedsføring inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) - varemærkeindehaverens samtykke - stedet, hvor varerne første gang blev markedsført af varemærkeindehaveren eller med dennes samtykke - bevis - direktiv 2004/48/EF - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - effektiv domstolsbeskyttelse - konklusion i retsafgørelser, der ikke identificerer de omhandlede varer - fuldbyrdelsesvanskeligheder - begrænset adgang til at indbringe sager for den kompetente domstol i fuldbyrdelsessager - retfærdig rettergang - ret til forsvar - princippet om processuel ligestilling)

(2023/C 15/11)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Warszawie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Harman International Industries, Inc.

Sagsøgt: AB S.A.

Konklusion

Artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14. juni 2017 om EU-varemærker, sammenholdt med artikel 36, andet punktum, TEUF, artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle rettigheder,

skal fortolkes således, at

den ikke er til hinder for en retslig praksis, hvorefter konklusionen i en afgørelse, hvorved der gives medhold i et søgsmål om krænkelse af et EU-varemærke, er affattet på en måde, som på grund af dens generelle karakter overlader det til den myndighed, der har kompetence til at fuldbyrde denne afgørelse, at afgøre, hvilke varer den pågældende afgørelse finder anvendelse på, for så vidt som det, inden for rammerne af tvangsfuldbyrdelsesproceduren, er tilladt for sagsøgte at anfægte fastsættelsen af de varer, der er omfattet af denne afgørelse, og at en retsinstans, i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2008/48, kan undersøge og afgøre, hvilke varer der rent faktisk har været markedsført i det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af varemærkeindehaveren eller med dennes samtykke.

---

(1)  EUT C 242 af 21.6.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/13 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/13

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. november 2022 — X, der handler i eget navn og i sin egenskab af legal repræsentant for sine mindreårige børn, Y og Z mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad voor Vreemdelingenbetwistingen — Belgien)

(Sag C-230/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - indvandringspolitik - direktiv 2003/86/EF - artikel 2, litra f) - artikel 10, stk. 3, litra a) - begrebet »uledsaget mindreårig« - ret til familiesammenføring - mindreårig flygtning, der er gift på tidspunktet for sin ankomst til en medlemsstats område - børneægteskab ikke anerkendt i medlemsstaten - samliv med ægtefællen, der har lovligt ophold i denne medlemsstat)

(2023/C 15/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: X, der handler i eget navn og i sin egenskab af legal repræsentant for sine mindreårige børn, Y og Z

Sagsøgt: Belgische Staat

Konklusion

Artikel 10, stk. 3, litra a), i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring, sammenholdt med dette direktivs artikel 2, litra f),

skal fortolkes således, at

en uledsaget mindreårig flygtning, der opholder sig i en medlemsstat, ikke skal være ugift for at opnå status som referenceperson med henblik på familiesammenføring med sine førstegradsslægtninge i lige opstigende linje.

---

(1)  EUT C 263 af 5.7.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/14 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/14

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2022 — Porr Bau GmbH mod Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark — Østrig)

(Sag C-238/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - miljø - affald - direktiv 2008/98/EF - artikel 3, nr. 1) - artikel 5, stk. 1 - artikel 6, stk. 1 - udgravningsmateriale - begreberne »affald« og »biprodukt« - affaldsfasens ophør)

(2023/C 15/13)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Porr Bau GmbH

Sagsøgt: Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

Konklusion

Artikel 3, nr. 1), og artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver

skal fortolkes således, at:

disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, hvorefter:

| — | ikke-forurenet udgravningsmateriale, der i henhold til national ret er klassificeret i den højeste affaldsklasse, skal kvalificeres som »affald«, selv om indehaveren hverken agter eller er forpligtet til at skille sig af med det, og det pågældende materiale opfylder betingelserne for at kunne kvalificeres som »biprodukt« i dette direktivs artikel 5, stk. 1, og |
| --- | --- |

—

ikke-forurenet udgravningsmateriale, der i henhold til national ret er klassificeret i den højeste affaldsklasse, skal kvalificeres som »affald«, selv om indehaveren hverken agter eller er forpligtet til at skille sig af med det, og det pågældende materiale opfylder betingelserne for at kunne kvalificeres som »biprodukt« i dette direktivs artikel 5, stk. 1, og

| — | affaldsfasens ophør for det pågældende materiale kun indtræder, når materialet anvendes direkte som substitution, og indehaveren opfylder formelle kriterier, der ikke har nogen relevans for beskyttelsen af miljøet, hvis disse kriterier bringer opfyldelsen af formålene med det pågældende direktiv i fare. |
| --- | --- |

—

affaldsfasens ophør for det pågældende materiale kun indtræder, når materialet anvendes direkte som substitution, og indehaveren opfylder formelle kriterier, der ikke har nogen relevans for beskyttelsen af miljøet, hvis disse kriterier bringer opfyldelsen af formålene med det pågældende direktiv i fare.

---

(1)  EUT C 242 af 21.6.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/15 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/15

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2022 — »TOYA« sp. z o.o. og Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji w Warszawie mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Okręgowy w Warszawie — Polen)

(Sag C-243/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - telekommunikation - direktiv 2002/19/EF (adgangsdirektivet) - artikel 8, stk. 3 - direktiv 2014/61/EU - artikel 1, stk. 3 og 4, og artikel 3, stk. 5 - den nationale tilsynsmyndigheds beføjelser til at pålægge supplerende lovgivningsmæssige forhåndsbetingelser vedrørende adgangen til den fysiske infrastruktur hos en netoperatør, der ikke har en stærk markedsposition - ingen tvist vedrørende adgangen)

(2023/C 15/14)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Warszawie

Parter i hovedsagen

Sagsøgere:»TOYA« sp. z o.o. og Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji w Warszawie

Sagsøgt: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

Procesdeltager: Polska Izba Komunikacji Elektronicznej

Konklusion

Artikel 1, stk. 3 og 4, og artikel 3, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/61/EU af 15. maj 2014 om foranstaltninger for at reducere omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, sammenholdt med artikel 1, stk. 1, artikel 5, stk. 1, og artikel 8, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009, samt med artikel 8 og 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet), som ændret ved direktiv 2009/140,

skal fortolkes således, at

disse bestemmelser ikke er til hinder for, at en national tilsynsmyndighed, der har kompetence på området for elektroniske kommunikationstjenester, pålægger en netoperatør, for hvilken der ikke er blevet fastslået en stærk markedsposition, at anvende betingelser som fastsat på forhånd af denne myndighed, hvorved vilkårene for adgangen for de virksomheder, der er aktive på dette område, til denne operatørs fysiske infrastruktur fastsættes, herunder regler og procedurer for indgåelse af aftaler og priserne for denne adgang, uanset om der foreligger en tvist vedrørende nævnte adgang og en effektiv konkurrence.

---

(1)  EUT C 289 af 19.7.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/16 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/16

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — VT mod Ministero dell'Interno og Ministero dell'interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-304/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - princippet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på 30 år for ansættelse som politikommissær - berettigelse)

(2023/C 15/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VT

Sagsøgt: Ministero dell'Interno og Ministero dell'interno — Dipartimento della Pubblica Sicurezza — Direzione centrale per le risorse umane

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en maksimal aldersgrænse på 30 år for deltagelse i en udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af politikommissærer, for så vidt som de opgaver, der faktisk udføres af disse politikommissærer, ikke kræver særlige fysiske færdigheder, eller hvis det — såfremt sådanne fysiske færdigheder kræves — viser sig, at en sådan lovgivning forfølger et legitimt mål, men pålægger et uforholdsmæssigt krav, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 297 af 26.7.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/16 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/16

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 17. november 2022 — straffesag mod Spetsializirana prokuratura (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sofiyski gradski sad — Bulgarien)

(Sag C-350/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - behandling af personoplysninger i den elektroniske kommunikationssektor - kommunikationshemmeligheden - udbydere af elektroniske kommunikationstjenester - generel og udifferentieret lagring af trafikdata og lokaliseringsdata i en periode på seks måneder - bekæmpelse af grov kriminalitet - adgang til de lagrede data - oplysninger til de registrerede personer - klageadgang - direktiv 2002/58/EF - artikel 15, stk. 1 og 2 - direktiv (EU) 2016/680 - artikel 13 og 54 - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 7, 8, 11 og 47 samt artikel 52, stk. 1)

(2023/C 15/16)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Sofiyski gradski sad

Part i hovedsagen

Spetsializirana prokuratura

Konklusion

| 1) | Artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136/EF af 25. november 2009, sammenholdt med artikel 7, 8 og 11 samt artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,
  skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for






  — | en national lovgivning, der, som forebyggende foranstaltning, med henblik på bekæmpelse af grov kriminalitet og forebyggelse af alvorlige trusler mod den offentlige sikkerhed, fastsætter bestemmelser om generel og udifferentieret lagring af trafikdata og lokaliseringsdata, selv om den nævnte lovgivning begrænser denne generelle og udifferentierede lagring til en periode på seks måneder og indeholder et vist antal garantier med hensyn til lagring af og adgang til de omhandlede data, |
| --- | --- | --- |

1)

Artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136/EF af 25. november 2009, sammenholdt med artikel 7, 8 og 11 samt artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,

skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for

—

en national lovgivning, der, som forebyggende foranstaltning, med henblik på bekæmpelse af grov kriminalitet og forebyggelse af alvorlige trusler mod den offentlige sikkerhed, fastsætter bestemmelser om generel og udifferentieret lagring af trafikdata og lokaliseringsdata, selv om den nævnte lovgivning begrænser denne generelle og udifferentierede lagring til en periode på seks måneder og indeholder et vist antal garantier med hensyn til lagring af og adgang til de omhandlede data,

| — | en national lovgivning, der ikke fastsætter klare og præcise bestemmelser om, at adgangen til de lagrede data er begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at opnå formålet med denne lagring. |
| --- | --- |

—

en national lovgivning, der ikke fastsætter klare og præcise bestemmelser om, at adgangen til de lagrede data er begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at opnå formålet med denne lagring.

| 2) | Artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, som ændret ved direktiv 2009/136, sammenholdt med artikel 7, 8 og 11 samt artikel 52, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder, og artikel 13 og 54 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med kompetente myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA
  skal fortolkes således, at
  disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der giver de nationale kompetente myndigheder for strafferetlig efterforskning adgang til trafikdata og lokaliseringsdata, som er lovligt lagret, uden at garantere, at de personer, hvis data disse nationale myndigheder har adgang til, har modtaget underretning i det omfang, der er fastsat i EU-retten, og uden at disse personer har adgang til at klage over ulovlig adgang til disse data. |
| --- | --- |

2)

Artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, som ændret ved direktiv 2009/136, sammenholdt med artikel 7, 8 og 11 samt artikel 52, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder, og artikel 13 og 54 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med kompetente myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA

skal fortolkes således, at

disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der giver de nationale kompetente myndigheder for strafferetlig efterforskning adgang til trafikdata og lokaliseringsdata, som er lovligt lagret, uden at garantere, at de personer, hvis data disse nationale myndigheder har adgang til, har modtaget underretning i det omfang, der er fastsat i EU-retten, og uden at disse personer har adgang til at klage over ulovlig adgang til disse data.

---

(1)  EUT C 338 af 23.8.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/17 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/17

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 17. november 2022 — SC Avicarvil Farms SRL mod Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură og Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură — Centrul Judeţean Vâlcea (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Piteşti — Rumænien)

(Sag C-443/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - den fælles landbrugspolitik - Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) - forordning (EF) nr. 1698/2005 - artikel 40 - nationalt program for udvikling af landdistrikter 2007-2013 - betalinger for dyrevelfærd - beregningsfejl - nationale myndigheders nedsættelse af betalinger - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - retssikkerhedsprincippet)

(2023/C 15/17)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Piteşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: SC Avicarvil Farms SRL

Sagsøgte: Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură og Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură — Centrul Judeţean Vâlcea

Konklusion

Artikel 40, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 74/2009 af 19. januar 2009, og artikel 58, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008, sammenholdt med artikel 310, stk. 5, TEUF samt princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet,

skal fortolkes således, at

de ikke er til hinder for, at nationale myndigheder, som deltog i gennemførelsen af en ikke-tilbagebetalingspligtig økonomisk støtteforanstaltning, på grund af en af Den Europæiske Revisionsret konstateret beregningsfejl vedtager retsakter om nedsættelse af det støttebeløb, som var ydet i henhold til programmet for udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Fond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) for Rumænien for programperioden 2007-2013, som godkendt af Europa-Kommissionen, uden at afvente, at Kommissionen træffer en afgørelse om, at de fra denne beregningsfejl hidrørende beløb er udelukket fra EU-finansiering.

---

(1)  EUT C 452 af 8.11.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/18 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/18

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd og Greenoge Windfarm Ltd mod Europa-Kommissionen

(Sag C-578/21 P) (1)

(Appel - statsstøtte - artikel 107, stk. 1, TEUF - artikel 108, stk. 2 og 3, TEUF - forordning (EU) 2015/1589 - artikel 4 - en medlemsstats lovgivning om ejendomsskatter for virksomheder - metoder til vurdering af fast ejendom, som anvendes med henblik på beregningen af beskatningsgrundlaget - klage indgivet af operatører af vindmølleparker - angivelig undervurdering af ejendomsbeskatningsgrundlaget for producenter af elektricitet fra fossile brændstoffer og dermed et ejendomsbeskatningsniveau for disse elproducenter, der er lavere end for andre elproducenter på grund af valget af den benyttede vurderingsmetode - den foreløbige undersøgelsesprocedure - afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte - ingen økonomisk og selektiv fordel - ingen indledning af den formelle undersøgelsesprocedure - begrebet »alvorlige vanskeligheder« - rækkevidden af Europa-Kommissionens undersøgelsesforpligtelser - princippet om god forvaltningsskik - pligt til at gennemføre undersøgelsesproceduren omhyggeligt og upartisk - omfanget af Den Europæiske Unions Rets prøvelse)

(2023/C 15/18)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd og Greenoge Windfarm Ltd (ved abogada M. Segura Catalán og avocate M. Clayton)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved I. Georgiopoulos, S. Noë og K. Herrmann, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd og Greenoge Windfarm Ltd bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd og Greenoge Windfarm Ltd bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 462 af 15.11.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/19 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/19

---

Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 6. september 2022 — Maen Haikal mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-113/21 P) (1)

(Appel - artikel 181 Domstolens procesreglement - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien - liste over de personer, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - bevis for grundlaget for opførelsen af sagsøgerens navn på disse lister - appel, der åbenbart skal afvises eller er åbenbart ugrundet)

(2023/C 15/19)

Processprog: bulgarsk

Parter

Appellant: Maen Haikal (ved advokat S. Koev)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Karaleev og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den dels skal afvises, dels er ugrundet. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes, idet det er åbenbart, at den dels skal afvises, dels er ugrundet.

| 2) | Maen Haikal bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Maen Haikal bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 148 af 26.4.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/19 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/19

---

Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. november 2022 — Ministero dell’Interno og Presidenza del Consiglio dei ministri mod PF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-569/21) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - socialpolitik - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 21 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 - forbud mod forskelsbehandling på grund af alder - national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på maksimalt 30 år for ansættelse som psykolog (teknisk kommissær) - begrundelser)

(2023/C 15/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Ministero dell’Interno og Presidenza del Consiglio dei ministri

Sagsøgt: PF

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på maksimalt 30 år for deltagelse i en udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse af psykologer ved politiet.

---

(1)  Dato for indlevering 16.9.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/20 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/20

---

Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 8. september 2022 — PL mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal de première instance de Liège — Belgien)

(Sag C-56/22) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement - krav om angivelse af den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen og om begrundelse for nødvendigheden af at besvare det præjudicielle spørgsmål - manglende tilstrækkelig præcisering - afvisning)

(2023/C 15/21)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance de Liège

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PL

Sagsøgt: État belge

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance de Liège (retten i første instans i Liège, Belgien) ved afgørelse af 14. januar 2022 afvises.

---

(1)  EUT C 148 af 04.04.2022

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/21 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/21

---

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. oktober 2022 — YS og RW mod Freebird Airlines Europe Ltd. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Eilenburg — Tyskland)

(Sag C-302/22) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5, stk. 3 - kompensation til luftfartspassagerer ved lange forsinkelser - usædvanlige omstændigheder - kollision mellem et luftfartøj og fugle - nødbremsemanøvre, som medfører beskadigelse af luftfartøjets dæk)

(2023/C 15/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Eilenburg

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: YS og RW

Sagsøgt: Freebird Airlines Europe Ltd.

Konklusion

Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at:

en afbrydelse af luftfartøjets startfase, som skyldes luftfarttøjets kollision med fugle, og som sker ved en nødbremsemanøvre, hvorved luftfartøjets dæk beskadiges, henhører under begrebet »usædvanlige omstændigheder« som omhandlet i denne bestemmelse.

---

(1)  Dato for indlevering: 6.5.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/21 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 10. september 2021 — GP og BG mod Banco Santander, S.A.

(Sag C-561/21)

(2023/C 15/23)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Appellanter: GP og BG

Indstævnt: Banco Santander, S.A.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er det i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet at fortolke artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1) således, at forældelsesfristen for søgsmål med påstand om betaling i henhold til et urimeligt kontraktvilkår først begynder at løbe, når det ved en endelig dom er fastslået, at vilkåret er ugyldigt? |
| --- | --- |

1)

Er det i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet at fortolke artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1) således, at forældelsesfristen for søgsmål med påstand om betaling i henhold til et urimeligt kontraktvilkår først begynder at løbe, når det ved en endelig dom er fastslået, at vilkåret er ugyldigt?

| 2) | Hvis en sådan fortolkning ikke er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet, er de nævnte artikler i det nævnte direktiv da til hinder for en fortolkning, hvorefter datoen for, hvornår forældelsesfristen begynder at løbe, er datoen for Tribunal Supremos (øverste domstols) domme, der har fastlagt retspraksis vedrørende genoprettende virkninger (domme af 23.1.2019)? |
| --- | --- |

2)

Hvis en sådan fortolkning ikke er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet, er de nævnte artikler i det nævnte direktiv da til hinder for en fortolkning, hvorefter datoen for, hvornår forældelsesfristen begynder at løbe, er datoen for Tribunal Supremos (øverste domstols) domme, der har fastlagt retspraksis vedrørende genoprettende virkninger (domme af 23.1.2019)?

| 3) | Såfremt en sådan fortolkning er i modstrid med de nævnte bestemmelser, er en fortolkning, hvorefter forældelsesfristen begynder at løbe på tidspunktet for afsigelsen af Domstolens domme, hvorved det blev fastslået, at et krav om tilbagebetaling kunne undergives en forældelsesfrist, da i strid med de nævnte artikler (i det væsentlige Domstolens dom af 9.7.2020, Raiffeisen Bank SA, forenede sager C-698/10 og 699/18, eller af 16.7.2020, Caixabank SA, forenede sager C-224/19 og C-259/19, der bekræfter den foregående dom)? |
| --- | --- |

3)

Såfremt en sådan fortolkning er i modstrid med de nævnte bestemmelser, er en fortolkning, hvorefter forældelsesfristen begynder at løbe på tidspunktet for afsigelsen af Domstolens domme, hvorved det blev fastslået, at et krav om tilbagebetaling kunne undergives en forældelsesfrist, da i strid med de nævnte artikler (i det væsentlige Domstolens dom af 9.7.2020, Raiffeisen Bank SA, forenede sager C-698/10 og 699/18, eller af 16.7.2020, Caixabank SA, forenede sager C-224/19 og C-259/19, der bekræfter den foregående dom)?

---

(1)  EFT 1993, L 95, s. 29.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/22 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/22

---

Appel iværksat den 23. maj 2022 af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. marts 2022 i sag T-281/21 — Nowhere mod EUIPO

(Sag C-337/22 P)

(2023/C 15/24)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf, D. Gája, V. Ruzek og E. Markakis, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Nowhere Co. Ltd

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom i sag T-281/21 ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom i sag T-281/21 ophæves i sin helhed.

| — | Frifindelse i det hele i det af sagsøgeren i første instans anlagte søgsmål til prøvelse af afgørelsen fra Andet Appelkammer i sag R 2474/2017-2. |
| --- | --- |

—

Frifindelse i det hele i det af sagsøgeren i første instans anlagte søgsmål til prøvelse af afgørelsen fra Andet Appelkammer i sag R 2474/2017-2.

| — | Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale de af EUIPO afholdte omkostninger i forbindelse med nærværende appelsag og sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale de af EUIPO afholdte omkostninger i forbindelse med nærværende appelsag og sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har EUIPO fremsat et enkelt anbringende om, at der med den appellerede dom er sket tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009 (1), idet det blev fastslået, at appelkammeret skulle have lagt vægt på de ældre ikke-registrerede rettigheder i Det Forenede Kongerige, som blev lagt til grund for indsigelsen til trods for, at den anfægtede afgørelse blev truffet på et tidspunkt, hvor Det Forenede Kongerige ikke længere var medlem af Den Europæiske Union, og den overgangsperiode, der var fastsat i udtrædelsesaftalen (2) var udløbet. Dette rejser et vigtigt spørgsmål med hensyn til EU-rettens ensartede anvendelse, sammenhæng og udvikling.

Retten fandt med urette, at det eneste relevante tidpunkt i forhold til, hvornår en indsigelse skal vurderes, er tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om det omtvistede EU-varemærke,

| i. | idet den sammenblandede spørgsmålet om fastlæggelse af den lov, der finder anvendelse ratione temporis i nærværende sag, på den ene side med det materielle spørgsmål om, at den ældre rettighed skal være gyldig på tidspunktet for EUIPO’s endelige afgørelse vedrørende indsigelsen, på den anden side, |
| --- | --- |

i.

idet den sammenblandede spørgsmålet om fastlæggelse af den lov, der finder anvendelse ratione temporis i nærværende sag, på den ene side med det materielle spørgsmål om, at den ældre rettighed skal være gyldig på tidspunktet for EUIPO’s endelige afgørelse vedrørende indsigelsen, på den anden side,

| ii. | idet den lagde vægt på sin egen forkerte retspraksis, som under alle omstændigheder ikke finder anvendelse på denne sag, |
| --- | --- |

ii.

idet den lagde vægt på sin egen forkerte retspraksis, som under alle omstændigheder ikke finder anvendelse på denne sag,

| iii. | idet den nåede frem til en forkert retlig konklusion som følge af, at udtrædelsesaftalen ikke indeholder bestemmelser vedrørende indsigelser rejst mod EU-varemærkeansøgninger inden udløbet af overgangsperioden, |
| --- | --- |

iii.

idet den nåede frem til en forkert retlig konklusion som følge af, at udtrædelsesaftalen ikke indeholder bestemmelser vedrørende indsigelser rejst mod EU-varemærkeansøgninger inden udløbet af overgangsperioden,

| iv. | idet den så bort fra Domstolens praksis vedrørende forskellene mellem tilsidesættelse og administrative procedurer/registreringsprocedurer og som konsekvens heraf med urette fastslog, at






  a. | der bestod en konflikt mellem den omtvistede EU-varemærkeansøgning og de ældre rettigheder i Det Forenede Kongerige i perioden mellem datoen for indgivelsen af EU-varemærkeansøgningen og udløbet af overgangsperioden, og at |
| --- | --- | --- |

iv.

idet den så bort fra Domstolens praksis vedrørende forskellene mellem tilsidesættelse og administrative procedurer/registreringsprocedurer og som konsekvens heraf med urette fastslog, at

a.

der bestod en konflikt mellem den omtvistede EU-varemærkeansøgning og de ældre rettigheder i Det Forenede Kongerige i perioden mellem datoen for indgivelsen af EU-varemærkeansøgningen og udløbet af overgangsperioden, og at

| b. | sagsøgeren i første instans, da overgangsperioden udløb, havde en retlig interesse i at få medhold i sin indsigelse. |
| --- | --- |

b.

sagsøgeren i første instans, da overgangsperioden udløb, havde en retlig interesse i at få medhold i sin indsigelse.

| v. | idet den så bort fra lovgivers hensigt og princippet om intellektuelle ejendomsrettigheders geografiske begrænsning, da den fastslog, at muligheden for at lade den omtvistede EU-varemærkeansøgning overgå til nationale varemærker, som i tilfælde af registrering ville have det samme beskyttelsesniveau som EU-varemærkeansøgningen, ikke havde indvirkning på






  a. | sagsøgeren i først instans’ interesse i at få medhold i indsigelsen og |
| --- | --- | --- |

v.

idet den så bort fra lovgivers hensigt og princippet om intellektuelle ejendomsrettigheders geografiske begrænsning, da den fastslog, at muligheden for at lade den omtvistede EU-varemærkeansøgning overgå til nationale varemærker, som i tilfælde af registrering ville have det samme beskyttelsesniveau som EU-varemærkeansøgningen, ikke havde indvirkning på

a.

sagsøgeren i først instans’ interesse i at få medhold i indsigelsen og

| b. | spørgsmålet om, hvorvidt der forelå en konflikt mellem de ældre rettigheder i Det Forenede Kongerige og den omtvistede EU-varemærkeansøgning. |
| --- | --- |

b.

spørgsmålet om, hvorvidt der forelå en konflikt mellem de ældre rettigheder i Det Forenede Kongerige og den omtvistede EU-varemærkeansøgning.

| vi. | idet den ikke lagde tilstrækkelig vægt på ordlyden, dvs. grammatikken og syntaksen, i artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009, på den sammenhæng, hvori bestemmelserne i regel 19, stk. 2, litra d), og regel 20, stk. 1, i forordning nr. 2868/95 (3) vedrørende erhvervelsen af de ældre rettigheder indgår, på den sammenhæng, hvori artikel 42 i forordning nr. 207/2009 vedrørende påberåbelsen af bevis for brug indgår, og navnlig på formålene med artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009 samt det væsentlige formål med indsigelsesprocedurer, som er at beskytte interesser hos indehavere af ældre rettigheder ved at bevare disse rettigheders særlige funktion mod konflikter med senere EU-varemærker i tilfælde af, at disse sidstnævnte bliver registreret. |
| --- | --- |

vi.

idet den ikke lagde tilstrækkelig vægt på ordlyden, dvs. grammatikken og syntaksen, i artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009, på den sammenhæng, hvori bestemmelserne i regel 19, stk. 2, litra d), og regel 20, stk. 1, i forordning nr. 2868/95 (3) vedrørende erhvervelsen af de ældre rettigheder indgår, på den sammenhæng, hvori artikel 42 i forordning nr. 207/2009 vedrørende påberåbelsen af bevis for brug indgår, og navnlig på formålene med artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009 samt det væsentlige formål med indsigelsesprocedurer, som er at beskytte interesser hos indehavere af ældre rettigheder ved at bevare disse rettigheders særlige funktion mod konflikter med senere EU-varemærker i tilfælde af, at disse sidstnævnte bliver registreret.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT 2009, L 78, s. 1).

(2)  Aftale om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab (EUT 2019, C 384I, s. 1).

(3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT 1995, L 303, s. 1).

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/23 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. september 2022 — AH

(Sag C-608/22)

(2023/C 15/25)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: AH

Sagsøgt myndighed: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (BFA)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal en anvendelse af flere foranstaltninger, som i en stat fastsættes, fremmes eller tåles af en aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, og som navnlig består i, at kvinder






  — | nægtes deltagelse i politiske embeder og politiske beslutningsprocesser |
| --- | --- | --- |

1)

Skal en anvendelse af flere foranstaltninger, som i en stat fastsættes, fremmes eller tåles af en aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, og som navnlig består i, at kvinder

—

nægtes deltagelse i politiske embeder og politiske beslutningsprocesser

| — | ikke får stillet retlige midler til rådighed til at kunne opnå beskyttelse mod kønsspecifik vold og vold i hjemmet |
| --- | --- |

—

ikke får stillet retlige midler til rådighed til at kunne opnå beskyttelse mod kønsspecifik vold og vold i hjemmet

| — | generelt er udsat for risiko for tvangsægteskaber, selv om disse ganske vist er forbudt af den aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, men kvinder ikke ydes effektiv beskyttelse mod tvangsægteskaber, og sådanne vielser undertiden også foretages med deltagelse af personer, der er udstyret med faktisk statsmagt, og som er vidende om, at der er tale om et tvangsægteskab |
| --- | --- |

—

generelt er udsat for risiko for tvangsægteskaber, selv om disse ganske vist er forbudt af den aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, men kvinder ikke ydes effektiv beskyttelse mod tvangsægteskaber, og sådanne vielser undertiden også foretages med deltagelse af personer, der er udstyret med faktisk statsmagt, og som er vidende om, at der er tale om et tvangsægteskab

| — | ikke må udøve erhvervsaktivitet eller kun i begrænset omfang, overvejende kun i hjemmet |
| --- | --- |

—

ikke må udøve erhvervsaktivitet eller kun i begrænset omfang, overvejende kun i hjemmet

| — | har vanskeligt ved at få adgang til sundhedsfaciliteter |
| --- | --- |

—

har vanskeligt ved at få adgang til sundhedsfaciliteter

| — | nægtes adgang til uddannelse, helt eller i vidt omfang (f.eks. ved at piger kun får adgang til grundskoleuddannelse) |
| --- | --- |

—

nægtes adgang til uddannelse, helt eller i vidt omfang (f.eks. ved at piger kun får adgang til grundskoleuddannelse)

| — | ikke må opholde eller bevæge sig uden ledsagelse af en mand (i en bestemt slægtsrelation) i offentligheden, eventuelt i tilfælde af overskridelse af en vis afstand fra bopælen |
| --- | --- |

—

ikke må opholde eller bevæge sig uden ledsagelse af en mand (i en bestemt slægtsrelation) i offentligheden, eventuelt i tilfælde af overskridelse af en vis afstand fra bopælen

| — | i offentligheden skal tildække deres krop fuldstændigt og tilsløre deres ansigt |
| --- | --- |

—

i offentligheden skal tildække deres krop fuldstændigt og tilsløre deres ansigt

| — | ikke må udøve sport |
| --- | --- |

—

ikke må udøve sport

som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (1) af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (omarbejdning) anses for tilstrækkelig alvorlige til at berøre en kvinde på en tilsvarende måde som omhandlet i dette direktivs artikel 9, stk. 1, litra a)?

| 2) | Er det tilstrækkeligt for tildeling af asylstatus, at en kvinde berøres af disse foranstaltninger i oprindelseslandet alene på grund af sit køn, eller kræver en vurdering af, om en kvinde berøres af disse foranstaltninger — som skal betragtes kumulativt — som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), i direktiv 2011/95/EU, en prøvelse af hendes individuelle situation? |
| --- | --- |

2)

Er det tilstrækkeligt for tildeling af asylstatus, at en kvinde berøres af disse foranstaltninger i oprindelseslandet alene på grund af sit køn, eller kræver en vurdering af, om en kvinde berøres af disse foranstaltninger — som skal betragtes kumulativt — som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), i direktiv 2011/95/EU, en prøvelse af hendes individuelle situation?

---

(1)  EUT 2011, L 337, s. 9.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/24 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 22. september 2022 — FN

(Sag C-609/22)

(2023/C 15/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: FN

Sagsøgt myndighed: Bundesamt für Fremdenwesen og Asyl (BFA)

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal en anvendelse af flere foranstaltninger, som i en stat fastsættes, fremmes eller tåles af en aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, og som navnlig består i, at kvinder






  — | nægtes deltagelse i politiske embeder og politiske beslutningsprocesser |
| --- | --- | --- |

1.

Skal en anvendelse af flere foranstaltninger, som i en stat fastsættes, fremmes eller tåles af en aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, og som navnlig består i, at kvinder

—

nægtes deltagelse i politiske embeder og politiske beslutningsprocesser

| — | ikke får stillet retlige midler til rådighed til at kunne opnå beskyttelse mod kønsspecifik vold og vold i hjemmet |
| --- | --- |

—

ikke får stillet retlige midler til rådighed til at kunne opnå beskyttelse mod kønsspecifik vold og vold i hjemmet

| — | generelt er udsat for risiko for tvangsægteskaber, selv om disse ganske vist er forbudt af den aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, men kvinder ikke ydes effektiv beskyttelse mod tvangsægteskaber, og sådanne vielser undertiden også foretages med deltagelse af personer, der er udstyret med faktisk statsmagt, og som er vidende om, at der er tale om et tvangsægteskab |
| --- | --- |

—

generelt er udsat for risiko for tvangsægteskaber, selv om disse ganske vist er forbudt af den aktør, som er indehaver af den faktiske regeringsmagt, men kvinder ikke ydes effektiv beskyttelse mod tvangsægteskaber, og sådanne vielser undertiden også foretages med deltagelse af personer, der er udstyret med faktisk statsmagt, og som er vidende om, at der er tale om et tvangsægteskab

| — | ikke må udøve erhvervsaktivitet eller kun i begrænset omfang, overvejende kun i hjemmet |
| --- | --- |

—

ikke må udøve erhvervsaktivitet eller kun i begrænset omfang, overvejende kun i hjemmet

| — | har vanskeligt ved at få adgang til sundhedsfaciliteter |
| --- | --- |

—

har vanskeligt ved at få adgang til sundhedsfaciliteter

| — | nægtes adgang til uddannelse, helt eller i vidt omfang (f.eks. ved at piger kun får adgang til grundskoleuddannelse) |
| --- | --- |

—

nægtes adgang til uddannelse, helt eller i vidt omfang (f.eks. ved at piger kun får adgang til grundskoleuddannelse)

| — | ikke må opholde eller bevæge sig uden ledsagelse af en mand (i en bestemt slægtsrelation) i offentligheden, eventuelt i tilfælde af overskridelse af en vis afstand fra bopælen |
| --- | --- |

—

ikke må opholde eller bevæge sig uden ledsagelse af en mand (i en bestemt slægtsrelation) i offentligheden, eventuelt i tilfælde af overskridelse af en vis afstand fra bopælen

| — | i offentligheden skal tildække deres krop fuldstændigt og tilsløre deres ansigt |
| --- | --- |

—

i offentligheden skal tildække deres krop fuldstændigt og tilsløre deres ansigt

| — | ikke må udøve sport |
| --- | --- |

—

ikke må udøve sport

som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (1) af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (omarbejdning) anses for tilstrækkelig alvorlige til at berøre en kvinde på en tilsvarende måde som omhandlet i dette direktivs artikel 9, stk. 1, litra a)?

| 2. | Er det tilstrækkeligt for tildeling af asylstatus, at en kvinde berøres af disse foranstaltninger i oprindelseslandet alene på grund af sit køn, eller kræver en vurdering af, om en kvinde berøres af disse foranstaltninger — som skal betragtes kumulativt — som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), i direktiv 2011/95/EU, en prøvelse af hendes individuelle situation? |
| --- | --- |

2.

Er det tilstrækkeligt for tildeling af asylstatus, at en kvinde berøres af disse foranstaltninger i oprindelseslandet alene på grund af sit køn, eller kræver en vurdering af, om en kvinde berøres af disse foranstaltninger — som skal betragtes kumulativt — som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), i direktiv 2011/95/EU, en prøvelse af hendes individuelle situation?

---

(1)  EUT 2011, L 337, s. 9.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/25 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 30. september 2022 — Société BP France mod Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique

(Sag C-624/22)

(2023/C 15/27)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Société BP France

Sagsøgt: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal bestemmelserne i artikel 17 og 18 i direktiv 2009/28/EF (1) og i artikel 30 i direktiv 2018/2001 (2) fortolkes således, at massebalanceovervågningsmekanismerne og de nationale eller frivillige ordninger, som direktiverne fastsætter, kun har til formål at vurdere og dokumentere bæredygtigheden af råvarer, biobrændstofferne og blandinger heraf og dermed ikke har til formål at danne ramme om overvågningen og sporbarheden i de færdige produkter, der er resultatet af denne samforarbejdningsproces, af den andel vedvarende energi, der findes i produkterne, og efterfølgende at harmonisere medregningen af den andel af energien, som sådanne produkter udgør, med henblik på de i artikel 17, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2009/28/EF og artikel 25 samt artikel 29, stk. 1, første afsnit, litra a), b) og c), i direktiv 2018/2001 fastsatte formål? |
| --- | --- |

1)

Skal bestemmelserne i artikel 17 og 18 i direktiv 2009/28/EF (1) og i artikel 30 i direktiv 2018/2001 (2) fortolkes således, at massebalanceovervågningsmekanismerne og de nationale eller frivillige ordninger, som direktiverne fastsætter, kun har til formål at vurdere og dokumentere bæredygtigheden af råvarer, biobrændstofferne og blandinger heraf og dermed ikke har til formål at danne ramme om overvågningen og sporbarheden i de færdige produkter, der er resultatet af denne samforarbejdningsproces, af den andel vedvarende energi, der findes i produkterne, og efterfølgende at harmonisere medregningen af den andel af energien, som sådanne produkter udgør, med henblik på de i artikel 17, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2009/28/EF og artikel 25 samt artikel 29, stk. 1, første afsnit, litra a), b) og c), i direktiv 2018/2001 fastsatte formål?

| 2) | Er disse bestemmelser, såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, til hinder for, at en medlemsstat med henblik på fastsættelse af den mængde HVO, der skal tages i betragtning ved indførelsen i de lagerregnskaber, som operatørerne skal føre med henblik på fastsættelse af en afgift, der tilskynder til indarbejdning af biobrændstoffer, der betales i denne medlemsstat, når andelen af vedvarende energi i de brændstoffer, der bringes i omsætning i et kalenderår, er lavere end en national målprocentsats for indarbejdelse af vedvarende energi i transportsektoren, ved modtagelsen i det første nationale afgiftsoplag af brændstoffer indeholdende HVO produceret i en anden medlemsstat i en samforarbejdningsproces kræver, at der gennemføres en fysisk analyse af indholdet af HVO i disse brændstoffer, herunder når den fabrik, hvor disse brændstoffer er fremstillet, har benyttet et massebalancesystem, der er godkendt under en frivillig ordning, som af Kommissionen er anerkendt som en fuldstændig ordning. |
| --- | --- |

2)

Er disse bestemmelser, såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, til hinder for, at en medlemsstat med henblik på fastsættelse af den mængde HVO, der skal tages i betragtning ved indførelsen i de lagerregnskaber, som operatørerne skal føre med henblik på fastsættelse af en afgift, der tilskynder til indarbejdning af biobrændstoffer, der betales i denne medlemsstat, når andelen af vedvarende energi i de brændstoffer, der bringes i omsætning i et kalenderår, er lavere end en national målprocentsats for indarbejdelse af vedvarende energi i transportsektoren, ved modtagelsen i det første nationale afgiftsoplag af brændstoffer indeholdende HVO produceret i en anden medlemsstat i en samforarbejdningsproces kræver, at der gennemføres en fysisk analyse af indholdet af HVO i disse brændstoffer, herunder når den fabrik, hvor disse brændstoffer er fremstillet, har benyttet et massebalancesystem, der er godkendt under en frivillig ordning, som af Kommissionen er anerkendt som en fuldstændig ordning.

| 3) | Er EU-retten, bl.a. bestemmelserne i artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, til hinder for en foranstaltning truffet af en medlemsstat, som den foranstaltning, der er beskrevet i denne afgørelses præmis 14, når brændstoffer indeholdende biobrændstoffer som resultat af en samforarbejdningsproces i et raffinaderi beliggende på dens område, ikke er underlagt kravet om en sådan fysisk analyse, når brændstofferne bringes i omsætning i denne medlemsstat direkte ab fabrik, og når denne medlemsstat med henblik på bestemmelse ab fabrik eller ab det nationale afgiftsoplag af indholdet af biobrændstofffer, der med henblik på afgiftsberegning kan tildeles indholdscertifikater udstedt i en bestemt periode, accepterer på grundlag af virksomhedens eller fabrikkens gennemsnitlige månedlige indarbejdning at evaluere indholdet af biobrændstoffer i eksporterede produkter eller produkter, der bringes i omsætning i andre sektorer end transportsektoren? |
| --- | --- |

3)

Er EU-retten, bl.a. bestemmelserne i artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, til hinder for en foranstaltning truffet af en medlemsstat, som den foranstaltning, der er beskrevet i denne afgørelses præmis 14, når brændstoffer indeholdende biobrændstoffer som resultat af en samforarbejdningsproces i et raffinaderi beliggende på dens område, ikke er underlagt kravet om en sådan fysisk analyse, når brændstofferne bringes i omsætning i denne medlemsstat direkte ab fabrik, og når denne medlemsstat med henblik på bestemmelse ab fabrik eller ab det nationale afgiftsoplag af indholdet af biobrændstofffer, der med henblik på afgiftsberegning kan tildeles indholdscertifikater udstedt i en bestemt periode, accepterer på grundlag af virksomhedens eller fabrikkens gennemsnitlige månedlige indarbejdning at evaluere indholdet af biobrændstoffer i eksporterede produkter eller produkter, der bringes i omsætning i andre sektorer end transportsektoren?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23.4.2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF (EUT 2009, L 140, s. 16)

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 af 11.12.2018 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder (omarbejdning) (EUT 2018, L 328, s. 82).

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/26 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/26

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Milano (Italien) den 3. oktober 2022 — C.Z., M.C. og S.P. m.fl. mod Ilva SpA in Amministrazione Straordinaria, Acciaierie d’Italia Holding SpA og Acciaierie d’Italia SpA

(Sag C-626/22)

(2023/C 15/28)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Milano

Parter i hovedsagen

Sagsøger: C.Z., M.C. og S.P. m.fl.

Sagsøgte: Ilva SpA in Amministrazione Straordinaria, Acciaierie d’Italia Holding SpA og Acciaierie d’Italia SpA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (1) af 24. november 2010 om industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening), navnlig 4., 18., 34., 28. og 29. betragtning samt artikel 3, nr. 2, artikel 11, 12 og 23, samt forsigtighedsprincippet og princippet om beskyttelse af menneskers sundhed i artikel 191 TEUF og 174 [TEF] fortolkes således, at en medlemsstat, ved anvendelse af en national lov, kan fastsætte, at vurderingen af sundhedsmæssige skader udgør en retsakt, som ikke er en del af proceduren for udstedelse og revurdering af en integreret miljøgodkendelse — i den foreliggende sag [premierministerens dekret] fra 2017 — og hvis udarbejdelse ikke nødvendigvis har automatiske virkninger i form af, at den kompetente myndighed tidligt og på en effektiv måde tager hensyn til denne vurdering som led i en procedure for revurdering af den integrerede miljøgodkendelse/premierministerens dekret, især når resultaterne af vurderingen viser en uacceptabel sundhedsrisiko for en betydelig befolkningsgruppe, som er ramt af forurenende emissioner, eller skal direktivet derimod fortolkes således, at (i) den acceptable risiko for menneskers sundhed kan fastlægges på baggrund af videnskabelige epidemiologiske analyser, og (ii) vurderingen af sundhedsmæssige skader skal udgøre en retsakt, som indgår i proceduren for udstedelse og revurdering af den integrerede miljøgodkendelse/premierministerens dekret, og endog udgøre en nødvendig forudsætning herfor, og i særdeleshed tages i betragtning på nødvendig, faktisk og tidlig vis af den kompetente myndighed i forbindelse med udstedelse og revurdering af den integrerede miljøgodkendelse? |
| --- | --- |

1)

Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (1) af 24. november 2010 om industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening), navnlig 4., 18., 34., 28. og 29. betragtning samt artikel 3, nr. 2, artikel 11, 12 og 23, samt forsigtighedsprincippet og princippet om beskyttelse af menneskers sundhed i artikel 191 TEUF og 174 [TEF] fortolkes således, at en medlemsstat, ved anvendelse af en national lov, kan fastsætte, at vurderingen af sundhedsmæssige skader udgør en retsakt, som ikke er en del af proceduren for udstedelse og revurdering af en integreret miljøgodkendelse — i den foreliggende sag [premierministerens dekret] fra 2017 — og hvis udarbejdelse ikke nødvendigvis har automatiske virkninger i form af, at den kompetente myndighed tidligt og på en effektiv måde tager hensyn til denne vurdering som led i en procedure for revurdering af den integrerede miljøgodkendelse/premierministerens dekret, især når resultaterne af vurderingen viser en uacceptabel sundhedsrisiko for en betydelig befolkningsgruppe, som er ramt af forurenende emissioner, eller skal direktivet derimod fortolkes således, at (i) den acceptable risiko for menneskers sundhed kan fastlægges på baggrund af videnskabelige epidemiologiske analyser, og (ii) vurderingen af sundhedsmæssige skader skal udgøre en retsakt, som indgår i proceduren for udstedelse og revurdering af den integrerede miljøgodkendelse/premierministerens dekret, og endog udgøre en nødvendig forudsætning herfor, og i særdeleshed tages i betragtning på nødvendig, faktisk og tidlig vis af den kompetente myndighed i forbindelse med udstedelse og revurdering af den integrerede miljøgodkendelse?

| 2) | Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010, navnlig 4., [15.], 18., 21., 34., 28. og 29. betragtning samt artikel 3, nr. 2, artikel 11, 14, 15, 18 og 21, fortolkes således, at en medlemsstat, ved anvendelse af en national lov, skal fastsætte, at den integrerede miljøgodkendelse (i den konkrete situation den integrerede miljøgodkendelse fra 2012, premierministerens dekret fra 2014 og premierministerens dekret fra 2017) altid skal tage højde for samtlige emitterede stoffer, som videnskabeligt er kendt som skadelige, herunder fraktionerne af PM10 og PM2,5, som det vurderede anlæg uanset genererer, eller kan direktivet derimod fortolkes således, at den integrerede miljøgodkendelse (den administrative foranstaltning om godkendelse) kun skal omfatte de forurenende stoffer, som forudgående er identificeret på grundlag af arten og typen af den udførte industrielle aktivitet? |
| --- | --- |

2)

Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010, navnlig 4., [15.], 18., 21., 34., 28. og 29. betragtning samt artikel 3, nr. 2, artikel 11, 14, 15, 18 og 21, fortolkes således, at en medlemsstat, ved anvendelse af en national lov, skal fastsætte, at den integrerede miljøgodkendelse (i den konkrete situation den integrerede miljøgodkendelse fra 2012, premierministerens dekret fra 2014 og premierministerens dekret fra 2017) altid skal tage højde for samtlige emitterede stoffer, som videnskabeligt er kendt som skadelige, herunder fraktionerne af PM10 og PM2,5, som det vurderede anlæg uanset genererer, eller kan direktivet derimod fortolkes således, at den integrerede miljøgodkendelse (den administrative foranstaltning om godkendelse) kun skal omfatte de forurenende stoffer, som forudgående er identificeret på grundlag af arten og typen af den udførte industrielle aktivitet?

| 3) | Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010, navnlig 4., 18., 21., 22., 28., 29., 34. og 43. betragtning samt artikel 3, nr. 2 og 25, artikel 11, 14, 16 og 21, fortolkes således, at en medlemsstat, ved anvendelse af en national lov, kan udsætte den frist, inden for hvilken driftslederen for en industriel aktivitet, som medfører alvorlig og betydelig fare for miljøet og menneskers sundhed, skal tilpasse den industrielle aktivitet til den tildelte godkendelse ved at iværksætte de i godkendelsen foreskrevne foranstaltninger og aktiviteter til miljø- og sundhedsbeskyttelse, med ca. syv og et halvt år, således at fristen løber i et samlet tidsrum på elleve år? |
| --- | --- |

3)

Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010, navnlig 4., 18., 21., 22., 28., 29., 34. og 43. betragtning samt artikel 3, nr. 2 og 25, artikel 11, 14, 16 og 21, fortolkes således, at en medlemsstat, ved anvendelse af en national lov, kan udsætte den frist, inden for hvilken driftslederen for en industriel aktivitet, som medfører alvorlig og betydelig fare for miljøet og menneskers sundhed, skal tilpasse den industrielle aktivitet til den tildelte godkendelse ved at iværksætte de i godkendelsen foreskrevne foranstaltninger og aktiviteter til miljø- og sundhedsbeskyttelse, med ca. syv og et halvt år, således at fristen løber i et samlet tidsrum på elleve år?

---

(1)  EUT 2010, L 334, s. 17.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/27 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Köln (Tyskland) den 4. oktober 2022 — AB mod Finanzamt Köln-Süd

(Sag C-627/22)

(2023/C 15/29)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Köln

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AB

Sagsøgt: Finanzamt Köln-Süd

Præjudicielt spørgsmål

Skal bestemmelserne i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer (1), som trådte i kraft den 1. juni 2002 (herefter »aftalen om fri bevægelighed«), navnlig artikel 7 og artikel 15, sammenholdt med artikel 9, stk. 2, i bilag I til aftalen (retten til ligebehandling), fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter arbejdstagere med statsborgerskab i en EU- eller EØS-medlemsstat (herunder Tyskland), som er bosiddende (med bopæl eller sædvanligt opholdssted) i Tyskland eller i EU/EØS-stater, frivilligt kan anmode om beregning af indkomstskatten på basis af den i Tyskland skattepligtige indkomst fra lønnet beskæftigelse (»skatteberegning efter anmodning«), navnlig for under hensyntagen til udgifter (erhvervsmæssige udgifter) samt modregning af indeholdt tysk kildeskat at opnå en refusion af indkomstskat, men tyske og schweiziske statsborgere med bopæl i Schweiz nægtes denne ret?

---

(1)  EFT 2002, L 114, s. 6.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/28 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/28

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 10. oktober 2022 — JK mod Kirchliches Krankenhaus

(Sag C-630/22)

(2023/C 15/30)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger, indstævnt og revisionsappellant: JK

Sagsøgt, appellant og revisionsindstævnt: Kirchliches Krankenhaus

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er det foreneligt med EU-retten, navnlig Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1) set i lyset af artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), når en national ordning bestemmer,
  at en privat organisation, hvis etik er baseret på religion,






  a) | er berettiget til at betragte personer, der har meldt sig ud af et bestemt religiøst samfund inden etableringen af arbejdsforholdet, som uegnede til beskæftigelse i organisationens tjenester, |
| --- | --- | --- |

1)

Er det foreneligt med EU-retten, navnlig Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1) set i lyset af artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), når en national ordning bestemmer,

at en privat organisation, hvis etik er baseret på religion,

a)

er berettiget til at betragte personer, der har meldt sig ud af et bestemt religiøst samfund inden etableringen af arbejdsforholdet, som uegnede til beskæftigelse i organisationens tjenester,

| b) | er berettiget til at forlange, at personer, der arbejder for organisationen, ikke har meldt sig ud af et bestemt religiøst samfund inden etableringen af arbejdsforholdet, eller |
| --- | --- |

b)

er berettiget til at forlange, at personer, der arbejder for organisationen, ikke har meldt sig ud af et bestemt religiøst samfund inden etableringen af arbejdsforholdet, eller

| c) | er berettiget til at lade opretholdelsen af arbejdsforholdet være betinget af, at en person, der arbejder for organisationen, og som havde meldt sig ud af et bestemt religiøst samfund inden etableringen af arbejdsforholdet, melder sig ind i dette igen,
  når organisationen ellers ikke forlanger, at personer, der arbejder for den, tilhører det pågældende religiøse samfund? |
| --- | --- |

c)

er berettiget til at lade opretholdelsen af arbejdsforholdet være betinget af, at en person, der arbejder for organisationen, og som havde meldt sig ud af et bestemt religiøst samfund inden etableringen af arbejdsforholdet, melder sig ind i dette igen,

når organisationen ellers ikke forlanger, at personer, der arbejder for den, tilhører det pågældende religiøse samfund?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Hvilke yderligere betingelser stilles der i givet fald i henhold til direktiv 2000/78/EF set i lyset af chartrets artikel 21 til en begrundelse for en sådan forskelsbehandling på grund af religion? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Hvilke yderligere betingelser stilles der i givet fald i henhold til direktiv 2000/78/EF set i lyset af chartrets artikel 21 til en begrundelse for en sådan forskelsbehandling på grund af religion?

---

(1)  EUT 2000, L 303, s. 16.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/29 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/29

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší správní soud (Den Tjekkiske Republik) den 20. oktober 2022 — RK mod Ministerstvo zdravotnictví

(Sag C-659/22)

(2023/C 15/31)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Appellant: RK

Den anden part i sagen: Ministerstvo zdravotnictví

Præjudicielt spørgsmål

Er der i forbindelse med verificering af gyldigheden af interoperable covid-19-vaccinations-, test- og restitutionscertifikater, udstedt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 af 14. juni 2021 om en ramme for udstedelse, kontrol og accept af interoperable covid-19-vaccinations-, test- og restitutionscertifikater (EU’s digitale covidcertifikat) for at lette fri bevægelighed under covid-19-pandemien (1), som Den Tjekkiske Republik anvender til nationale formål, tale om automatisk behandling af personoplysninger som omhandlet i artikel 4, nr. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (2) i forbindelse med anvendelsen af den nationale »čTečka«-applikation, således at denne aktivitet falder inden for databeskyttelsesforordningens materielle anvendelsesområde i henhold til denne forordnings artikel 2, stk. 2?

---

(1)  EUT 2021, L 211, s. 1.

(2)  EUT 2016, L 119, s. 1.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/29 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/29

---

Sag anlagt den 10. november 2022 — Europa-Kommissionen mod Republikken Malta

(Sag C-694/22)

(2023/C 15/32)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Björkland, K. Mifsud-Bonnici og R. Valletta Mallia, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Republikken Malta

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 110 TEUF, ved at opkræve en højere årlig vægtafgift på motorkøretøjer, der er indregistreret i andre medlemsstater inden den 1. januar 2009 og bragt til Malta efter denne dato, end på tilsvarende indenlandske køretøjer, i henhold til fjerde tillæg til loven om registrering af motorkøretøjer (Motor Vehicles Registration and Licensing Act), som ændret ved lov VI af 2009, kapitel 368 i Maltas love. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 110 TEUF, ved at opkræve en højere årlig vægtafgift på motorkøretøjer, der er indregistreret i andre medlemsstater inden den 1. januar 2009 og bragt til Malta efter denne dato, end på tilsvarende indenlandske køretøjer, i henhold til fjerde tillæg til loven om registrering af motorkøretøjer (Motor Vehicles Registration and Licensing Act), som ændret ved lov VI af 2009, kapitel 368 i Maltas love.

| — | Republikken Malta tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Republikken Malta tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Kommissionen har gjort gældende, at Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 110 TEUF, ved at opkræve en højere årlig vægtafgift på motorkøretøjer, der er indregistreret i andre medlemsstater inden den 1. januar 2009 og bragt til Malta efter denne dato, end på tilsvarende indenlandske køretøjer.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/30 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/30

---

Appel iværksat den 11. november 2022 af Helsingin Bussiliikenne Oy til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 14. september 2022 i sag T-603/19, Helsingin Bussiliikenne Oy mod Europa-Kommissionen

(Sag C-697/22 P)

(2023/C 15/33)

Processprog: finsk

Parter

Appellant: Helsingin Bussiliikenne Oy (ved asianajajat O. Hyvönen og N. Rosenlund)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Republikken Finland, Nobina Oy og Nobina AB

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom af 14. septembre 2022, Helsingin Bussiliikenne mod Kommissionen, T-603/19, EU:T:2022:555 (1), ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Dom af 14. septembre 2022, Helsingin Bussiliikenne mod Kommissionen, T-603/19, EU:T:2022:555 (1), ophæves i sin helhed.

| — | Der gives fuldt ud medhold i de påstande, som appellanten fremsatte for Retten, af de grunde, der er anført i appelskriftet. |
| --- | --- |

—

Der gives fuldt ud medhold i de påstande, som appellanten fremsatte for Retten, af de grunde, der er anført i appelskriftet.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale samtlige de omkostninger, som Helsingin Bussiliikenne Oy har afholdt for Retten og Domstolen, med tillæg af lovbestemte renter. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale samtlige de omkostninger, som Helsingin Bussiliikenne Oy har afholdt for Retten og Domstolen, med tillæg af lovbestemte renter.

Anbringender og væsentligste argumenter

Retten tilsidesatte i sag T-603/19 EU-retten og begik en retlig fejl ved at frifinde Kommissionen i det søgsmål, som Helsingin Bussiliikenne Oy havde anlagt.

I forbindelse med det første anbringende, der vedrørte en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, begik Retten en fejl, eftersom Kommissionens omtvistede afgørelse blev vedtaget under tilsidesættelse af appellantens processuelle rettigheder.

Retten begik ligeledes en fejl i forbindelse med det fjerde anbringende, for så vidt som dette anbringende vedrørte overholdelsen af proportionalitetsprincippet.

Rettens dom er i strid med artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (2) og tilsidesætter EU-rettens grundlæggende principper, nemlig retten for en person til at blive hørt i en sag, der vedrører den pågældende, og proportionalitetsprincippet.

Appellanten har i appelskriftet gjort gældende, at retten til at blive hørt i en administrativ procedure udgør en grundlæggende rettighed. Det forhold, at den berørte part ikke gives mulighed for at blive hørt, før der træffes en afgørelse, der strider imod dennes interesser, udgør en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter.

Appellanten har ligeledes gjort gældende, at en uforholdsmæssigt stor tilbagesøgning udgør en foranstaltning, der er i strid med proportionalitetsprincippet og formålet med en tilbagesøgning. Når en tilbagesøgning er rettet mod den person, som en virksomhedsoverdragelse er kommet til gode, skal det altid afgøres, i hvilket omfang denne person yderligere eventuelt kan modtage den forbudte statsstøtte. Der skal med andre ord tages stilling til størrelsen af den overførte fordel.

---

(1)  EU:T:2022:555.

(2)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (kodifikation) (EUT 2015, L 248, s. 9).

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/31 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/31

---

Appel iværksat den 17. november 2022 af JCDecaux Street Furniture Belgium til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 7. september 2022 i sag T-642/19, JCDecaux Street Fourniture Belgium mod Kommissionen

(Sag C-710/22 P)

(2023/C 15/34)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: JCDecaux Street Furniture Belgium (ved avocats A. Winckler og M. Malanda)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Clear Channel Belgium

Påstande

Appellanten har nedlagt følgende påstande:

| — | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 7. september 2002 i sag T-642/19, JCDecaux Street Furniture Belgium mod Kommissionen ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 7. september 2002 i sag T-642/19, JCDecaux Street Furniture Belgium mod Kommissionen ophæves.

| — | JCDecaux gives medhold i de for førsteinstansen nedlagte påstande og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 4466 af 24. juni 2019 om statsstøtte SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN) værksat af Belgien til fordel for JCDecaux Belgium Publicité annulleres, eftersom det deri fastslås, at der foreligger statsstøtte, som er uforenelig, til JCDecaux ved opfyldelsen af aftalen fra 1984 og dens artikel 2-4, for så vidt som den pålægger den belgiske stat at foretage tilbagesøgning fra JCDecaux. |
| --- | --- |

—

JCDecaux gives medhold i de for førsteinstansen nedlagte påstande og artikel 1 i Europa-Kommissionens afgørelse C(2019) 4466 af 24. juni 2019 om statsstøtte SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN) værksat af Belgien til fordel for JCDecaux Belgium Publicité annulleres, eftersom det deri fastslås, at der foreligger statsstøtte, som er uforenelig, til JCDecaux ved opfyldelsen af aftalen fra 1984 og dens artikel 2-4, for så vidt som den pålægger den belgiske stat at foretage tilbagesøgning fra JCDecaux.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

JCDecaux har til støtte for sin appel gjort gældende, at Retten i sin dom vedtog en begrundelse, der er selvmodsigende, og begik en retlig fejl ved at fastslå, at JCDecaux’ drift af visse anordninger, der henhørte under aftalen fra 1984, efter deres udløbsdato udgjorde en økonomisk fordel, og gengav de faktiske omstændigheder urigtigt, for så vidt som den fastslog, at de reklamesøjler, der blev opretholdt, henhørte under aftalen fra 1999 på grundlag af hvilken, der skulle have været betalt »leje og afgifter«.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/32 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/32

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 9. august 2022 — AC (C-148/20), DF (C-149/20) og BD (C-150/20) mod Deutsche Lufthansa AG med deltagelse af Bundeskriminalamt (C-150/20) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Köln — Tyskland)

(Forenede sager C-148/20 — C-150/20) (1)

(2023/C 15/35)

Processprog: tysk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/32 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/32

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. august 2022 — JV (C-215/20) og OC (C-222/20) mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Wiesbaden — Tyskland)

(Forenede sager C-215/20 — 222/20) (1)

(2023/C 15/36)

Processprog: tysk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/32 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/32

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 14. september 2022 — Varuh človekovih mod Republike Slovenije, procesdeltager: Državni zbor Republike Slovenije og Vlada Republike Slovenije (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ustavno sodišče Republike Slovenije — Slovenien)

(Sag C-486/20) (1)

(2023/C 15/37)

Processprog: slovensk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 414 af 30.11.2020.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/32 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/32

---

Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Femte Afdeling den 7. september 2022 — Portugália — Administração de Patrimónios, SGPS, SA mod Banco BPI (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Juízo Central Cível — Portugal)

(Sag C-448/21) (1)

(2023/C 15/38)

Processprog: portugisisk

Formanden for Femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 452 af 8.11.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/33 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/33

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. august 2022 — ACNC mod Unicaja Banco, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 2 de León — Spanien)

(Sag C-652/21) (1)

(2023/C 15/39)

Processprog: spansk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 244 af 27.6.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/33 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/33

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident 9. september 2022 — Europa-Kommissionen mod Bulgarien

(Sag C-789/21) (1)

(2023/C 15/40)

Processprog: bulgarsk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 84 af 21.2.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/33 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/33

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 12. september 2022 — ME mod Den belgiske stat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Belgien)

(Sag C-191/22) (1)

(2023/C 15/41)

Processprog: fransk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 213 af 30.5.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/33 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/33

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 8. august 2022 — TR og UQ mod FTI Touristik GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)

(Sag C-193/22) (1)

(2023/C 15/42)

Processprog: tysk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 237 af 20.6.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/34 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/34

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 12. september 2022 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg

(Sag C-214/22) (1)

(2023/C 15/43)

Processprog: fransk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 191 af 10.5.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/34 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/34

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 13. september 2022 — Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl og Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa mod Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa, Debar Costruzioni SpA, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse sammen med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA og Edil.Co. Srl, Research Consorzio Stabile Scarl, i eget navn og som mandatar for den virksomhedssammenslutning, der er under oprettelse (Research-Cisa) og C.I.S.A. SpA, i eget navn og som mandatar for samme sammenslutning (Research-Cisa), procesdeltager: Invitalia — Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)

(Sag C-215/22) (1)

(2023/C 15/44)

Processprog: italiensk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 244 af 27.6.2022.

---

Retten

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/35 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/35

---

Rettens dom af 9. november 2022 — Cambodja og CRF mod EUIPO

(Sag T-246/19) (1)

(EU-varemærker - Beskyttelsesforanstaltninger - rismarkedet - import af indica-ris med oprindelse i Cambodja og Myanmar/Burma - forordning (EU) nr. 978/2012 - begrebet »EU-producenter« - begrebet »samme eller direkte konkurrerende varer« - alvorlige vanskeligheder - ret til forsvar - vigtigste kendsgerninger og betragtninger - åbenbart urigtige skøn)

(2023/C 15/45)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Kongeriget Cambodja og Cambodia Rice Federation (CRF) (ved Phnom Penh, Cambodja) (ved advokaterne R. Antonini, E. Monard og B. Maniatis))

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Biolan, H. Leupold og E. Schmidt, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Ente Nazionale Risi (Milano, Italien) (ved advokaterne F. Di Gianni og A. Scalini) og Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato P. Gentili)

Sagens genstand

Med søgsmålet anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgerne, Kongeriget Cambodja og Cambodia Rice Federation (CRF), nedlagt påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/67 af 16. januar 2019 om indførelse af beskyttelsesforanstaltninger vedrørende importen af indica-ris med oprindelse i Cambodja og Myanmar/Burma (EUT 2019, L 15, s. 5), hvorved Europa-Kommissionen genindførte toldsatserne i den fælles toldtarif for indførsel af denne ris i en periode på tre år og etablerede en gradvis nedsættelse af den gældende toldsats.

Konklusion

| 1) | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/67 af 16. januar 2019 om indførelse af beskyttelsesforanstaltninger vedrørende importen af indica-ris med oprindelse i Cambodja og Myanmar/Burma annulleres. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/67 af 16. januar 2019 om indførelse af beskyttelsesforanstaltninger vedrørende importen af indica-ris med oprindelse i Cambodja og Myanmar/Burma annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kongeriget Cambodja og Cambodia Rice Federation (CRF) afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kongeriget Cambodja og Cambodia Rice Federation (CRF) afholdte omkostninger.

| 3) | Den Italienske Republik og Ente Nazionale Risi bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Den Italienske Republik og Ente Nazionale Risi bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 213 af 24.6.2019.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/36 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/36

---

Rettens dom af 9. november 2022 — Ryanair mod Kommissionen — (Croatia Airlines; COVID-19)

(Sag T-111/21) (1)

(Statsstøtte - det kroatiske marked for lufttransport - støtte, som Kroatien har indrømmet et luftfartsselskab i forbindelse med COVID-19-pandemien - direkte støtte - beslutning om ikke at gøre indsigelser - annullationssøgsmål - individuelt berørt - formaliteten - alvorlige vanskeligheder - støtte, hvis formål er at afhjælpe skader, der er forårsaget af en usædvanlig begivenhed - ligebehandling - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - opgørelse af skaden - begrundelsespligt)

(2023/C 15/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Ryanair DAC (Swords, Irland) (ved advokaterne E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating og I.-G. Metaxas Maranghidis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn og C. Georgieva, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Kroatien (ved G. Vidović Mesarek, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Med sit søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2020) 8608 final af 30. november 2020 vedrørende statsstøtte SA.55373 (2020/N) — Kroatien — covid-19 — Kompensation for tab ydet til Croatia Airlines (EUT 2021, C 17, s. 1).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Ryanair DAC bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger i sagen. |
| --- | --- |

2)

Ryanair DAC bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger i sagen.

| 3) | Republikken Kroatien bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Republikken Kroatien bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 138 af 19.4.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/36 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/36

---

Rettens dom af 9. november 2022 — Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe mod Kommissionen

(Sag T-158/21) (1)

(Regler for institutionerne - europæisk borgerinitiativ - »Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe« - meddelelse fra Kommissionen om grundene til ikke at vedtage de forslag til retsakter, der er omfattet af det europæiske borgerinitiativ - begrundelsespligt - ligebehandling - princippet om god forvaltningsskik - åbenbart urigtigt skøn)

(2023/C 15/47)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative »Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe« (ved advokat T. Hieber)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved I. Martínez del Peral, I. Rubene, E. Stamate og D. Drambozova, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Ungarn (ved M. Fehér og K. Szíjjártó, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Hellenske Republik (ved T. Papadopoulou, som befuldmægtiget) og Den Slovakiske Republik (ved E. Drugda, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2021) 171 final af 14. januar 2021 om anmodningen om registrering af forslaget til borgerinitiativ »Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe«.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative »Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe« bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative »Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe« bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Kommissionen.

| 3) | Den Hellenske Republik, Ungarn og Den Slovakiske Republik bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Den Hellenske Republik, Ungarn og Den Slovakiske Republik bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 217 af 7.6.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/37 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/37

---

Rettens dom af 9. november 2022 — QM mod Europol

(Sag T-164/21) (1)

(Personalesag - midlertidigt ansatte - ikke-forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt for en tidsubegrænset periode - tjenestens interesse - retlig fejl - åbenbart urigtigt skøn - ret til at blive hørt - princippet om god forvaltning - omsorgspligt)

(2023/C 15/48)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: QM (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) (ved A. Nunzi, O. Sajin og C. Falmagne, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. Duron og D. Waelbroeck)

Sagens genstand

Med sit søgsmål i henhold til artikel 270 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelsen truffet af Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) den 27. maj 2020 om ikke at forlænge hans ansættelseskontrakt for en tidsubegrænset periode samt om fornødent, annullation af afgørelsen af 18. december 2020 om afslag på hans klage.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) frifindes |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) frifindes

| 2) | QM betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

QM betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 189 af 17.5.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/38 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/38

---

Rettens dom af 9. november 2022 — Société Elmar Wolf mod EUIPO — Fuxtec (Gengivelse af et dyrehoved)

(Sag T-596/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærke, der gengiver et hoved - ældre nationalt figurmærke, der gengiver et hundehoved - ældre international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærke, der gengiver et hundehoved - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009 - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling)

(2023/C 15/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Frankrig) (ved advokat N. Boespflug)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Ivanauskas, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Fuxtec GmbH (Herrenberg, Tyskland) (advokaterne M. Hammer og C. Koller)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. juli 2021 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2834/2019-4).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Da Société Elmar Wolf har tabt sagen, betaler selskabet sagsomkostningerne i overensstemmelse med EUIPO’s påstand herom. |
| --- | --- |

2)

Da Société Elmar Wolf har tabt sagen, betaler selskabet sagsomkostningerne i overensstemmelse med EUIPO’s påstand herom.

---

(1)  EUT C 462 af 15.11.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/39 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/39

---

Rettens dom af 9. november 2022 — L’Oréal mod EUIPO — Heinze (K K WATER)

(Sag T-610/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket K K WATER - det ældre EU-figurmærke K - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2023/C 15/50)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: L’Oréal (Paris, Frankrig) (ved advokat T. de Haan)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Eberl og D. Gája, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Arne-Patrik Heinze (Hamborg, Tyskland) (ved advokat N. Dauskardt)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. juni 2021 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2327/2020-2).

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 21. juni 2021 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2327/2020-2) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 21. juni 2021 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2327/2020-2) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af L’Oréal afholdte omkostninger, herunder dem, der er afholdt i forbindelse med sagen for appelkammeret. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af L’Oréal afholdte omkostninger, herunder dem, der er afholdt i forbindelse med sagen for appelkammeret.

| 3) | Arne-Patrik Heinze bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Arne-Patrik Heinze bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 481 af 29.11.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/39 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/39

---

Rettens dom af 9. november 2022 — CB mod EUIPO — China Construction Bank (CCB)

(Sag T-639/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket CCB - det ældre EU-figurmærke CB - ældre international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærket CB - relative registreringshindringer - ingen risiko for forveksling - det ældre varemærkes renommé og høje grad af særpræg - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 8, stk. 5, i forordning 2017/1001) - artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001)

(2023/C 15/51)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Groupement des cartes bancaires (CB) (Paris, Frankrig) (ved advokat C. Herissay Ducamp)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Ivanauskas, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: China Construction Bank Corp. (Beijing, Kina) (ved advokat C. Gommers)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. juli 2021 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1305/2020-2).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Groupement des cartes bancaires (CB) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Groupement des cartes bancaires (CB) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 481 af 29.11.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/40 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/40

---

Rettens dom af 9. november 2022 — Financiere Batteur mod EUIPO — Leno Beauty (by L.e.n.o beauty)

(Sag T-779/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket by L.e.n.o beauty - det ældre nationale ordmærke LAINO - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2023/C 15/52)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Financiere Batteur (Hérouville Saint Clair, Frankrig) (ved advokaterne P. Greffe og F. Donaud)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved V. Ruzek, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Leno Beauty Sas (Vintimille, Italie)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. oktober 2021 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 514/2021-2).

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Financiere Batteur betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Financiere Batteur betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 73 af 14.2.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/41 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/41

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 20. oktober 2022 — PB mod Kommissionen

(Sag T-407/21 R)

(Særlige rettergangsformer - offentlige tjenesteydelseskontrakter - uregelmæssigheder i forbindelse med proceduren for tildeling af kontrakten - tilbagesøgning af beløb, der er udbetalt uberettiget - afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes - anmodning om foreløbige forholdsregler - uopsættelighed - fumus boni juris - afvejning af interesser)

(2023/C 15/53)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: PB (ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Araujo Arce, J. Estrada de Solà og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Med sit søgsmål anlagt i medfør af artikel 278 TUF og artikel 279 TEUF har sagsøgeren for det første nedlagt påstand om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2021) 3338 final af 5. maj 2021 om inddrivelse af et samlet beløb på 5 038 737,86 EUR med tillæg af renter, som skyldes af bestyrelsesmedlemmet i selskabet [fortrolige oplysninger udeladt], og for det andet om, at der rettes et påbud til Europa-Kommissionen om ikke, uanset på hvilken måde, at inddrive det beløb, som fremgår af denne afgørelse, navnlig ved gennemførelse af debetnotaen, indtil Retten har truffet afgørelse i hovedsagen.

Konklusion

| 1) | Gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2021) 3338 final af 5. maj 2021 om inddrivelse af et beløb på 5 038 737,86 EUR, med tillæg af renter, som skyldes af bestyrelsesmedlemmet i selskabet [fortrolige oplysninger udeladt], udsættes. |
| --- | --- |

1)

Gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2021) 3338 final af 5. maj 2021 om inddrivelse af et beløb på 5 038 737,86 EUR, med tillæg af renter, som skyldes af bestyrelsesmedlemmet i selskabet [fortrolige oplysninger udeladt], udsættes.

| 2) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/41 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/41

---

Rettens kendelse af 25. oktober 2022 — WO mod Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO)

(Sag T-603/21) (1)

(Personalesag - udnævnelse af europæiske delegerede anklagere ved Den Europæiske Anklagemyndighed - ansøger udpeget af [fortrolige oplysninger udeladt] - Den Europæiske Anklagemyndigheds kollegiums afslag på at udnævne sagsøgeren - ingen tvist mellem Unionen og en af dens ansatte inden for de grænser og på de betingelser, der er fastsat i vedtægten og ansættelsesvilkårene - artikel 270 TEUF - åbenbar inkompetence)

(2023/C 15/54)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: WO (ved advokat V. Vitkovskis)

Sagsøgt: Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO) (ved L. De Matteis og J. Castillo García, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Sagsøgeren har med sit søgsmål støttet på artikel 270 TEUF nedlagt påstand om annullation af afgørelse nr. 28/2021 truffet af Den Europæiske Anklagemyndigheds kollegium den 21. april 2021 om afslag på en ansøgning til stillingen som europæisk delegeret anklager ved Den Europæiske Anklagemyndighed [fortrolige oplysninger udeladt].

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Anklagemyndighed frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Anklagemyndighed frifindes.

| 2) | WO betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

2)

WO betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.

---

(1)  EUT C 513 af 20.12.2021.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/42 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/42

---

Rettens kendelse af 17. oktober 2022 — Swords mod Kommissionen og ECDC

(Sag T-55/22) (1)

(Annullationssøgsmål - folkesundhed - foranstaltninger indført i Unionen i kampen mod udbredelse af covid-19-pandemien - risikovurderingsrapporter udarbejdet af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) - retsakter, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - Europa-Kommissionens meddelelse og koordinerede tiltag, der er offentliggjort på basis af de risikovurderingsrapporter, som er udarbejdet af ECDC - ulovlighedsindsigelse - afvisning)

(2023/C 15/55)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Patrick Swords (Dublin, Irland) (ved advokat G. Byrne)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved A. Szmytkowska og F. van Schaik, som befuldmægtigede) og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) (ved R. Malacalza, M.-A. Ekström og E. Sinclair, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Med søgsmålet, der er anlagt i henhold til artikel 263 TEUF, har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af de risikovurderingsrapporter, der i forbindelse med covid-19-pandemien blev udarbejdet af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) den 24. og den 26. november samt den 2. og den 15. december 2021, og om, at Europa-Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 1. december 2021 med overskriften »Fælles håndtering af nuværende og nye covid-19-udfordringer« (COM/2021/764 final) og det koordinerede tiltag som accepteret af Udvalget for Sundhedssikkerhed (HSC), der blev offentliggjort af Kommissionen den 8. december 2021, og som var baseret på de anfægtede videnskabelige udtalelser, ikke finder anvendelse i medfør af artikel 277 TEUF.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Patrick Swords betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Patrick Swords betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 119 af 14.3.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/43 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/43

---

Sag anlagt den 6. oktober 2022 — RS mod EIB

(Sag T-624/22)

(2023/C 15/56)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: RS (ved advokat B. Maréchal)

Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (EIB)

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af (i) afgørelsen truffet af Den Europæiske Investeringsbank (herefter »EIB«), med en specifik dato, med overskriften »Ikke-konvertering af tidsbegrænset kontrakt«, om afvisning af sagsøgerens argumenter om konvertering af hans ansættelseskontrakt, af (ii) EIB’s afgørelse, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at hans ansættelse hos Den Europæiske Investeringsbank ville udløbe på en specifik dato, og af (iii) EIB’s afgørelse, truffet på en specifik dato, om afslag på sagsøgerens ansøgning om en fornyet administrativ prøvelse, hvori han anfægtede: (1) afgørelsen om ikke at konvertere sagsøgerens ansættelseskontrakt fra en tidsbegrænset kontrakt til en tidsubegrænset ansættelseskontrakt hos EIB, og (2) EIB’s tilsidesættelser i denne forbindelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder (herefter »de anfægtede afgørelser«). |
| --- | --- |

—

Annullation af (i) afgørelsen truffet af Den Europæiske Investeringsbank (herefter »EIB«), med en specifik dato, med overskriften »Ikke-konvertering af tidsbegrænset kontrakt«, om afvisning af sagsøgerens argumenter om konvertering af hans ansættelseskontrakt, af (ii) EIB’s afgørelse, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at hans ansættelse hos Den Europæiske Investeringsbank ville udløbe på en specifik dato, og af (iii) EIB’s afgørelse, truffet på en specifik dato, om afslag på sagsøgerens ansøgning om en fornyet administrativ prøvelse, hvori han anfægtede: (1) afgørelsen om ikke at konvertere sagsøgerens ansættelseskontrakt fra en tidsbegrænset kontrakt til en tidsubegrænset ansættelseskontrakt hos EIB, og (2) EIB’s tilsidesættelser i denne forbindelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder (herefter »de anfægtede afgørelser«).

| — | Subsidiært ændres de anfægtede afgørelser, samt |
| --- | --- |

—

Subsidiært ændres de anfægtede afgørelser, samt

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren for det økonomiske tab, han har lidt eller vil lide som følge af de anfægtede afgørelser om ikke at konvertere sagsøgerens ansættelseskontrakt, opgjort til EUR 193 882,98, herunder løntab, differencen i præmier til sundhedsforsikring og tab af familiegodtgørelser samt pensionstab. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren for det økonomiske tab, han har lidt eller vil lide som følge af de anfægtede afgørelser om ikke at konvertere sagsøgerens ansættelseskontrakt, opgjort til EUR 193 882,98, herunder løntab, differencen i præmier til sundhedsforsikring og tab af familiegodtgørelser samt pensionstab.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren for tilsidesættelse af sagsøgerens privatliv og databeskyttelsesrettigheder, hans ret til god forvaltning og hans ret til effektive retsmidler og til en retfærdig rettergang, opgjort til EUR 20 000. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren for tilsidesættelse af sagsøgerens privatliv og databeskyttelsesrettigheder, hans ret til god forvaltning og hans ret til effektive retsmidler og til en retfærdig rettergang, opgjort til EUR 20 000.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren for det ikke-økonomiske tab og den lidte overlast, opgjort til EUR 20 000. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren for det ikke-økonomiske tab og den lidte overlast, opgjort til EUR 20 000.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale kompensation for de udgifter, som sagsøgeren har afholdt som følge af EIB’s ulovlige adfærd, handlinger og udeladelser, foreløbigt opgjort til EUR 20 000 (inkl. moms). |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale kompensation for de udgifter, som sagsøgeren har afholdt som følge af EIB’s ulovlige adfærd, handlinger og udeladelser, foreløbigt opgjort til EUR 20 000 (inkl. moms).

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i denne sag, foreløbigt opgjort til EUR 15 000. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i denne sag, foreløbigt opgjort til EUR 15 000.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at de fremførte grunde til potentielt ikke at konvertere kontrakten følger af en objektiv godtgjort tilsidesættelse af sagsøgerens ret til fortrolighed, ret til privatliv og databeskyttelsesrettigheder. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Andet anbringende om interessekonflikter og partiskhed for så vidt angår de procedurer, der bliv brugt til at begrunde afgørelserne om ikke-konvertering af sagsøgerens ansættelseskontrakt og den deraf følgende tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Tredje anbringende om manglende seriøs begrundelse og den uforholdsmæssige karakter af de anfægtede afgørelser om ikke at konvertere sagsøgerens ansættelseskontrakt med sagsøgte og relevante deraf følgende tilsidesættelser af sagsøgerens rettigheder. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Fjerde anbringende om en objektivt godtgjort tilsidesættelse af sagsøgerens ret til god forvaltning, herunder af retten til at blive hørt (artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), af retten for enhver til aktindsigt i de akter, der vedrører ham eller hende og, som følge heraf, af retten til at blive umiddelbart og rettidigt informeret om forløbet og/eller resultat af enhver institutionel procedure, som han eller hun har været involveret i (chartrets artikel 41, stk. 2, litra b)), og af retten til at få sin sag behandlet uvilligt og inden for en rimelig frist (chartrets artikel 41, stk. 1). |
| --- | --- |

4.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/44 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/44

---

Sag anlagt den 7. november 2022 — Vima World mod Kommissionen

(Sag T-671/22)

(2023/C 15/57)

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøger: Vima World, SA (Cidade do Panamá, Panama) (ved advokat P. Braz)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Artikel 1 og 4-6 i Kommissionens afgørelse (EU) 2022/1414 af 4. december 2020 om støtteordning SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) gennemført af Portugal for Zona Franca da Madeira (ZFM) — ordning III annulleres. |
| --- | --- |

—

Artikel 1 og 4-6 i Kommissionens afgørelse (EU) 2022/1414 af 4. december 2020 om støtteordning SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) gennemført af Portugal for Zona Franca da Madeira (ZFM) — ordning III annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat seks anbringender.

| 1) | Det første anbringende om en fejl med hensyn til de faktisk eller retlige omstændigheder, eftersom det i den foreliggende sag forholder sig således, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom overskuddet genereret i Zona Franca da Madeira (herefter»ZFM«) var genstand for beskatning i Spanien. |
| --- | --- |

1)

Det første anbringende om en fejl med hensyn til de faktisk eller retlige omstændigheder, eftersom det i den foreliggende sag forholder sig således, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom overskuddet genereret i Zona Franca da Madeira (herefter»ZFM«) var genstand for beskatning i Spanien.

| 2) | Det andet anbringende om tilsidesættelse af konkurrenceretten, eftersom det i den foreliggende sag forholder sig således, at afgørelsen om at tilbagesøge den uforenelige støtte, som er blevet tildelt, bevirker en dobbeltbeskatning af overskuddet genereret i ZFM. |
| --- | --- |

2)

Det andet anbringende om tilsidesættelse af konkurrenceretten, eftersom det i den foreliggende sag forholder sig således, at afgørelsen om at tilbagesøge den uforenelige støtte, som er blevet tildelt, bevirker en dobbeltbeskatning af overskuddet genereret i ZFM.

| 3) | Det tredje anbringende om en fejl med hensyn til de retlige omstændigheder i den anfægtede afgørelse, eftersom ordning III for ZFM opfylder kravene om skabelse og opretholdelse af arbejdspladser i den selvstyrende region Madeira fastsat i beslutning K(2007) 3037 endelig og afgørelse C(2013) 4043 final, i artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF og i retningslinjerne fra 2007. |
| --- | --- |

3)

Det tredje anbringende om en fejl med hensyn til de retlige omstændigheder i den anfægtede afgørelse, eftersom ordning III for ZFM opfylder kravene om skabelse og opretholdelse af arbejdspladser i den selvstyrende region Madeira fastsat i beslutning K(2007) 3037 endelig og afgørelse C(2013) 4043 final, i artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF og i retningslinjerne fra 2007.

| 4) | Det fjerde anbringende om en retlig fejl med hensyn til de faktiske eller retlige omstændigheder i den anfægtede afgørelse, fordi der i afgørelsen sker en restriktiv fortolkning af begrebet »aktivitet, der faktisk og fysisk blev udført på Madeira« fastsat i beslutning K(2007) 3037 endelig og afgørelse C(2013) 4043 final. |
| --- | --- |

4)

Det fjerde anbringende om en retlig fejl med hensyn til de faktiske eller retlige omstændigheder i den anfægtede afgørelse, fordi der i afgørelsen sker en restriktiv fortolkning af begrebet »aktivitet, der faktisk og fysisk blev udført på Madeira« fastsat i beslutning K(2007) 3037 endelig og afgørelse C(2013) 4043 final.

| 5) | Det femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

5)

Det femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet.

| 6) | Det sjette anbringende om en retlig fejl som følge af en tilsidesættelse af begrundelsespligten i artikel 296 TEUF. |
| --- | --- |

6)

Det sjette anbringende om en retlig fejl som følge af en tilsidesættelse af begrundelsespligten i artikel 296 TEUF.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/45 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/45

---

Sag anlagt den 11. november 2022 — Portal Golf Gestión mod EUIPO — Augusta National (imaster.golf)

(Sag T-677/22)

(2023/C 15/58)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Portal Golf Gestión, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat J. Garrido Pastor)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Augusta National, Inc. (Augusta, Georgia, De Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Portal Golf Gestión, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket imaster.golf — registreringsansøgning nr. 17 995 602

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 30. august 2022 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2204/2021-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det ansøgte varemærke tillades registreret for alle de omfattede varer og tjenesteydelser. |
| --- | --- |

—

Det ansøgte varemærke tillades registreret for alle de omfattede varer og tjenesteydelser.

| — | Afgørelserne truffet af indsigelsesafdelingen og appelkammeret vedrørende sagsomkostninger ændres, således at modparten tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Afgørelserne truffet af indsigelsesafdelingen og appelkammeret vedrørende sagsomkostninger ændres, således at modparten tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/45 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/45

---

Sag anlagt den 14. november 2022 — Shaman Spirits mod EUIPO — Global Drinks Finland (LAPLANDIA Land of purity et al.)

(Sag T-679/22)

(2023/C 15/59)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Oy Shaman Spirits Ltd (Tyrnävä, Finland) (ved advokat R. Almaraz Palmero)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Global Drinks Finland Oy (Helsinki, Finland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Global Drinks Finland Oy

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket LAPLANDIA Land of purity et al. — EU-varemærker nr. 6 491 914, nr. 7 087 281 og nr. 14 786 883

Sagen for EUIPO: Procedure for indførelse af licenser i registret

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. september 2022 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 909/2021-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale alle omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten, herunder omkostningerne i forbindelse sagen for Første Appelkammer. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale alle omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten, herunder omkostningerne i forbindelse sagen for Første Appelkammer.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 25, 26 og 27 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 25, 26 og 27 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 19 og 20 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 19 og 20 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 103 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 103 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/46 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/46

---

Sag anlagt den 16. november 2022 — Nicoventures Trading m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-706/22)

(2023/C 15/60)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Nicoventures Trading Ltd (London, Det Forenede Kongerige) og fem andre sagsøgere (ved advokaterne L. Van den Hende, M. Schonberg, J. Penz Evren og P. Wytinck)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Den anfægtede foranstaltning (1) annulleres i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede foranstaltning (1) annulleres i sin helhed.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat to anbringender.

| 1. | Det første anbringende, hvorefter den anfægtede foranstaltning går videre end Kommissionens delegerede beføjelser i henhold til artikel 7, stk. 12, og artikel 11, stk. 6, i direktiv 2014/40/EU (2) af de følgende fire grunde:






  — | den anfægtede foranstaltning vedrører med urette en »væsentlig bestemmelse« som omhandlet i artikel 290, stk. 1, TEUF, idet den regulerer et nyt tobaksprodukt, |
| --- | --- | --- |

1.

Det første anbringende, hvorefter den anfægtede foranstaltning går videre end Kommissionens delegerede beføjelser i henhold til artikel 7, stk. 12, og artikel 11, stk. 6, i direktiv 2014/40/EU (2) af de følgende fire grunde:

—

den anfægtede foranstaltning vedrører med urette en »væsentlig bestemmelse« som omhandlet i artikel 290, stk. 1, TEUF, idet den regulerer et nyt tobaksprodukt,

| — | med den anfægtede foranstaltning indføres der med urette en ny »bestemt produktkategori« med henblik på direktiv 2014/40/EU, og dermed sker der også en tilsidesættelse af det almindelige EU-retlige princip retssikkerhedsprincippet og det almindelige EU-retlige princip om beskyttelse af den berettigede forventning. |
| --- | --- |

—

med den anfægtede foranstaltning indføres der med urette en ny »bestemt produktkategori« med henblik på direktiv 2014/40/EU, og dermed sker der også en tilsidesættelse af det almindelige EU-retlige princip retssikkerhedsprincippet og det almindelige EU-retlige princip om beskyttelse af den berettigede forventning.

| — | med den anfægtede foranstaltning indføres der en ny »bestemt produktkategori«, der er uforenelig med ordningen i direktiv 2014/40/EU, og som følgelig er ulovlig, og |
| --- | --- |

—

med den anfægtede foranstaltning indføres der en ny »bestemt produktkategori«, der er uforenelig med ordningen i direktiv 2014/40/EU, og som følgelig er ulovlig, og

| — | Kommissionens tilgang til bedømmelsen af, om der er tale om en »væsentlig ændring af forholdene«, går videre end den opgave, som Kommissionen er blevet tillagt. |
| --- | --- |

—

Kommissionens tilgang til bedømmelsen af, om der er tale om en »væsentlig ændring af forholdene«, går videre end den opgave, som Kommissionen er blevet tillagt.

| 2. | Det andet anbringende om en manglende begrundelse som påkrævet i henhold til artikel 296 TEUF og om tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik. |
| --- | --- |

2.

Det andet anbringende om en manglende begrundelse som påkrævet i henhold til artikel 296 TEUF og om tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.

---

(1)  Kommissionens delegerede direktiv (EU) 2022/2100 af 29.6.2022 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/40/EU for så vidt angår tilbagetrækning af visse undtagelser vedrørende opvarmede tobaksvarer (EUT 2022, L 283, s. 4).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/40/EU af 3.4.2014 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobak og relaterede produkter og om ophævelse af direktiv 2001/37/EF (EUT 2014, L 127, s. 1).

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/47 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/47

---

Sag anlagt den 8. november 2022 — Puma mod EUIPO — Herno (HERZO)

(Sag T-719/22)

(2023/C 15/61)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Puma SE (Herzogenaurach, Tyskland) (ved advokaterne M. Schunke og P. Trieb)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Herno SpA (Lesa, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Puma SE

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket HERZO — registreringsansøgning nr. 18 194 554

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. juli 2022 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 297/2022-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/48 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/48

---

Rettens kendelse af 8. november 2022 — Hahn Rechtsanwälte mod Kommissionen

(Sag T-87/22) (1)

(2023/C 15/62)

Processprog: tysk

Formanden for Niende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 165 af 19.4.2022.

---

| 16.1.2023 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 15/48 |
| --- | --- | --- | --- |

16.1.2023

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 15/48

---

Rettens kendelse af 8. november 2022 — 1906 Collins mod EUIPO — Peace United (bâoli BEACH)

(Sag T-160/22) (1)

(2023/C 15/63)

Processprog: fransk

Formanden for Syvende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 207 af 23.5.2022.

---