# Europeiska unionens C 495/2022

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 495 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 65 årgången29 december 2022 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 495

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

65 årgången29 december 2022

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | II   Meddelanden |
| | MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2022/C 495/01 | Kommissionens tillkännagivande – Vägledning om kostnads-nyttofördelning i gränsöverskridande samarbetsprojekt inom förnybar energi | 1 |
| 2022/C 495/02 | Kommissionens tillkännagivande om vägledning för medlemsstaterna vid uppdateringen av de nationella energi- och klimatplanerna för 2021–2030 | 24 |

Innehållsförteckning

Sida

II   Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2022/C 495/01

Kommissionens tillkännagivande – Vägledning om kostnads-nyttofördelning i gränsöverskridande samarbetsprojekt inom förnybar energi

1

2022/C 495/02

Kommissionens tillkännagivande om vägledning för medlemsstaterna vid uppdateringen av de nationella energi- och klimatplanerna för 2021–2030

24

---

| | IV   Upplysningar |
| --- | --- |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Rådet |
| 2022/C 495/03 | Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om utveckling av en generationsöverskridande dimension på ungdomsområdet för att främja dialog och social sammanhållning | 56 |
| | Europeiska kommissionen |
| 2022/C 495/04 | Eurons växelkurs – 28 december 2022 | 66 |

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Rådet

2022/C 495/03

Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om utveckling av en generationsöverskridande dimension på ungdomsområdet för att främja dialog och social sammanhållning

56

Europeiska kommissionen

2022/C 495/04

Eurons växelkurs – 28 december 2022

66

---

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

II Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 29.12.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 495/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 495/1

---

KOMMISSIONENS TILLKÄNNAGIVANDE

Vägledning om kostnads-nyttofördelning i gränsöverskridande samarbetsprojekt inom förnybar energi

(2022/C 495/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

| 1 | Inledning | 2 |
| --- | --- | --- |

1

| 2 | Samarbetets utformning och finansieringsalternativ | 5 |
| --- | --- | --- |

2

| 3 | Kostnads-nyttoanalys som grund för kostnads-nyttofördelning | 8 |
| --- | --- | --- |

3

| 4 | Sätt att fördela kostnader och fördelar | 9 |
| --- | --- | --- |

4

| Principer för kostnads-nyttofördelning | 10 |
| --- | --- |

| Kostnads-nyttofördelning i praktiken | 12 |
| --- | --- |

| Exempel på samarbete | 15 |
| --- | --- |

| 5 | Sammanfattning av rekommendationer för kostnads-nyttoanalys och kostnads-nyttofördelning | 18 |
| --- | --- | --- |

5

| 6 | Mall för mellanstatligt avtal | 20 |
| --- | --- | --- |

6

| 7 | Bilaga | 22 |
| --- | --- | --- |

7

1   INLEDNING

Syftet med denna vägledning är att hjälpa medlemsstater som vill delta i gränsöverskridande projekt inom området förnybar energi att hitta en ömsesidigt fördelaktig lösning för fördelning av kostnaderna och fördelarna. I vägledningen beskrivs alternativ för kostnads-nyttofördelning vid gränsöverskridande projekt inom området förnybar energi. Den omfattar även rekommendationer och bästa praxis, samtidigt som medlemsstaterna ges ett visst handlingsutrymme (1). Vägledningen kan tillämpas inom ramen för Fonden för ett sammanlänkat Europa (FSE) för gränsöverskridande projekt inom området förnybar energi samt för projekt för förnybar energi som använder samarbetsmekanismer mer allmänt. Den är relevant för projekt för förnybar el samt förnybar värme och förnybar gas.

Rättslig ram

I det reviderade direktivet (EU) 2018/2001 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (direktivet) fastställs en rättslig ram för utvecklingen av förnybar energi i EU. Enligt artikel 3.1 i direktivet ska medlemsstaterna gemensamt uppfylla det bindande övergripande unionsmålet för andelen energi från förnybara energikällor i unionens slutliga energianvändning (brutto) senast 2030. Detta gemensamma mål uppnås genom de nationella bidrag som ska fastställas av alla medlemsstater som en del av deras integrerade nationella energi- och klimatplaner. I direktivet erkänns också att utbyggnaden av förnybar energi har en gränsöverskridande dimension. Medlemsstaterna uppmuntras att samarbeta i detta avseende, bland annat genom att använda tillgängliga samarbetsmekanismer såsom statistiska överföringar, gemensamma projekt mellan medlemsstater, gemensamma projekt mellan medlemsstater och tredjeländer eller gemensamma stödsystem (2).

Som en del av den fleråriga budgetramen 2021–2027 har FSE Energi kompletterats med ett instrument som ska främja gränsöverskridande projekt inom området förnybar energi. Begreppet gränsöverskridande projekt inom området förnybar energi, enligt definitionen i förordningen om Fonden för ett sammanlänkat Europa (3), bygger på samarbetsmekanismerna inom ramen för direktivet.

Samarbetsmotiv

Gränsöverskridande samarbete kan göra det lättare att uppnå unionsmålet och nationella bidrag på ett mer kostnadseffektivt sätt genom att öka projektens skala, samtidigt som medlemsstaterna får större handlingsutrymme att uppnå sina mål. Dessutom har gränsöverskridande regioner en viktig funktion som ”laboratorier för europeisk integration” (4). Eftersom medlemsstaterna har olika geografiska resurser och naturresurser för att utnyttja förnybar energi skiljer sig produktionskostnaderna avsevärt från land till land. En medlemsstat (”värdlandet”) som producerar ett överskott av förnybar energi, dvs. mer än vad den behöver för att uppfylla sitt eget bidrag, kan välja att samarbeta med en annan medlemsstat (det ”sponsrande landet”) som är villig att bidra ekonomiskt till produktionen. Båda gynnas av ett sådant samarbete. Värdlandet får ytterligare finansiering och icke-monetära fördelar i samband med uppförandet och driften av den nya anläggningen (t.ex. ökad försörjningstrygghet, nya arbetstillfällen, positiva spridningseffekter av ökad innovation), medan det sponsrande landet uppnår sitt mål mer kostnadseffektivt än på nationell nivå. Samarbetsmekanismerna bidrar också till utbyte av bästa praxis, anpassning av regelverket och rationalisering av det administrativa förfarandet i medlemsstaterna.

Samarbetsmotiven varierar från projekt till projekt. De vanligaste skälen till samarbete är bland annat att uppnå målen på ett billigare sätt, öka utbyggnaden av förnybar energi, förbättra infrastrukturen, öka energitryggheten, öka allmänhetens acceptans för en viss teknik, (gemensamt) testa innovativ teknik eller infrastrukturlösningar samt främja marknadsintegration av förnybara energikällor i syfte att förbättra EU:s inre energimarknad.

Dessutom kan marknadsvärdena för förnybar energi skilja sig avsevärt mellan medlemsstaterna, bland annat beroende på olika produktionsmixar, anläggningarnas befintliga kapacitet samt graden av sammanlänkning och de interna nätens transportkapacitet. Genom att samarbeta med varandra kan medlemsstater med lägre marknadsvärden få tillgång till projekt med högre marknadsvärde än sina egna, vilket minskar stödutbetalningarna.

Samarbetet kan ske mellan två eller flera länder/regioner eller gränsöverskridande territorier (5), varvid komplexiteten och samordningskraven vanligtvis ökar med antalet deltagande aktörer.

| Exempel på gränsöverskridande samarbete: Ömsesidigt öppna auktioner mellan Tyskland och Danmark (6)

  Under 2016 genomförde Tyskland och Danmark två gränsöverskridande solcellsauktioner som var öppna för projekt i det andra landet. De ömsesidigt öppna auktionerna byggde på ett bilateralt samarbetsavtal. De öppna auktionerna byggde på stödsystemet för solcellssektorn i respektive land. Samarbetsavtalet omfattade även överenskommelser om lokala begränsningar, datautbyte och bidrag till målen för förnybar energi. När det gäller kostnadsdelningen står auktionslandet för stödutbetalningarna till alla anläggningar och mottar alla statistiska överföringar av energi från förnybara energikällor. Inga ytterligare kostnader eller fördelar ingår.
  Samtliga vinnande bud i de gränsöverskridande auktionerna avsåg projekt i Danmark. I den tyska öppna auktionen var de vinnande budens priser betydligt lägre än vid de tidigare tyska nationella auktionerna. I Danmark genomfördes inga nationella auktioner under samma period. Inga tyska projekt deltog i den danska auktionen. Detta berodde bland annat på den låga maximala kapaciteten för projekt i Tyskland (endast 2,4 MW av en total auktionsvolym på 20 MW), en nationell auktion i Tyskland endast några dagar senare, transaktionskostnader för att sätta sig in i det danska auktionssystemet samt den fasta premie som används i Danmark och som utsatte anläggningsoperatörerna för långsiktiga elprisrisker. För projekten i Danmark var det lockande att delta i den tyska auktionen, eftersom inga nationella solcellsauktioner ägde rum 2016. Det är oklart varför de danska buden var mer konkurrenskraftiga. Några orsaker är sannolikt bättre solcellsresurser vid de anläggningar som deltar i auktionerna, möjligheten att bygga solcellsanläggningar på jordbruksmark (vilket inte går i Tyskland) samt bristen på andra alternativ för inhemskt stöd, vilket ledde till aggressivare bud.
  Dessa ömsesidigt öppna auktioner har visat att samarbete mellan medlemsstaterna kan leda till effektivitetsvinster jämfört med nationella auktioner. De visar också att nationella stödsystem och auktionsplaner bör beaktas vid tidpunkten för och utformningen av samarbetsavtalet. Dessutom måste länderna ta hänsyn till marknadssystem och andra faktorer som påverkar projektkostnaderna för att undvika överraskningar när det gäller de vinnande budens fördelning mellan länder.

  Exempel på gränsöverskridande samarbete: Gemensamt system för certifikat mellan Sverige och Norge

  År 2012 började Sverige och Norge använda ett gränsöverskridande stödsystem för grön elektricitet i syfte att främja förnybara energikällor i båda länderna. Det är hittills det enda gemensamma stödsystemet som förverkligats inom ramen för de samarbetsmekanismer som föreskrivs i direktivet om förnybar energi. Systemet föregicks av lång förhandlingsfas mellan de två länderna. Det visade sig särskilt svårt att komma överens om en lämplig fördelning av kostnader och fördelar. En politisk överenskommelse om att fördela bördan lika banade väg för den slutliga överenskommelsen.
  Systemet drog nytta av Sveriges långa erfarenhet av en jämförbar marknad för nationella certifikat. Det är ett marknadsbaserat instrument – systemet gynnar anläggningar för produktion av förnybar energi i båda länderna genom att tilldela ett grönt certifikat för varje MWh förnybar el som produceras och som sedan kan handlas på en marknad. Svenska och norska elleverantörer (och vissa slutanvändare) är skyldiga att köpa certifikat som står i proportion till en andel av deras elproduktion/elförbrukning.
  Med tanke på systemets framgång när det gäller att (med råge) genomföra en riktad utbyggnad av förnybar energi, främst vind- och vattenkraft, stängdes systemet för nya deltagare i januari 2022. Även om systemet i huvudsak var detsamma i båda länderna och Sverige och Norge strävade efter ett gemensamt produktionsmål i TWh, behöll de också ett visst handlingsutrymme i fråga om systemets parametrar. Det finns inte heller någon gemensam myndighet som ansvarar för genomförande och övervakning, utan varje land har en egen myndighet. Detta visade att det kan vara bra att erkänna behovet av flexibilitet vid utformningen av ett gemensamt system. De förnybara energikällornas relativt likartade potential och de jämförbara kostnadsstrukturerna gjorde det dessutom lättare att enas om de viktigaste inslagen i systemet. Detta gäller också förhandlingarna om kostnads-nyttofördelning, som tenderar att blir svårare om kostnaderna och fördelarna skiljer sig avsevärt mellan länderna. |
| --- |

Exempel på gränsöverskridande samarbete: Ömsesidigt öppna auktioner mellan Tyskland och Danmark (6)

Under 2016 genomförde Tyskland och Danmark två gränsöverskridande solcellsauktioner som var öppna för projekt i det andra landet. De ömsesidigt öppna auktionerna byggde på ett bilateralt samarbetsavtal. De öppna auktionerna byggde på stödsystemet för solcellssektorn i respektive land. Samarbetsavtalet omfattade även överenskommelser om lokala begränsningar, datautbyte och bidrag till målen för förnybar energi. När det gäller kostnadsdelningen står auktionslandet för stödutbetalningarna till alla anläggningar och mottar alla statistiska överföringar av energi från förnybara energikällor. Inga ytterligare kostnader eller fördelar ingår.

Samtliga vinnande bud i de gränsöverskridande auktionerna avsåg projekt i Danmark. I den tyska öppna auktionen var de vinnande budens priser betydligt lägre än vid de tidigare tyska nationella auktionerna. I Danmark genomfördes inga nationella auktioner under samma period. Inga tyska projekt deltog i den danska auktionen. Detta berodde bland annat på den låga maximala kapaciteten för projekt i Tyskland (endast 2,4 MW av en total auktionsvolym på 20 MW), en nationell auktion i Tyskland endast några dagar senare, transaktionskostnader för att sätta sig in i det danska auktionssystemet samt den fasta premie som används i Danmark och som utsatte anläggningsoperatörerna för långsiktiga elprisrisker. För projekten i Danmark var det lockande att delta i den tyska auktionen, eftersom inga nationella solcellsauktioner ägde rum 2016. Det är oklart varför de danska buden var mer konkurrenskraftiga. Några orsaker är sannolikt bättre solcellsresurser vid de anläggningar som deltar i auktionerna, möjligheten att bygga solcellsanläggningar på jordbruksmark (vilket inte går i Tyskland) samt bristen på andra alternativ för inhemskt stöd, vilket ledde till aggressivare bud.

Dessa ömsesidigt öppna auktioner har visat att samarbete mellan medlemsstaterna kan leda till effektivitetsvinster jämfört med nationella auktioner. De visar också att nationella stödsystem och auktionsplaner bör beaktas vid tidpunkten för och utformningen av samarbetsavtalet. Dessutom måste länderna ta hänsyn till marknadssystem och andra faktorer som påverkar projektkostnaderna för att undvika överraskningar när det gäller de vinnande budens fördelning mellan länder.

Exempel på gränsöverskridande samarbete: Gemensamt system för certifikat mellan Sverige och Norge

År 2012 började Sverige och Norge använda ett gränsöverskridande stödsystem för grön elektricitet i syfte att främja förnybara energikällor i båda länderna. Det är hittills det enda gemensamma stödsystemet som förverkligats inom ramen för de samarbetsmekanismer som föreskrivs i direktivet om förnybar energi. Systemet föregicks av lång förhandlingsfas mellan de två länderna. Det visade sig särskilt svårt att komma överens om en lämplig fördelning av kostnader och fördelar. En politisk överenskommelse om att fördela bördan lika banade väg för den slutliga överenskommelsen.

Systemet drog nytta av Sveriges långa erfarenhet av en jämförbar marknad för nationella certifikat. Det är ett marknadsbaserat instrument – systemet gynnar anläggningar för produktion av förnybar energi i båda länderna genom att tilldela ett grönt certifikat för varje MWh förnybar el som produceras och som sedan kan handlas på en marknad. Svenska och norska elleverantörer (och vissa slutanvändare) är skyldiga att köpa certifikat som står i proportion till en andel av deras elproduktion/elförbrukning.

Med tanke på systemets framgång när det gäller att (med råge) genomföra en riktad utbyggnad av förnybar energi, främst vind- och vattenkraft, stängdes systemet för nya deltagare i januari 2022. Även om systemet i huvudsak var detsamma i båda länderna och Sverige och Norge strävade efter ett gemensamt produktionsmål i TWh, behöll de också ett visst handlingsutrymme i fråga om systemets parametrar. Det finns inte heller någon gemensam myndighet som ansvarar för genomförande och övervakning, utan varje land har en egen myndighet. Detta visade att det kan vara bra att erkänna behovet av flexibilitet vid utformningen av ett gemensamt system. De förnybara energikällornas relativt likartade potential och de jämförbara kostnadsstrukturerna gjorde det dessutom lättare att enas om de viktigaste inslagen i systemet. Detta gäller också förhandlingarna om kostnads-nyttofördelning, som tenderar att blir svårare om kostnaderna och fördelarna skiljer sig avsevärt mellan länderna.

Hinder för samarbete

Trots de etablerade och väl undersökta fördelarna med samarbete för att gemensamt nå EU:s mål för förnybar energi har få samarbetsprojekt med hjälp av samarbetsmekanismerna faktiskt genomförts sedan 2009 (7) och användningen av samarbetsmekanismerna är fortfarande begränsad. Det finns belägg (8) för att de politiska, tekniska, rättsliga, regleringsmässiga, socioekonomiska och miljömässiga hindren för att använda samarbetsmekanismer kvarstår. Medlemsstaterna och andra intressenter rapporterar också administrativa hinder för att planera och genomföra ett samarbetsprojekt och hinder för att kvantifiera och fördela kostnader och fördelar. Under de senaste åren för dock medlemsstaterna allt intensivare diskussioner om att använda samarbetsmekanismer och det finns flera potentiella projekt (9). Det ökade trycket att snabbt minska koldioxidutsläppen i linje med den europeiska gröna given, 55 %-paketet och RePowerEU-planen kräver att samarbetsmekanismer används oftare.

Tillämpningsområde

Syftet med denna vägledning är att hjälpa medlemsstaterna att planera, utforma och genomföra gränsöverskridande samarbetsprojekt med hjälp av samarbetsmekanismer (10). Genom att sprida ljus över tillgängliga möjligheter och sätt att fördela kostnaderna och fördelarna är syftet att göra det lättare att övervinna detta hinder för användning av samarbetsmekanismerna.

Den tidigare vägledningen om fördelning av kostnader och fördelar är begränsad till den metod för kostnads-nyttoanalys som Entso för el utarbetade för nätutvecklingsprojekt enligt förordning (EU) 2022/869. Ingen vägledning handlar om fördelningen av kostnader och fördelar avseende produktionstillgångar. Syftet med denna vägledning är därför att klarlägga de tillgängliga alternativen och utrymmet för analys och fördelning av kostnader och fördelar med avseende på olika teknikslag för energi från förnybara energikällor. Vägledningen avser samarbete i allmänhet för alla dessa teknikslag, men särskilt (radiella) havsbaserade vindkraftsprojekt, eftersom sådant samarbete blir allt viktigare samtidigt som det är förenat med särskilda tekniska och praktiska svårigheter. Kostnads-nyttoanalysen och fördelningen i samband med hybridprojekt till havs kommer att behandlas utförligt i en kommande vägledning 2024 om att samordna fördelningen av kostnader och fördelar per havsområde för havsbaserade energiöverföringsprojekt i kombination med utvecklingen av projekt för förnybar energiproduktion samt kostnader och fördelar för enskilda hybridprojekt (11).

Denna vägledning består av följande delar: För det första beskrivs de viktigaste inslagen i stödsystem för förnybar energi med fokus på relevanta aspekter för att fördela kostnader och fördelar i gränsöverskridande samarbetsprojekt. Därefter beskrivs allmänna strategier och principer i kostnads-nyttoanalysen som det centrala verktyget för att bedöma ett projekts samlade fördelar för samhället och förutsättningarna för att fördela kostnader och fördelar. Sedan ges det information om hur man ska hantera fördelningen av kostnader och fördelar mellan samarbetande parter, med rekommendationer, exempel och bästa praxis. Ett utkast till samarbetsavtal finns i avsnitt 6.

2   SAMARBETETS UTFORMNING OCH FINANSIERINGSALTERNATIV

När medlemsstaterna enas om ett samarbetsprojekt måste de komma överens om en rad olika aspekter, däribland de viktigaste målen och principerna för samarbetet, de samarbetsmekanismer som kan användas för att uppnå dessa mål samt samarbetets omfattning och villkor. När det gäller det sistnämnda kan medlemsstaterna behöva välja ett stödsystem och komma överens om hur projektets kostnader och fördelar ska fördelas. Olika inslag i samarbetsmekanismerna och stödsystemet (i tillämpliga fall) kan leda till olika resultat när det gäller kostnader och fördelar.

Medlemsstaterna kan som sagt vilja eftersträva olika mål när de enas om ett samarbetsprojekt. I varje fall vill de dock att samarbetet är till ömsesidig nytta och att kostnader och fördelar fördelas på ett sätt som återspeglar detta mål. Logiken är att den sponsrande medlemsstaten bidrar till stödutbetalningarna i utbyte mot statistiska överföringar av energi från förnybara energikällor. Delmål för medlemsstaterna kan exempelvis vara att minska kostnaderna för integrering av förnybara energikällor genom att flytta utbyggnaden till länder med lägre kostnader för systemintegration. Värdländerna kommer också att beakta dessa kostnader och i vilken utsträckning de återspeglas i stödutbetalningarna, dvs. antingen bärs av dem som utvecklar förnybara projekt eller av andra intressenter såsom systemansvariga för överföringssystem eller slutkonsumenter. Eftersom systemintegrationskostnaderna kan vara betydande får värdländerna kräva lämplig ersättning.

Val av samarbetsmekanism

Valet av samarbetsmekanism beror på vilka konkreta mål medlemsstaterna eftersträvar. I allmänhet kan det sägas att om det enda syftet är att uppnå kortsiktiga mål till lägre kostnad, eller att snabbt göra vad som fortfarande krävs för att uppnå ett mål med begränsad inhemsk insats, är statistiska överföringar det lämpligaste valet, eftersom de har de lägsta transaktionskostnaderna och tenderar att vara mindre komplexa. Å andra sidan leder inte statistiska överföringar till ytterligare förnybar kapacitet, såvida inte det säljande landet öronmärker intäkterna för nya projekt för förnybar energi.

Gemensamma projekt kan också genomföras om målet är att utveckla eller testa (ny) teknik. Gemensamma stödsystem är den mest komplexa samarbetsmekanismen och medför de högsta transaktionskostnaderna. Gemensamma stödsystem kan dock förbättra kostnadseffektiviteten och öka den långsiktiga marknadsstabiliteten samt likviditeten. Ju större samarbetsvolym i projekt för förnybar el som ska genomföras över tid, desto mer motiverat är valet av en komplex mekanism.

Det bör också noteras att samarbetsmekanismerna inte utesluter varandra och att medlemsstaterna är fria att kombinera mer än en mekanism i ett avtal. När det gäller fördelningen av kostnader och fördelar är det lämpligt att hålla kostnaderna och fördelarna strikt åtskilda per projekt och inte sammanföra dem i kombinationer av projekt.

Val av stödform

Även om den marknadsbaserade användningen av förnybar energi ökar fortsätter den till största delen att baseras på ett stödsystem. Detta gäller även för gränsöverskridande samarbete. I princip kan medlemsstaterna välja mellan att använda värdlandets stödsystem, öppna upp det sponsrande landets stödsystem eller upprätta ett nytt skräddarsytt gemensamt stödsystem. För detta system måste en rad inslag fastställas. Det bör också noteras att ett stödsystem inte nödvändigtvis innebär faktiska stödutbetalningar, eftersom dessa kanske inte är aktuella om det finns bud till nollpris, dvs. utvecklare som är villiga att gå vidare med projektet utan några subventioner.

Att använda värdlandets stödsystem har fördelen att det säkerställer en sömlös integrering i det nationella regelverket. Att välja det sponsrande landets stödsystem kommer tvärtom att leda till två parallella system i den medlemsstat där anläggningen är belägen och kan strida mot dess regelverk. Ett nytt gemensamt stödsystem medför å andra sidan högre transaktionskostnader, men har fördelen att det är ändamålsenligt och effektivare för större samarbetsplaner. I så fall måste det fastställas vilka nationella eller regionala institutioner som ska driva systemet. Medlemsstaterna får också välja värdlandets eller det sponsrande landets system som utgångspunkt, men komma överens om avvikande inslag för enskilda aspekter.

Följande inslag bör beaktas vid utformningen av ett stödsystem, men den exakta utformningen och särdragen kommer att variera från fall till fall.

Förundersökning, val av plats, tillståndsgivning och förutveckling

Generellt kan man skilja mellan centraliserad (statligt ledd) och decentraliserad (utvecklarledd) förundersökning, val av plats, tillståndsgivning och förutveckling. Det centraliserade tillvägagångssättet kännetecknas av att staten eller ett statligt organ ansvarar för, driver och bär kostnaderna och riskerna för dessa processer (12). I en decentraliserad modell väljs, förundersöks och förutvecklas platser av projektutvecklare i en på förhand fastställd zon. Beroende på vem som inledningsvis står för kostnaderna för förundersökning, val av plats och förutveckling kan det bli nödvändigt med kompensation.

System för fördelning av nätkostnader

De samarbetande medlemsstaterna kommer också att behöva besluta om nätsystemets gränssnitt mellan utvecklare av förnybar energi och systemansvariga för överföringssystem. Med en kostnadsgräns (shallow cost approach) står utvecklare av förnybara projekt för anslutningskostnaderna till den närmaste lämpliga anslutningspunkten i det redan befintliga nätet, i allmänhet en understation, medan systemansvariga står för kostnaderna för eventuell nödvändig nätförstärkning. En kostnadsgräns är det billigaste alternativet för projektutvecklare (eftersom kostnaderna för nätförstärkningar i allmänhet bärs av systemansvariga för överföringssystem/systemansvariga för distributionssystem) och ger god insyn och samstämmighet. Projekt kan dock försenas på grund av att det krävs förstärkningar från de systemansvariga innan en anslutning är möjlig.

Utan kostnadsgräns (deep cost approach) måste utvecklarna bära alla anslutningskostnader samt eventuella ytterligare förstärkningskostnader på grund av integreringen av den nya anläggningen i systemet. En stor nackdel med detta system är att de inledande anslutningskostnaderna kan vara mycket höga och att nätförstärkningskostnaderna vanligtvis är osäkra och svåra att förutse för utvecklarna (13). Projektutvecklarna är dock ofta inte skyldiga att betala systemavgifter för pågående nätförstärkningar enligt denna metod.

Hybridformer är också möjliga. Beroende på exakt specifikation kan hybridmodeller ha båda systemens nackdelar/fördelar.

Former av ekonomiskt stöd

De viktigaste alternativen för former av ekonomiskt stöd är ”driftsstöd” och ”investeringsstöd” (direkt eller återkommande, t.ex. årligen). De mest relevanta formerna av driftsstöd är fasta premier, enkelriktade rörliga premier och dubbelriktade rörliga premier (differenskontrakt) (14).

När det gäller fasta premier är det totala stödet inte beroende av elpriserna. Dessutom är fasta premier lättare att administrera, men de missgynnar utvecklare med potentiellt höga marknadsintäktsrisker och ger incitament att producera även då ytterligare produktion inte behövs. Långsiktig marknadsintäktsrisk kan täckas genom rörliga premier, som dock kan innebära att de totala stödkostnaderna påverkas av elpriser som är lägre än lösenpriset. När det gäller direkt eller årligt investeringsstöd är anläggningarna i princip utsatta för hela marknadsintäktsrisken.

Investeringsstöd skiljer sig från driftsstöd genom att en andel av projektets investeringskostnader tillhandahålls innan anläggningen faktiskt tas i drift och börjar producera. Även om investeringsstöd sällan förekommer på medlemsstatsnivå förväntas det bli mer relevant inom ramen för EU:s finansieringsmekanismer, såsom den nya finansieringsramen för gränsöverskridande projekt inom ramen för Fonden för ett sammanlänkat Europa (FSE).

När beslut fattas om typ av ekonomiskt stöd rekommenderas det att diskussionen utgår från de befintliga typerna av stödsystem i de berörda medlemsstaterna, förutsatt att minst en av de samarbetande parterna har ett nationellt system för teknikslaget i fråga. Om det inte finns något sådant system i de samarbetande staterna kan erfarenheterna i medlemsstater med liknande särdrag och mål tjäna som förebild. Vid beslut om utformningen bör de samarbetande staterna sträva efter att säkerställa regelbunden drift och underhåll av den nya anläggningen, minimera de stödkostnader som krävs under dess livslängd, begränsa risken för över- eller underkompensation, minska de ekonomiska riskerna i allmänhet och beakta stödsystemets konsekvenser för konsumenterna.

Vid gränsöverskridande samarbete får medlemsstaterna använda sig av en rörlig premie (enkelriktad eller dubbelriktad), t.ex. i form av differenskontrakt. Särskilt differenskontrakt ger prisstabilitet och begränsar samtidigt oförutsedda vinster som kan uppstå vid mycket höga marknadspriser. Observera att beräkningen av stödutbetalningarna kompliceras för tillsynsmyndigheterna och att risken för investerarna sannolikt ökar om det rör sig om två elmarknader med två olika elpriser. Detta ökar de administrativa kostnaderna och transaktionskostnaderna, vilket kan kräva kompensationsbetalningar som är svåra att beräkna på förhand. För att minska dessa risker bör medlemsstaterna därför i förväg komma överens om referensmarknaden. Om sådana hinder övervinns kan gemensamma stödsystem ge effektivare och lägre stödbelopp för eventuella investeringsbrister i projekt för förnybar energi, jämfört med nationella stödsystem, vilket minskar de totala stödbelopp som finansieras av skattebetalarna i varje medlemsstat.

Projektansvariga kan dock även ha tillgång till andra konkurrenskraftiga finansieringskällor som inte medlemsstaterna har, t.ex. via EIB-instrument eller genom energiköpsavtal med köpare.

Anbuds-/auktionsutformning

När det gäller stöd till förnybara energikällor i EU minskar generellt sett betydelsen av administrativt fastställda tullar eller kvoter, samtidigt som auktionernas betydelse ökar. Det finns många alternativ när det gäller utformningen av anbud/auktioner för stöd till förnybar energi. De viktigaste faktorerna är auktionsteknik, volym, tidpunkt, anbudsstorlek, typ av stöd, kriterier för förhandskvalificering och tilldelning samt huruvida anbuden kan avse ett eller flera projekt.

När det gäller samarbete kan auktionerna utformas på olika sätt, särskilt i form av ensidiga, ömsesidiga och gemensamma auktioner. Typen av auktion kommer i sin tur att påverka stödmekanismen. Vid ensidiga auktioner tillämpas exempelvis det sponsrande landets stödsystem, dvs. motsvarande en ensidig öppning av stödsystemet för projekt från värdlandet. Vid ömsesidiga auktioner öppnar båda länderna sina respektive stödsystem, medan gemensamma auktioner innebär att ett skräddarsytt stödsystem utformas av de samarbetande parterna, vilket är anpassat till alla aspekter av samarbetsprojektet. I regel bör den medlemsstat som betalar stödkostnaderna erhålla motsvarande statistiska överföringar av energi från förnybara energikällor. Medlemsstaterna får också ingå olika överenskommelser om tidsramen för överföringen och om huruvida överföringen av andelar till det sponsrande landet ska fortsätta efter stödperiodens slut, dvs. under anläggningens hela tekniska livslängd. Detta påverkar den resulterande fördelningen av kostnader och fördelar. Medlemsstaterna får exempelvis komma överens om att anläggningen ska börja bidra till att värdlandets mål uppnås efter slutet av stödperioden, för att kompensera tillhandahållandet av platsen och det faktum att landet bär kostnaderna för systemintegration.

Finansiering av samarbetet

Utöver att välja samarbetsmekanismen och (i förekommande fall) anpassa stödsystemets utformning måste medlemsstaterna också komma överens om hur samarbetet ska finansieras och eventuellt hur stödkostnaderna ska täckas (15). De viktigaste finansieringsalternativen är offentliga finansieringskällor (nationella budgetar, EU:s finansieringsmekanismer och fonder), konsumentavgifter eller hybridformer, dvs. kombinationer av dessa. Medan offentliga finansieringskällor i huvudsak innebär en omfördelning från alla skattebetalare till energikonsumenterna, flyttar avgifter kostnaderna för förnybar energi till elkonsumenterna genom att höja elpriset. Medlemsstaterna kan också välja att finansiera delar av kostnaderna från en källa, samtidigt som de använder en annan källa för resten. Riktlinjerna för statligt stöd till klimat, miljöskydd och energi 2022 (16) utgör ramen för offentliga myndigheters stöd till målen i den europeiska gröna given på ett effektivt sätt och med minsta möjliga snedvridning av konkurrensen.

3   KOSTNADS-NYTTOANALYS SOM GRUND FÖR KOSTNADS-NYTTOFÖRDELNING

Inom ramen för samarbetsprojekt identifieras och jämförs projektets alla effekter, positiva eller negativa, avsedda eller inte, direkta eller indirekta, genom kostnads-nyttoanalysen. Kostnads-nyttoanalysen omfattar i princip projektets effekter i alla berörda medlemsstater.

För att avgöra om ett planerat samarbetsprojekt ger nettofördelar för samhället måste kostnader och fördelar fastställas, kvantifieras och vägas mot varandra. Om fördelarna uppväger kostnaderna under en fastställd tidsperiod, diskonterade till nutiden, har samarbetsprojektet ett positivt nettonuvärde och bedöms vara fördelaktigt ur samhälleligt helhetsperspektiv.

Dessutom ska projektets nettonuvärde jämföras med värdet för ett alternativt projekt utan samarbete (ett kontrafaktiskt scenario). Ett kontrafaktiskt projekt bör först och främst vara en realistisk representation av de projektansvarigas sannolika alternativa projekt för att nå sina mål, i linje med europeiska och nationella klimat- och energimål, om samarbetet inte förverkligas. Om samarbetsprojektets nettonuvärde är större än det kontrafaktiska projektets anses samarbetsprojektet vara fördelaktigt ur ett systemperspektiv och ytterligare steg kan tas.

För att avgöra om man ska gå vidare med ett samarbetsprojekt är en omfattande kostnads-nyttoanalys absolut nödvändig.

Som utgångspunkt för kostnads-nyttoanalysen kan de samarbetande medlemsstaterna använda befintliga metoder och praxis. Generellt sett omfattar detta Guide to Cost-Benefit Analysis of Investment Projects for Cohesion Policy 2014-2020 (17) och andra metoder, såsom metoden för ekonomisk bedömning av investeringsprojekt som används av Europeiska investeringsbanken (EIB) (18). För produktionstillgångar från förnybara energikällor ges relevant vägledning i principerna för kostnads-nyttoanalys av gränsöverskridande projekt inom ramen för FSE. I dessa rekommenderas en omfattande men hanterbar uppsättning indikatorer (19). För projekt för nätutveckling och nätinvesteringar är den mest relevanta resursen den metod för kostnads-nyttoanalys för hela energisystemet som används för nätinvesteringsprojekt enligt förordning (EU) 2022/869 (TEN-E) (20). På grundval av den ska Entso för el göra en kostnads-nyttoanalys som en del av tioårsplanen för nätutveckling. För gränsöverskridande elinfrastruktur ska den etablerade kostnads-nyttoanalys som tagits fram av Entso för el och godkänts av Europeiska kommissionen användas som utgångspunkt.

Indikatorer för kostnads-nyttoanalys avseende produktionstillgångar

För att hålla transaktionskostnaderna så låga som möjligt ska de samarbetande parterna inrikta kostnads-nyttoanalysen på det potentiella samarbetets viktigaste direkta och indirekta kostnader och fördelar. Även om vissa indikatorer sannolikt kommer att ingå i alla kostnads-nyttoanalyser, t.ex. energiproduktionskostnader, har medlemsstaterna en viss frihet att gemensamt komma överens om vilka kategorier av kostnader och fördelar de vill beakta. Ju mer avancerad planeringsprocess, desto mer omfattande kostnads-nyttoanalys och förteckning över indikatorer. I princip rekommenderas att de samarbetande parterna börjar med en enkel och mindre omfattande kostnads-nyttoanalys som sedan gradvis kan utökas med fler indikatorer allteftersom processen fortskrider.

När man övergår från ”enkelt samarbete” till mer komplexa former, t.ex. projekt som kombinerar infrastruktur och produktionstillgångar, blir metoden att bedöma samarbetets kostnader och fördelar också mer omfattande, med fler olika indikatorer.

Stödkostnader ska inte tas med i kostnads-nyttoanalysen, eftersom det är fråga om en nettoöverföring för samhället, men en kvantifiering av stödkostnaderna redan i kostnads-nyttoanalysen rekommenderas med eftertryck (21).

Kostnads-nyttoanalysens begränsningar

Det krävs visserligen en kostnads-nyttoanalys för att avgöra om samarbetsprojektet ska fortsätta eller inte, men den har samtidigt stora begränsningar som de samarbetande parterna måste ha i åtanke. Den måste som sagt finna en medelväg mellan att begränsa komplexiteten och transaktionskostnaderna till en hanterbar nivå och samtidigt omfatta alla relevanta faktorer. Detta kan vara en utmaning, särskilt om projektet fortfarande befinner sig i ett tidigt skede. Det är därför nödvändigt att använda antaganden och värdebedömningar.

Slutligen ger kostnads- och nyttoanalysen inte heller någon inblick i projektets effekter på olika intressentgrupper. Trots ett positivt nettonuvärde är det möjligt och till och med sannolikt att inte alla berörda parter kommer att gynnas av projektet. Detta är särskilt viktigt när det gäller nästa steg, fördelningen av kostnader och fördelar.

4   SÄTT ATT FÖRDELA KOSTNADER OCH FÖRDELAR

Projekt för gränsöverskridande samarbete kommer normalt att vara förenade med en unik uppsättning kostnader och fördelar som fördelas asymmetriskt. Med hjälp av kostnads-nyttoanalysen kan de samarbetande parterna avgöra om ett projekt är fördelaktigt ur ett samhällsperspektiv och därmed i princip värt att genomföra. Kostnads-nyttoanalyser säger dock inget om fördelningseffekterna mellan de berörda länderna och enskilda intressenter.

Användningen av samarbetsmekanismerna ger fördelar, såsom billigare måluppfyllelse. Dessa fördelar kan dock fördelas ojämnt mellan de berörda medlemsstaterna. Detta skapar ett problem med fördelningen av fördelar, och utmaningen är att hitta en lösning på problemet så att alla berörda medlemsstater kan skörda frukterna av samarbetet och så att fördelningen ses som rättvis för de samarbetande parterna och återspeglar varje parts bidrag. Eftersom det inte finns någon central marknad för denna fördelning måste de samarbetande parterna förhandla fram en metod för kostnadsdelning eller införa en fördelningsmekanism enligt tidigare överenskomna kriterier, regler eller formler.

Generellt sett måste två centrala frågor besvaras av de samarbetande länderna. För det första, genom vilken finansiell mekanism och till vilket pris kommer det sponsrande landet att täcka projektets stödkostnader? För det andra, om och genom vilken mekanism kommer det sponsrande landet att kompensera värdlandet för kostnader som uppkommit på den inhemska marknaden? Båda dessa frågor har direkta konsekvenser för den resulterande fördelningen av kostnader och fördelar, där den ena parten vanligtvis kompenserar den andra.

Med detta sagt är den underliggande logiken bakom kompensationen enkel, nämligen att intressenter som bär kostnader men inte (tillräckligt) drar nytta av samarbetsprojektet bör kompenseras i motsvarande mån. Hittills har de flesta fall av kostnadsdelning eller kompensation begränsats till nätinfrastruktur där det finns rekommendationer och vägledning från Byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (Acer) (22), medan fördelningen av fördelar och kostnader avseende produktionstillgångar har baserats på en selektiv och pragmatisk strategi för att identifiera de viktigaste kostnader och fördelar som ska beaktas. De viktigaste faktorerna är normalt stödkostnader och statistiska överföringar på medlemsstatsnivå. Kompensationen avtalas sedan under en förhandlingsprocess mellan de viktigaste berörda parterna och/eller deras företrädare.

Principer för kostnads-nyttofördelning

Kostnads-nyttofördelningen bör baseras på rättvisa, dvs. att ingen part får en oproportionell fördel eller måste bära oproportionella kostnader på grund av samarbetet, vilket kan uppnås genom att kompensera alla parter i proportion till deras bidrag, praktisk genomförbarhet, dvs. att komplexiteten och därmed transaktionskostnaderna minskas till en hanterbar nivå genom att parterna och de olika kostnaderna och fördelarna begränsas till de viktigaste, samt faktiska kostnader och fördelar (och eventuellt avvika från dessa först i ett senare skede).

Intressenterna bör inte bara ta hänsyn till de tre ovan nämnda principerna, utan helst också ha ett långsiktigt perspektiv och bedöma inte bara de kortsiktiga utan även de långsiktiga resultaten av samarbetet.

Berörda intressenter

I allmänhet är regeringarna den drivande kraften bakom samarbetsprojekt. Därför vill staten i slutändan ha en sammantagen nettofördel av samarbetet (inklusive alla tillgångskomponenter). För de flesta gränsöverskridande samarbetsprojekt kan det också förutsättas att medlemsstaterna eller tredjeländerna har de högsta kostnaderna och får de flesta av fördelarna. De är således de naturliga förhandlingsparterna och kommer i regel att företräda sina intressenter.

Även om ett större antal intressenter kan påverkas av samarbetsprojektet är det sannolikt endast ett fåtal för vilka det får stora konsekvenser. De viktigaste intressenter som berörs av samarbetsprojekt är medlemsstater/tredjeländer (som företräder sina medborgare, dvs. elkonsumenterna), utvecklare av produktionstillgångar, systemansvariga för överföringssystem eller andra infrastrukturprojektansvariga (t.ex. i hybridprojekt och ibland radiella havsbaserade projekt) samt nationella tillsynsmyndigheter. Det civila samhället bör dessutom proaktivt och tidigt involveras i förberedelserna av samarbetsprojekten.

För att förenkla förhandlingarna och hålla transaktionskostnaderna nere bör dock de samarbetande parterna hålla antalet parter i de faktiska förhandlingarna så lågt som möjligt, särskilt för mindre komplexa sammanhang. Normalt bör företrädare för de nationella regeringarna delta. Andra nationella intressenter kan delta direkt i förhandlingarna eller i parallella processer på nationell nivå.

Andra intressenter kan exempelvis delta om de når ett visst tröskelvärde, t.ex. en viss procentandel av de totala nettokostnaderna. I vissa fall kan intressenter i tredjeländer påverkas av samarbetsprojektet och kan behöva beaktas i processen.

Fördelning av stödkostnader och statistiska överföringar

De samarbetande parterna måste i slutändan komma överens om en mekanism som fördelar frukterna av samarbetet. Modellerna för fördelning av kostnader och fördelar varierar mest i fråga om stödkostnaderna.

I de flesta samarbetsprojekt delas stödkostnaderna mellan det sponsrande landet och värdlandet, men stödkostnaderna kan också bäras ensidigt av det sponsrande landet. Om värdlandet vill behålla en del av den statistiska mängden energi från förnybara energikällor för att uppnå sitt eget mål kan det sponsrande landet och värdlandet komma överens om att båda ska bidra till stödutbetalningarna. För att kompensera värdlandet för eventuella lokalt uppkomna kostnader, t.ex. kostnader för systemintegration, måste dess andel förnybar energi vara större än den andel av stödkostnaderna det har betalat. Å andra sidan kan även lokala fördelar, som fördelar för försörjningstryggheten, beaktas.

Proportionell metod

Den sponsrande partens bidrag till stödutbetalningarna avgör sedan hur stora statistiska överföringar den mottar. Enligt denna proportionella metod skulle en medlemsstat som betalar hälften av stödkostnaderna också motta hälften av den statistiska mängden energi från förnybara energikällor. Detta kan justeras om det finns andra kostnads-nyttoindikatorer som de samarbetande parterna tycker är viktiga.

Fast överföringspremie

Alternativt kan de samarbetande länderna finna det bekvämare att enas om ett överföringspris. Detta skulle innebära att värdlandet lägger till en fast premie per överförd statistisk enhet, t.ex. euro per kWh, för att täcka sina (indirekta) kostnader. Premien måste betalas antingen av det sponsrande landet eller direkt av projektutvecklaren och kan också vara teknikspecifik.

| Fysisk jämfört med virtuell överföring av el i samarbetsprojekt

  Samarbetsprojekt kan också kräva fysisk överföring av producerad el. Särskilt länder som vill öka sin långsiktiga energitrygghet kan vara lockade av fysisk överföring. Det kan också öka allmänhetens stöd för samarbetsprojektet i det sponsrande landet och göra projektet mer ”gripbart”. Fysisk överföring är dock inte alltid ett alternativ, eftersom den medför specifika tekniska utmaningar och kräver tillräcklig sammanlänkning och nätinfrastruktur mellan de samarbetande länderna. Det kan bli svårt att kräva fysisk överföring av elektricitet när de samarbetande länderna inte är grannländer, eftersom andra länder i så fall måste delta i samarbetet. Många länder tycker därför att det är enklare att inte kräva fysisk överföring av elektricitet. Ett annat argument för att inte kräva fysisk överföring är att de europeiska elmarknaderna blir alltmer sammanlänkade genom marknadskoppling. Därför skulle fysisk överföring kunna komma i konflikt med principerna för den inre elmarknaden, dvs. den effektivaste användningen av gränsöverskridande kapacitet. När det gäller gemensamma projekt med tredjeländer bör det noteras att det enligt artikel 11 i direktivet om förnybar energi krävs tillräcklig sammanlänkningskapacitet för att den producerade elen ska kunna räknas in i medlemsstatens andel förnybar energi (23). |
| --- |

Fysisk jämfört med virtuell överföring av el i samarbetsprojekt

Samarbetsprojekt kan också kräva fysisk överföring av producerad el. Särskilt länder som vill öka sin långsiktiga energitrygghet kan vara lockade av fysisk överföring. Det kan också öka allmänhetens stöd för samarbetsprojektet i det sponsrande landet och göra projektet mer ”gripbart”. Fysisk överföring är dock inte alltid ett alternativ, eftersom den medför specifika tekniska utmaningar och kräver tillräcklig sammanlänkning och nätinfrastruktur mellan de samarbetande länderna. Det kan bli svårt att kräva fysisk överföring av elektricitet när de samarbetande länderna inte är grannländer, eftersom andra länder i så fall måste delta i samarbetet. Många länder tycker därför att det är enklare att inte kräva fysisk överföring av elektricitet. Ett annat argument för att inte kräva fysisk överföring är att de europeiska elmarknaderna blir alltmer sammanlänkade genom marknadskoppling. Därför skulle fysisk överföring kunna komma i konflikt med principerna för den inre elmarknaden, dvs. den effektivaste användningen av gränsöverskridande kapacitet. När det gäller gemensamma projekt med tredjeländer bör det noteras att det enligt artikel 11 i direktivet om förnybar energi krävs tillräcklig sammanlänkningskapacitet för att den producerade elen ska kunna räknas in i medlemsstatens andel förnybar energi (23).

Randvillkor

Flera faktorer har stor inverkan på fördelningen av kostnader och fördelar i samarbetsprojekt inom området förnybar energi och måste beaktas. Alla randvillkor som påverkar projektet och dess integrering i det större energisystemet måste specificeras, eftersom de påverkar kostnads-nyttoindikatorerna.

Samarbetsmekanism och stödutbetalningar: Utöver den valda samarbetsmekanismen är den potentiella kostnaden för stödutbetalningar en viktig faktor. Ur ett samhällsperspektiv kan man visserligen bortse från stödkostnaderna, eftersom de endast utgör en överföring från en part till en annan (t.ex. från staten till en utvecklare), men de blir viktiga när andelar förnybar energi ska överföras.

Val av plats och system för nätanslutning: Förfarandet för val av plats och systemet för nätanslutning har också stor inverkan på den inledande fördelningen av kostnader och fördelar och behovet av kompensation, eftersom de relaterade kostnaderna antingen bärs av de systemansvariga och tas med i nättarifferna, eller ingår i budet vid en auktion och finansieras av stödsystemet och därmed av avgiftsbetalarna. Detta får konsekvenser för vilken part som måste kompenseras.

Typ av stödutbetalning: Beroende på typen av stödutbetalning, dvs. en fast premie eller en rörlig premie, är stödkostnaderna för förnybara energikällor tydliga från början eller beror på elmarknadsprisernas utveckling i värdlandet eller i de länder som de samarbetande parterna har enats om. Utbetalningarna kan också skilja sig åt mellan enskilda anläggningar i det gemensamma projektet, om olika stödnivåer beviljas. Dessa skillnader måste beaktas när de statistiska värdena för förnybara energikällor fördelas.

Kostnads-nyttofördelning i praktiken

I figur 1 finns en översikt över de konkreta stegen för kostnads-nyttofördelning i samarbetsprojekt med inriktning på produktionstillgångar. Dessa förklaras mer ingående i följande avsnitt.

Image 1

Figur 1

Steg i kostnads-nyttofördelning för produktionstillgångar

Steg 1: Se över den ursprungliga kostnads-nyttoanalysen

En grundlig kostnads-nyttoanalys ur ett samhällsperspektiv är en förutsättning för fördelningen av kostnader och fördelar mellan medlemsstaterna och andra parter. Det kanske dock inte räcker som grund för förhandlingarna. Kostnads-nyttoanalysen måste därför ses över och utvidgas. De samarbetande länderna ska avvika från förteckningen över kostnader och fördelar i kostnads-nyttoanalysen och lägga till stödkostnader. De måste överväga om de ska lägga till fler kostnads-nyttoindikatorer som påverkar den inledande fördelningen av kostnader och fördelar per intressent.

För att bevara samstämmigheten med de fastställda huvudeffekterna bör fördelningen av kostnader och fördelar i så stor utsträckning som möjligt bygga på kostnads-nyttoanalysen och de viktigaste randvillkoren bibehållas. Av tekniska eller rättsliga skäl och beroende på projektets utformning tilldelas inledningsvis olika parter kostnader och fördelar. Dessa nettokostnader och nettofördelar för varje intressent i kostnads-nyttoanalysen är utgångspunkten för eventuell omfördelning. Efter att man har satt sig in i den första fördelningen av kostnader och fördelar måste alla berörda parter komma överens om en samordnad metod för omfördelningen, där varje samarbetande land fritt kan omfördela nationella kostnader i enlighet med sina särdrag.

I följande tabell anges kostnads-nyttoindikatorer, berörda parter och hur dessa kan ändras eller läggas till när man går från kostnads-nyttoanalys till kostnads-nyttofördelning. Det enklaste sättet är att avvika från den ursprungliga kostnads-nyttoanalysen och endast ersätta produktionskostnaderna med stödkostnader.

| Kostnads-nyttoindikator | Berörd part | Effekt |
| --- | --- | --- |
| Kapitalutgifter och driftskostnader (Capex/Opex) för produktion | Utvecklare av produktionstillgångar | Produktionens Capex/Opex bärs inledningsvis av den som utvecklar produktionstillgångar och täcks vanligtvis via marknadsintäkter och/eller utbetalningar från stödsystem. |
| Marknadsintäkter | Utvecklare av produktionstillgångar | Beroende på marknadssystemet får utvecklaren intäkter från elmarknaden. |
| Stödutbetalningar | Stater / utvecklare av produktionstillgångar | Anläggningar för förnybar energi får normalt stödutbetalningar. I princip används finansieringssystemet i den stat där anläggningen är belägen. En eventuell fördelning av stödutbetalningar mellan stater är inte en marknadsbaserad omfördelningseffekt, utan ett grundläggande beslut inom ramen för samarbetsstrategin. |
| Måluppfyllelse | Medlemsstater | Till en början tilldelas den medlemsstat där anläggningen är belägen den uppnådda mängden förnybar energi. I likhet med stödutbetalningar förhandlar medlemsstaterna om fördelningen av den uppnådda mängden energi i form av statistiska överföringar. |
| Elpriseffekter (grossistmarknadspris) | Stater | Samarbetsprojekt kan påverka elpriserna i de berörda elområdena. Detta påverkar i sin tur elpriserna för konsumenterna. Även om dessa effekter sannolikt inte kommer att kompenseras kan de påverka de politiska hänsynstagandena. |
| Koldioxidutsläpp och andra utsläpp | Stater | Koldioxidutsläpp och andra utsläpp förändras på grund av samarbetsprojektet. |
| Utnyttjande av förnybara energikällors potential | Stater | Den stat där anläggningen är belägen kan ha mindre potential att uppnå inhemska mål. |
| Uppskjutande av investeringar i ytterligare produktionskapacitet från förnybara energikällor | Stater | Andra (inhemska) projekt skjuts upp till följd av samarbetsprojektet. |
| Övriga effekter | Stater | Det kan finnas andra effekter, såsom arbetsmarknadseffekter, miljöeffekter, effekter på innovationen osv. Dessa ytterligare effekter kan vara svåra att kvantifiera, men kan påverka de politiska förhandlingarna. |
| Kapitalutgifter och driftskostnader (Capex/Opex) för infrastruktur | Systemansvariga för överföringssystem | I de flesta fall ansvarar de systemansvariga för överföringssystemen för förhandsfinansiering av infrastrukturen, inklusive anslutning till landbaserad förstärkning. Capex/Opex för infrastruktur omfattar kostnader för sammanlänkning och eventuell nätanslutning. De tilldelas inledningsvis en eller flera systemansvariga för överföringssystem och täcks sedan via kapacitetsavgifter och nätavgifter i respektive elområden/länder. |
| Kapacitetsavgifter | Systemansvarig för överföringssystem | Beroende på marknadssystemet kan det uppstå intäkter i form av kapacitetsavgifter. |
| Ytterligare omdirigering eller reserver för omdirigering | Systemansvarig för överföringssystem | Systemansvariga för överföringssystem kan öka eller minska omdirigeringen till följd av samarbetsprojektet. Kostnaderna för omdirigering täcks via nättariffer. |
| Ytterligare effekter, såsom effekter på systemets flexibilitet eller uppskjutande av investeringar i infrastruktur | Systemansvarig för överföringssystem | Positiva eller negativa effekter på systemets flexibilitet eller effekter, såsom uppskjutande av infrastrukturförstärkningar. |

Kostnads-nyttoindikator

Berörd part

Effekt

Kapitalutgifter och driftskostnader (Capex/Opex) för produktion

Utvecklare av produktionstillgångar

Produktionens Capex/Opex bärs inledningsvis av den som utvecklar produktionstillgångar och täcks vanligtvis via marknadsintäkter och/eller utbetalningar från stödsystem.

Marknadsintäkter

Utvecklare av produktionstillgångar

Beroende på marknadssystemet får utvecklaren intäkter från elmarknaden.

Stödutbetalningar

Stater / utvecklare av produktionstillgångar

Anläggningar för förnybar energi får normalt stödutbetalningar. I princip används finansieringssystemet i den stat där anläggningen är belägen. En eventuell fördelning av stödutbetalningar mellan stater är inte en marknadsbaserad omfördelningseffekt, utan ett grundläggande beslut inom ramen för samarbetsstrategin.

Måluppfyllelse

Medlemsstater

Till en början tilldelas den medlemsstat där anläggningen är belägen den uppnådda mängden förnybar energi. I likhet med stödutbetalningar förhandlar medlemsstaterna om fördelningen av den uppnådda mängden energi i form av statistiska överföringar.

Elpriseffekter (grossistmarknadspris)

Stater

Samarbetsprojekt kan påverka elpriserna i de berörda elområdena. Detta påverkar i sin tur elpriserna för konsumenterna. Även om dessa effekter sannolikt inte kommer att kompenseras kan de påverka de politiska hänsynstagandena.

Koldioxidutsläpp och andra utsläpp

Stater

Koldioxidutsläpp och andra utsläpp förändras på grund av samarbetsprojektet.

Utnyttjande av förnybara energikällors potential

Stater

Den stat där anläggningen är belägen kan ha mindre potential att uppnå inhemska mål.

Uppskjutande av investeringar i ytterligare produktionskapacitet från förnybara energikällor

Stater

Andra (inhemska) projekt skjuts upp till följd av samarbetsprojektet.

Övriga effekter

Stater

Det kan finnas andra effekter, såsom arbetsmarknadseffekter, miljöeffekter, effekter på innovationen osv. Dessa ytterligare effekter kan vara svåra att kvantifiera, men kan påverka de politiska förhandlingarna.

Kapitalutgifter och driftskostnader (Capex/Opex) för infrastruktur

Systemansvariga för överföringssystem

I de flesta fall ansvarar de systemansvariga för överföringssystemen för förhandsfinansiering av infrastrukturen, inklusive anslutning till landbaserad förstärkning. Capex/Opex för infrastruktur omfattar kostnader för sammanlänkning och eventuell nätanslutning. De tilldelas inledningsvis en eller flera systemansvariga för överföringssystem och täcks sedan via kapacitetsavgifter och nätavgifter i respektive elområden/länder.

Kapacitetsavgifter

Systemansvarig för överföringssystem

Beroende på marknadssystemet kan det uppstå intäkter i form av kapacitetsavgifter.

Ytterligare omdirigering eller reserver för omdirigering

Systemansvarig för överföringssystem

Systemansvariga för överföringssystem kan öka eller minska omdirigeringen till följd av samarbetsprojektet. Kostnaderna för omdirigering täcks via nättariffer.

Ytterligare effekter, såsom effekter på systemets flexibilitet eller uppskjutande av investeringar i infrastruktur

Systemansvarig för överföringssystem

Positiva eller negativa effekter på systemets flexibilitet eller effekter, såsom uppskjutande av infrastrukturförstärkningar.

För att förenkla förhandlingarna om kostnads-nyttofördelningen bör parterna sträva efter att hålla antalet indikatorer på en hanterbar nivå. De viktigaste indikatorerna för samarbetande länder är stödkostnader och statistik om förnybara energikällor. Det står de samarbetande parterna fritt att inkludera ytterligare effekter eller ta upp dem i förhandlingarna om de förväntas vara betydande i fråga om inverkan eller politisk betydelse.

Steg 2: Fördela kostnader och fördelar till de berörda länderna

I nästa steg ska de samarbetande länderna fördela alla kostnader och fördelar, inklusive stödkostnader, sinsemellan enligt resultaten av kostnads-nyttoanalysen och huvudsakligen beroende på var anläggningarna är belägna (värdlandet påverkas av de flesta indirekta effekterna). Det bör noteras att andra länder som varken är värdländer eller sponsrande länder också kan påverkas, t.ex. av problem med överbelastning i nätet. I sådana fall skulle avtalet om kostnads-nyttofördelning kunna utvidgas till dessa länder.

Typen av tilldelningsregel är starkt beroende av valet av stödsystem. De samarbetande länderna kan komma överens om att upprätta en gemensam fond/ett gemensamt system eller att utvidga ett av de samarbetande staternas nationella stödsystem för förvaltningen av stödutbetalningarna till samarbetsprojektet och införa ett överföringspris som kompensation. Med ett gemensamt stödsystem kommer de samarbetande länderna givetvis att upprätta en gemensam fond. Vid statistiska överföringar och gemensamma projekt tar tvärtom kompensationen oftare formen av överföringspriser. Regeringarna måste i slutändan komma överens om huruvida alla nya anläggningar först ska tilldelas ett land, eller om de ska fördela dem beroende på vilket land som bär stödkostnaderna. Ytterligare en svårighet uppstår om den slutliga lokaliseringen av anläggningarna ännu inte har beslutats, i vilket fall den slutliga tilldelningen endast kan genomföras när upphandlingen är klar. I vilket fall som helst rekommenderas att regeringarna redan i förväg enas om de allmänna villkoren för tilldelning och gör en justering i efterhand.

Steg 3: Knyta kostnader till enheter av producerad energi

På grundval av kostnads-nyttoanalysen, som har fastställt den framtida totala energiproduktionen (i GWh), ska de samarbetande staterna knyta kostnaderna till enheter av producerad energi. För det första måste de lägga samman alla kostnader och fördelar för var och en av de samarbetande parterna, vilket leder till en total nettofördel/nettokostnad per land. Nästa steg är att denna summa knyts till den framtida elproduktionen från anläggningarna i varje land för att få fram en ”kostnad” per enhet av producerad förnybar energi. De samarbetande staterna kan räkna med genomsnittliga kostnader per anläggning.

Steg 4: Enighet om statistiska överföringar till det andra landet och överföringspris (euro/kWh)

I nästa steg bör medlemsstaterna fastställa mängden el som ska överföras och priset per överförd kWh. Överföringen kan ske fysiskt eller virtuellt genom statistiska överföringar. Överföringspriset beräknas på grundval av den totala framtida mängden producerad el. Beräkningen av överföringspriset ger en god indikation på omfattningen, men tack vare nettokostnadsbesparingarna genom samarbetet har de samarbetande staterna ett visst förhandlingsutrymme.

Medlemsstater som gör en statistisk överföring kan enas om att använda olika typer av kontrakt, såsom spotavtal i efterhand, spotavtal på förhand eller optionskontrakt. Kombinationer av dessa kontraktstyper är också möjliga och kan minska riskerna för båda parter. Ett enhetspris måste förhandlas fram som avviker från de inhemska referenspriserna för olika teknik, och transaktionskostnader samt potentiella kostnader för nätförstärkning ska beaktas. Indirekta fördelar för värdlandet ska dras av.

Det är också viktigt att erkänna att det alltid kommer att finnas en viss osäkerhet i förhandsanalysen av gränsöverskridande samarbetsprojekt, vilket man inte kan komma ifrån. Osäkerheten kan hanteras av parterna på olika sätt och kan minskas genom känslighetsanalys och kontroller av tillförlitligheten. I mindre komplexa samarbetsprojekt kan projektansvariga besluta att helt enkelt acceptera osäkerheten och de resulterande skillnaderna i kostnader och fördelar och politiskt förhandla fram ett förhandsbidrag. För mer komplexa och omfattande samarbetsprojekt är det dock tillrådligt att ta med en ändringsklausul i samarbetsavtalet, vilken kan aktiveras av en av parterna för att se över fördelningen av kostnader och fördelar vid stora avvikelser. Den kan till exempel utlösas om avvikelserna når ett visst tröskelvärde. Ett tredje alternativ är att fastställa regler för kompensationsfördelning, exempelvis beroende på de faktiska nödvändiga stödkostnader som fastställs i efterhand.

Steg 5: Institutionalisera finansiella överföringar

Slutligen måste de samarbetande parterna komma överens om hur den finansiella överföringen ska ske. Kompensationen kan ta formen av antingen kontantbetalningar eller statistiska överföringar. Medan kompensation mellan systemansvariga vanligtvis tar formen av kontantbetalningar kan stater välja att få ersättning i kontanter, statistiska överföringar eller en blandning av dessa.

Även om det är kostsamt att upprätta en gemensam fond för stödutbetalningar kan det gynna riskdelningen mellan de deltagande staterna och därmed minska den individuella risken för var och en av dem. Det kan också rationalisera förfarandena, särskilt om det rör fler än två samarbetsparter och uppföljningsprojekt med liknande parametrar. Om en gemensam fond upprättas bör betalningarna till den stå i proportion till fördelningen av målbeloppet och fördelningen av kostnader och fördelar. I varje fall kan det vara bra att inrätta gemensamma kontaktpunkter för sådana överföringar.

Exempel på samarbete

Exempel 1: Statistisk överföring

Två medlemsstater (medlemsstat A och medlemsstat B) kommer överens om att använda mekanismen för statistisk överföring. Medlemsstat A (det säljande landet) förväntas ha ett överskott av förnybar energi tack vare sin vattenkraft och landbaserade vindkraft och skulle vilja sälja det förväntade överskottet. Huvudmålet blir att därigenom täcka kostnaderna för lokal produktion av förnybar energi och minska bördan för inhemska elkonsumenter. Det finns en nationell rättslig grund för att använda statistiska överföringar – detta skulle vara första gången som man faktiskt använder den. Medlemsstat B (”det sponsrande landet”) har svårt att uppnå sina nationella mål enbart med hjälp av egna resurser. Användningen av statistiska överföringar medges i nationell lagstiftning och viktiga strategiska dokument, enligt vilka de måste användas för att uppnå landets nationella mål för förnybara energikällor.

För att öka planeringssäkerheten väljer båda medlemsstaterna att fastställa överföringspriset på förhand och även fastställa en minsta volym förnybar energi som ska handlas. Medlemsstat A är beredd att ingå detta avtal, eftersom den är på väg att avsevärt överträffa sitt eget inhemska mål för förnybara energikällor och är säker på att uppnå ett överskott.

När det gäller kostnads-nyttofördelningen är de viktigaste kostnaderna stödkostnader. Stödnivån är beroende av om genomsnittliga kostnader eller marginalkostnader används och vilken referensteknik som används.

Samarbetet medför också transaktionskostnader. Eftersom dessa kan förväntas vara jämförelsevis små och också jämnt fördelade mellan medlemsstaterna A och B kan vi bortse från dem vid kostnads-nyttofördelningen. Värdlandet kan påverkas av en rad indirekta effekter, såsom minskade växthusgasutsläpp, kostnader för systemintegration och försörjningstrygghet. Det är dock tveksamt om dessa kan anses bero på samarbetsmekanismen, eftersom medlemsstat A redan hade ett överskott av förnybar energi före den statistiska överföringen till medlemsstat B. Medlemsstat A och B enas därför om att bortse från dessa effekter vid kostnads-nyttofördelningen och endast koncentrera sig på stödkostnader.

Medlemsstaterna A och B måste först enas om lägsta och högsta överföringspris. För att fastställa minimipriset för förhandlingarna bör medlemsstat A beakta den nationella stödnivån för olika teknikslag. Om det finns en överenskommelse om att den statistiska överföringen ska avse en viss teknik bör stödpriset för just denna teknik väljas. Om det saknas en sådan överenskommelse är det ett alternativ att beräkna ett genomsnittligt stödpris för förnybara energikällor i medlemsstat A. Detta beräknade pris skulle då fungera som minimipris. Det högsta priset beror på priset för en lokal utbyggnad av förnybara energikällor i medlemsstat B. I teorin påverkas det högsta pris som medlemsstat B är villig att betala också av det överföringspris som andra medlemsstater erbjuder för statistiska överföringar. När den teoretiska priskorridoren har avtalats bör de samarbetande medlemsstaterna förhandla om det faktiska överföringspriset, som sannolikt kommer att ligga inom korridoren. De måste hitta en medelväg med tillräckligt höga intäkter för medlemsstat A och ett tillräckligt lågt pris för medlemsstat B, vilket skapar fördelar för båda sidor.

Exempel 2: Gemensamt projekt och statistisk överföring avseende en radiellt ansluten havsbaserad vindkraftpark (utan fysisk gränsöverskridande överföring av el)

Tre medlemsstater (medlemsstat A, medlemsstat B och medlemsstat C) enas om ett storskaligt gemensamt projekt med hjälp av respektive samarbetsmekanism. Det gemensamma projektet avser en havsbaserad vindpark som ska byggas och vara belägen i den exklusiva ekonomiska zonen i medlemsstat A (nedan kallad värdlandet), medan medlemsstat B (nedan kallad det sponsrande landet) bidrar till stödutbetalningarna. Det sponsrande landet och medlemsstat C enas dessutom om en statistisk överföring, som motsvarar 10 procent av den förnybara el som produceras i det gemensamma projektet, till ett förhandlat pris. Medlemsstat C är endast intresserad av att köpa en viss statistisk mängd förnybar energi för att snabbare uppnå sina nationella mål, men har inget annat intresse av det gemensamma projektet.

Det sponsrande landet är drivkraften bakom projektet och samordnar de andra parternas deltagande. Det kräver inte fysisk import av el och ingen sammanlänkning ingår i projektet. Vindkraftparken kommer att anslutas radiellt till värdlandets kust. Genom detta gemensamma projekt räknar värdlandet och det sponsrande landet med att kunna uppnå sina mål för förnybara energikällor fram till 2030 och därefter på ett mer kostnadseffektivt sätt. Samtidigt får de ekonomiska, miljömässiga och sociala fördelar genom nya arbetstillfällen och ökad försörjningstrygghet.

Eftersom både värdlandet och de sponsrande länderna vill ha statistiska överföringar från projektet som bidrar till att deras nationella mål uppnås, samtycker de till att bidra till stödutbetalningarna. Vi antar att de inte upprättar ett gemensamt stödsystem, utan i stället enas om att använda sina befintliga nationella system för havsbaserad vindkraft. Detta innebär att varje medlemsstat kommer att behandla vindkraftparken till havs som en del av sitt stödsystem för förnybar energi. Projektet tilldelas genom ett gemensamt anbud. De kommer överens om att värdlandets referenspris ska tillämpas, dvs. det sponsrande landet accepterar värdlandets referenspris i sitt stödsystem som grund för fastställande av premier. På grund av projektets pionjärprägel beviljas ett undantag i det sponsrande landets nationella stödsystem, som normalt inte möjliggör detta.

Värdlandet och de sponsrande länderna undertecknar ett samarbetsavtal för det gemensamma projektet. I den politiska överenskommelsen på hög nivå anges att var och en av dem ska tilldelas den statistiska mängd förnybara energi som motsvarar den mängd el landet sponsrar. Eftersom den havsbaserade vindkraftparken är belägen i värdlandets exklusiva ekonomiska zon kommer den som standard att tilldelas den statistiska mängden förnybar energi, som sedan skulle behöva omfördelas enligt avtalet.

Värdlandet och det sponsrande landet gör en kostnads-nyttoanalys för att fastställa de mest relevanta kostnaderna och fördelarna samt deras effekter. I sin kostnads-nyttoanalys beslutar de att fokusera på kostnader för energiproduktion, kostnader för systemintegration, växthusgasutsläpp, luftföroreningar och andra lokala föroreningar, försörjningstrygghet och innovationseffekter. För att fastställa deras effekter på kostnads-nyttofördelningen tar de även med och bedömer stödkostnader samt effekterna på statistiken över förnybara energikällor.

| | Medlemsstat A


  (värd) | Medlemsstat B


  (sponsrande) | Medlemsstat C
  (statistisk överföring) |
| --- | --- | --- | --- |
| Energiproduktion | 40 % | 60 % | Ej tillämpligt |
| Statistik | 40 % | 50 % | 10  % |
| Stödkostnader | 40 % | 60 % | Ej tillämpligt |
| Kostnader för systemintegration (24) | 100 % | Ej tillämpligt | Ej tillämpligt |
| Minskade växthusgasutsläpp | 40 % | 60 % | Ej tillämpligt |
| Luftföroreningar och andra lokala föroreningar | 40 % | 60 % | Ej tillämpligt |
| Försörjningstrygghet | 40 % | 60 % | Ej tillämpligt |

Medlemsstat A

(värd)

Medlemsstat B

(sponsrande)

Medlemsstat C

(statistisk överföring)

Energiproduktion

40 %

60 %

Ej tillämpligt

Statistik

40 %

50 %

10  %

Stödkostnader

40 %

60 %

Ej tillämpligt

Kostnader för systemintegration (24)

100 %

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Minskade växthusgasutsläpp

40 %

60 %

Ej tillämpligt

Luftföroreningar och andra lokala föroreningar

40 %

60 %

Ej tillämpligt

Försörjningstrygghet

40 %

60 %

Ej tillämpligt

De två samarbetande parterna enas om att fokusera på stödkostnader, statistik och systemintegrationskostnader vid kostnads-nyttofördelningen och bortse från övriga kostnader och fördelar.

I nästa steg sammanfattar värdlandet och det sponsrande landet alla kostnader och fördelar för var och en av dem, vilket leder till en total nettofördel/nettokostnad per medlemsstat. Eftersom värdlandet står för alla kostnader för systemintegration åsamkas det en nettokostnad och kräver att kostnaderna för systemintegration ska räknas in i överföringspriset.

I allmänhet bestäms förhandlingsutrymmet för överföringspriset av de samarbetande medlemsstaternas relativa bidrag till stödutbetalningarna. Beroende på om stödkostnaderna relativt sett är högre i det sponsrande landet eller i värdlandet kommer antingen det ena eller det andra att gynnas av samarbetet när det gäller stödutbetalningarna. I allmänhet beror det lägsta överföringspriset på de extra stödkostnader som antingen medlemsstat A eller B ådrar sig, och taket är de totala stödkostnadsbesparingarna.

Låt oss anta att de teknikspecifika stödkostnaderna är högre i det sponsrande landet än i värdlandet. Samarbetet leder därmed till kostnadsbesparingar i det sponsrande landet, medan stödkostnaderna i värdlandet kan öka (jämfört med ett scenario utan samarbete). Samarbetet leder dock till en nettokostnadsbesparing, eftersom de totala stödkostnaderna är lägre vid samarbete än utan samarbete. I exemplet ådrar sig värdlandet högre stödkostnader än den skulle ha haft utan samarbete, vilket skulle leda till en ekonomisk kompensation i form av en överföring till värdlandet. Överföringspriset fastställs efter förhandlingar, men det bör få båda länderna att betrakta samarbetet som fördelaktigt, dvs. för värdlandet måste priset vara minst lika högt som, men helst högre än de extra stödkostnaderna, och för det sponsrande landet måste priset vara lägre än dess totala kostnadsbesparingar. Länder kan naturligtvis också ha icke-ekonomiska samarbetsmotiv, vilket kan göra att de accepterar ett lägre/högre överföringspris.

Vid beräkningen av överföringspriset (euro/kWh) räknar länderna också med att kostnaderna för systemintegration delas lika, oavsett den totala volymen framtida förnybar energi och de kostnader som båda länderna ådragit sig.

Exempel 3: Gemensamt projekt för solcellsinstallationer och fysisk överföring av el

Två medlemsstater (medlemsstat A och medlemsstat B) enas om ett storskaligt gemensamt projekt med hjälp av respektive samarbetsmekanism. Det gemensamma projektet avser ett stort markmonterat solkraftverk i medlemsstat A (nedan kallad värdlandet), medan medlemsstat B (nedan kallad det sponsrande landet) betalar stödkostnaderna. Värdlandet har många platser tillgängliga för utbyggnad av solcellsinstallationer och stor solkraftspotential. Den är på väg att överträffa sina egna nationella mål för förnybara energikällor och är intresserad av att samarbeta med andra medlemsstater för att utnyttja sitt överskott och främja den lokala arbetsmarknaden. Medlemsstat B är däremot inte på väg att uppnå sitt mål för förnybara energikällor och är intresserad av att använda samarbetsmekanismerna för att nå målet till en lägre kostnad. På politisk nivå har den redan skapat förutsättningar för att utnyttja samarbetsmekanismerna genom att tillåta att dess inhemska, teknikneutrala stödsystem för förnybara energikällor öppnas för utländska projekt. Medlemsstat A är inte intresserad av att för egen del behålla någon statistisk mängd energi från samarbetsprojektet, vilket innebär att stödkostnaderna helt och hållet kommer att bäras av medlemsstat B, som kommer att integrera anläggningen i sitt eget nationella system.

Medlemsstat A kräver fysisk överföring av el för att säkerställa att projektet inte påverkar balansen på den inhemska marknaden. Detta kräver att det finns tillräcklig gränsöverskridande överförings- och sammanlänkningskapacitet mellan de samarbetande medlemsstaterna. När det gäller analysen av samarbetsprojektens kostnader och fördelar är detta relevant, eftersom behovet av fysisk export av den producerade elen sannolikt kommer att medföra avsevärda kostnader.

Värdlandet och det sponsrande landet undertecknar ett samarbetsavtal för det gemensamma projektet och gör en kostnads-nyttoanalys. I sin kostnads-nyttoanalys beslutar de att fokusera på kostnader för energiproduktion, kostnader för systemintegration, växthusgasutsläpp, luftföroreningar och andra lokala föroreningar, försörjningstrygghet och innovationseffekter. När det gäller kostnads-nyttofördelningen beslutar de att endast fokusera på de viktigaste, dvs. stödkostnader (som uteslutande bärs av medlemsstat B), kostnader för fysisk överföring av energi (som ska bäras av medlemsstat B), sysselsättningseffekter (för medlemsstat A) och kostnader för systemintegration (medlemsstat A). Den största fördel som medlemsstat A vill uppnå med samarbetet är att stimulera den lokala arbetsmarknaden. Medlemsstat B är mest intresserad av att sänka de stödutbetalningar som krävs för att uppnå de nationella målen för förnybara energikällor. Eftersom båda medlemsstaterna tror att en situation som båda vinner på är möjlig, vilket innebär att stora kostnader och fördelar tar ut varandra, samtycker de till att endast beakta stödkostnaderna.

Länderna måste också komma överens om ett referensmarknadspris. Eftersom medlemsstat B ska införliva anläggningen i sitt inhemska stödsystem, skulle referensmarknadspriset i medlemsstat B kunna användas. När det gäller kostnaderna för överföringen av el är det enklast att låta utvecklarna räkna in kostnaden i sina anbud, vilket innebär att stödkostnaderna kommer att öka i motsvarande grad.

För att fastställa det troliga överföringspris som ska betalas av medlemsstat B till medlemsstat A är det första villkoret att beräkna de besparingar som medlemsstat B kan göra tack vare samarbetsprojektet, dvs. besparingar i stödkostnader. Detta innebär att man beräknar de direkta stödkostnaderna för solcellsinstallationer (25) i medlemsstat A och i medlemsstat B. Skillnaden fungerar som utgångspunkt för förhandlingarna om överföringspriset.

5   SAMMANFATTNING AV REKOMMENDATIONER FÖR KOSTNADS-NYTTOANALYS OCH KOSTNADS-NYTTOFÖRDELNING

Sammanfattningsvis har medlemsstater och tredjeländer olika möjligheter att analysera och fördela kostnader och fördelar när de deltar i samarbetsprojekt inom området förnybar energi.

Generellt sett måste två centrala frågor besvaras av de samarbetande länderna. För det första, genom vilken finansiell mekanism och till vilket pris kommer det sponsrande landet att täcka projektets stödkostnader? För det andra, om och genom vilken mekanism kommer det sponsrande landet att kompensera värdlandet för kostnader som uppkommit på den inhemska marknaden? I regel bör den medlemsstat som betalar stödkostnaderna erhålla motsvarande statistiska överföringar av energi från förnybara energikällor.

I följande avsnitt sammanfattas de viktigaste stegen och rekommendationerna för kostnads-nyttofördelning med utgångspunkt i en kostnads-nyttoanalys. Förteckningen och kriterierna påverkar inte kriterierna för kostnads-nyttoanalys enligt förordningen om Fonden för ett sammanlänkat Europa, som används vid ansökningar om status som gränsöverskridande projekt inom området förnybar energi.

Allmänt tillvägagångssätt och nödvändiga steg i en första kostnads-nyttoanalys

Projektansvariga bör följa dessa steg vid kostnads-nyttoanalysen (förteckningen är inte uttömmande):

| — | Identifiera relevanta intressenter. |
| --- | --- |

—

Identifiera relevanta intressenter.

| — | Utforma det gränsöverskridande samarbetsprojektet:






  — | Samarbetande parter och enheter. |
| --- | --- | --- |

—

Utforma det gränsöverskridande samarbetsprojektet:

—

Samarbetande parter och enheter.

| — | Andra relevanta myndigheter och intressenter som kan påverkas av kostnader eller fördelar, såsom utvecklare, systemansvariga för överföringssystem, systemansvariga för distributionssystem osv. |
| --- | --- |

—

Andra relevanta myndigheter och intressenter som kan påverkas av kostnader eller fördelar, såsom utvecklare, systemansvariga för överföringssystem, systemansvariga för distributionssystem osv.

| — | Projektets lokalisering. |
| --- | --- |

—

Projektets lokalisering.

| — | Teknik och konstruktion. |
| --- | --- |

—

Teknik och konstruktion.

| — | Andra relevanta tekniska egenskaper. |
| --- | --- |

—

Andra relevanta tekniska egenskaper.

| — | Kapacitet/projektstorlek. |
| --- | --- |

—

Kapacitet/projektstorlek.

| — | Tidshorisont. |
| --- | --- |

—

Tidshorisont.

| — | Typ av produktion och tjänster. |
| --- | --- |

—

Typ av produktion och tjänster.

| — | Relevanta ytterligare komponenter. |
| --- | --- |

—

Relevanta ytterligare komponenter.

| — | Ange ett lämpligt kontrafaktiskt scenario, inklusive projektets utformning (samma aspekter som ovan). |
| --- | --- |

—

Ange ett lämpligt kontrafaktiskt scenario, inklusive projektets utformning (samma aspekter som ovan).

| — | Ange alla kostnader och fördelar som ska inkluderas. |
| --- | --- |

—

Ange alla kostnader och fördelar som ska inkluderas.

| — | Kom överens om beräkningsmetoder för kostnads-nyttoanalysens indikatorer. |
| --- | --- |

—

Kom överens om beräkningsmetoder för kostnads-nyttoanalysens indikatorer.

| — | Samla in de senaste uppgifterna från verifierade nationella, europeiska och internationella källor. |
| --- | --- |

—

Samla in de senaste uppgifterna från verifierade nationella, europeiska och internationella källor.

| — | Kvantifiera de indikatorer som går att kvantifiera och uttryck dem i ett penningvärde, om de inte är för kostsamma, och beskriv effekten av indikatorer som inte kan uttryckas i ett penningvärde. |
| --- | --- |

—

Kvantifiera de indikatorer som går att kvantifiera och uttryck dem i ett penningvärde, om de inte är för kostsamma, och beskriv effekten av indikatorer som inte kan uttryckas i ett penningvärde.

| — | Beräkna nettonuvärdenas deltavärde för det gränsöverskridande samarbetsprojektet och dess kontrafaktiska scenario. |
| --- | --- |

—

Beräkna nettonuvärdenas deltavärde för det gränsöverskridande samarbetsprojektet och dess kontrafaktiska scenario.

| — | Komplettera analysen och åtföljande förklaringar. |
| --- | --- |

—

Komplettera analysen och åtföljande förklaringar.

| — | Verifiera resultaten med berörda myndigheter och andra (oberoende) experter. |
| --- | --- |

—

Verifiera resultaten med berörda myndigheter och andra (oberoende) experter.

| — | Förfina analysen efter behov genom att justera uppgifter och/eller metoder. |
| --- | --- |

—

Förfina analysen efter behov genom att justera uppgifter och/eller metoder.

Stegen behöver inte nödvändigtvis vara i följd och kan i vissa fall upprepas. Medlemsstaterna får överväga att inrätta gemensamma kontaktpunkter för att hjälpa projektansvariga med dessa steg, särskilt vid utformningen av gränsöverskridande samarbetsprojekt.

Utgå från kostnads- nyttoanalysen så mycket som möjligt

En grundlig kostnads-nyttoanalys ur ett samhällsperspektiv är en förutsättning för fördelningen av kostnader och fördelar mellan medlemsstaterna och andra parter. Det kanske dock inte räcker som grund för förhandlingarna. Kostnads-nyttoanalysen måste därför ses över och utvidgas.

De samarbetande parterna bör så långt som möjligt utgå från kostnads-nyttoanalysen för att bevara samstämmigheten med de huvudeffekter som fastställts. Projektbeskrivningen, de använda uppgifterna, det underliggande scenariot och randvillkoren får inte ändras och de nettovärden som beräknas i kostnads-nyttoanalysen bör användas som utgångspunkt för fortsatta diskussioner. Alla randvillkor som påverkar projektet och dess integrering i det större energisystemet måste specificeras, eftersom de påverkar kostnads-nyttoindikatorerna.

Uppgörelsen om kostnads-nyttofördelning kommer i slutändan att vara resultatet av förhandlingar mellan de samarbetande parterna. De bör ha utrymme att komma överens om vilka kostnader och fördelar som ska ingå. Kostnads-nyttoanalysen måste finna en medelväg mellan att begränsa komplexiteten och transaktionskostnaderna till en hanterbar nivå och samtidigt omfatta alla relevanta faktorer.

Principer för kostnads-nyttofördelning

Kostnads-nyttofördelningen bör baseras på rättvisa, dvs. att ingen part får en oproportionell fördel eller måste bära oproportionella kostnader på grund av samarbetet, vilket kan uppnås genom att kompensera alla parter i proportion till deras bidrag, praktisk genomförbarhet, dvs. att komplexiteten och därmed transaktionskostnaderna minskas till en hanterbar nivå genom att parterna och de olika kostnaderna och fördelarna begränsas till de viktigaste, samt faktiska kostnader och fördelar (och eventuellt avvika från dessa först i ett senare skede).

Förenkling

Tidigare erfarenheter av samarbetsmekanismer har visat att komplexitet kan vara ett hinder och att mycket komplexa förhandlingar med flera intressenter oftare misslyckas. Hindret kan dock minskas om de samarbetande länderna först enas om de grundläggande principerna och villkoren för samarbetet och först därefter förhandlar fram detaljerna. Politiska överenskommelser på hög nivå om fördelning av kostnader och fördelar kan också vara till hjälp, vilket var fallet med Sverige och Norge, som förhandlade fram sitt gemensamma stödsystem.

Hantera osäkerhet och räkna med den i beslutsfattandet

Eftersom kostnader, fördelar och risker inte kan fastställas med säkerhet är osäkerhet en naturlig del av processen och måste beaktas. Den kan minskas genom känslighetsanalys och kontroller av tillförlitligheten.

Allmänhetens acceptans

När det gäller allmänhetens acceptans rekommenderas det att alla samarbetsprojekt tidigt och proaktivt engagerar allmänheten för att undvika senare bakslag. Alla direkta och indirekta kostnader och fördelar i samband med samarbetet samt sättet att fördela dem mellan de samarbetande parterna bör tydligt beskrivas och meddelas allmänheten.

6   MALL FÖR MELLANSTATLIGT AVTAL

Del I. Syfte och definitioner

Artikel om syftet

| — | Medlemsstaterna bör ange syftet med det mellanstatliga avtalet. Ett exempel när det gäller Energisamarbete för Nordsjön kan vara att bygga ut kapaciteten för produktion av förnybar energi i Nordsjön. De samarbetande medlemsstaterna beslutar om syftet. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna bör ange syftet med det mellanstatliga avtalet. Ett exempel när det gäller Energisamarbete för Nordsjön kan vara att bygga ut kapaciteten för produktion av förnybar energi i Nordsjön. De samarbetande medlemsstaterna beslutar om syftet.

Artikel om definitioner

| — | Medlemsstaterna bör definiera de viktigaste termerna i det mellanstatliga avtalet. Detta säkerställer samsyn bland de berörda parterna och ökar avtalets juridiska stabilitet. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna bör definiera de viktigaste termerna i det mellanstatliga avtalet. Detta säkerställer samsyn bland de berörda parterna och ökar avtalets juridiska stabilitet.

Del II. Samarbetsmekanism

Artikel om samarbetsmekanismen

| — | Här beskrivs den rättsliga integreringen av samarbetet inom ramen för direktivet om förnybar energi, dvs. huruvida statistisk överföring, ett gemensamt projekt (med en annan EU-medlemsstat eller ett tredjeland) eller ett gemensamt stödsystem väljs. |
| --- | --- |

—

Här beskrivs den rättsliga integreringen av samarbetet inom ramen för direktivet om förnybar energi, dvs. huruvida statistisk överföring, ett gemensamt projekt (med en annan EU-medlemsstat eller ett tredjeland) eller ett gemensamt stödsystem väljs.

Del III. Specifikationer av samarbetet

Artikel om samarbetets omfattning

| — | Medlemsstaterna bör specificera samarbetets omfattning: 1) endast utbyggnad av förnybara energikällor, 2) även infrastruktur, 3) även innovationsaspekter (såsom lagring, omvandlingsanläggningar osv.). |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna bör specificera samarbetets omfattning: 1) endast utbyggnad av förnybara energikällor, 2) även infrastruktur, 3) även innovationsaspekter (såsom lagring, omvandlingsanläggningar osv.).

Artikel om det valda stödsystemet

| — | Medlemsstaterna bör specificera vilket stödsystem som tillämpas (värdlandets, det sponsrande landets eller ett nytt stödsystem). Om ett befintligt system används bör medlemsstaterna hänvisa till den relevanta rättsliga grunden. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna bör specificera vilket stödsystem som tillämpas (värdlandets, det sponsrande landets eller ett nytt stödsystem). Om ett befintligt system används bör medlemsstaterna hänvisa till den relevanta rättsliga grunden.

Artikel om nytt stödsystem (gäller endast för gemensamma stödsystem)

| — | Medlemsstaterna bör specificera de tekniska inslagen i stödsystemet. Exempel:






  a. | Ett projekt/flera projekt. |
| --- | --- | --- |

—

Medlemsstaterna bör specificera de tekniska inslagen i stödsystemet. Exempel:

a.

Ett projekt/flera projekt.

| b. | Maximal kapacitet/volym (installerad MW eller MWh som ska överföras). |
| --- | --- |

b.

Maximal kapacitet/volym (installerad MW eller MWh som ska överföras).

| c. | Stödberättigad teknik. |
| --- | --- |

c.

Stödberättigad teknik.

| d. | Plats eller process för val av plats och förutveckling. |
| --- | --- |

d.

Plats eller process för val av plats och förutveckling.

| e. | System för nätanslutning. |
| --- | --- |

e.

System för nätanslutning.

| f. | Stödform. |
| --- | --- |

f.

Stödform.

| g. | Anbuds-/auktionsutformning. |
| --- | --- |

g.

Anbuds-/auktionsutformning.

| h. | Överenskommelse om anmälan av statligt stöd. |
| --- | --- |

h.

Överenskommelse om anmälan av statligt stöd.

Artikel om det relevanta marknadssystemet

| — | Medlemsstaterna bör specificera det relevanta marknadssystemet (t.ex. referensmarknaden) för samarbetsprojektet och eventuella ytterligare relevanta bestämmelser. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna bör specificera det relevanta marknadssystemet (t.ex. referensmarknaden) för samarbetsprojektet och eventuella ytterligare relevanta bestämmelser.

Artikel om kostnads-nyttoanalys och gränsöverskridande kostnadsfördelning

| — | Medlemsstaterna bör enas om en kostnads-nyttoanalys och gränsöverskridande kostnadsfördelning.






  — | Vid ett enkelt samarbete får den statistiska överföringen ske till det överenskomna överföringspriset. I detta fall bör analysen av kostnader och fördelar hållas så enkel som möjligt, vilket minskar transaktionskostnaderna. |
| --- | --- | --- |

—

Medlemsstaterna bör enas om en kostnads-nyttoanalys och gränsöverskridande kostnadsfördelning.

—

Vid ett enkelt samarbete får den statistiska överföringen ske till det överenskomna överföringspriset. I detta fall bör analysen av kostnader och fördelar hållas så enkel som möjligt, vilket minskar transaktionskostnaderna.

| — | För mer komplicerat samarbete (eller när man söker tillgång till gränsöverskridande finansiering genom Fonden för ett sammanlänkat Europa och/eller infrastrukturfinansiering) kan det krävas en mer omfattande kostnads-nyttoanalys. I det mellanstatliga avtalet bör man i detta avsnitt hänvisa till kostnads-nyttoanalysens tillgängliga beräkningar och den resulterande strategin för gränsöverskridande kostnadsfördelning.






  — | Fastställande av nettofördelen för samhället. |
| --- | --- | --- |

—

För mer komplicerat samarbete (eller när man söker tillgång till gränsöverskridande finansiering genom Fonden för ett sammanlänkat Europa och/eller infrastrukturfinansiering) kan det krävas en mer omfattande kostnads-nyttoanalys. I det mellanstatliga avtalet bör man i detta avsnitt hänvisa till kostnads-nyttoanalysens tillgängliga beräkningar och den resulterande strategin för gränsöverskridande kostnadsfördelning.

—

Fastställande av nettofördelen för samhället.

| — | Fördelning av viktiga kostnader och fördelar mellan parterna. |
| --- | --- |

—

Fördelning av viktiga kostnader och fördelar mellan parterna.

| — | Resulterande kompensationsbetalningar mellan medlemsstaterna (inklusive andelen stödkostnader som finansieras av varje samarbetspartner, resulterande statistiska överföringar för bidrag till målet). |
| --- | --- |

—

Resulterande kompensationsbetalningar mellan medlemsstaterna (inklusive andelen stödkostnader som finansieras av varje samarbetspartner, resulterande statistiska överföringar för bidrag till målet).

| — | Betalningsförfarande. |
| --- | --- |

—

Betalningsförfarande.

| — | Anmälan till Europeiska kommissionen i enlighet med direktivet om förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Anmälan till Europeiska kommissionen i enlighet med direktivet om förnybar energi.

Artikel om parternas skyldigheter

| — | Här bör de samarbetande medlemsstaterna fastställa ansvarsområdena i enlighet med den form av samarbete som valts samt förfaranden och ett system som möjliggör övervakning, spårning och utfärdande av bevis och kontroller (inklusive dataöverföring: innehåll, format och tidpunkt). |
| --- | --- |

—

Här bör de samarbetande medlemsstaterna fastställa ansvarsområdena i enlighet med den form av samarbete som valts samt förfaranden och ett system som möjliggör övervakning, spårning och utfärdande av bevis och kontroller (inklusive dataöverföring: innehåll, format och tidpunkt).

Artikel om ett ansvarigt organ (för gemensamma projekt eller gemensamma stödsystem)

| — | I denna del bör det ansvariga organet (t.ex. en byrå eller en gemensam kontaktpunkt) och dess ansvarsområden beskrivas. Ansvarsområdena kan omfatta identifiering av projekt, fastställande av anbudsförfarandet, val av anbudsgivare, övervakning av genomförandet av tilldelade projekt, utbetalning av stöd och rapportering till de samarbetande staterna. |
| --- | --- |

—

I denna del bör det ansvariga organet (t.ex. en byrå eller en gemensam kontaktpunkt) och dess ansvarsområden beskrivas. Ansvarsområdena kan omfatta identifiering av projekt, fastställande av anbudsförfarandet, val av anbudsgivare, övervakning av genomförandet av tilldelade projekt, utbetalning av stöd och rapportering till de samarbetande staterna.

Artikel om anmälan till Europeiska kommissionen

| — | Enligt direktivet om förnybar energi bör det säljande landet/värdlandet underrätta Europeiska kommissionen om avtalet och det exakta beloppet för den resulterande statistiska överföringen. |
| --- | --- |

—

Enligt direktivet om förnybar energi bör det säljande landet/värdlandet underrätta Europeiska kommissionen om avtalet och det exakta beloppet för den resulterande statistiska överföringen.

7   BILAGA

Tillgängliga samarbetsmekanismer och grundläggande principer för samarbetet

I enlighet med artiklarna 8, 9, 11 eller 13 i direktivet om förnybar energi finns det tre huvudsakliga samarbetsmekanismer som medlemsstaterna kan välja att använda sig av:

Statistiska överföringar (artikel 8): När det gäller statistiska överföringar är högst två medlemsstater överens om att samarbeta och virtuellt tilldela en medlemsstat en viss mängd förnybar överskottsenergi från den andra medlemsstaten. Detta görs i efterhand via ett förhandlat överföringspris. Den energi som ”köps” av en medlemsstat kommer att räknas in i dess nationella bidrag enligt direktivet. Det sker ingen överföring eller leverans av fysisk energi. Statistiska överföringar är normalt inte kopplade till specifika projekt, även om medlemsstaterna kan besluta att ingå ett sådant avtal om det anses vara till ömsesidig nytta. Dessutom är statistiska överföringar i princip teknikneutrala. Medlemsstater som gör en statistisk överföring måste anmäla detta till kommissionen senast tolv månader efter utgången av det år då överföringen får verkan. Transaktionskostnaderna för statistiska överföringar är relativt låga eftersom de är jämförelsevis enkla att utforma och förhandla fram och gör det möjligt för medlemsstaterna att inleda ett begränsat samarbete utan att behöva ändra sina inhemska stödsystem. Eftersom de är mindre komplexa behövs mindre vägledning om statistiska överföringar, men allmänhetens acceptans kan vara ett problem eftersom ingen förnybar produktion överförs i utbyte mot betalningen. Privata aktörer får inte delta i statistiska överföringar, dvs. de är förbehållna offentliga organ.

Gemensamma projekt mellan medlemsstater (artikel 9): Medlemsstaterna får också inleda gemensamma projekt för förnybar energi när det gäller produktion av el eller värme och kyla från förnybara energikällor. Gemensamma projekt omfattar mer än bara statistiska överföringar och samarbetet är alltid knutet till ett visst projekt. Ett gemensamt projekt kan omfatta fysisk överföring av el. Utöver enskilda samarbetsprojekt, t.ex. storskaliga projekt för vindkraft till havs, är det också möjligt att genomföra flera projekt när ett upplägg för små eller medelstora anläggningar upprepas. Eftersom dessa projekt är begränsade i tid kan de dock inte likställas med gemensamma stödsystem. Projekten kan antingen avse renovering av befintliga anläggningar eller nya anläggningar. Fördelarna med och kostnaderna för dessa projekt delas mellan de samarbetande parterna enligt avtalade regler. Medlemsstaterna får komma överens om att genomföra projektet via ett befintligt stödsystem eller skapa ett skräddarsytt system.

Gemensamma projekt kan också vara lämpliga för att gemensamt investera i och samla erfarenheter av ny teknik. Graden av samarbete och transaktionskostnadernas nivå är högre än för statistiska överföringar, men normalt lägre än för gemensamma stödsystem, eftersom samarbetet är begränsat till ett överenskommet antal projekt. Till skillnad från statistiska överföringar kan gemensamma projekt även involvera privata aktörer.

Gemensamma projekt mellan medlemsstater och tredjeländer (artikel 11): Medlemsstaterna får också genomföra gemensamma projekt med tredjeländer, vilket kan bli särskilt relevant med länder i energigemenskapen eller Förenade kungariket. Gemensamma projekt med tredjeländer är dock begränsade till el från förnybara energikällor (värme och kyla omfattas inte) och måste ha en faktisk fysisk förbindelse med tredjelandet. För att säkerställa inmatning i EU:s elsystem måste respektive sammanlänkningskapacitet reserveras i tid. Med undantag för investeringsstöd till anläggningen kan mängden producerad och exporterad el inte ha mottagit stöd från ett tredjelands stödsystem.

Gemensamma stödsystem (artikel 13): En annan möjlig samarbetsmekanism är gemensamma stödsystem. Detta innebär att de nationella stödsystemen i två eller flera medlemsstater helt eller delvis samordnas och/eller slås samman. Eftersom gemensamma stödsystem kan medföra betydande transaktionskostnader omfattar de normalt flera projekt. De kan dock också användas för stora enskilda projekt med en mycket specifik utformning. Gemensamma stödsystem kan också endast avse ett segment av den nationella marknaden för förnybar energi, t.ex. en viss teknik eller ett visst geografiskt område, t.ex. en gränsregion. Om inte annat anges ersätter det överenskomna gemensamma stödsystemet inte de befintliga nationella stödsystemen, som fortsätter att användas parallellt. Gemensamma stödsystem är normalt mer krävande och komplexa än gemensamma projekt och kräver vanligtvis ändringar i nationell lagstiftning och/eller reglering.

Principer för samarbete inom området förnybar energi

I allmänhet styrs medlemsstaternas samarbete inom området förnybar energi av följande principer:

Valfrihet: Två eller flera medlemsstater som samarbetar med varandra eller ett tredjeland gör detta på frivillig basis. När medlemsstaterna väljer att samarbeta inom området förnybar energi står det dem dessutom fritt att utforma detaljerna och villkoren för ett sådant samarbete.

Socioekonomiska fördelar: Gränsöverskridande samarbetsprojekt måste skapa värde ur ett samhälleligt helhetsperspektiv. I allmänhet måste de socioekonomiska fördelarna med projektet uppväga kostnaderna jämfört med en utbyggnad av förnybar energi utan samarbete.

Ömsesidigt fördelaktigt samarbete: För att förverkligas måste gränsöverskridande samarbetsprojekt inte bara skapa nettofördelar för samhället, utan också ge ömsesidiga fördelar för alla deltagande länder och viktiga intressenter. I allmänhet är det osannolikt att alla intressenter gynnas av projektet, så därför måste länderna komma överens om vilka intressenter som bör kompenseras.

Samarbetsavtal: De medlemsstater som vill inleda ett samarbete måste ingå ett samarbetsavtal där villkoren fastställs.

Tillämpning av lokalspecifika villkor: De samarbetande länderna ska sträva efter att anpassa relevanta regler och bestämmelser så mycket som krävs, men det kan finnas naturliga gränser för detta. Sådana gränser kommer särskilt att gälla för platsspecifika villkor såsom licensiering och skatter. Som standard ska därför reglerna i det land där projektet är fysiskt beläget tillämpas, såvida inte annat avtalats och specificerats av de samarbetande länderna.

Påtagliga effekter: Medlemsstaterna kan välja att strukturera samarbetet så att det får påtagliga effekter på deras kraftsystem och marknader. Samarbetande medlemsstater kan till exempel kräva fysisk import av el (vilket är ett måste i gemensamma projekt med tredjeländer).

Fördelning av kostnader och fördelar: Enligt direktivet bör den förnybara energi som produceras tillgodoräknas det land som finansierar anläggningen. Beroende på tekniken kommer även andra kostnader och fördelar utöver stödkostnaderna att vara relevanta. Kostnader för nätanslutning och systemintegration är särskilt relevanta för vindkraftsprojekt till havs, medan stödkostnadernas betydelse normalt minskar med ökad teknisk mognadsgrad och marknadsintegration. Olika redovisningsalternativ är möjliga. Det står partnerländerna fritt att ange detaljerna i samarbetsavtalet.

---

(1)  Den bygger på den tidigare vägledningen om användningen av samarbetsmekanismer för förnybar energi, SWD(2013) 440 final, som finns här: https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/com_2013_public_intervention_swd05_en.pdf.

(2)  En mer detaljerad beskrivning av samarbetsmekanismerna återfinns i bilagan. Endast Europeiska unionens domstol har behörighet att tolka EU-rätten med avgörande verkan.

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1153 av den 7 juli 2021 om inrättande av Fonden för ett sammanlänkat Europa (EUT L 249, 14.7.2021, s. 38).

(4)  COM(2021)393: EU:s gränsområden: Levande laboratorier för europeisk integration.

(5)  Gränsområden är territorier på vardera sidan om samma gräns (definition finns på https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Glossary:Border_region).

(6)  Fallbeskrivningarna bygger på rapporten Design options for cross-border auctions, som utarbetats inom ramen för Aures II-projektet avseende auktioner för stöd till förnybar energi. Den fullständiga rapporten finns här: http://aures2project.eu/wp-content/uploads/2019/06/AURES_II_D6_1_final.pdf.

(7)  Hittills har tolv samarbetsprojekt genomförts/överenskommits (tio statistiska överföringar, ett gemensamt projekt och ett gemensamt stödsystem). Även om detta kan tyda på att genomförandet ökar är användningen av samarbetsmekanismerna fortfarande mindre än förväntat. Följande projekt har genomförts och/eller överenskommits: statistiska överföringar mellan Luxemburg och Litauen, Luxemburg och Estland, Malta och Estland, Nederländerna och Danmark, Irland och Danmark, Irland och Estland, Danmark och Belgien, Finland och Belgien, Tjeckien och Slovenien samt Litauen och Belgien; ett gemensamt projekt mellan Tyskland och Danmark och ett gemensamt stödsystem mellan Sverige och Norge. I medlemsstaternas nationella handlingsplaner för förnybar energi för 2020 var planerna för att använda samarbetsmekanismerna fortfarande vaga, försiktiga eller till och med obefintliga på grund av det nya i mekanismerna och bristen på genomförda projekt. Några år senare var medlemsstaternas planer för användningen av samarbetsmekanismerna i deras nationella energi- och klimatplaner redan mer konkreta, särskilt tack vare bi- eller multilaterala samråd mellan medlemsstaterna, enskilt eller via olika grupper och forum. I detta avseende betonas arbetet i regionala energiforum, inklusive högnivågrupperna om Energisamarbete för Nordsjön (NSEC), den baltiska energimarknadens sammanlänkningsplan, sammankoppling av gasnäten i Central- och Sydösteuropa eller sammanlänkningar för Sydvästeuropa, eller i det Pentalaterala energiforumet. Forumen har lyckats sammanföra viktiga intressenter och underlätta dialog. Det saknas dock fortfarande konkreta rapporterade planer, vilket återspeglar de uppfattade svårigheterna med att tillämpa samarbetsmekanismerna.

(8)  Studier och projekt omfattar bland annat projektet om samarbetsmekanismer mellan EU:s medlemsstater och samverkan med stödsystem inom ramen för direktivet om förnybar energi (2009/28/EG) (https://res-cooperation.eu/), CA-RES-projektet (https://www.ca-res.eu/) eller Mustec-projektet (https://mustec.eu/). Se även studien Cooperation between EU countries under the RES Directive, 2014, som finns här: https://energy.ec.europa.eu/topics/renewable-energy/renewable-energy-directive-targets-and-rules/cooperation-mechanisms_en#documents.

(9)  Kända exempel är ett samförståndsavtal om ett eller flera havsbaserade energinav mellan Danmark och Nederländerna, ett samförståndsavtal mellan Lettland och Estland om ett gemensamt havsbaserat projekt, en avsiktsförklaring om analys av gemensamma projekt och hybridprojekt till havs mellan Danmark och Tyskland och ett samförståndsavtal om att undersöka alternativ för energiöar mellan Danmark och Belgien.

(10)  För de flesta gränsöverskridande samarbetsprojekt kan det förutsättas att medlemsstaterna eller tredjeländerna har de högsta kostnaderna och får de flesta av fördelarna. De är således de naturliga förhandlingsparterna och kommer i regel att företräda sina intressenter.

(11)  Vägledningen om att samordna fördelningen av kostnader och fördelar över gränserna för energiöverföringsprojekt i kombination med utvecklingen av projekt för energiproduktion utarbetas med tanke på den allt starkare inriktningen på komplexa former av samarbete inom området förnybar energi, t.ex. inom ramen för hybridvindparker till havs. Denna vägledning är knuten till artikel 15.1 i TEN-E-förordningen (förordning (EU) 2022/869) samt meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, En EU-strategi för att utnyttja potentialen i havsbaserad förnybar energi för en klimatneutral framtid, COM(2020) 741 final, som finns här: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/PDF/?uri=CELEX:52020DC0741&qid=1669367137224&from=EN.

(12)  Delar av den centraliserade modellen ingår i kommissionens förslag av den 18 maj 2022 om ändring av bestämmelserna om tillståndsgivning för projekt för förnybara energikällor i direktivet om förnybar energi (COM(2022) 222 final).

(13)  Detta beror främst på näteffekter, men osäkerheten kan också gälla ändringar av lagstiftningen.

(14)  I det enkelriktade premiesystemet får producenterna stöd som täcker skillnaden om marknadspriset är lägre än auktionens lösenpris, och om marknadspriset är högre kan de behålla de överskjutande intäkterna. Den dubbelriktade premien fungerar på liknande sätt, men överskottsintäkterna måste betalas tillbaka av producenten. Inom ramen för systemet med fasta premier får producenterna ett fast belopp av överskjutande intäkter utöver marknadspriset.

(15)  Hur kostnaderna för stödet ska täckas kan också beslutas nationellt av varje samarbetande land, utom när det gäller gemensamma stödsystem.

(16)  2022/C 80/01.

(17)  Se https://op.europa.eu/sv/publication-detail/-/publication/120c6fcc-3841-4596-9256-4fd709c49ae4.

(18)  The Economic Appraisal of Investment Projects at the EIB. Version March 2013 - Under review, som finns här: https://www.eib.org/attachments/thematic/economic_appraisal_of_investment_projects_en.pdf.

(19)  Methodologies for assessing the contribution of cross-border projects to the general criteria and for producing the cost-benefit analysis specified in Part IV of the Annex to the Regulation (EU) 2021/1153 establishing the Connecting Europe Facility, som finns här: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52021SC0429&qid=1564520971474.

(20)  Se https://tyndp.entsoe.eu/cba.

(21)  Om statligt stöd är nödvändigt för att genomföra projektet bör den analys av likviditetsgapet som utförts enligt riktlinjerna för statligt stöd på klimat-, energi- och miljöområdet överensstämma med kostnads-nyttoanalysens huvudantaganden.

(22)  När det gäller infrastruktur visade Acers fjärde övervakningsrapport om beslut om gränsöverskridande kostnadsfördelning att de flesta transeuropeiska energiprojekt med gränsöverskridande infrastruktur bygger på ”traditionella” kostnadsfördelningsmetoder. De flesta landbaserade projekt bygger på den så kallade territoriella principen, där varje land bär kostnaderna för genomförandet av projektet på sitt eget territorium, oaktat eventuella fördelar av projektet för andra länder, medan havsbaserade projekt ofta bygger på att kostnaderna fördelas lika. Denna metod kanske inte är ändamålsenlig för exempelvis nya sammankopplade nät till havs som potentiellt påverkar många parter.

(23)  Se särskilt villkoren i artikel 11.2 a och c i direktiv (EU) 2018/2001.

(24)  Bärs av systemansvarig för överföringssystem.

(25)  En alternativ teknik kan användas för beräkningen om en direkt jämförelse inte är möjlig eller realistisk.

---

| 29.12.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 495/24 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 495/24

---

Kommissionens tillkännagivande om vägledning för medlemsstaterna vid uppdateringen av de nationella energi- och klimatplanerna för 2021–2030

(2022/C 495/02)

På grund av de rekordhöga energipriserna sedan andra halvåret 2021, som förvärrats av Rysslands omotiverade och rättsstridiga militära angrepp mot Ukraina, är det ytterst angeläget att påskynda genomförandet av den europeiska gröna given och stärka energiunionens motståndskraft genom att påskynda övergången till ren energi och avskaffa vårt beroende av fossila bränslen från Ryssland. Samtidigt har den senaste tidens extrema väderförhållanden inneburit ytterligare påfrestningar på energiförsörjningen och påverkat skördar, inlandssjöfart och medborgarnas välbefinnande, vilket tjänar som en tydlig varning om behovet av att anpassa oss efter klimatförändringarnas effekter.

Denna utveckling understryker vikten av en integrerad planering av energi- och klimatpolitiken. En stark energiunion och samordnade klimatåtgärder är i dag, mer än någonsin, förutsättningar för solidaritet, välstånd och hållbarhet inom Europeiska unionen. För att snabbt förbättra energitryggheten och påskynda övergången till klimatneutralitet på ett rättvist sätt måste medlemsstaterna och Europeiska unionen dra nytta av styrkan hos det styrningssystem som upprättats på europeisk nivå.

Genom förordningen om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder (styrningsförordningen) (1)
  inrättas ett flexibelt men robust styrningssystem för transparent och ömsesidigt förstärkande samarbete mellan EU-medlemsstaterna och Europeiska kommissionen. På så sätt säkerställs ett enhetligt tillvägagångssätt mellan energi- och klimatpolitiken och samordnade åtgärder i alla medlemsstater.

De nationella energi- och klimatplanerna (nedan kallade nationella planer) är det främsta verktyget för strategisk planering inom ramen för styrningsförordningen. De nationella planerna innebär förutsägbarhet för investeringar på kort, medellång och lång sikt, särskilt i ovissa tider, och är avgörande för att mobilisera de enorma investeringar som behövs för att uppnå det gemensamma målet om klimatneutralitet och åstadkomma en rättvis övergång, samtidigt som energitryggheten och överkomliga energipriser bevaras. De underlättar för medlemsstaterna att tillsammans uppnå energi- och klimatmålen i den europeiska gröna given, den europeiska klimatlagen (2) och 55 %-paketet med förslag (3) på bland annat högre ambitioner om energieffektivitet och förnybar energi, samt EU:s internationella åtaganden inom ramen för Parisavtalet.

De nationella planerna spelar även en central roll när det gäller att genomföra planen REPowerEU (4)
  , i ljuset av de allt större utmaningarna för en mer motståndskraftig energiunion. Sedan energipriserna började stiga i mitten av 2021 har EU vidtagit omfattande och anpassade krisinsatser för att hantera den energikris som uppstått till följd av den senaste tidens geopolitiska utveckling. Detta kommer att påverka energiunionens utformning fram till 2030 och framåt. De nationella planerna måste innehålla förutsättningar för att tackla de kritiska utmaningarna när det gäller energitrygghet och överkomliga energipriser. Detta inbegriper behovet av att skyndsamt diversifiera energiförsörjningen och ta fram en konsekvent tidsplan för gaslagring (5). Man bör även beakta minskningen av efterfrågan (6) och krisinterventioner för att hantera de höga energipriserna och öka solidariteten (7).

Medlemsstaterna ska uppdatera sina nationella planer för 2021–2030 senast i juni 2023 (utkast) respektive juni 2024 (slutliga planer) (8). Med tanke på den markanta utvecklingen av de politiska och geopolitiska omständigheterna när det gäller energi och klimat sedan de ursprungliga nationella planerna togs fram under 2019–2020 bör uppdateringarna inriktas på behovet av mer ambitiösa klimatåtgärder, en snabbare övergång till ren energi samt en ökad energitrygghet. De uppdaterade nationella planerna bör göra det möjligt för EU att röra sig mot en mer motståndskraftig och hållbar energiunion, bland annat genom att skyndsamt minska beroendet av fossila bränslen från Ryssland, utan att någon lämnas utanför.

Detta dokument innehåller vägledning för medlemsstaterna avseende förfarandet för och omfattningen av utarbetandet av utkast till och slutliga uppdaterade nationella planer, bland annat genom fastställandet av goda metoder och en översikt över följderna av den senaste tidens politiska och geopolitiska utveckling, inom styrningsförordningens rättsliga ram, i synnerhet dess bilaga I (9).

Vid arbetet med att ta fram denna vägledning har kommissionen samarbetat fullt ut med medlemsstaterna på teknisk nivå och samrått med de berörda parterna. Samråd har skett via externa evenemang, bilaterala kontakter och ett särskilt seminarium för berörda parter som hölls den 8 september 2022 (10). Denna vägledning bör betraktas som en aspekt av det fortsatta utbytet och samarbetet under hela förfarandet.

| Ruta 1: Principer och goda metoder för uppdatering av nationella energi- och klimatplaner







  — | Höj ambitionsnivån för att påskynda den gröna övergången till klimatneutralitet och förstärka energisystemets motståndskraft i enlighet med klimatlagen, 55 %-paketet och REPowerEU. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot förnybar energi, energieffektivitet, energitrygghet och minskade växthusgasutsläpp. |
| --- | --- |

Ruta 1: Principer och goda metoder för uppdatering av nationella energi- och klimatplaner

—

Höj ambitionsnivån för att påskynda den gröna övergången till klimatneutralitet och förstärka energisystemets motståndskraft i enlighet med klimatlagen, 55 %-paketet och REPowerEU. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot förnybar energi, energieffektivitet, energitrygghet och minskade växthusgasutsläpp.

| — | Stärk planeringen inom den nationella planen för att säkerställa en rättvis och rimlig övergång, mildra de sociala och sysselsättningsrelaterade konsekvenserna, hantera brist på arbetskraft och kompetens, minska energifattigdomen samt säkerställa tillgång till grundläggande tjänster för alla till ett rimligt pris. |
| --- | --- |

—

Stärk planeringen inom den nationella planen för att säkerställa en rättvis och rimlig övergång, mildra de sociala och sysselsättningsrelaterade konsekvenserna, hantera brist på arbetskraft och kompetens, minska energifattigdomen samt säkerställa tillgång till grundläggande tjänster för alla till ett rimligt pris.

| — | Fastställ nationella målsättningar och mål, bland annat när det gäller finansiering, med tydliga handlingsplaner fram till 2030 och 2050, i enlighet med de långsiktiga nationella strategierna. |
| --- | --- |

—

Fastställ nationella målsättningar och mål, bland annat när det gäller finansiering, med tydliga handlingsplaner fram till 2030 och 2050, i enlighet med de långsiktiga nationella strategierna.

| — | Integrera anpassningsmålen och införliva dessa där det är relevant i de uppdaterade nationella planernas fem dimensioner. |
| --- | --- |

—

Integrera anpassningsmålen och införliva dessa där det är relevant i de uppdaterade nationella planernas fem dimensioner.

| — | Sätt upp målsättningar och mål för att minska metanutsläpp och integrera mer ambitiösa mål samt åtgärder för begränsning och anpassning i sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk när det gäller koldioxidutsläpp och andra utsläpp samt koldioxidupptag. |
| --- | --- |

—

Sätt upp målsättningar och mål för att minska metanutsläpp och integrera mer ambitiösa mål samt åtgärder för begränsning och anpassning i sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk när det gäller koldioxidutsläpp och andra utsläpp samt koldioxidupptag.

| — | Dra nytta av samverkanseffekter mellan energiagendan och den digitala agendan för att påbörja digitaliseringen av energisystemet. |
| --- | --- |

—

Dra nytta av samverkanseffekter mellan energiagendan och den digitala agendan för att påbörja digitaliseringen av energisystemet.

| — | Förbättra dimensionen ”forskning, innovation och konkurrenskraft”, i synnerhet med specifika mål och målsättningar och integrering av produktionskapaciteten och kompetensutvecklingen för att påskynda övergången till ren energi. |
| --- | --- |

—

Förbättra dimensionen ”forskning, innovation och konkurrenskraft”, i synnerhet med specifika mål och målsättningar och integrering av produktionskapaciteten och kompetensutvecklingen för att påskynda övergången till ren energi.

| — | Inled ett brett och öppet samråd med det civila samhället, lokala myndigheter, sociala partner och berörda parter inom sektorn i ett tidigt skede. |
| --- | --- |

—

Inled ett brett och öppet samråd med det civila samhället, lokala myndigheter, sociala partner och berörda parter inom sektorn i ett tidigt skede.

| — | Stärk det regionala samarbetet som en integrerad del av de nationella planerna, i synnerhet när det gäller dimensionen ”energitrygghet”, för att fastställa konsekvent politik och djupgående solidaritet. |
| --- | --- |

—

Stärk det regionala samarbetet som en integrerad del av de nationella planerna, i synnerhet när det gäller dimensionen ”energitrygghet”, för att fastställa konsekvent politik och djupgående solidaritet.

| — | Utforska synergieffekter mellan de olika målsättningarna, målen och bidragen samt styrmedlen och åtgärderna inom ramen för energiunionens fem dimensioner (11). |
| --- | --- |

—

Utforska synergieffekter mellan de olika målsättningarna, målen och bidragen samt styrmedlen och åtgärderna inom ramen för energiunionens fem dimensioner (11).

| — | Dra lärdomar från de ursprungliga nationella planerna, kommissionens bedömning av dem samt deras genomförandestatus för att upptäcka brister och områden som kan förbättras för högre ambitionsnivå och bättre resultat. |
| --- | --- |

—

Dra lärdomar från de ursprungliga nationella planerna, kommissionens bedömning av dem samt deras genomförandestatus för att upptäcka brister och områden som kan förbättras för högre ambitionsnivå och bättre resultat.

| — | Säkerställ samstämmighet med andra planeringsinstrument och införliva relevanta styrmedel, åtgärder och investeringar i de uppdaterade nationella planerna (12). |
| --- | --- |

—

Säkerställ samstämmighet med andra planeringsinstrument och införliva relevanta styrmedel, åtgärder och investeringar i de uppdaterade nationella planerna (12).

| — | Ta fram en omfattande, uppdaterad och detaljerad analytisk grund med hänsyn till effekterna på ekonomi, sysselsättning, sociala aspekter, forskning, innovation, konkurrenskraft och miljö samt bidragen till den cirkulära ekonomin. |
| --- | --- |

—

Ta fram en omfattande, uppdaterad och detaljerad analytisk grund med hänsyn till effekterna på ekonomi, sysselsättning, sociala aspekter, forskning, innovation, konkurrenskraft och miljö samt bidragen till den cirkulära ekonomin.

| — | Utarbeta en detaljerad finansieringsplan med uppgifter om de investeringar som behövs för var och en av de fem dimensionerna genom kostnadseffektiv användning av stöd från den offentliga budgeten och mobilisering av privata investeringar, bland annat via finansieringsinstrument och innovativa finansieringssystem. |
| --- | --- |

—

Utarbeta en detaljerad finansieringsplan med uppgifter om de investeringar som behövs för var och en av de fem dimensionerna genom kostnadseffektiv användning av stöd från den offentliga budgeten och mobilisering av privata investeringar, bland annat via finansieringsinstrument och innovativa finansieringssystem.

| — | Ta hänsyn till och säkerställ samstämmighet med de landsspecifika rekommendationer som utfärdats inom ramen för den europeiska planeringsterminen. |
| --- | --- |

—

Ta hänsyn till och säkerställ samstämmighet med de landsspecifika rekommendationer som utfärdats inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

1   Beaktande av det nya rättsliga, socioekonomiska, politiska och geopolitiska sammanhanget

I detta avsnitt beskrivs hur de betydande förändringarna sedan 2019 när det gäller den rättsliga, socioekonomiska och geopolitiska ramen för energi- och klimatpolitiken påverkar uppdateringen av de nationella planerna avseende ambitionsnivå och omfattning. Detta kompletteras med en förteckning över referenser i tabell 1, med en sammanfattning av huvudsakliga målsättningar, mål och bidrag samt de styrmedel och åtgärder som behövs för att uppnå dem i lagstiftning, strategier och förslag. Medlemsstaterna uppmanas att införliva dessa referenser i sina utkast till uppdaterade nationella planer. De slutliga uppdaterade planerna bör ta hänsyn till alla betydelsefulla förändringar av det ständigt skiftande rättsliga, socioekonomiska och geopolitiska sammanhanget, och de rekommendationer som kommissionen utfärdat utifrån utkastet måste övervägas noggrant (13).

1.1   
  Högre ambitionsnivå vad gäller klimatneutralitet fram till 2030

Den europeiska gröna given har utgjort en stark drivkraft när det gäller att höja ambitionsnivån för energi och klimat, utan att någon lämnas utanför. I och med den europeiska klimatlagen är målet om att uppnå klimatneutralitet på EU-nivå senast 2050 och minska nettoutsläppen av växthusgaser med minst 55 % till 2030 jämfört med 1990 numera rättsligt bindande. Dessa målsättningar är avsevärt strängare än de som medlemsstaterna utgick ifrån när de tog fram sina ursprungliga nationella planer (14).

För att uppnå ambitionen i den europeiska klimatlagen uppgraderas ramen för klimat- och energipolitiken fram till 2030 genom 55 %-paketet. Det är nödvändigt att uppmana medlemsstaterna att uppdatera målen och målsättningarna i de ursprungliga nationella planerna samt de styrmedel och åtgärder som behövs för att uppnå dem, i synnerhet i dimensionerna ”minskade växthusgasutsläpp” (inbegripet förnybar energi), ”energieffektivitet” samt ”den inre energimarknaden”.

Samtidigt, och för att kunna tillämpa den höjda ambitionsnivån, har även viktiga europeiska energi- och klimatstrategier antagits, i synnerhet när det gäller integrering av energisystem (15), vätgas (16), havsbaserad energi (17), förnybar solenergi (18), anpassning till klimatförändringar (19), hållbara kretslopp för kol (20) samt EU:s handlingsplan för digitalisering av energisystemet (21)
  .. Även andra relevanta strategier, närmare bestämt om nollförorening (22), biologisk mångfald (23), skogar (24) samt hållbar och smart mobilitet (25), har lagts fram av kommissionen för att bidra till uppnåendet av dessa klimat- och energimål.

Tidigare i år offentliggjordes planen REPowerEU med särskilda åtgärder för att minska EU:s beroende av energi från ryska fossila bränslen och påskynda genomförandet av den europeiska gröna given med nya åtgärder, med utgångspunkt i 55 %-paketet. Målet med planen är säkrare och hållbarare energi till ett mer överkomligt pris samt att skapa ett mer motståndskraftigt energisystem och en verklig energiunion. Inom ramen för denna plan uppmanade kommissionen parlamentet och rådet att höja ambitionsnivån i energieffektivitetsdirektivet och direktivet om förnybar energi. I och med genomförandet av planen REPowerEU påskyndas införandet av alternativ till naturgas och förnybara energikällor, i synnerhet hållbar biometan, förnybar vätgas, solpaneler och havsbaserad vindenergi, och strukturella energieffektivitetsåtgärder på medellång till lång sikt införs.

Utkasten till de uppdaterade nationella planerna bör återspegla denna höjda ambitionsnivå. Medlemsstaterna bör till fullo införliva de nya, reviderade energi- och klimatmålen som fastställs i föreslagna 55 %-paketet och planen REPowerEU (26), trots att lagstiftningsförfarandet ännu inte slutförts. Medlemsstaterna bör redan nu beakta de föreslagna ambitiösare nationella målen i förordningen om ansvarsfördelning och förordningen om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF). I bägge dessa akter godkände medlagstiftarna den av kommissionen föreslagna ambitionsnivån. Medlemsstaterna bör även beakta de nya målen inom ramen för det omarbetade energieffektivitetsdirektivet och det nya direktivet om förnybar energi.

Sedan de ursprungliga nationella planerna togs fram har medlemsstaterna även arbetat på sina egna nationella långsiktiga strategier i linjemed styrningsförordningen. Enligt styrningsförordningen ska de uppdaterade nationella planerna vara förenliga med dessa långsiktiga strategier samt med det klimatneutralitetsmål som anges i den europeiska klimatlagen.

De uppdaterade planerna bör även införliva de internationella utvecklingarna i samband med Parisavtalet, i synnerhet den process som påbörjats av klimatpakten i Glasgow för att höja ambitionsnivån när det gäller utsläppsminskningar (27). Detta omfattar flera beslut som rör energi- och klimatplaneringen, bland annat avvecklingen av kolkraft, utfasningen av subventioner för fossila bränslen samt övervägandet av ytterligare åtgärder för att minska andra utsläpp än koldioxidutsläpp, inbegripet metangasutsläpp, fram till 2030.

1.2   
  Ökad energitrygghet och mer överkomliga priser, mot en mer motståndskraftig energiunion

De uppdaterade nationella planerna måste omfatta stärkt beredskap och förbättrade åtgärder inom EU för att uppnå en gemensam energitrygghet. Den senaste tidens geopolitiska situation har medfört en rekordstor höjning av energipriserna i grossist- och slutkundsledet, med skillnader på som mest 360 % respektive 55 % jämfört med föregående år (augusti 2022). Dessa extrema prissvängningar på energimarknaden berör alla medlemsstater och påverkar hushållens köpkraft och ekonomins konkurrenskraft. Samtidigt innebär situationen ett ökat tryck på europeisk energitrygghet.

De uppdaterade nationella planerna bör införliva åtgärder som utgår från planen REPowerEU för att på lång sikt omvandla energisystemet i grunden.

Enligt den nya förordningen om gaslagring (28) ska medlemsstaterna förstärka planeringen av sin energitrygghet. Det är av yttersta vikt att diversifiera energiförsörjningen genom att undersöka nya alternativ för energiimport, bland annat för kärnbränslen och alternativ till fossila bränslen. Medlemsstaterna bör ta hänsyn till försörjningstryggheten när de överväger energimixen i de uppdaterade nationella planerna.

Medlemsstaterna uppmuntras även att ta hänsyn till framsteg och planering när det gäller infrastrukturprojekt som bedöms ha betydelse för att uppnå målen i den europeiska gröna given och planen REPowerEU. Det transeuropeiska energinätet (29) och projekt av gemensamt intresse har bidragit till att göra våra energimarknader tryggare, bättre integrerade och mer konkurrenskraftiga. Den femte förteckningen över projekt av gemensamt intresse (30) och den begränsade ytterligare infrastruktur som beskrivs i bilaga 3 till planen REPowerEU ska bidra till att åtgärda de återstående flaskhalsarna i näten samt ytterligare diversifiera gasresurserna och transportvägarna för gas, förstärka elnäten på land och bidra till att eftersträva ambitiösa mål för förnybara energikällor till havs i alla europeiska havsområden. Samtidigt bör infrastrukturprojekt inte leda till en inlåsning i fossila bränslen och icke återvinnbara tillgångar som bromsar den långsiktiga omställningen till en klimatneutral ekonomi.

Medlemsstaterna bör dessutom utnyttja potentialen i den omedelbara reaktionen på energikrisen till fullo för att befästa dimensionen ”energitrygghet” i de nationella planerna.

De uppdaterade nationella planerna bör införliva meddelandet Spara gas för en trygg vinter
   (31)
  och rådets förordning om samordnade åtgärder för att minska efterfrågan på gas (32)
  , där förberedande åtgärder fastställs inför potentiella avbrott i gasförsörjningen. Dessa kortsiktiga åtgärder syftar till att förstärka EU:s gemensamma beredskap, i en anda av solidaritet. De åtgärder som antagits inom denna ram är sammanlänkade med planen REPowerEU, och i synnerhet meddelandet EU:s plan för energibesparing.

Kommissionen lade även fram omedelbara åtgärder för att tackla ökningen av energipriserna. Den 6 oktober 2022 antog rådet krisåtgärder för att tackla de höga energipriserna (33). Minskad efterfrågan på el under höglasttid, i kombination med tillräckligt stöd till slutkonsumenterna, till följd av intäktstaket för inframarginell teknik och solidaritetsbidraget, bidrar till tryggad energi till ett mer överkomligt pris under de kommande månaderna. Den 18 oktober 2022 lade kommissionen fram ytterligare krisförslag för att bromsa energipriserna och säkerställa mer solidaritet avseende beredskapen (34).

Solidaritet och gemensamma åtgärder är av central betydelse för de nationella planerna eftersom de påverkar alla medlemsstaters energitrygghet, möjlighet till överkomliga energipriser och, ytterst, EU:s gemensamma motståndskraft.

I de uppdaterade nationella planerna bör krisåtgärderna för att mildra effekterna av de höga energipriserna i) integreras i planeringen på medellång sikt fram till 2030 och ii) överensstämma med energiunionens samtliga fem dimensioner. Samtidigt som syftet är att underlätta för slutkonsumenterna bör dessa åtgärder utformas på så sätt att de inte förvränger de långsiktiga övergripande målen med den europeiska gröna given, däribland målen för minskning av koldioxidutsläpp, nollutsläpp, biologisk mångfald, resurseffektivitet samt energieffektivitet. De måste även vara ekonomiskt hållbara och bör inte äventyra försörjningstryggheten och de rättvisa konkurrensvillkoren på den inre energimarknaden.

Medlemsstaterna bör i sina uppdaterade nationella planer beskriva hur de avser att förmedla fördelarna med billigare förnybara energikällor och koldioxidsnål teknik till konsumenterna. För en total utfasning av fossila bränslen i elsektorn bör medlemsstaterna undersöka incitament för investering i flexibilitet, (smarta) nät, digitala lösningar för elnäten och fast kapacitet. Det förefaller även relevant att säkerställa mer likvida terminsmarknader och att bättre skydda konsumenterna mot alltför stor prisvolatilitet, höga priser och överdrivet risktagande bland leverantörerna. I de nationella planerna bör man även undersöka möjligheterna att effektivisera den gränsöverskridande handeln samtidigt som möjligheten att handla fritt med alla former av el medlemsstaterna emellan säkerställs. Samtidigt arbetar kommissionen intensivt med en djupgående och omfattande reform av elmarknadens utformning.

Medlemsstaterna uppmanas att på bästa sätt utnyttja den integrerade strategin för de nationella planerna och ta vara på alla synergieffekter mellan relevanta dimensioner i planerna. Snabba framsteg i fråga om energilagring, diversifiering av energiförsörjningen och efterfrågeflexibilitet ökar exempelvis energitryggheten och bidrar till att påskynda utbyggnaden av förnybar energi, öka energieffektiviteten i det övergripande energisystemet samt förbättra integreringen av den inre energimarknaden.

Det regionala samarbetet och tillämpliga forum måste till fullo utnyttjas där så är relevant för att ta fram gemensamma åtgärder och solidaritetsmekanismer som kan garantera alternativa leverantörer, förhindra avbrott samt öka beredskapen och motståndskraften.

Slutligen bör de nationella planerna, i enlighet med planen REPowerEU, stämma överens med EU:s externa energiengagemang (35). Medlemsstaterna bör beakta relevanta initiativ och projekt som inletts eller genomförts i enlighet med Global Gateway-strategin (36).

| Ruta 2: Använda den europeiska planeringsterminen som språngbräda


  Enligt styrningsförordningen ska medlemsstaterna beakta de senaste landsspecifika rekommendationer som utfärdats inom ramen för den europeiska planeringsterminen (37). I landsrapporterna från 2022 års europeiska planeringstermin21 fastställs viktiga olösta eller kommande makroekonomiska utmaningar som inte omfattas tillräckligt av de åtaganden som ingåtts genom planerna för återhämtning och resiliens.

  Fokus för 2022 års landsspecifika rekommendationer för varje medlemsstat ligger på dessa strukturella utmaningar, inbegripet genomförandet av planen REPowerEU, med vederbörlig hänsyn till social rättvisa i samband med övergången till ren energi (38). På området energi- och klimatpolitik är syftet med rekommendationerna främst att minska beroendet av fossila bränslen från Ryssland och fortsätta arbetet med att minska koldioxidutsläppen inom ekonomin. De innehåller uppmaningar om att påskynda utbyggnaden av förnybar energi och nödvändig infrastruktur, ge stöd till den omskolning och kompetenshöjning som behövs, åtgärda arbetskraftsunderskott och kompetensglapp, öka energieffektiviteten samt stärka kapaciteten till sammanlänkningar inom EU. För många av medlemsstaterna rör rekommendationerna även hållbar mobilitet, och för en del av medlemsstaterna avser rekommendationerna miljöaspekter, såsom cirkulär ekonomi.

  Vid uppdateringen av de nationella planerna ska medlemsstaterna fullt ut beakta de landsspecifika rekommendationer för 2022 och 2023 som utfärdats inom ramen för den europeiska planeringsterminen. De bör även innehålla information om hur relevanta styrmedel och åtgärder i varje dimension av de uppdaterade nationella planerna bidrar till fullföljandet av de landsspecifika rekommendationerna för energi och klimat. |
| --- |

Ruta 2: Använda den europeiska planeringsterminen som språngbräda

Enligt styrningsförordningen ska medlemsstaterna beakta de senaste landsspecifika rekommendationer som utfärdats inom ramen för den europeiska planeringsterminen (37). I landsrapporterna från 2022 års europeiska planeringstermin21 fastställs viktiga olösta eller kommande makroekonomiska utmaningar som inte omfattas tillräckligt av de åtaganden som ingåtts genom planerna för återhämtning och resiliens.

Fokus för 2022 års landsspecifika rekommendationer för varje medlemsstat ligger på dessa strukturella utmaningar, inbegripet genomförandet av planen REPowerEU, med vederbörlig hänsyn till social rättvisa i samband med övergången till ren energi (38). På området energi- och klimatpolitik är syftet med rekommendationerna främst att minska beroendet av fossila bränslen från Ryssland och fortsätta arbetet med att minska koldioxidutsläppen inom ekonomin. De innehåller uppmaningar om att påskynda utbyggnaden av förnybar energi och nödvändig infrastruktur, ge stöd till den omskolning och kompetenshöjning som behövs, åtgärda arbetskraftsunderskott och kompetensglapp, öka energieffektiviteten samt stärka kapaciteten till sammanlänkningar inom EU. För många av medlemsstaterna rör rekommendationerna även hållbar mobilitet, och för en del av medlemsstaterna avser rekommendationerna miljöaspekter, såsom cirkulär ekonomi.

Vid uppdateringen av de nationella planerna ska medlemsstaterna fullt ut beakta de landsspecifika rekommendationer för 2022 och 2023 som utfärdats inom ramen för den europeiska planeringsterminen. De bör även innehålla information om hur relevanta styrmedel och åtgärder i varje dimension av de uppdaterade nationella planerna bidrar till fullföljandet av de landsspecifika rekommendationerna för energi och klimat.

1.3   
  Säkerställa en rättvis omställning

1.3.1   Mildra de sociala och sysselsättningsrelaterade konsekvenserna och åstadkomma en rättvis energi- och klimatomställning

De uppdaterade nationella planerna bör ta bättre hänsyn till de socioekonomiska effekterna än de ursprungliga nationella planerna. Rättvisa och solidaritet är viktiga målsättningar och en integrerad del av den europeiska gröna given, där man konstaterar att ingen individ och ingen plats får lämnas utanför. Att från första början erkänna de socioekonomiska effekterna av energi- och klimatomställningen och skydda hushåll och berörda industrier och arbetstagare genom hela processen är en förutsättning för att tackla dagens energikris och bereda vägen för en rättvis omställning.

I rådets rekommendation om säkerställande av en rättvis omställning till klimatneutralitet fastställs politiska paket för att uppnå en rättvis grön omställning, och medlemsstaterna uppmanas att till fullo beakta rekommendationen i arbetet med att uppdatera de nationella planerna (39). Medlemsstaterna bör i synnerhet ta fram tydliga strategier för att fastställa och mäta energi- och klimatomställningens konsekvenser för samhälle, sysselsättning och kompetens (och eventuella andra fördelningseffekter) och vederbörligen överväga hur dessa utmaningar ska hanteras. I de uppdaterade nationella planerna bör man tydligt prioritera finansieringen av en rättvis övergång, omskolning, kompetenshöjning och stöd till anpassningar på arbetsmarknaden.

Utarbetandet och genomförandet av styrmedel och åtgärder bör göras både på en nivå som omfattar hela samhället och på detaljnivå med fokus på de regioner, industrier och befolkningsgrupper som påverkas mest, i synnerhet de som redan befinner sig i utsatta situationer.

| Ruta 3: Viktiga styrmedel och åtgärder för en rättvis omställning för de uppdaterade nationella planerna







  — | Främja förbättringar av energieffektiviteten, bland annat i sektorn för subventionerade bostäder till ett överkomligt pris. Tillhandahålla ekonomiska incitament och råd till individer, med vederbörlig hänsyn till incitament som delas av ägare och hyresgäster och till utvecklingen av bostadskostnaderna. |
| --- | --- |

Ruta 3: Viktiga styrmedel och åtgärder för en rättvis omställning för de uppdaterade nationella planerna

—

Främja förbättringar av energieffektiviteten, bland annat i sektorn för subventionerade bostäder till ett överkomligt pris. Tillhandahålla ekonomiska incitament och råd till individer, med vederbörlig hänsyn till incitament som delas av ägare och hyresgäster och till utvecklingen av bostadskostnaderna.

| — | Tillhandahålla individanpassad information och rådgivning till alla konsumenter, särskilt utsatta hushåll, bland annat med hjälp av digitala verktyg, om hur de kan minska energibehovet och sänka sina energikostnader. Rikta in åtgärder för energibesparing på konsumtion och produktion med högt energibehov. |
| --- | --- |

—

Tillhandahålla individanpassad information och rådgivning till alla konsumenter, särskilt utsatta hushåll, bland annat med hjälp av digitala verktyg, om hur de kan minska energibehovet och sänka sina energikostnader. Rikta in åtgärder för energibesparing på konsumtion och produktion med högt energibehov.

| — | Öka konsumenternas inflytande genom att förbättra åtkomsten till energi från förnybara energikällor, genom att underlätta tillståndsförfarandena och vidareutveckla möjligheten till självförsörjning via gemenskaper för förnybar energi i kombination med kampanjer med särskilt fokus på utsatta grupper och konsumenter som bor i landsbygdsområden och avlägset belägna områden (dvs. EU:s yttersta randområden (40)). |
| --- | --- |

—

Öka konsumenternas inflytande genom att förbättra åtkomsten till energi från förnybara energikällor, genom att underlätta tillståndsförfarandena och vidareutveckla möjligheten till självförsörjning via gemenskaper för förnybar energi i kombination med kampanjer med särskilt fokus på utsatta grupper och konsumenter som bor i landsbygdsområden och avlägset belägna områden (dvs. EU:s yttersta randområden (40)).

| — | Förebygga utmaningar för hållbar transport, däribland överkomligheten för utsatta hushåll, genom direkta stödåtgärder och genom att bygga ut den infrastruktur som krävs. |
| --- | --- |

—

Förebygga utmaningar för hållbar transport, däribland överkomligheten för utsatta hushåll, genom direkta stödåtgärder och genom att bygga ut den infrastruktur som krävs.

| — | Främja tillgången till sysselsättning av hög kvalitet, i synnerhet genom offentliga arbetsförmedlingar, individanpassat stöd i arbetssökandet och andra aktiva arbetsmarknadsåtgärder (t.ex. kurser, anställnings- och övergångsincitament, riktade och tidsbundna sysselsättningsprogram, stödprogram för lärlingsplatser och praktikplatser av hög kvalitet). |
| --- | --- |

—

Främja tillgången till sysselsättning av hög kvalitet, i synnerhet genom offentliga arbetsförmedlingar, individanpassat stöd i arbetssökandet och andra aktiva arbetsmarknadsåtgärder (t.ex. kurser, anställnings- och övergångsincitament, riktade och tidsbundna sysselsättningsprogram, stödprogram för lärlingsplatser och praktikplatser av hög kvalitet).

| — | Främja skapandet av nya arbetstillfällen och företagande inom gröna verksamheter, exempelvis med ekonomiska medel och andra medel, och säkerställa lättillgängligt stöd åt underrepresenterade och utsatta grupper och främja marknadsföringen av kriterierna för miljöutmärkelser för företagare. |
| --- | --- |

—

Främja skapandet av nya arbetstillfällen och företagande inom gröna verksamheter, exempelvis med ekonomiska medel och andra medel, och säkerställa lättillgängligt stöd åt underrepresenterade och utsatta grupper och främja marknadsföringen av kriterierna för miljöutmärkelser för företagare.

| — | Utrusta människor med rätt kompetens för att få tillgång till anställningar av hög kvalitet och åtgärda bristen på arbetskraft i samband med den gröna och den digitala omställningen, genom att främja 1) inkluderande utbildning, i enlighet med kompetensprognoser och via partnerskap mellan berörda parter, som pakten för kompetens (41), 2) system för lärlingsplatser, betalda praktikplatser och jobbskuggning, samt 3) vuxenutbildning för kompetenshöjning och omskolning, exempelvis genom individuella utbildningskonton (42), allmänt erkända kurser eller deltagande i EU-pakten för kompetens (43). |
| --- | --- |

—

Utrusta människor med rätt kompetens för att få tillgång till anställningar av hög kvalitet och åtgärda bristen på arbetskraft i samband med den gröna och den digitala omställningen, genom att främja 1) inkluderande utbildning, i enlighet med kompetensprognoser och via partnerskap mellan berörda parter, som pakten för kompetens (41), 2) system för lärlingsplatser, betalda praktikplatser och jobbskuggning, samt 3) vuxenutbildning för kompetenshöjning och omskolning, exempelvis genom individuella utbildningskonton (42), allmänt erkända kurser eller deltagande i EU-pakten för kompetens (43).

| — | Säkerställa en balanserad och jämlik tillgång till utbildning och anställningsmöjligheter på alla nivåer och inom alla sektorer, till exempel genom att minska den nuvarande obalansen mellan könen som hittills har utmärkt energisektorn och studenter inom naturvetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik. |
| --- | --- |

—

Säkerställa en balanserad och jämlik tillgång till utbildning och anställningsmöjligheter på alla nivåer och inom alla sektorer, till exempel genom att minska den nuvarande obalansen mellan könen som hittills har utmärkt energisektorn och studenter inom naturvetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik.

| — | Säkerställa rättvisa skatte- och förmånssystem och sociala skyddsmekanismer för att stötta de individer och hushåll som påverkas mest, i synnerhet de som befinner sig i utsatta situationer, genom bland annat 1) riktat och tillfälligt direkt inkomststöd som ett komplement till investeringsåtgärderna, 2) en förskjutning av skattebördan från arbetsinkomster mot gröna mål samt 3) tillhandahållande av innovativa system för övergång mellan arbeten för att säkerställa inkomsttrygghet under övergångar på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

—

Säkerställa rättvisa skatte- och förmånssystem och sociala skyddsmekanismer för att stötta de individer och hushåll som påverkas mest, i synnerhet de som befinner sig i utsatta situationer, genom bland annat 1) riktat och tillfälligt direkt inkomststöd som ett komplement till investeringsåtgärderna, 2) en förskjutning av skattebördan från arbetsinkomster mot gröna mål samt 3) tillhandahållande av innovativa system för övergång mellan arbeten för att säkerställa inkomsttrygghet under övergångar på arbetsmarknaden.

1.3.2   Tackla de överhängande utmaningarna med energifattigdom

Överkomliga energipriser är en av energiunionens prioriteringar, och det bör återspeglas i de uppdaterade nationella planerna. Alla medlemsstater uppmanas att ställa upp ett tydligt, specifikt, uppnåeligt, mätbart och tidsbundet mål för att minska energifattigdomen. Medlemsstaterna ska bedöma antalet energifattiga hushåll (44). I kommissionens rekommendation om energifattigdom (45) finns vägledning om lämpliga indikatorer för att mäta energifattigdom. En beskrivning av hur denna definition och dessa indikatorer används om hur uppgifter om energifattigdom samlas in, på nationell och lokal nivå, uppmuntras.

I de uppdaterade nationella planerna bör man beakta sen senaste tidens utveckling på lagstiftningsområdet, i synnerhet den föreslagna definitionen av energifattigdom i energieffektivitetsdirektivet och den föreslagna sociala klimatfonden, samt rådets rekommendation om säkerställande av en rättvis omställning till klimatneutralitet som nämns ovan.

Om en medlemsstat efter en sådan bedömning konstaterar att den har ett betydande antal energifattiga hushåll ska den i sin uppdaterade nationella plan ta med ett nationellt vägledande mål för att minska energifattigdomen, inbegripet en tidsram inom vilken målet ska uppnås (46). Med tanke på den aktuella ökningen av energipriserna uppmuntras emellertid alla medlemsstater att ställa upp ett mål för att minska energifattigdomen. Om ett sådant mål inte anses nödvändigt ska medlemsstaterna motivera detta beslut och fastställa det lägsta antal hushåll som skulle räknas som ”betydande” i detta sammanhang. I de nationella planerna ska man även fastställa de styrmedel och åtgärder som riktar sig mot energifattigdomen, bland annat socialpolitiska åtgärder och andra relevanta nationella program. Medlemsstaterna bör beskriva hur målet fastställdes och, för att ta hänsyn till de aktuella energiprishöjningarna, använda sig av de senaste tillgängliga uppgifterna.

2   Tematiska frågor

2.1   
  Påskynda övergången till ren energi

Den inrättade ramen för energistyrning har visat sig ha positiva effekter, eftersom EU:s mål för energieffektivitet och förnybar energi för 2020 överträffades. Den, absolut nödvändiga, snabba övergången från ryska fossila bränslen kräver att övergången till ren energi påskyndas avsevärt, med prioritering av strukturåtgärder för energieffektivitet och med stöd av en stark stimulans av utbyggnaden av förnybar energi. Införandet av digitala energilösningar kommer även att spela en viktig roll när det gäller att främja omvandlingen av energisektorn. Att främja samarbete mellan aktörer inom energisektorn och den digitala sektorn och skapa synergieffekter mellan energiagendan och den digitala agendan är avgörande för att kunna uppnå klimatmålet. Styrningsmekanismens potential måste utnyttjas till fullo samtidigt som de nationella planerna uppdateras i den riktningen.

2.1.1   Påskynda utbyggnaden av förnybar energi och vätgas

De uppdaterade nationella planerna bör stämma överens med den höjda ambitionsnivå som föreslås i det nya direktivet om förnybar energi genom att innehålla nationella bidrag till det bindande övergripande målet för EU. De nationella planerna bör även innehålla sektorsvisa bidrag som är jämförbara med detta övergripande mål och som uppfyller delmålen för transportsektorn, sektorn för fjärrvärme och fjärrkyla, industrisektorn och byggnadssektorn. Det behövs en accelererad, storskalig användning av förnybar energi i hela EU för att lämna ett avgörande bidrag till EU:s ambition om att fasa ut fossila bränslen från Ryssland och uppnå klimatneutralitetsmålet.

I enlighet med planen REPowerEU ska särskild uppmärksamhet riktas åt att ersätta naturgas genom att öka produktionen av hållbar biometan (dvs. främst baserat på organiskt avfall och skogs- och jordbruksavfall) och påskynda införandet av förnybart väte inom transportsektorn och industrisektorn, där det är svårt att fasa ut fossila bränslen.

De uppdaterade nationella planerna ska inbegripa incitament samt utbyggnaden av nödvändig infrastruktur, i enlighet med målet för REPowerEU på 10 miljoner ton inhemsk produktion av förnybart väte och produktion av 35 miljarder kubikmeter hållbar biometan fram till 2030. Dessutom bör de innehålla en beskrivning av färdplanen för ersättning av oljebaserade drivmedel genom elektrifiering och förnybart väte inom landtransportsektorn. I enlighet med målet om 10 miljoner ton importerat väte 2030 bör de uppdaterade nationella planerna även beakta initiativ eller åtgärder som påbörjats eller planeras, eller internationella partnerskap som ska eller har inrättats, med målet att underlätta import av förnybart väte.

Medlemsstaterna uppmuntras även att integrera en komponent om produktion och användning av hållbar biogas och biometan i sina uppdaterade nationella planer, med en bedömning av den nationella potentialen och en beskrivning av färdplanen för att uppnå denna potential senast 2030 och 2050 (47).

Det behövs en omfattande ram med styrmedel och åtgärder för att främja utbyggnaden av förnybar energi i alla relevanta sektorer i ekonomin. En snabbare utbyggnad av förnybar energi är särskilt relevant för sektorer där utvecklingen hittills gått långsammare (t.ex. transportsektorn, byggnadssektorn och industrisektorn, främst inom sådana industrisektorer där det är svårt att minska användningen av fossila bränslen). Fokus bör ligga på att främja en högre grad av elektrifiering, teknik för förnybar energi (inbegripet förnybart väte inom industrisektorn) energilagring och efterfrågeflexibilitet för att öka energisystemets flexibilitet och underlätta integrering av förnybara energikällor i systemet.

Frågan om tillstånd är en särskild utmaning för utvecklingen och införandet av de flesta projekt för förnybar energi som måste beaktas i de nationella planerna. I detta avseende bör medlemsstaterna anpassa sina nationella styrmedel och åtgärder efter förslaget om ändring av direktivet om förnybar energi (48) från maj 2022, EU:s strategi för solenergi och den tillhörande rekommendationen om att påskynda tillståndsförfarandena för projekt för förnybar energi (49).

Vid uppdateringen av de nationella planerna bör medlemsstaterna även ta fram åtgärder för att underlätta energiköpsavtal och ursprungsgarantier. Styrmedlen bör även anpassas efter utbyggnaden av lösningar för förnybar energi i byggnader, efter förslaget om omarbetning av direktivet om byggnaders energiprestanda, i synnerhet i fråga om uppvärmning (t.ex. värmepumpar) och solenergi på tak, i enlighet med ambitionen i REPowerEU.

2.1.2   Utveckling av strukturella energieffektivitetsåtgärder

Energieffektivitetsåtgärder är i många fall det billigaste, säkraste och renaste sättet att minska vårt beroende av import av fossila bränslen från Ryssland och säkerställa en rättvis väg mot omställningen till ren energi. Att använda mindre energi bidrar dessutom till att säkra försörjningstryggheten och energilagringen, minska energifattigdomen och öka konkurrenskraften i det globala landskapet.

De uppdaterade nationella planerna bör anpassas efter den höjda ambitionsnivån som föreslås i det omarbetade energieffektivitetsdirektivet, genom att innefatta nationella bidrag till det bindande övergripande målet för EU och slutanvändarsektorernas energiförbrukningsandel. De uppdaterade nationella planerna bör även innehålla detaljerad information om beräkningen och metoden för energisparkravet samt de uppgifter som krävs om total golvyta som ska renoveras eller motsvarande årlig energibesparing för offentliga byggnader.

Styrmedel, åtgärder och program för energieffektivitet i de uppdaterade nationella planerna bör omfatta alla sektorer som förbrukar energi, bland annat byggnader (bostäder och tjänstesektorn), industri och transport. Principen om energieffektivitet först (50) bör användas som en övergripande princip och tillämpningen av den bör förklaras. Dessutom bör beräkningsmetoden och de bakomliggande uppgifterna för att beräkna primärenergifaktorn anges.

När det gäller byggnader bör de uppdaterade nationella planerna anpassas efter de uppdaterade och höjda ambitionerna och kraven i förslaget om ändring av direktivet om byggnaders energiprestanda och de ökade insatserna för energirenovering av byggnader, med målet att fördubbla renoveringstakten (renoveringsvågen (51)). De uppdaterade nationella planerna bör, i enlighet med åtagandena i de nationella långsiktiga renoveringsstrategierna, innehålla de åtgärder som vidtagits för att successivt fasa ut fossila bränslen från byggnadsbeståndet, inbegripet kompletterande åtgärder för ekonomiskt och tekniskt stöd, som även är sammanbundet med tillgången till utbildad arbetskraft.

I enlighet med REPowerEU och meddelandet om EU:s plan för energibesparing (52)
  bör medlemsstaterna ta med information om sina bidrag och hur de tillämpar REPowerEU genom åtgärder för beteendeförändringar, informationskampanjer och ekonomiska åtgärder som vidtagits eller planeras för att uppmuntra till energibesparing.

2.1.3 Utforska den fullständiga potentialen hos den dubbla gröna och digitala omställningen

En djupgående digital omvandling av EU:s energisystem är ytterligare en avgörande aspekt för att uppnå målen i REPowerEU och den europeiska gröna given. Energi- och resurseffektivitet, utfasning av fossila bränslen, elektrifiering, sektorsintegration och decentralisering av energisystemet kräver mycket stora satsningar på digitalisering.

Medlemsstaterna uppmanas att fastställa synergieffekter mellan nationella verksamheter, mål och målsättningar vad gäller energi respektive digital teknik samt att reflektera över hur dessa kan utnyttjas ytterligare genom styrmedel och åtgärder i enlighet med Digitalisering av energisystemet – EU:s handlingsplan (53). Digitaliseringen är avgörande för att öka konsumenternas engagemang och utarbeta en elinfrastruktur som är förenlig med framtidens energisystem. Investeringar i digitaliseringen av elnätet möjliggör även en kostnadseffektiv omvandling av energisystemet.

Med utgångspunkt i erfarenheterna från planerna för återhämtning och resiliens uppmuntras medlemsstaterna även att utforska synergieffekter mellan de nationella planerna och de nationella strategiska färdplaner för det digitala decenniet som lämnats in inom ramen för policyprogrammet för det digitala decenniet 2030 (54), för att säkerställa att digitala infrastrukturer och digital teknik bidrar till en hållbar cirkulär och klimatneutral ekonomi och ett hållbart cirkulärt och klimatneutralt samhälle i linje med den europeiska gröna given. Medlemsstaterna uppmanas att reflektera över hur de ska dra nytta av förfarandet och verktygen för det digitala decenniet, i synnerhet flerlandsprojekt, för att påskynda den gröna omställningen.

2.2   
  Integrera de nödvändiga insatserna för klimatanpassningen

Extrema väderförhållanden ökar i fråga om såväl frekvens som allvarlighetsgrad. Sedan de ursprungliga nationella planerna togs fram har vikten av klimatanpassningar erkänts globalt i allt högre grad (55). 2021 offentliggjorde kommissionen en ny EU-strategi för anpassning till klimatförändringarna, där man betonade vikten av att integrera klimatresiliens i nationella budgetramverk samt av naturbaserade lösningar. I den europeiska klimatlagen betonas vikten av att sektorsvisa åtgärder är motståndskraftiga mot klimatförändringarnas potentiella skadliga verkningar (56).

Medlemsstaterna uppmanas att sätta upp anpassningsmål i sina uppdaterade nationella planer för att bidra till uppnåendet av de nationella målsättningarna, målen och bidragen inom ramen för energiunionen (57)
  , i enlighet med EU:s anpassningsstrategi. De risker som klimatförändringarna medför måste integreras i investerings- och planeringsbeslut, och medlemsstaternas anpassningsförmåga och motståndskraft måste stärkas och deras sårbarhet för klimatförändringar minskas. Det är viktigt att notera att korrekt utformade anpassningsåtgärder även kan medföra sidovinster i fråga om lindring av klimatförändringarna samt förbättra den sociala och ekonomiska motståndskraften på ett rättvist sätt, mot bakgrund av ojämnheten på region- och samhällsnivå när det gäller effekterna av klimatförändringar och extrema väderförhållanden. Investeringar i anpassningsåtgärder måste vara klimatsäkra.

Anpassningsmålen bör i möjligaste mån kvantifieras och tydligt länkas samman med de specifika mål och styrmedel i energiunionen som de är till stöd för. Hänvisningar till den nationella anpassningsstrategin eller anpassningsplanen kan anges i relevanta avsnitt av kapitlet om styrmedel och åtgärder i de uppdaterade nationella planerna. Till exempel kan de uppdaterade nationella planerna innehålla uppgifter om vilka åtgärder som ska skydda kolinlagringspotentialen hos markanvändning (dimensionen ”minskade växthusgasutsläpp”), elproduktionskapaciteten (dimensionen ”energitrygghet”) eller energibesparingarna i bostadssektorn (dimensionen ”energieffektivitet”) gentemot vattenstress och vattenbrist, torka, översvämningar, skogsbränder eller värmeböljor. De planerade och genomförda naturbaserade lösningarna kan beskrivas, tillsammans med deras faktiska eller förväntade effekter när det gäller klimatanpassning (t.ex. skydd mot ökenspridning, urban värme, översvämningar osv.). Särskild tonvikt bör läggas på vatten, i synnerhet energisystemens motståndskraft mot strukturell eller säsongsberoende vattenbrist. Även innovativa tillvägagångssätt, såsom försäkringsavtal och ekonomiska åtgärder för att överbrygga klyftan i klimatskyddet, kan övervägas, samt investeringar med syfte att bevara den biologiska mångfalden som bidrar till klimatanpassningarna.

2.3   
  Förbättra planeringen i sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk

Sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk spelar en avgörande roll när det gäller att uppnå EU:s mål om klimatneutralitet och klimatanpassning, genom betydande minskning av växthusgasutsläppen, ökning av kolupptaget och ekosystemtjänster för att förbättra motståndskraften. EU:s kolsänka är på stadig nedgång. Det beror bland annat på en större efterfrågan på trä, att skogar uppnår skördemognad och ett större antal störningar i skogen. Samtidigt har minskningen av växthusgasutsläpp inom EU:s jordbrukssektor avstannat trots ökat stöd till klimatåtgärder. Viktiga källor till växthusgasutsläpp inom jordbrukssektorn är metanutsläpp från boskap – från såväl metanbildning i mag-tarmkanalen som gödselhantering – och dikväveoxidutsläpp på grund av användningen av konstgödsel och gödselhantering.

Enligt vad som anges i avsnitt 1.1 bör de uppdaterade nationella planerna återspegla den höjda ambitionsnivå som föreslås för revideringen av förordningen om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk genom att inbegripa en färdplan för att uppnå de nationella målen. I de nationella planerna bör det anges hur man avser öka bidragen från sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk till EU:s strängare klimatmål genom styrmedel, åtgärder och höjd ambitionsnivå. Medlemsstaterna bör integrera åtgärder för begränsning, anpassning och återställande av naturen i sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk på ett bättre sätt i samband med relaterade initiativ för biologisk mångfald och bioenergi. Senast behandlades aspekter av markförvaltning som är relevanta för begränsning av och anpassning till klimatförändringar även i förslaget till en lag om restaurering av natur (58).

Styrmedel och åtgärder bör återspegla den höjda ambitionsnivån vad gäller begränsning av och anpassning till klimatförändringar, däribland koldioxidutsläpp och andra utsläpp samt koldioxidupptag i förhållande till energieffektivitet, produktion och användning av förnybar energi samt bevarande, skydd och återställande av ekosystem.

| Ruta 4: Innehåll i de uppdaterade nationella planerna i fråga om LULUCF. Planering och kvantifiering av följande verksamheter:







  — | Fastställande av vilka förbättringar av systemet för insamling av uppgifter och övervakning som behövs för verkningsfulla politiska beslut samt för utformning och genomförande vad gäller markanvändning, skogsbruk och jordbruk (t.ex. via satellitbilder). Systemet bör omfatta behovet av att säkerställa ett effektivt genomförande avseende målen om skydd och återställande av ekosystem. |
| --- | --- |

Ruta 4: Innehåll i de uppdaterade nationella planerna i fråga om LULUCF. Planering och kvantifiering av följande verksamheter:

—

Fastställande av vilka förbättringar av systemet för insamling av uppgifter och övervakning som behövs för verkningsfulla politiska beslut samt för utformning och genomförande vad gäller markanvändning, skogsbruk och jordbruk (t.ex. via satellitbilder). Systemet bör omfatta behovet av att säkerställa ett effektivt genomförande avseende målen om skydd och återställande av ekosystem.

| — | Minskning av andra växthusgasutsläpp än koldioxidutsläpp inom jordbrukssektorn, inbegripet metanbildning i mag-tarmkanalen samt hantering av gödsel och konstgödsel. |
| --- | --- |

—

Minskning av andra växthusgasutsläpp än koldioxidutsläpp inom jordbrukssektorn, inbegripet metanbildning i mag-tarmkanalen samt hantering av gödsel och konstgödsel.

| — | Ökning av nettoupptaget inom sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk, bland annat genom kolinlagrande jordbruk och material för långvarig kollagring (såsom träbaserade byggprodukter), med fokus på integrerade tillvägagångssätt såsom naturbaserade lösningar för att även kunna bidra till målen om skydd och återställande av ekosystem samt andra miljömål (t.ex. avseende biologisk mångfald, nollutsläpp och stoppandet av utarmning av naturresurser). |
| --- | --- |

—

Ökning av nettoupptaget inom sektorerna för markanvändning, skogsbruk och jordbruk, bland annat genom kolinlagrande jordbruk och material för långvarig kollagring (såsom träbaserade byggprodukter), med fokus på integrerade tillvägagångssätt såsom naturbaserade lösningar för att även kunna bidra till målen om skydd och återställande av ekosystem samt andra miljömål (t.ex. avseende biologisk mångfald, nollutsläpp och stoppandet av utarmning av naturresurser).

| — | Främjande och genomförande av energieffektivitetsåtgärder i förhållande till biomassa, inbegripet tillhandahållande av biobaserade isoleringsmaterial. |
| --- | --- |

—

Främjande och genomförande av energieffektivitetsåtgärder i förhållande till biomassa, inbegripet tillhandahållande av biobaserade isoleringsmaterial.

2.4   
  Åtgärder mot metanutsläpp

Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att sätta upp sektorsvisa mål och målsättningar för att minska metanutsläppen och ange motsvarande styrmedel och åtgärder i sina uppdaterade nationella planer, med hänsyn till målen i EU:s metanstrategi (59).

Minskning av metanutsläppen bidrar direkt till att sakta ned den globala uppvärmningen. Eftersom metan är ett ozonbildande ämne medför en minskning av metanutsläppen även att luftföroreningarna minskar. Metan har 28 gånger så hög global uppvärmningspotential än koldioxid inom en tidsram på 100 år. Mer än hälften av alla antropogena metanutsläpp i EU kommer från jordbruket, och boskap står för 54 % av alla metanutsläpp i EU (över 6 % av alla växthusgasutsläpp i EU totalt) (60). Omkring en fjärdedel av alla metanutsläpp kommer i stället från avfall och avloppsvatten, och nästan en femtedel kommer från energisektorn.

Metan omfattas av förordningen om ansvarsfördelning (61)
  , enligt vilken medlemsstaterna har möjlighet att själva välja lämpliga strategier för att minska metanutsläppen. EU har dessutom flera strategier på sektorsnivå för att bidra till att minska metanutsläppen (62), såsom den gemensamma jordbrukspolitiken, deponidirektivet samt de föreslagna och planerade revideringarna av direktivet om industriutsläpp, direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och direktivet om förnybar energi, liksom den nya föreslagna förordningen om minskade metanutsläpp inom energisektorn.

| Ruta 5: Exempel på styrmedel och åtgärder för att minska metanutsläppen:







  — | Jordbruk – Införa incitament för avel som förbättrar hälsa och fertilitet samt foderhantering och fodertillsatser som minskar metanbildning i mag-tarmkanalen utan att medföra andra negativa effekter på miljön, såsom ammoniakutsläpp. Främja tekniker för gödsellagring (t.ex. nedkylning av flytgödsel, syrning av flytgödsel, täckning av gödselgropar och gödselbrunnar, införande av gränsvärden för utsläpp och krav på övervakning) och anaerob rötning med återvinning av biogas för att minska metanutsläppen från gödselhanteringen, med den ytterligare fördelen att man minskar beroendet av import av naturgaser och förhindrar ammoniakutsläpp. Främja en mer hållbar kosthållning med mindre rött och bearbetat kött och mer växtbaserade proteinkällor. |
| --- | --- |

Ruta 5: Exempel på styrmedel och åtgärder för att minska metanutsläppen:

—

Jordbruk – Införa incitament för avel som förbättrar hälsa och fertilitet samt foderhantering och fodertillsatser som minskar metanbildning i mag-tarmkanalen utan att medföra andra negativa effekter på miljön, såsom ammoniakutsläpp. Främja tekniker för gödsellagring (t.ex. nedkylning av flytgödsel, syrning av flytgödsel, täckning av gödselgropar och gödselbrunnar, införande av gränsvärden för utsläpp och krav på övervakning) och anaerob rötning med återvinning av biogas för att minska metanutsläppen från gödselhanteringen, med den ytterligare fördelen att man minskar beroendet av import av naturgaser och förhindrar ammoniakutsläpp. Främja en mer hållbar kosthållning med mindre rött och bearbetat kött och mer växtbaserade proteinkällor.

| — | Avfall och avloppsvatten – Minska deponering av organiskt avfall genom ett fullständigt och skyndsamt genomförande av lagstiftningen om avfall och deponering. Källsortering och anaerob rötning med återvinning av biogas för att minska metanutsläpp från fast avfall. Anaerob rötning av slam med återvinning av biogas för att minska metanutsläpp från avloppsvatten. |
| --- | --- |

—

Avfall och avloppsvatten – Minska deponering av organiskt avfall genom ett fullständigt och skyndsamt genomförande av lagstiftningen om avfall och deponering. Källsortering och anaerob rötning med återvinning av biogas för att minska metanutsläpp från fast avfall. Anaerob rötning av slam med återvinning av biogas för att minska metanutsläpp från avloppsvatten.

| — | Energi – I enlighet med den föreslagna förordningen om minskade metanutsläpp inom energisektorn (63) måste mätningen, rapporteringen och verifieringen av metanutsläpp inom energisektorn förbättras och utsläppen måste minskas genom obligatorisk detektering och reparation av läckor samt förbud mot ventilering och fackling. |
| --- | --- |

—

Energi – I enlighet med den föreslagna förordningen om minskade metanutsläpp inom energisektorn (63) måste mätningen, rapporteringen och verifieringen av metanutsläpp inom energisektorn förbättras och utsläppen måste minskas genom obligatorisk detektering och reparation av läckor samt förbud mot ventilering och fackling.

2.5   
  Integrering av långsiktig geologisk lagring av koldioxid

Medlemsstaterna uppmuntras att i sina uppdaterade nationella planer ange vilka insatser som planeras för att göra det möjligt för industrin att avskilja och lagra processutsläpp permanent på platser för geologisk lagring, i enlighet med direktiv 2009/31/EG. För att nå klimatneutralitetsmålet krävs att de återstående växthusgasutsläppen i hela EU och utfasningen från sektorer där det är svårt att fasa ut fossila bränslen balanseras inom EU senast 2050 och att EU uppnår negativa utsläpp därefter.

Flera verksamheter, bland annat energiintensiva industrier såsom cementindustrin, järn- och stålindustrin, aluminiumindustrin, pappersmassa- och pappersindustrin, raffinaderier samt jordbruket, genererar processutsläpp från själva produktionsprocessen. Avskiljning och lagring av koldioxid, eller avskiljning och användning av koldioxid, kan utgöra ett viktigt bidrag för att tackla utsläppen från dessa sektorer.

Det kan dessutom bidra till att avlägsna koldioxid från atmosfären genom koldioxidinlagring såsom avskiljning och lagring av koldioxid från biomassa och genom avskiljning och lagring av koldioxid från atmosfären. Tillämpning av avskiljning och lagring av koldioxid från biomassa bör övervägas i de uppdaterade nationella planerna med full hänsyn till begränsningarna och tillgången till hållbar biomassa.

| Ruta 6: Sätta upp målsättningar, mål och bidrag för avskiljning och lagring av koldioxid.


  Medlemsstaterna uppmanas att lämna följande information:







  — | Sammanställd prognos av de processutsläpp som behöver hanteras årligen genom avskiljning av koldioxid. |
| --- | --- |

Ruta 6: Sätta upp målsättningar, mål och bidrag för avskiljning och lagring av koldioxid.

Medlemsstaterna uppmanas att lämna följande information:

—

Sammanställd prognos av de processutsläpp som behöver hanteras årligen genom avskiljning av koldioxid.

| — | Mängden biogent koldioxid och koldioxid från atmosfären som finns tillgänglig årligen för geologisk lagring av koldioxid. |
| --- | --- |

—

Mängden biogent koldioxid och koldioxid från atmosfären som finns tillgänglig årligen för geologisk lagring av koldioxid.

| — | Den lagringskapacitet för geologisk lagring av koldioxid som kan göras tillgänglig årligen. |
| --- | --- |

—

Den lagringskapacitet för geologisk lagring av koldioxid som kan göras tillgänglig årligen.

| — | Den lagringskapacitet för koldioxid som kan bli tillgänglig årligen efter att exploateringen av kolvätereserver avslutats. |
| --- | --- |

—

Den lagringskapacitet för koldioxid som kan bli tillgänglig årligen efter att exploateringen av kolvätereserver avslutats.

| — | Planerad infrastruktur för koldioxidtransport. |
| --- | --- |

—

Planerad infrastruktur för koldioxidtransport.

| — | Offentligt stöd till investering i avskiljning, transport och lagring av koldioxid. |
| --- | --- |

—

Offentligt stöd till investering i avskiljning, transport och lagring av koldioxid.

| — | Övriga åtgärder till stöd för införandet av lösningar för långsiktig geologisk lagring av koldioxid. |
| --- | --- |

—

Övriga åtgärder till stöd för införandet av lösningar för långsiktig geologisk lagring av koldioxid.

2.6   
  Främjande av dimensionen ”forskning, innovation och konkurrenskraft”

Med utgångspunkt i 2020 års bedömning av de ursprungliga nationella planerna (64)
  och med hänsyn till aktuella geopolitiska omständigheter och den senaste tidens politiska utveckling uppmuntras medlemsstaterna att stärka dimensionen ”forskning, innovation och konkurrenskraft” i sina uppdaterade planer.

En framgångsrik plan för forskning och innovation (FoI) inom ren energi och koldioxidsnål teknik förutsätter tillräckligt många experter och entreprenörer, med stöd av en samverkande användning av program på EU-nivå, nationell nivå och regional nivå. Tydliga nationella mål och målsättningar för FoI för 2030 (och i lämpliga fall 2050), ökat samarbete mellan medlemsstaterna samt kontinuerlig bevakning av nationella FoI-verksamheter är avgörande för att stärka EU:s konkurrenskraft och uppnå målen i den gröna given. Dessa aspekter är även väsentliga för att överbrygga klyftan mellan FoI och spridning på marknaden, stärka EU:s konkurrenskraft och på sikt medföra en påskyndad utbyggnad av teknik som förväntas ha betydelse för målen i den gröna given. I strategierna för FoI bör man även anamma och främja icke-tekniska, tvärvetenskapliga aspekter som är direkt avgörande för att påskynda den ekologiska och energimässiga omställningen, stimulera till beteendeförändringar och klimatmedvetna livsstilsval samt främja institutionella, förvaltningsrelaterade och politiska innovationer för att skapa gynnsamma förutsättningar för en omvandling till klimatneutralitet.

De uppdaterade nationella planerna bör innehålla en beskrivning av medlemsstaternas mål och strategier för att underlätta utökad tillverkning av kommersiellt tillgänglig koldioxidsnål teknik och utrustning och koldioxidsnåla komponenter (till exempel genom att beakta den aktuella situationen och trender för investeringar, med mervärde) på deras territorium – samt deras mål och strategier för att uppnå detta genom diversifieringsåtgärder i tredjeländer. Enligt planen REPowerEU krävs en diversifiering av tillgången på utrustning för förnybar energi och råvaror av avgörande betydelse, minskat beroende i enskilda sektorer, avhjälpande av flaskhalsar i leveranskedjan och utökad tillverkningskapacitet i EU för ren energiteknik. De uppdaterade nationella planerna bör ta bättre hänsyn till behoven i samband med produktionskapacitet och industriella värdekedjor inom viktig koldioxidsnål teknik.

| Ruta 7: Bästa metoder för att förbättra dimensionen ”forskning, innovation och konkurrenskraft”







  — | Fastställa och beskriva behoven för FoI inom ren energi för att uppnå energi- och klimatmålen, bland annat när det gäller frågor om miljöpåverkan och rättvis omställning (65) och bedömningen av socioekonomiska effekter av den gröna omställningen. |
| --- | --- |

Ruta 7: Bästa metoder för att förbättra dimensionen ”forskning, innovation och konkurrenskraft”

—

Fastställa och beskriva behoven för FoI inom ren energi för att uppnå energi- och klimatmålen, bland annat när det gäller frågor om miljöpåverkan och rättvis omställning (65) och bedömningen av socioekonomiska effekter av den gröna omställningen.

| — | Beskriva nationella målsättningar och finansieringsmål för FoI som visar konkreta och kvantitativa färdvägar för att uppnå målen för 2030 och 2050 för särskild viktig teknik för ren energi och avskiljning och lagring av koldioxid. |
| --- | --- |

—

Beskriva nationella målsättningar och finansieringsmål för FoI som visar konkreta och kvantitativa färdvägar för att uppnå målen för 2030 och 2050 för särskild viktig teknik för ren energi och avskiljning och lagring av koldioxid.

| — | Integrera de industriella stegen i värdekedjor för ren energi, till exempel genom att beakta produktionskapaciteten för teknik för förnybar energi, och därmed även bidra till den europeiska industrins konkurrenskraft. |
| --- | --- |

—

Integrera de industriella stegen i värdekedjor för ren energi, till exempel genom att beakta produktionskapaciteten för teknik för förnybar energi, och därmed även bidra till den europeiska industrins konkurrenskraft.

| — | Utforska synergieffekter mellan relevanta nationella fonder och verksamheter, med innovationsplattformar och med arbetsgrupperna för genomförande av den strategiska EU-planen för energiteknik (SET-planen) och, i tillämpliga fall, med de fyra gröna given-uppdragen (66). |
| --- | --- |

—

Utforska synergieffekter mellan relevanta nationella fonder och verksamheter, med innovationsplattformar och med arbetsgrupperna för genomförande av den strategiska EU-planen för energiteknik (SET-planen) och, i tillämpliga fall, med de fyra gröna given-uppdragen (66).

| — | Förbättra samarbetet mellan länderna i SET-planen, i synnerhet, men inte enbart, via partnerskapet för övergång till ren energi inom ramen för Horisont Europa. |
| --- | --- |

—

Förbättra samarbetet mellan länderna i SET-planen, i synnerhet, men inte enbart, via partnerskapet för övergång till ren energi inom ramen för Horisont Europa.

| — | Beskriva hur samarbetet med globala partner om FoI inom ren energi kan förbättras. |
| --- | --- |

—

Beskriva hur samarbetet med globala partner om FoI inom ren energi kan förbättras.

| — | Förbättra stödet och åtkomsten till finansiering för företagsinnovation, bland annat nystartade företag, expanderande företag samt små och medelstora företag. |
| --- | --- |

—

Förbättra stödet och åtkomsten till finansiering för företagsinnovation, bland annat nystartade företag, expanderande företag samt små och medelstora företag.

| — | Integrera den utökade tillverkningen och diversifierade produktionskapaciteten avseende värdekedjor för ren energi och koldioxidsnåla tekniker i nationella mål, styrmedel och åtgärder när det gäller konkurrenskraft. |
| --- | --- |

—

Integrera den utökade tillverkningen och diversifierade produktionskapaciteten avseende värdekedjor för ren energi och koldioxidsnåla tekniker i nationella mål, styrmedel och åtgärder när det gäller konkurrenskraft.

| — | Integrera den kompetensutveckling som krävs för övergången till ren energi, exempelvis genom att samverka med kompetenspakten för förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Integrera den kompetensutveckling som krävs för övergången till ren energi, exempelvis genom att samverka med kompetenspakten för förnybar energi.

| — | Integrera koncepten återvinningsbarhet och cirkularitet och behovet av att minska beroendet och effektivt diversifiera källorna till importerade råmaterial och komponenter som krävs för att tillverka teknik för ren energi. |
| --- | --- |

—

Integrera koncepten återvinningsbarhet och cirkularitet och behovet av att minska beroendet och effektivt diversifiera källorna till importerade råmaterial och komponenter som krävs för att tillverka teknik för ren energi.

| — | Fastställa och beskriva hur konkurrenskraften för teknik för ren energi kan förbättras på den globala marknaden, inbegripet de främsta drivkrafterna och utmaningarna på både den inre och den globala marknaden. |
| --- | --- |

—

Fastställa och beskriva hur konkurrenskraften för teknik för ren energi kan förbättras på den globala marknaden, inbegripet de främsta drivkrafterna och utmaningarna på både den inre och den globala marknaden.

2.7   
  Integrera klimatneutralitetsmålet

Medlemsstaterna är skyldiga att i sina uppdaterade nationella planer ta med aspekter som ökar samstämmigheten och enhetligheten med EU:s klimatneutralitetsmål, med utgångspunkt i deras nationella långsiktiga strategier. För att säkerställa samstämmighet och enhetlighet med EU:s klimatneutralitetsmål ändrades styrningsförordningen genom den europeiska klimatlagen så att klimatneutralitetsmålet omfattas i relevanta bestämmelser i styrningsförordningen (67). De aspekter där medlemsstaterna kan förbättra samstämmigheten och enhetligheten är bland annat följande:

| — | I bedömningen av konsekvenserna av de planerade styrmedlen och åtgärderna, genom att analysera förenligheten med EU:s klimatneutralitetsmål som avses i artikel 2.1 i klimatlagen (artikel 3.2 f i styrningsförordningen). |
| --- | --- |

—

I bedömningen av konsekvenserna av de planerade styrmedlen och åtgärderna, genom att analysera förenligheten med EU:s klimatneutralitetsmål som avses i artikel 2.1 i klimatlagen (artikel 3.2 f i styrningsförordningen).

| — | I den analytiska grunden för planen, genom att beskriva på vilket sätt de befintliga respektive planerade styrmedlen och åtgärderna bidrar till uppnåendet av EU:s klimatneutralitetsmål, enligt artikel 2.1 i klimatlagen (artikel 8.2 e i styrningsförordningen samt del 1 avsnitt B punkt 5.5 i bilaga I till styrningsförordningen). |
| --- | --- |

—

I den analytiska grunden för planen, genom att beskriva på vilket sätt de befintliga respektive planerade styrmedlen och åtgärderna bidrar till uppnåendet av EU:s klimatneutralitetsmål, enligt artikel 2.1 i klimatlagen (artikel 8.2 e i styrningsförordningen samt del 1 avsnitt B punkt 5.5 i bilaga I till styrningsförordningen).

| — | I fastställandet av styrmedel och åtgärder i samband med utsläpp och upptag av växthusgaser, genom att tillhandahålla en inriktning mot EU:s klimatneutralitetsmål (del 1 avsnitt A punkt 3.1.1.i i bilaga I till styrningsförordningen). |
| --- | --- |

—

I fastställandet av styrmedel och åtgärder i samband med utsläpp och upptag av växthusgaser, genom att tillhandahålla en inriktning mot EU:s klimatneutralitetsmål (del 1 avsnitt A punkt 3.1.1.i i bilaga I till styrningsförordningen).

3   Viktiga övergripande frågor vid uppdateringen av de nationella planerna

3.1   
  Beaktande av lärdomar som dragits av de ursprungliga nationella planerna

I de ursprungliga nationella energi- och klimatplanerna som lämnats in av medlemsstaterna läggs grunden för att höja ambitionsnivån och uppnå målen i den europeiska gröna given och planen REPowerEU. Planerna togs fram till följd av den iterativa process som avses i styrningsförordningen, med utgångspunkt i omfattande samråd mellan kommissionen och medlemsstaterna samt samråd med berörda parter och det civila samhället. Kommissionen bedömde de första utkasten till planerna individuellt och på EU-nivå (68) och utfärdade rekommendationer till medlemsstaterna (69) för slutförandet av planerna. De slutliga planerna lämnades in, om än med vissa förseningar, den 31 december 2019, och kommissionen bedömde de slutliga planerna individuellt och samlat (70).

3.1.1   Förbättra de nationella energi- och klimatplanerna fram till 2030

Ett tillvägagångssätt som inbegriper hela statsförvaltningen är central för utarbetandet av de ursprungliga planerna och en av de främsta principerna i styrningsförordningen. Det bidrar till att säkerställa enhetlighet mellan energiunionens fem dimensioner och skapa synergieffekter mellan olika politikområden.

Medlemsstaterna uppmuntras att kontakta alla relevanta myndigheter och berörda parter vid utarbetandet av uppdateringen av det integrerade utkastet och de slutliga nationella planerna. Dessa relevanta myndigheter bör samarbeta på alla sina olika områden för att uppdatera de nationella planerna och nå de gemensamma målen för energiunionen, den europeiska gröna given, den europeiska planeringsterminen, faciliteten för återhämtning och resiliens, planen REPowerEU och annan vidareutveckling av EU:s energi- och klimatpolitik. En sådan process bör säkerställa att myndigheterna tar ansvar för att genomföra de integrerade nationella planerna.

Medlemsstaterna uppmuntras att utgå ifrån sina ursprungliga nationella planer och samtidigt ta full hänsyn till kommissionens bedömningar av dem.

3.1.2   Synergieffekter med integrerade lägesrapporter

Medlemsstaterna uppmuntras att använda de första integrerade nationella energi- och klimatlägesrapporterna när de tar fram de uppdaterade nationella planerna. Rapporterna kan användas för att i) bidra till att beskriva den aktuella situationen, bland annat i fråga om klimatanpassning, ii) bedöma de återstående hindren för att uppnå de målsättningar, mål och bidrag som angetts i de första nationella planerna, samt iii) dra slutsatser om tillräckligheten hos de styrmedel, åtgärder och investeringar som avses i de nationella energi- och klimatlägesrapporterna för varje dimension och sektor, inbegripet deras inverkan på luftkvalitet och utsläpp av luftföroreningar.

Senast den 15 mars 2023 ska medlemsstaterna för första gången lämna in sina nationella energi- och klimatlägesrapporter till kommissionen (71). . Rapportering och övervakning av framsteg är två av styrningsförordningens främsta beståndsdelar. De nationella energi- och klimatlägesrapporterna kommer att bidra till en evidensbaserad bedömning av framstegen när det gäller genomförandet av de ursprungliga nationella planerna och utgör därmed ett värdefullt sätt att konstatera vilka områden som kan förbättras. Formatet för lägesrapporteringen och övervakningen har tagits fram för att analysera genomförandet av energi- och klimatpolitiken i de nationella planerna och samtidigt begränsa den administrativa bördan för medlemsstaterna och kommissionen.

Den analytiska delen av de uppdaterade nationella planerna, samt de planerade styrmedlen och åtgärderna, kan gynnas av de uppgifter som samlats in för lägesrapporterna. Vid hänvisningar till el- och gasmarknader, energipriser och uppdelning av nuvarande priskomponenter (i priskomponenterna energi, nät och skatter/avgifter) bör medlemsstaterna emellertid lägga fram en uppdaterad analys jämfört med tidpunkten för inlämning av de nationella energi- och klimatlägesrapporterna.

3.2   
  Ett tidigt och inkluderande deltagande för allmänheten i enlighet med Århuskonventionen

Precis som var fallet för de ursprungliga planerna måste medlemsstaterna utarbeta uppdateringen av de nationella planerna i dialog med lokala myndigheter, civilsamhällesorganisationer, arbetsmarknadens parter, det sektoriella näringslivet, investerare och andra berörda parter. Enligt artikel 10 i styrningsförordningen ska medlemsstaterna säkerställa att allmänheten på ett tidigt stadium ges tillfälle att på ett effektivt sätt delta i utarbetandet av de nationella planerna. Medlemsstaterna är parter i Århuskonventionen (72), därmed är de skyldiga att säkerställa att allmänheten på ett tidigt stadium ges tillfälle att på ett effektivt sätt delta i utarbetandet av utkasten till de uppdaterade nationella planerna inom öppna och rimliga ramar (73). Allmänheten måste i synnerhet ges rimlig tid att delta i de olika faserna och ska rådfrågas när alla möjligheter fortfarande står öppna (74). Ett gott samråd innebär att allmänheten ska ha tillgång till alla relevanta handlingar, rapporter och antaganden i början av samrådsperioden. Medlemsstaterna uppmuntras att reflektera över goda metoder, exempelvis att inrätta en särskild webbplats för samråd om de nationella planerna, där all information finns att tillgå.

Enligt artikel 11 i styrningsförordningen ska medlemsstaterna inrätta en klimat- och energidialog på flera nivåer. De ska tillhandahålla en plattform för att med berörda parter diskutera de olika scenarier som planeras på energi- och klimatpolitikens område och uppnåendet av EU:s klimatneutralitetsmål som avses i klimatlagen (75). Medlemsstaterna ska rapportera om framstegen när det gäller inrättandet av denna dialog i de nationella energi- och klimatlägesrapporterna. För offentliga samråd uppmuntras medlemsstaterna att stärka dialogen på flera nivåer och samarbeta med regionala och lokala individer och grupper som kan ta fram konkreta åtgärder. De bör även utforska synergieffekter med befintliga forum, såsom borgmästaravtalet. Medlemsstaterna måste även säkerställa omfattande samråd och deltagande i god tid med arbetsmarknadens parter, i enlighet med relevanta nationella regler och praxis. En social dialog och ett samhälleligt helhetsgrepp är avgörande för att ta fram och genomföra en effektiv energi- och klimatpolitik i enlighet med principerna för den europeiska pelaren för sociala rättigheter.

I de uppdaterade nationella planerna ska medlemsstaterna ta med en sammanfattning av samråden och allmänhetens uppfattning eller preliminära uppfattning. Medlemsstaterna bör förklara hur allmänhetens uppfattning har beaktats före inlämningen av utkasten och de slutliga nationella planerna. Medlemsstaterna förväntas även beskriva hur processen gjort det möjligt för allmänheten att delta inom öppna och rimliga ramar.

3.3   
  Stärka det regionala samarbetet för en bättre samordnad insats och främjande av solidaritet

Medlemsstaterna uppmuntras att stärka det regionala samarbetet vid utarbetandet av de uppdaterade nationella planerna. De rekommenderas att i möjligaste mån samordna detta samarbete via inrättade regionala samarbetsforum. Även regionala grupper som inrättats inom ramen för EU:s energiplattform (76) och regionala riskgrupper i samband med försörjningstryggheten för gas på EU:s marknad kan tillhandahålla stöd där det behövs. Trots att styrningsmekanismen är utformad för att stimulera till samarbete mellan medlemsstaterna på gränsöverskridande och regional nivå (77) utnyttjade medlemsstaterna inte det regionala samarbetets fulla potential vid utarbetandet av de ursprungliga nationella planerna.

Medlemsstaterna uppmuntras även att på frivillig basis utforma delar av de nationella planerna gemensamt, på både territoriell nivå och sektorsnivå. Det är en möjlighet att mildra den administrativa bördan för medlemsstaterna och förbättra innehållet i de nationella planerna. Kommissionen är redo att underlätta detta samarbete på medlemsstaternas begäran under arbetet med att ta fram utkasten till de uppdaterade nationella planerna. Regionalt samarbete om energi- och klimatpolitiken gör det möjligt att utforska synergieffekter för att effektivt uppnå de nationella energi- och klimatmålen och säkerställa att planerna är mer enhetliga. Områden för samordning kan exempelvis vara gemensamma projekt eller stödprogram för förnybara energikällor (t.ex. enhetliga tidsramar och åtgärder för inrättandet av ett gemensamt program) och enhetliga tillvägagångssätt för att utveckla förnybar energi inom en region eller samarbete inom ramen för SET-planen.

Medlemsstaterna uppmuntras att sammanfatta resultatet av de regionala samråden i utkasten till de uppdaterade nationella planerna, med bland annat kommentarer från andra medlemsstater, och förklara hur sådana kommentarer har beaktats.

Medlemsstaterna uppmuntras även att involvera regionala partner för att säkerställa enhetlig planering och hantera risker i samband med försörjningstryggheten. Detta är även viktigt för att säkerställa utbyggnaden av tillräcklig infrastruktur för el och energiöverföring (den fysiska dimensionen) och för att främja marknadsintegration. Den senaste tidens energipolitiska utveckling har visat behovet av regionalt samarbete för att stärka motståndskraften och beredskapen i energisystemet och påskynda övergången till ren energi. I dag, mer än någonsin tidigare, är regionalt samarbete och europeisk solidaritet EU:s starkaste tillgång när det gäller att uppnå en diversifierad energiförsörjning, stärka dimensionen ”energitrygghet” i de nationella planerna och, slutligen, uppnå en mer motståndskraftig energiunion. För att underlätta regionalt samarbete tar kommissionen fram en särskild vägledning för fördelningen av kostnader och vinster vid samarbetsprojekt inom förnybar energi.

Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att sammanfatta deras deltagande i EU:s energiplattform i utkasten till de uppdaterade nationella planerna, och möjliga åtgärder till följd av detta arbete. EU:s energiplattform inrättades för att samordna arbetet med att diversifiera EU:s gasleverantörer för att röra sig ifrån ryska källor. Detta omfattar delvis inrättandet av en frivillig mekanism för att köpa gas och förnybart väte till EU, med optimalt utnyttjande av EU:s kollektiva politiska och marknadsmässiga inflytande. Dessutom inrättades fem regionala grupper (sydöstra Europa, Central- och Östeuropa, nordvästra Europa, sydvästra Europa och Baltikum) för att ta fram åtgärdsplaner för att omsätta syftet med EU:s energiplattform i praktiken.

3.4   
  Utforska den fullständiga potentialen hos synergier och samband med andra planeringsinstrument för en rättvis och grön omställning

I de uppdaterade nationella planerna bör man beakta de nya planerings- och finansieringsinstrument som inrättats sedan de första nationella planerna lämnades in 2019. Vissa medel är endast tillgängliga efter godkännande av vissa medlemsstaters planer. De nationella planerna bör på ett enhetligt och integrerat sätt återspegla alla relevanta styrmedel och åtgärder som bidrar till att uppnå de nationella målsättningarna, målen och bidragen för energi och klimat, inbegripet de insatser och finansieringsmöjligheter som härrör från andra finansierings- och planeringsinstrument (78).

3.4.1   Faciliteten för återhämtning och resiliens

Det är viktigt att medlemsstaterna till fullo återspeglar de investeringar och reformer på energi- och klimatområdet som avses i de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna i de uppdaterade nationella planerna (79)
  och bygger på dessa för att uppnå sina uppdaterade mål, målsättningar och åtaganden för 2030. I kvantitativt hänseende utgör faciliteten för återhämtning och resiliens den största nya finansieringskällan för energi- och klimatpolitik. Fram till augusti 2026 (80) kommer de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna fortsätta att i olika grad driva på medlemsstaternas agendor för investeringar och reformer på energi- och klimatområdet. De nationella återhämtnings- och resiliensplanerna togs fram för att bidra till de målsättningar, mål och bidrag som anges i de nationella planerna, mot bakgrund av den höjda ambitionsnivån för 2030 och 2050. Inom ramen för planen REPowerEU bör medlemsstaterna ta med ytterligare styrmedel och åtgärder i sina nationella återhämtnings- och resiliensplaner genom att ha med ett särskilt REPowerEU-kapitel.

För att säkerställa transparens och enhetlighet uppmanar kommissionen medlemsstaterna att tydligt ange betydelsen av återhämtnings- och resiliensplanerna, inbegripet REPowerEU-kapitlen, för genomförandet av de uppdaterade nationella planerna. I detta syfte bör de uppdaterade nationella planerna innehålla kvantitativ information om betydelsen av åtgärderna i återhämtnings- och resiliensplanerna för de uppdaterade målen och målsättningarna på klimat- och energiområdet, även när det gäller finansiering. Dessutom uppmuntras medlemsstaterna att korshänvisa återhämtnings- och resiliensplanerna och REPowerEU-kapitlen för varje relevant styrmedel och åtgärd i de uppdaterade nationella planerna. Medlemsstaterna bör ange huruvida styrmedlet eller åtgärden är, fullständigt eller delvis, en del av återhämtnings- och resiliensplanen och REPowerEU-kapitlet samt betydelsen av de nationella planerna när det gäller att komplettera återhämtnings- och resiliensplanerna och REPowerEU-kapitlen.

Där så är tillämpligt bör de hänvisa till rådets genomförandebeslut om godkännande av bedömningen av landets återhämtnings- och resiliensplan. Medlemsstaterna bör reflektera över eventuella utvidgningar av investeringar och reformer som skulle kunna bidra ytterligare till målen, målsättningarna och bidragen för 2030 i deras uppdaterade nationella planer.

Kommissionen uppmuntrar även medlemsstaterna att dra nytta av sina erfarenheter från processen med att ta fram återhämtnings- och resiliensplanen. Detta kan ytterligare förbättra detaljnivån för investeringar och reformer i de uppdaterade nationella planerna när det gäller kostnadsberäkningar, finansiering, beskrivning av omfattningen och specifika delmål och mål. Enhetligheten mellan de två instrumenten behöver upprätthållas.

Trots att det inte är ett krav enligt den nuvarande styrningsförordningen vill kommissionen uppmuntra medlemsstaterna att tillämpa kriterierna för att inte orsaka betydande skada vid fastställandet av styrmedel och åtgärder för de uppdaterade nationella planerna. Fullständig överensstämmelse med kriterierna för att inte orsaka betydande skada är en av hörnstenarna för faciliteten för återhämtning och resiliens. Det garanterar att planerna bidrar till den gröna omställningen och till en hållbar återhämtning, samtidigt som man begränsar skador på den biologiska mångfalden, vattnet och de marina resurserna, främjar cirkulariteten och förhindrar föroreningar, samt undviker inlåsning i ohållbara tillgångar och verksamheter. Kommissionen har tillhandahållit teknisk vägledning för tillämpning av kriterierna för att inte orsaka betydande skada i samband med återhämtnings- och resiliensplanerna (81).

3.4.2   Fonden för en rättvis omställning

Mekanismen för en rättvis omställning (82), särskilt fonden för en rättvis omställning (FRO), har inrättats för att mobilisera investeringar mellan 2021 och 2027. Detta investeringsinstrument är till för att hjälpa de regioner i EU som påverkas mest av omställningen till klimatneutralitet, på grund av deras stora beroende av utvinning av fossila bränslen – bland annat kol, torv och oljeskiffer – och av kolintensiva industriprocesser. Även FRO, som ingår i sammanhållningspolitiken, tillämpar principen om att inte orsaka betydande skada och utesluter investeringar i fossila bränslen. Den har en stark styrningsram med fokus på territoriella planer för en rättvis omställning, som håller på att färdigställas. De territoriella planerna för en rättvis omställning är strategiska dokument som beskriver processen för en rättvis omställning i varje medlemsstat och åtgärderna för att mildra de förväntade socioekonomiska konsekvenserna i de mest utsatta områdena. De territoriella planerna för en rättvis omställning kommer att utgöra ramen för åtgärder och investeringar i regioner som är beroende av kol och/eller regioner med industrier med stora växthusgasutsläpp (såsom kemiska industrier samt stål- och cementindustrier) som drabbas hårdast av omställningen.

Medlemsstaterna ska i sina uppdaterade nationella planer återspegla den omställningsprocess som beskrivs i de territoriella planerna för en rättvis omställning. Medlemsstaterna bör förklara samverkanseffekterna mellan klimat- och energimålen för 2030 och övergången från fossila bränslen. De bör även beskriva hur uppnåendet av de nationella målen kommer att bidra till att minska de socioekonomiska effekterna på ett riktat sätt på regional nivå.

3.4.3   Sociala klimatfonden

Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att i möjligaste mån ta med den bakomliggande analys som behövs för att ta fram de sociala klimatplanerna i de uppdaterade nationella planerna. De bör förklara hur de planerar att använda intäkterna från den sociala klimatfonden för att uppnå de relevanta målsättningarna, målen och bidragen. Den sociala klimatfonden (83) föreslås inom ramen för 55 %-paketet för att hantera de sociala konsekvenser för sårbara hushåll, transportanvändare och mikroföretag som kan komma att uppstå till följd av att byggnader och vägtransporter införlivas i ett utsläppshandelssystem. Syftet med den sociala klimatfonden är att bistå sårbara grupper i att minska deras beroende av dyra fossila bränslen genom att göra byggnader mer effektiva, fasa ut fossila bränslen inom uppvärmning och nedkylning av byggnader (och integrera energi från förnybara energikällor) samt öka tillgången till hållbara transporter. Den sociala klimatfonden syftar även till att stötta sårbara grupper genom åtgärder på nationell nivå, varvid man tillhandahåller riktat tillfälligt direkt inkomststöd medan man vidtar investeringsåtgärder.

När förhandlingarna om 55 %-paketet har slutförts kommer de nationella planerna att vara tätt sammanbundna med planerna för den sociala klimatfonden, eftersom de nationella planerna innehåller den politiska ram som den sociala klimatfonden ska verka inom. Planerna för den sociala klimatfonden kommer att ramas in av de reformer som planeras och de åtaganden som medlemsstaterna gjort i de nationella planerna. Själva planerna för den sociala klimatfonden kommer att vara inriktade på konkreta åtgärder och investeringar som finansieras av den sociala klimatfonden. De kommer även att säkerställa enhetlighet och samverka med de nationella planerna och andra relevanta EU-program och EU-instrument.

3.4.4   Den gemensamma jordbrukspolitiken

Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att eftersträva synergieffekter mellan de strategiska planerna inom den gemensamma jordbrukspolitiken (strategiska GJP-planer) och de nationella planerna. Inom ramen för de nationella strategiska GJP-planerna har medlemsstaterna inrättat stödprogram som bland annat omfattar målen för klimat, energi, hälsa och biologisk mångfald. Kommissionen har utfärdat rekommendationer och observationer för varje medlemsstats strategiska GJP-plan. Medlemsstaterna har även fastställt eller planerat nationella åtgärder utanför de strategiska GJP-planerna som kan bidra till dessa ambitioner. Medlemsstaterna är skyldiga att, med beaktande av dessa mål, på nytt bedöma och vid behov justera de strategiska GJP-planerna efter ikraftträdandet av de mer ambitiösa mål som införs genom förordningen om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk samt den omarbetade förordningen om ansvarsfördelning (som ännu inte har antagits) (84). Medlemsstaterna bör uppdatera sina nationella planer och strategiska GJP-planer och hitta samverkanseffekter dem emellan där så är möjligt.

Sambandet mellan de två processerna kan ytterligare förbättras genom att i) stärka insatserna för att bedöma effekterna av styrmedel och åtgärder inom jordbruk när det gäller att minska växthusgasutsläpp, ii) öka inlagringen av koldioxid; och iii) fastställa relevanta förnybara energikällor, såsom biometan. Kommissionen och Europeiska miljöbyrån anordnar kapacitetsuppbyggnad som en del av verksamheterna för att förbättra rapporteringen om styrmedel och åtgärder på klimatområdet (85).

3.4.5   Sammanhållningspolitiken

Medlemsstaterna uppmanas att i de uppdaterade nationella planerna reflektera över samverkanseffekter med befintliga planeringsdokument som tagits fram inom ramen för EU:s sammanhållningspolitik för 2021–2027. EU:s sammanhållningspolitik (som verkställs genom Europeiska regionala utvecklingsfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska socialfonden+ och Fonden för en rättvis omställning) bidrar till att stärka den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen (86).

Under 2021–2027 kommer sammanhållningspolitiken (som mobiliserar 392 miljarder euro för EU-investeringar) inriktas på fem politiska mål (bland annat ett om en grön, koldioxidsnål omställning till en klimatneutral ekonomi) och på den europeiska gröna given. För att få utnyttja de sammanhållningspolitiska fonderna måste medlemsstaterna ta fram partnerskapsavtal och operativa program. I programmen ska de nationella planerna beaktas och de utmaningar som anges i dem ska hanteras. Medlemsstaterna måste även uppnå de gynsamma förutsättningarna, bland annat slutförandet av den nationella planen, energieffektivitet, renovering av bostadshus och andra byggnader samt förnybar energi.

3.5   
  En stark analytisk grund

För att vara tillförlitliga behöver de uppdaterade nationella planerna innehålla en strategisk vision och underbyggas av en sund och robust kvantitativ analys av aktuella och förväntade situationer. En stark analytisk grund säkerställer även att de olika delarna av planen är heltäckande och jämförbara. Det analytiska avsnittet i de nationella planerna ska inledas med den nuvarande situationen och inbegripa prognoser med befintliga styrmedel och åtgärder (87),, som utvecklats betydligt sedan de ursprungliga nationella planerna. Avsnittet om den nuvarande situationen i den uppdaterade planen ska innehålla en beskrivning av alla relevanta förändringar, för var och en av energiunionens fem dimensioner, utifrån den senast tillgängliga informationen. I synnerhet ska de sociala och ekonomiska konsekvenserna av covid-19-pandemin beaktas, liksom den aktuella geopolitiska situationen som påverkar energipriserna, och på ett bredare plan trender när det gäller den inre energimarknaden, energitrygghet och utsläpp.

Medlemsstaterna uppmuntras att dra nytta av de senaste tillvägagångssätten och verktygen för modellering. För att säkerställa ett enhetligt tillvägagångssätt bör medlemsstaterna använda samma viktiga parametrar vad gäller importpriserna för olja, gas och kol samt vad gäller koldioxidpriserna inom EU:s utsläppshandelssystem som de som används för rapporteringen enligt artikel 18 i styrningsförordningen. Medlemsstaterna bör tydligt ange vilka källor som ligger till grund för analysen för att säkerställa transparens avseende vilka uppgifter som använts. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att när så är möjligt använda officiell europeisk statistik.

3.5.1   Scenarier och tidsplan

I de uppdaterade nationella planerna ska den aktuella situationen beskrivas (88)
  genom att ta med prognoser för växthusgasutsläpp från sektorsspecifik utveckling samt prognoser för andra av energiunionens dimensioner, med befintliga åtgärder (dvs. ”prognoser med åtgärder”) åtminstone fram till 2040, inbegripet 2030 (89). De uppdaterade nationella planerna ska även innehålla prognoser med ytterligare planerade styrmedel och åtgärder (dvs. ”prognoser med ytterligare åtgärder”) (90). Dessa prognoser ska göra det möjligt att bedöma effekterna av de planerade styrmedlen och åtgärderna och jämföra effekterna av dem med effekterna av befintliga styrmedel och åtgärder, fram till åtminstone 2040 (91)
  , (92). Medlemsstaterna ska även beskriva på vilket sätt de befintliga och planerade styrmedlen och åtgärderna bidrar till att uppnå EU:s klimatneutralitetsmål som anges i artikel 2.1 i den europeiska klimatlagen (93). .

Genom den europeiska klimatlagen ändras kraven på prognoser för antropogena utsläpp av växthusgaser (94) till de sex, i stället för fyra, kommande åren som slutar med 0 eller 5, omedelbart efter rapporteringsåret. Eftersom medlemsstaterna ska ta fram prognoser för utsläpp av växthusgaser fram till 2050, för rapporteringen enligt artikel 18 i styrningsförordningen som ska lämnas senast den 15 mars 2023, uppmuntras de att ta med prognoser fram till 2050 både med åtgärder och med ytterligare åtgärder i de uppdaterade nationella planerna, för att visa tendenserna mot klimatneutralitet i EU.

Medlemsstaterna ska för allmänheten tillgängliggöra en detaljerad beskrivning av de antaganden, parametrar och metoder som använts för de slutliga scenarierna och prognoserna, varvid hänsyn ska tas till statistiska begränsningar, licensbegränsningar för kommersiella uppgifter och efterlevnaden av dataskyddsreglerna (95). Verktyg och uppgifter som är tillgängliga för alla ska användas i största möjliga mån för att främja transparens, validering och jämförbarhet vad gäller resultaten.

3.5.2   Bedömning av effekterna på ekonomin, samhället och miljön

I de uppdaterade nationella planerna ska medlemsstaterna bedöma de makroekonomiska effekterna av de planerade styrmedlen och åtgärderna eller grupperna av styrmedel och åtgärder på nationell och, i tillämpliga fall, regional nivå. Där så är möjligt ska även effekterna på hälsa, miljö, konkurrenskraft, sysselsättning, kompetens och samhälle bedömas. Detta bör omfatta en jämförelse med de prognoser som bygger på befintliga styrmedel och åtgärder eller grupper av åtgärder (96) med särskilt fokus på bedömningen av fördelningseffekter (97) och energifattigdom (98). Kommissionen offentliggör regelbundet resultaten av forskningsprojekt på detta område, däribland modellering på makro- och mikronivå för bedömning av sysselsättningsrelaterade, sociala och fördelningsmässiga effekter av omställningen till ren energi, eller geopolitiska händelseförlopp (t.ex. scenarier som gäller energipriser) (99). Dessa aspekter kan vara till stöd vid uppdateringen av de nationella planerna.

Medlemsstaterna uppmuntras att beakta frågor såsom eventuella flaskhalsar på sektorsnivå eller för hela ekonomin, i synnerhet när det gäller energiförsörjning, vatten och råmaterial samt tillgång till arbetskraft och kompetens. Förväntade förändringar när det gäller fördelningen av sektorer i medlemsstaternas ekonomier bör även beskrivas, eftersom vissa industrier kommer att gå tillbaka, vissa kommer att dyka upp eller växa och vissa kommer att omvandlas. I detta avseende bör man även behandla frågor avseende forskning, innovation och konkurrenskraft inom sektorn för ren energi. Dessutom bör de positiva effekterna av energiomställningen beaktas fullt ut.

De miljökonsekvenser som beskrivs i de uppdaterade planerna bör omfatta resultaten av de nationella energi- och klimatlägesrapporterna (100). I planerna bör man även ta hänsyn till nuvarande och framtida samband mellan utfasningen av fossila bränslen och minskning av förorenande utsläpp (föroreningsreduktion). Sambanden mellan vatten, energi och klimat spelar en viktig roll för att uppnå energiunionens mål. Extrema händelser som torka och höga temperaturer skapar påfrestningar på kraftsystemen och påverkar driften av kraftverk. Låga vattennivåer förvärrar energikrisen i Europa och påverkar inlandssjöfarten och produktionen av kärnkraft och vattenkraft. Medlemsstaterna uppmuntras att i de uppdaterade nationella planerna beskriva de planerade styrmedlens och åtgärdernas effekter på vattenförvaltning (t.ex. avseende torka, översvämningar och efterfrågan på vatten) och akvatiska ekosystem, särskilt i dimensionen ”energitrygghet”. Medlemsstaterna uppmuntras att ta fram de uppdaterade nationella planerna i enlighet med relevanta planeringsdokument för vattenförvaltning, till exempel förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt, planer för hantering av översvämningsrisker och planer för hantering av torka.

Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att ta fram de uppdaterade nationella planerna i nära samband med uppdateringen av deras nationella luftvårdsprogram (101). Jämfört med de ursprungliga nationella planerna finns det fortfarande utrymme i uppdateringen för att förbättra och stärka bedömningen av konsekvenserna av de planerade styrmedlen och åtgärderna för utsläpp av luftföroreningar. Som en del av de integrerade nationella energi- och klimatlägesrapporterna ska medlemsstaterna även rapportera in uppgifter om kvantifieringen av konsekvenserna av styrmedel och åtgärder (eller grupper av styrmedel och åtgärder) för luftkvaliteten och utsläpp av luftföroreningar. En bedömning i de nationella planerna gör det emellertid möjligt för medlemsstaterna att prioritera de åtgärder som ger mest sammantagna fördelar. Styrmedlen och åtgärderna bör även stämma överens med EU:s strategi för biologisk mångfald (102), handlingsplanen för den cirkulära ekonomin (103), handlingsplanen för nollförorening av luft, vatten och mark (104) samt Europas plan mot cancer (105).

De miljökonsekvenser som behandlas i de uppdaterade planerna bör även omfatta klimat- och energipolitikens konsekvenser för den biologiska mångfalden. Klimatförändringar och förlust av biologisk mångfald hänger ihop. Energi- och klimatpolitiken kan medföra såväl synergieffekter som negativa effekter på den biologiska mångfalden (t.ex. återställande av natur eller naturbaserade lösningar för att öka antalet sänkor respektive avskogning eller skogsförstörelse för att producera biomassa för energi). Dessa effekter bör beaktas och kvantifieras i de uppdaterade nationella planerna.

3.5.3   Integrering och modellering av den cirkulära ekonomins bidrag till klimatomställningen

Medlemsstaterna uppmuntras att i sina uppdaterade nationella planer ange de styrmedel och åtgärder för den cirkulära ekonomin som påverkar utsläppen av växthusgaser, energiförbrukningen och användningen av råvaror av avgörande betydelse. Den cirkulära ekonomin medför minskat avfall (inbegripet organiskt avfall, som är en källa till metanutsläpp) och användning av nya resurser (bland annat råmaterial för energi och råmaterial av avgörande betydelse), vilket minskar utsläppen av växthusgaser. Den genererar arbetstillfällen i samband med de produkter som behöver underhållas, restaureras eller delas (106). Cirkulariteten förbättrar dessutom tillgången till råmaterial och minskar den europeiska marknadens importberoende. Den cirkulära ekonomin genererar även nya arbetstillfällen och möjligheter på olika kompetensnivåer, bland annat för grupper som ofta är underrepresenterade på arbetsmarknaden, t.ex. kvinnor, personer med funktionsnedsättningar och utsatta grupper. I de uppdaterade nationella planerna bör man korshänvisa till strategier, handlingsplaner och lagstiftning som rör den cirkulära ekonomin med effekterna för energi och utsläpp av växthusgaser. De nationella planerna bör även innehålla en uppskattning av den faktiska och förväntade minskningen av utsläpp av växthusgaser som uppnåtts till följd av åtgärder för cirkulär ekonomi, med hjälp av de modelleringsverktyg som finns tillgängliga.

Medlemsstaterna ska rapportera om viktiga styrmedel och åtgärder avseende avfall och avloppsvatten, med målet att minska metanutsläppen. De ska ta med en kvantifiering av de faktiska eller uppskattade effekterna av dessa styrmedel och åtgärder på utsläppen av växthusgaser. Medlemsstaterna uppmuntras även att tillhandahålla uppgifter om de modeller som använts för att uppskatta effekterna.

3.6   
  Finansiering av energi- och klimatomställningen: Täcka investeringsbehoven med tillgängliga offentliga och privata finansieringskällor

Medlemsstaterna uppmuntras att tillhandahålla en heltäckande och enhetlig översikt över de offentliga och privata investeringar som behövs för att uppnå de målsättningar, mål och bidrag på energi- och klimatområdet som anges i de uppdaterade nationella planerna. När de nationella planerna lämnades in 2020 angav alla medlemsstater behoven av energiinvesteringar, med en uppdelning efter sektorer. Men det var inte alla medlemsstater som tog med investeringsbehoven för alla fem av energiunionens dimensioner eller tillhandahöll en heltäckande översikt över investeringsbehoven för klimatomställningen, inbegripet åtgärder för klimatanpassning. De metoder och mallar som använder för att presentera de olika siffrorna var dessutom ofta inkonsekventa. Skillnaderna avseende tillvägagångssätt och analysernas djup gjorde det svårt att jämföra uppskattningarna av investeringar mellan alla nationella planer. Detta innebar att det saknades tillräcklig förutsägbarhet för investerare och att de nationella planernas övergripande robusthet minskade.

För att säkerställa en enhetlig översikt över investeringsbehov och finansiering uppmuntras medlemsstaterna att konsolidera översikten för varje enskild styrmedel och åtgärd eller grupp av styrmedel och åtgärder. Information om de investeringar som förväntas göras och finansieringen från offentligt (på nationell nivå och EU-nivå) och privat håll, för varje åtgärd, bör beskrivas. Mallen i bilaga XIII om framsteg vad gäller finansiering av de nationella energi- och klimatlägesrapporterna kan användas som rapporteringsstruktur.

3.6.1   Uppskattning av investeringsbehov

Medlemsstaterna ska i sina uppdaterade nationella planer tillhandahålla information om de investeringsvolymer de förväntar sig kommer behövas för de planerade styrmedlen och åtgärderna (107). Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att ange finansieringskällorna för genomförandet av de planerade viktiga styrmedlen och åtgärderna eller grupperna av styrmedel och åtgärder (se avsnitt 3.6.2 nedan). För styrmedel och åtgärder som redan har antagits och genomförts bör medlemsstaterna tillhandahålla en översikt över den inledande uppskattade investeringen samt, där sådana uppgifter är tillgängliga, den faktiska investeringen, där så är möjligt med hjälp av uppgifter som samlats in via de nationella energi- och klimatlägesrapporterna. Om det är möjligt bör denna översikt delas upp efter viktiga styrmedel och åtgärder eller grupper av styrmedel och åtgärder. En god analytisk grund bidrar till att fastställa investeringsbehov. Dessa behov kan uppskattas på olika sätt, med ”uppifrån-och-ned”- eller ”nedifrån-och-upp”-metoder som kompletterar varandra. ”Uppifrån-och-ned”-metoder passar bäst för att jämföra alternativa politiska scenarier, medan ”nedifrån-och-upp”-metoder underlättar fastställandet av behov av enskilda investeringar och reformer.

| Ruta 8: Goda metoder för att beskriva uppskattade investeringsbehov

  För att öka transparensen uppmuntras medlemsstaterna särskilt att ta med följande aspekter i sina uppdaterade nationella planer:






  — | En beskrivning av den metod som använts för att beräkna uppskattningarna. |
| --- | --- |

Ruta 8: Goda metoder för att beskriva uppskattade investeringsbehov

För att öka transparensen uppmuntras medlemsstaterna särskilt att ta med följande aspekter i sina uppdaterade nationella planer:

—

En beskrivning av den metod som använts för att beräkna uppskattningarna.

| — | En beskrivning av referensscenariot (dvs. ett scenario utan den ytterligare investeringen). |
| --- | --- |

—

En beskrivning av referensscenariot (dvs. ett scenario utan den ytterligare investeringen).

| — | En tydlig beskrivning av vad siffrorna avser (dvs. sammanlagd eller årlig ytterligare investering, nominellt eller diskonterat värde) och, eventuellt, de typer av investeringar som omfattas (t.ex. kapital, varaktiga varor, driftskostnader). |
| --- | --- |

—

En tydlig beskrivning av vad siffrorna avser (dvs. sammanlagd eller årlig ytterligare investering, nominellt eller diskonterat värde) och, eventuellt, de typer av investeringar som omfattas (t.ex. kapital, varaktiga varor, driftskostnader).

| — | En redovisning av investeringar uppdelat efter väldefinierade grupper av viktiga styrmedel och åtgärder, eventuellt energiunionens fem dimensioner och/eller sektorer enligt de integrerade lägesrapporterna. |
| --- | --- |

—

En redovisning av investeringar uppdelat efter väldefinierade grupper av viktiga styrmedel och åtgärder, eventuellt energiunionens fem dimensioner och/eller sektorer enligt de integrerade lägesrapporterna.

| — | Information om vilken investeringsvolym som förväntas bli utlöst och som förväntas vara nödvändig för att genomföra alla styrmedel och åtgärd samt finansieringskällan (offentlig [på nationell nivå eller EU-nivå, inbegripet faciliteten för återhämtning och resiliens] och privat – i tillämpliga fall). |
| --- | --- |

—

Information om vilken investeringsvolym som förväntas bli utlöst och som förväntas vara nödvändig för att genomföra alla styrmedel och åtgärd samt finansieringskällan (offentlig [på nationell nivå eller EU-nivå, inbegripet faciliteten för återhämtning och resiliens] och privat – i tillämpliga fall).

| — | Basår för investeringsvärdet och relativ diskonteringsränta. |
| --- | --- |

—

Basår för investeringsvärdet och relativ diskonteringsränta.

3.6.2   Offentlig och privat finansiering

Medlemsstaterna uppmanas att beskriva, i såväl kvantitativt som kvalitativt hänseende, finansieringen för varje styrmedel och åtgärd som anges i de uppdaterade nationella planerna. Detta innefattar information om hur EU:s finansieringsinstrument och de nationella finansieringsinstrumenten kommer att användas (108). Till exempel hur man använder program inom ramen för EU:s budget, t.ex. faciliteten för återhämtning och resiliens, intäkter från auktionering av utsläppsrätter (bl.a. moderniseringsfonden, innovationsfonden och nationella auktionsintäkter) och andra resurser som är tillgängliga på nationell nivå. Eftersom olika instrument på EU-nivå och nationell nivå kan komplettera varandra uppmuntras medlemsstaterna att beskriva hur de har skapat kostnadseffektiva synergier och kombinerat lösningar för offentligt finansiellt stöd, hur de undviker dubbelfinansiering och hur de offentliga instrumenten förväntas dra till sig ytterligare privata investeringar.

Medlemsstaterna uppmanas att beskriva vilken roll utvecklingsbankerna spelar när det gäller att finansiera investeringar på energi- och klimatområdet och att samla in privat kapital. Europeiska investeringsbanken har till exempel satt upp en rad mål (både inom EU och i dess globala verksamhet) i egenskap av EU:s ”klimatbank”: senast 2025 ska 50 % av verksamheten vara till stöd för klimatåtgärder och miljömässig hållbarhet, all finansiering sedan slutet av 2020 har varit förenlig med Parisavtalet och banken har satt upp ett övergripande mål om att mobilisera minst 1 biljon euro till klimat- och miljöprojekt under innevarande decennium.

De uppdaterade nationella planerna bör även innehålla en översikt över hur mycket den privata sektorn förväntas finansiera de planerade styrmedlen och åtgärderna. När det gäller exempelvis energieffektivitet ska medlemsstaterna tillhandahålla detaljerad information om förväntad volym av privata investeringar och konsumenternas användning av energieffektiva låneprodukter (gröna lån, energieffektiva hypotekslån).

4   En iterativ process med kommissionen och det fortsatta arbetet

Kommissionen förväntar sig att alla medlemsstater respekterar den tidsfrist som anges i artikel 14 i styrningsförordningen. Medlemsstaterna bör prioritera utarbetandet av utkastet till de slutliga uppdaterade planerna med tanke på den högre ambitionsnivån och den begränsade tid som återstår före 2030.

Kommissionen är helt och hållet engagerad i att bistå medlemsstaterna i arbetet med att uppdatera de nationella planerna. Kommissionen kommer i synnerhet att fortsätta att samarbeta med medlemsstaterna på teknisk nivå, för att säkerställa ytterligare djupgående utbyten och förtydliga vissa aspekter av denna vägledning. Kommissionen kommer att anordna relevanta arbetsgrupper och bilaterala utbyten och engagera sig på sektoriell och regional nivå för att främja ett gott samarbete genom hela processen.

Utöver regelbundna utbyten använder kommissionen flera instrument, bland annat den europeiska planeringsterminen och instrumentet för tekniskt stöd, samt flera stödåtgärder och undersökningar, såsom stödavtal för utarbetandet och bedömningen av de uppdaterade nationella planerna. Efter att medlemsstaterna har lämnat in utkasten till de uppdaterade nationella planerna (109) kommer kommissionen att bedöma dem och kan utfärda landsspecifika rekommendationer till medlemsstaterna, i enlighet med styrningsförordningen.

Som en del av den iterativa processen mellan medlemsstaterna och kommissionen kommer kommissionen att bedöma de nationella planerna i förhållande till kraven i styrningsförordningen och fullt ut beakta vägledningen i detta dokument. Kommissionen kommer att fästa särskild uppmärksamhet vid huruvida de målsättningar, mål och bidrag som medlemsstaterna satt upp är tillräckliga för att tillsammans uppnå energiunionen, inbegripet de som fastställts i relevant lagstiftning som just nu håller på att förhandlas fram samt i bedömningen av de individuella planerna.

Tabell 1

Viktiga målsättningar, mål och bidrag samt styrmedel och åtgärder i lagstiftning, strategier och förslag

| Observera | att denna tabell inte är uttömmande, utan en sammanfattning av viktiga aspekter som bör beaktas vid uppdateringen av de nationella planerna. |
| --- | --- |

Observera

| Initiativ | Referens | Typ | Målsättningar och mål | Styrmedel och åtgärder |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Den europeiska gröna given
  Den europeiska klimatlagen | COM(2019) 640 final
  Förordning (EU) 2021/1119 | Meddelande
  Antagen lagstiftning | — | Klimatneutralitet på EU-nivå senast 2050. |

Initiativ

Referens

Typ

Målsättningar och mål

Styrmedel och åtgärder

Den europeiska gröna given

Den europeiska klimatlagen

COM(2019) 640 final

Förordning (EU) 2021/1119

Meddelande

Antagen lagstiftning

—

Klimatneutralitet på EU-nivå senast 2050.

| — | Höja EU:s mål för minskning av växthusgasutsläpp för 2030 till åtminstone 50 % med sikte på 55 %. |
| --- | --- |

—

Höja EU:s mål för minskning av växthusgasutsläpp för 2030 till åtminstone 50 % med sikte på 55 %.

Ej tillämpligt

Kraft till en klimatneutral ekonomi: En EU-strategi för integrering av energisystemet

COM(2020) 299 final

Meddelande

| — | Inga ytterligare målsättningar |
| --- | --- |

—

Inga ytterligare målsättningar

Åtgärder för att

| — | utnyttja integrering av energisystemet för att balansera elnätet och säkerställa integrering av förnybar el, |
| --- | --- |

—

utnyttja integrering av energisystemet för att balansera elnätet och säkerställa integrering av förnybar el,

| — | koppla samman värmesektorn och elsektorn för att säkerställa en högre integrering av förnybara energikällor i bägge, |
| --- | --- |

—

koppla samman värmesektorn och elsektorn för att säkerställa en högre integrering av förnybara energikällor i bägge,

| — | koppla samman olika slutanvändarsektorer med energisektorn för att säkerställa användning av spillvärme, samt |
| --- | --- |

—

koppla samman olika slutanvändarsektorer med energisektorn för att säkerställa användning av spillvärme, samt

| — | säkerställa tillgång till data för användare av elfordon. |
| --- | --- |

—

säkerställa tillgång till data för användare av elfordon.

En vätgasstrategi för ett klimatneutralt Europa

COM(2020) 301 final

Meddelande

| — | Installation inom EU av elektrolysanläggningar för förnybar vätgas med minst 6 GW kapacitet fram till 2024 och 40 GW kapacitet fram till 2030. |
| --- | --- |

—

Installation inom EU av elektrolysanläggningar för förnybar vätgas med minst 6 GW kapacitet fram till 2024 och 40 GW kapacitet fram till 2030.

Ej tillämpligt

Kommissionens rekommendation om energifattigdom

COM(2020) 9600

Meddelande

| — | Inga ytterligare målsättningar |
| --- | --- |

—

Inga ytterligare målsättningar

Åtgärder för att

| — | minska och/eller mildra energifattigdom genom energieffektivitet och; |
| --- | --- |

—

minska och/eller mildra energifattigdom genom energieffektivitet och;

| — | trygga tillgången till energi för alla konsumentgrupper, särskilt de mest utsatta. |
| --- | --- |

—

trygga tillgången till energi för alla konsumentgrupper, särskilt de mest utsatta.

En EU-strategi för [att] utnyttja potentialen i havsbaserad förnybar energi för en klimatneutral framtid

COM(2020) 741 final

Meddelande

| — | En installerad kapacitet på minst 60 GW havsbaserad vindkraft och minst 1 GW havsenergi senast 2030, med sikte mot 300 GW respektive 40 GW installerad kapacitet 2050. |
| --- | --- |

—

En installerad kapacitet på minst 60 GW havsbaserad vindkraft och minst 1 GW havsenergi senast 2030, med sikte mot 300 GW respektive 40 GW installerad kapacitet 2050.

| — | Att medlemsstaterna integrerar målen för utvecklingen av havsbaserad förnybar energi i sina nationella havsplaner. |
| --- | --- |

—

Att medlemsstaterna integrerar målen för utvecklingen av havsbaserad förnybar energi i sina nationella havsplaner.

Ej tillämpligt

Att bygga upp ett klimateresilient Europa – den nya EU-strategin för klimatanpassning

COM(2021) 82 final

Meddelande

| — | Ett klimatresilient samhälle som är helt anpassat till de oundvikliga effekterna av klimatförändringarna. |
| --- | --- |

—

Ett klimatresilient samhälle som är helt anpassat till de oundvikliga effekterna av klimatförändringarna.

| — | Strategin innehåller 48 offentliga politiska åtaganden. |
| --- | --- |

—

Strategin innehåller 48 offentliga politiska åtaganden.

| — | Införande av naturbaserade lösningar för att hjälpa till att minska klimatriskerna och hälsoriskerna, öka klimatskyddet och säkra tillgången till dricksvatten. |
| --- | --- |

—

Införande av naturbaserade lösningar för att hjälpa till att minska klimatriskerna och hälsoriskerna, öka klimatskyddet och säkra tillgången till dricksvatten.

| — | Planer för hantering av torka, åtgärder för att öka markens vattenhållande förmåga och säker återanvändning av vatten. |
| --- | --- |

—

Planer för hantering av torka, åtgärder för att öka markens vattenhållande förmåga och säker återanvändning av vatten.

55 %-paketet (”Fit for 55”): nå EU:s klimatmål 2030 för klimatneutralitet

COM(2021) 550 final

Meddelande

Ej tillämpligt (målsättningarna anges i åtföljande förslag)

Ej tillämpligt (åtgärderna anges i åtföljande förslag)

Det omarbetade energieffektivitetsdirektivet  (110)

COM(2021) 558 final

Förslag till lagstiftning

| — | Ett mål på EU-nivå om 9 % för energieffektivitet till 2030 och medlemsstaternas reviderade bidrag till detta mål. |
| --- | --- |

—

Ett mål på EU-nivå om 9 % för energieffektivitet till 2030 och medlemsstaternas reviderade bidrag till detta mål.

| — | Energisparkrav – delmål för energibesparing för energifattigdom och subventionerade bostäder till ett överkomligt pris. |
| --- | --- |

—

Energisparkrav – delmål för energibesparing för energifattigdom och subventionerade bostäder till ett överkomligt pris.

| — | Mål om minskning av den totala slutliga energianvändningen för alla offentliga organ. |
| --- | --- |

—

Mål om minskning av den totala slutliga energianvändningen för alla offentliga organ.

| — | Krav på att renovera alla offentliga byggnader för att nå nivån för nära-nollutsläppsbyggnader. |
| --- | --- |

—

Krav på att renovera alla offentliga byggnader för att nå nivån för nära-nollutsläppsbyggnader.

| — | Åtgärder som är förenliga med principen ”energieffektivitet först”. |
| --- | --- |

—

Åtgärder som är förenliga med principen ”energieffektivitet först”.

| — | Åtgärder för att avlägsna hinder för energieffektiv offentlig upphandling. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att avlägsna hinder för energieffektiv offentlig upphandling.

| — | En förteckning över de offentliga organ som måste bidra till målet om minskning av den totala slutliga energianvändningen för offentliga organ. |
| --- | --- |

—

En förteckning över de offentliga organ som måste bidra till målet om minskning av den totala slutliga energianvändningen för offentliga organ.

| — | Åtgärder för att uppnå energisparkravet. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att uppnå energisparkravet.

| — | Åtgärder i energiomvandlings-, distributions- och överföringssektorerna, bland annat effektiv infrastruktur för fjärrvärme och fjärrkyla. |
| --- | --- |

—

Åtgärder i energiomvandlings-, distributions- och överföringssektorerna, bland annat effektiv infrastruktur för fjärrvärme och fjärrkyla.

| — | Åtgärder för att främja energibesiktningar och energiledningssystem. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att främja energibesiktningar och energiledningssystem.

| — | En heltäckande bedömning avseende värme och kyla (som ska beaktas för de slutliga nationella planerna 2024). |
| --- | --- |

—

En heltäckande bedömning avseende värme och kyla (som ska beaktas för de slutliga nationella planerna 2024).

| — | Åtgärder för att främja och möjliggöra att slutkunder och slutanvändare använder energi på ett effektivt sätt. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att främja och möjliggöra att slutkunder och slutanvändare använder energi på ett effektivt sätt.

| — | Åtgärder för att uppmuntra offentliga organ att använda avtal om energiprestanda vid renovering av stora byggnader. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att uppmuntra offentliga organ att använda avtal om energiprestanda vid renovering av stora byggnader.

| — | Åtgärder för att främja energitjänster inom den offentliga sektorn. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att främja energitjänster inom den offentliga sektorn.

| — | Certifieringssystem och/eller motsvarande kvalificeringssystem för energieffektivitetsyrken. |
| --- | --- |

—

Certifieringssystem och/eller motsvarande kvalificeringssystem för energieffektivitetsyrken.

| — | Finansiering av energieffektivitetsprogram och energieffektivitetssystem. |
| --- | --- |

—

Finansiering av energieffektivitetsprogram och energieffektivitetssystem.

Översyn av direktivet om förnybar energi (huvudsaklig) [1]

COM(2021) 557 final

Förslag till lagstiftning

| — | Det höjda målet på EU-nivå om 40 % förnybar energikällor 2030 och medlemsstaternas reviderade bidrag till detta mål. |
| --- | --- |

—

Det höjda målet på EU-nivå om 40 % förnybar energikällor 2030 och medlemsstaternas reviderade bidrag till detta mål.

| — | Det höjda målet om minskning av växthusgasintensiteten inom transportsektorn. |
| --- | --- |

—

Det höjda målet om minskning av växthusgasintensiteten inom transportsektorn.

| — | Det höjda delmålet för avancerade biodrivmedel för 2025 och 2030. |
| --- | --- |

—

Det höjda delmålet för avancerade biodrivmedel för 2025 och 2030.

| — | De nya delmålen för förnybara drivmedel av icke-biologiskt ursprung inom transportsektorn. |
| --- | --- |

—

De nya delmålen för förnybara drivmedel av icke-biologiskt ursprung inom transportsektorn.

| — | Den nya årliga ökningen av andelen förnybar energi inom värme- och kylsektorerna, inbegripet den bindande delen av ökningen och medlemsstaternas frivilliga ytterligare ökningsmål. |
| --- | --- |

—

Den nya årliga ökningen av andelen förnybar energi inom värme- och kylsektorerna, inbegripet den bindande delen av ökningen och medlemsstaternas frivilliga ytterligare ökningsmål.

| — | Det höjda vägledande årliga ökningsmålet för fjärrvärme och fjärrkyla. |
| --- | --- |

—

Det höjda vägledande årliga ökningsmålet för fjärrvärme och fjärrkyla.

| — | De nya vägledande riktmärkena för andelen förnybar energi inom den nationella byggnadssektorn 2030. |
| --- | --- |

—

De nya vägledande riktmärkena för andelen förnybar energi inom den nationella byggnadssektorn 2030.

| — | Det nya vägledande årliga ökningsmålet för andelen förnybara energikällor inom industrin för 2021–2030. |
| --- | --- |

—

Det nya vägledande årliga ökningsmålet för andelen förnybara energikällor inom industrin för 2021–2030.

| — | Det nya målet för förnybara flytande och gasformiga drivmedel av icke-biologiskt ursprung inom industrin för 2030 och 2035. |
| --- | --- |

—

Det nya målet för förnybara flytande och gasformiga drivmedel av icke-biologiskt ursprung inom industrin för 2030 och 2035.

| — | Gemensamma projekt för produktion av förnybar energi (artikel 9). |
| --- | --- |

—

Gemensamma projekt för produktion av förnybar energi (artikel 9).

| — | Certifieringssystem för installatörer och konstruktörer av system med förnybar energi (artikel 18). |
| --- | --- |

—

Certifieringssystem för installatörer och konstruktörer av system med förnybar energi (artikel 18).

| — | Åtgärder för systemintegrering (artiklarna 20 och 20a). |
| --- | --- |

—

Åtgärder för systemintegrering (artiklarna 20 och 20a).

| — | Åtgärder för att uppnå den årliga genomsnittliga ökningen av andelen förnybara energikällor inom värme och kyla i enlighet med artikel 24.1–24.2, samt tillämpade åtgärder från förteckningen i artikel 23.4. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att uppnå den årliga genomsnittliga ökningen av andelen förnybara energikällor inom värme och kyla i enlighet med artikel 24.1–24.2, samt tillämpade åtgärder från förteckningen i artikel 23.4.

| — | Bedömning av den nationella potentialen för energi från förnybara energikällor (artikel 23.1a). |
| --- | --- |

—

Bedömning av den nationella potentialen för energi från förnybara energikällor (artikel 23.1a).

| — | Åtgärder för att uppnå den årliga genomsnittliga ökningen av andelen förnybara energikällor inom fjärrvärme och fjärrkyla. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att uppnå den årliga genomsnittliga ökningen av andelen förnybara energikällor inom fjärrvärme och fjärrkyla.

| — | Åtgärder för att öka andelen förnybara energikällor inom kyla och fjärrkyla. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att öka andelen förnybara energikällor inom kyla och fjärrkyla.

| — | Ram för att möjliggöra sektorsintegration mellan energinät. |
| --- | --- |

—

Ram för att möjliggöra sektorsintegration mellan energinät.

| — | Kreditmekanism inom ramen för skyldigheten inom transportsektorn (artikel 25). |
| --- | --- |

—

Kreditmekanism inom ramen för skyldigheten inom transportsektorn (artikel 25).

| — | Åtgärder med koppling till hållbarhetskriterierna, inbegripet förbjudna arealer för skogsbiomassa. |
| --- | --- |

—

Åtgärder med koppling till hållbarhetskriterierna, inbegripet förbjudna arealer för skogsbiomassa.

| — | Åtgärder för att säkerställa principen om kaskadanvändning av biomassa. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att säkerställa principen om kaskadanvändning av biomassa.

Minskade metanutsläpp inom energisektorn

COM(2021) 805 final

Förslag till lagstiftning

Ej tillämpligt

| — | Planer för minskning av metanutsläpp och mätning av nedlagda gruvor med metanutsläpp och inaktiva brunnar. |
| --- | --- |

—

Planer för minskning av metanutsläpp och mätning av nedlagda gruvor med metanutsläpp och inaktiva brunnar.

Mekanismen för koldioxidjustering vid gränserna

COM(2021) 564 final

Förslag till lagstiftning

| — | Hantering av växthusgasutsläpp som är inbäddade i vissa varor, vid import till EU:s tullområde, för att förebygga risken för koldioxidläckage. |
| --- | --- |

—

Hantering av växthusgasutsläpp som är inbäddade i vissa varor, vid import till EU:s tullområde, för att förebygga risken för koldioxidläckage.

Ej tillämpligt

Översyn av energiskattedirektivet

COM(2021) 563 final

Förslag till lagstiftning

| — | Säkerställa att tydliga skatteregler för energiprodukter och elektricitet fortsätter att bidra till en väl fungerande inre marknad och samtidigt säkerställa att beskattningen bättre återspeglar deras inverkan på miljön och hälsan. |
| --- | --- |

—

Säkerställa att tydliga skatteregler för energiprodukter och elektricitet fortsätter att bidra till en väl fungerande inre marknad och samtidigt säkerställa att beskattningen bättre återspeglar deras inverkan på miljön och hälsan.

| — | Åtgärder för att se till att energiprodukter och elektricitet beskattas i enlighet med direktivet. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att se till att energiprodukter och elektricitet beskattas i enlighet med direktivet.

Säkerställande av lika villkor för hållbar luftfart (initiativet RefuelEU Aviation)  (111)

COM(2021) 561 final

Förslag till lagstiftning

| — | Hållbara flygbränslen ska utgöra 2 % av alla flygbränslen 2025, 5 % 2030 och 63 % 2050. |
| --- | --- |

—

Hållbara flygbränslen ska utgöra 2 % av alla flygbränslen 2025, 5 % 2030 och 63 % 2050.

Ej tillämpligt

Användning av förnybara och koldioxidsnåla bränslen för sjötransport (initiativet FuelEU Maritime)  (111)

COM(2021) 562 final

Förslag till lagstiftning

| — | Gränsvärden för växthusgasintensiteten i den energi som används ombord ett fartyg. |
| --- | --- |

—

Gränsvärden för växthusgasintensiteten i den energi som används ombord ett fartyg.

| — | Skyldigheten att använda landströmsförsörjning eller utsläppsfri teknik i hamnar. |
| --- | --- |

—

Skyldigheten att använda landströmsförsörjning eller utsläppsfri teknik i hamnar.

Ej tillämpligt

Utbyggnad av infrastruktur för alternativa bränslen (111)
   (112)

COM(2021) 559 final

Förslag till lagstiftning

| — | Nationella mål för utbyggnaden av tillräcklig infrastruktur för alternativa bränslen i unionen, för vägfordon, fartyg och stillastående luftfartyg. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för utbyggnaden av tillräcklig infrastruktur för alternativa bränslen i unionen, för vägfordon, fartyg och stillastående luftfartyg.

Ej tillämpligt

Utsläppshandelssystem (huvudsaklig) – inbegripet sjöfart, byggnader och transport

COM(2021) 551 final

Förslag till lagstiftning

| — | Bidrag från de sektorer som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem med –61 % 2030 jämfört med 2005. |
| --- | --- |

—

Bidrag från de sektorer som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem med –61 % 2030 jämfört med 2005.

| — | Utsläppsminskning på 43 % 2030 jämfört med 2005 inom byggnads- och vägtransportsektorn. |
| --- | --- |

—

Utsläppsminskning på 43 % 2030 jämfört med 2005 inom byggnads- och vägtransportsektorn.

| — | Prissättning av koldioxid och tillhandahållande av klimatfinansiering genom auktionsintäkter, moderniseringsfonden och innovationsfonden, i kombination med reserven för marknadsstabilitet som ett verktyg för att säkerställa kolmarknadens stabilitet. |
| --- | --- |

—

Prissättning av koldioxid och tillhandahållande av klimatfinansiering genom auktionsintäkter, moderniseringsfonden och innovationsfonden, i kombination med reserven för marknadsstabilitet som ett verktyg för att säkerställa kolmarknadens stabilitet.

Reserv för marknadsstabilitet inom EU:s utsläppshandelssystem

COM(2021) 571 final

Förslag till lagstiftning

| — | Upprätthållande av reservens nuvarande parametrar efter 2023 för att säkerställa förutsägbarhet på marknaden. Intagsnivå på 24 % och ett lägsta antal utsläppsrätter på 200 miljoner som ska placeras i reserven. |
| --- | --- |

—

Upprätthållande av reservens nuvarande parametrar efter 2023 för att säkerställa förutsägbarhet på marknaden. Intagsnivå på 24 % och ett lägsta antal utsläppsrätter på 200 miljoner som ska placeras i reserven.

Ej tillämpligt

Utsläppshandelssystem för luftfart

COM(2021) 552 final

Förslag till lagstiftning

| — | Fasa ut gratis utsläppsrätter inom luftfarten till 100 % auktionering 2027 samt konsolidera det totala antalet utsläppsrätter för luftfart på nuvarande nivåer och tillämpa den linjära minskningsfaktorn för utsläppshandelssystemet. |
| --- | --- |

—

Fasa ut gratis utsläppsrätter inom luftfarten till 100 % auktionering 2027 samt konsolidera det totala antalet utsläppsrätter för luftfart på nuvarande nivåer och tillämpa den linjära minskningsfaktorn för utsläppshandelssystemet.

Ej tillämpligt

EU:s utsläppshandelssystem när det gäller anmälan om Corsia

COM(2021) 567 final

Förslag till lagstiftning

Ej tillämpligt

Ej tillämpligt

Sociala klimatfonden

COM(2021) 568 final

Förslag till lagstiftning

Ej tillämpligt

| — | National social klimatplan. |
| --- | --- |

—

National social klimatplan.

| — | Åtgärder för att öka energieffektiviteten i byggnader. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att öka energieffektiviteten i byggnader.

| — | Åtgärder för att påskynda utfasningen av fossila bränslen från uppvärmning och kylning av byggnader. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att påskynda utfasningen av fossila bränslen från uppvärmning och kylning av byggnader.

| — | Åtgärder för att ge förbättrad tillgång till utsläppsfri och utsläppssnål mobilitet och transport. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att ge förbättrad tillgång till utsläppsfri och utsläppssnål mobilitet och transport.

Fonden för en rättvis omställning

Förordning (EU) 2021/1056

Antagen lagstiftning

Ej tillämpligt

| — | Verksamheter som får stöd enligt artikel 8. |
| --- | --- |

—

Verksamheter som får stöd enligt artikel 8.

Översyn av förordningen om ansvarsfördelning

COM(2021) 555 final

Förslag till lagstiftning

| — | Öka målet för minskning av växthusgasutsläppen inom EU till 2030 inom sektorer som omfattas av ansvarsfördelning till 40 % jämfört med 2005 års nivåer, samt dela upp EU:s mål i bindande nationella tilldelningar. |
| --- | --- |

—

Öka målet för minskning av växthusgasutsläppen inom EU till 2030 inom sektorer som omfattas av ansvarsfördelning till 40 % jämfört med 2005 års nivåer, samt dela upp EU:s mål i bindande nationella tilldelningar.

Ej tillämpligt

Översyn av förordningen om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk

COM(2021) 554 final

Förslag till lagstiftning

| — | Ökning av EU:s mål för koldioxidupptag för 2030 inom sektorn för markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk till 310 miljoner ton och nationella bindande mål för 2026–2030. |
| --- | --- |

—

Ökning av EU:s mål för koldioxidupptag för 2030 inom sektorn för markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk till 310 miljoner ton och nationella bindande mål för 2026–2030.

| — | Sikta på klimatneutralitet till 2035 inom marksektorn. |
| --- | --- |

—

Sikta på klimatneutralitet till 2035 inom marksektorn.

| — | Integrerade begränsningsplaner för marksektorn. |
| --- | --- |

—

Integrerade begränsningsplaner för marksektorn.

| — | Koppla samman med biologisk mångfald och återställande av natur. |
| --- | --- |

—

Koppla samman med biologisk mångfald och återställande av natur.

Koldioxidutsläpp för personbilar och lätta lastbilar

COM(2021) 556 final

Förslag till lagstiftning

| — | Personbilar: Ett mål för EU:s hela fordonspark för 2030 om en minskning på 37,5 % av målet för 2021. Målet för 2035 är en minskning med 100 %. |
| --- | --- |

—

Personbilar: Ett mål för EU:s hela fordonspark för 2030 om en minskning på 37,5 % av målet för 2021. Målet för 2035 är en minskning med 100 %.

| — | Nyttofordon: Ett mål för EU:s hela fordonspark för 2030 om en minskning på 31 % av målet för 2021. Målet för 2035 är en minskning med 100 %. |
| --- | --- |

—

Nyttofordon: Ett mål för EU:s hela fordonspark för 2030 om en minskning på 31 % av målet för 2021. Målet för 2035 är en minskning med 100 %.

Ej tillämpligt

Det omarbetade direktivet om byggnaders energiprestanda

COM(2021) 802 final

Förslag till lagstiftning

| — | Nationellt fastställda mål för att säkerställa ett ytterst energieffektivt och klimatneutralt nationellt byggnadsbestånd och omvandling av befintliga byggnader till nollutsläppsbyggnader senast 2050. |
| --- | --- |

—

Nationellt fastställda mål för att säkerställa ett ytterst energieffektivt och klimatneutralt nationellt byggnadsbestånd och omvandling av befintliga byggnader till nollutsläppsbyggnader senast 2050.

| — | Nya minimistandarder för energiprestanda. |
| --- | --- |

—

Nya minimistandarder för energiprestanda.

| — | En uppdaterad definition av nära-nollenergibyggnad för nya och befintliga byggnader. |
| --- | --- |

—

En uppdaterad definition av nära-nollenergibyggnad för nya och befintliga byggnader.

| — | Nationell byggnadsrenoveringsplan. |
| --- | --- |

—

Nationell byggnadsrenoveringsplan.

| — | Åtgärder för att stödja efterlevnaden av minimistandarder för energiprestanda (artikel 9.3). |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att stödja efterlevnaden av minimistandarder för energiprestanda (artikel 9.3).

Väte/gas

Översyn av förordning

COM(2021) 804 final

Förslag till lagstiftning

Ej tillämpligt

| — | Förebyggande åtgärder och nödåtgärder för försörjningstryggheten för gas. |
| --- | --- |

—

Förebyggande åtgärder och nödåtgärder för försörjningstryggheten för gas.

| — | Åtgärder som rör cybersäkerhet. |
| --- | --- |

—

Åtgärder som rör cybersäkerhet.

Väte/gas

Översyn av direktiv

COM(2021) 803 final

Förslag till lagstiftning

Ej tillämpligt

| — | Åtgärder för att möjliggöra en vätemarknad, i synnerhet infrastruktur. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att möjliggöra en vätemarknad, i synnerhet infrastruktur.

| — | Åtgärder som rör konsumenträttigheter för väte. |
| --- | --- |

—

Åtgärder som rör konsumenträttigheter för väte.

Rekommendation

om säkerställande av en rättvis omställning till klimatneutralitet

2022/C 243/04

Rådets rekommendation

| — | Säkerställa att EU:s omställning till en klimatneutral och miljömässigt hållbar ekonomi före 2050 är rättvis och ingen hamnar efter. |
| --- | --- |

—

Säkerställa att EU:s omställning till en klimatneutral och miljömässigt hållbar ekonomi före 2050 är rättvis och ingen hamnar efter.

| — | Heltäckande och samstämmiga politiska paket för






  a) | att aktivt stödja arbetstillfällen av god kvalitet, |
| --- | --- | --- |

—

Heltäckande och samstämmiga politiska paket för

a)

att aktivt stödja arbetstillfällen av god kvalitet,

| b) | allmän utbildning, yrkesutbildning och livslångt lärande, |
| --- | --- |

b)

allmän utbildning, yrkesutbildning och livslångt lärande,

| c) | rättvisa skatte- och bidragssystem och system för socialt skydd, samt |
| --- | --- |

c)

rättvisa skatte- och bidragssystem och system för socialt skydd, samt

| d) | tillgång till väsentliga tjänster/bostäder. |
| --- | --- |

d)

tillgång till väsentliga tjänster/bostäder.

Försörjningstrygghet och överkomliga energipriser: Alternativ för omedelbara åtgärder och förberedelser inför nästa vinter

COM(2022) 138 final

Meddelande

Ej tillämpligt

| — | Ekonomisk ersättning på detaljistsidan eller grossistmarknaden, till exempel inkomststöd, skatteavdrag eller en aggregationsmodell. |
| --- | --- |

—

Ekonomisk ersättning på detaljistsidan eller grossistmarknaden, till exempel inkomststöd, skatteavdrag eller en aggregationsmodell.

| — | Fast pris för producenter. |
| --- | --- |

—

Fast pris för producenter.

Krav på gaslagringsnivåer

Förordning (EU) 2022/1032

Förordning

| — | En minsta gaslagringsnivå på 80 % senast den 1 november 2022, med en höjning till 90 % de kommande åren. |
| --- | --- |

—

En minsta gaslagringsnivå på 80 % senast den 1 november 2022, med en höjning till 90 % de kommande åren.

| — | Nationella mål för att öka energisystemens flexibilitet, inbegripet energilagring. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för att öka energisystemens flexibilitet, inbegripet energilagring.

| — | Åtgärder för att säkerställa att fyllnadsbanorna och fyllnadsmålen uppnås under de följande åren, och att underjordiska lagringsanläggningar fylls. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att säkerställa att fyllnadsbanorna och fyllnadsmålen uppnås under de följande åren, och att underjordiska lagringsanläggningar fylls.

| — | Införda åtgärder för att samordna med medlemsstaterna. |
| --- | --- |

—

Införda åtgärder för att samordna med medlemsstaterna.

Planen REPowerEU

COM(2022) 230 final

Meddelande

| — | Nationella mål för att fasa ut rysk gas. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för att fasa ut rysk gas.

| — | Nationella mål för att diversifiera energikällor och energiförsörjning från länder utanför EU. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för att diversifiera energikällor och energiförsörjning från länder utanför EU.

| — | Nationella mål för att ersätta fossila bränslen från Ryssland genom att övergå till inhemska energikällor, i synnerhet förnybar energi och koldioxidsnåla gaser. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för att ersätta fossila bränslen från Ryssland genom att övergå till inhemska energikällor, i synnerhet förnybar energi och koldioxidsnåla gaser.

| — | Mål för att producera förnybara gaser, i synnerhet genom att bidra till att öka produktionen av metan till 35 miljarder kubikmeter fram till 2030. |
| --- | --- |

—

Mål för att producera förnybara gaser, i synnerhet genom att bidra till att öka produktionen av metan till 35 miljarder kubikmeter fram till 2030.

| — | Mål för vätgasproduktion. |
| --- | --- |

—

Mål för vätgasproduktion.

| — | Reviderade förebyggande åtgärdsplaner och beredskapsplaner. |
| --- | --- |

—

Reviderade förebyggande åtgärdsplaner och beredskapsplaner.

| — | Diversifiering av försörjningsvägarna för gas och olja. |
| --- | --- |

—

Diversifiering av försörjningsvägarna för gas och olja.

| — | Diversifiering av värmekällor. |
| --- | --- |

—

Diversifiering av värmekällor.

| — | Solidaritetsmekanismer bland medlemsstaterna. |
| --- | --- |

—

Solidaritetsmekanismer bland medlemsstaterna.

| — | Åtgärder för att främja regionalt samarbete och relationer med internationella partner. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att främja regionalt samarbete och relationer med internationella partner.

| — | Politiska insatser och åtgärder för att skapa förutsättningar för en övergång från fossila bränslen till förnybara och koldioxidsnåla gaser, i synnerhet hållbar biometan, och förnybar vätgas. |
| --- | --- |

—

Politiska insatser och åtgärder för att skapa förutsättningar för en övergång från fossila bränslen till förnybara och koldioxidsnåla gaser, i synnerhet hållbar biometan, och förnybar vätgas.

EU:s plan för energibesparing

COM(2022) 240 final

Meddelande

Ej tillämpligt

| — | Åtgärder för att minska efterfrågan på kort sikt. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att minska efterfrågan på kort sikt.

| — | Åtgärder för att förstärka energieffektiviteten enligt vad som anges i avsnitt 3.2 av meddelandet. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att förstärka energieffektiviteten enligt vad som anges i avsnitt 3.2 av meddelandet.

| — | Åtgärder för att öka energieffektiviteten inom transportsektorn och uppmuntra övergången till effektiva förnybara alternativ. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att öka energieffektiviteten inom transportsektorn och uppmuntra övergången till effektiva förnybara alternativ.

| — | Finansieringsåtgärder för att möjliggöra sådana investeringar. |
| --- | --- |

—

Finansieringsåtgärder för att möjliggöra sådana investeringar.

En EU-strategi för solenergi

COM(2022) 221 final

Meddelande

| — | En kapacitet för nästan 600 GW solenergi i EU fram till 2030. |
| --- | --- |

—

En kapacitet för nästan 600 GW solenergi i EU fram till 2030.

| — | Nationella mål för att inrätta en energigemenskap för förnybar energi i varje kommun med en befolkning som överstiger 10 000 personer. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för att inrätta en energigemenskap för förnybar energi i varje kommun med en befolkning som överstiger 10 000 personer.

| — | Åtgärder för att möjliggöra en effektiv egenanvändning i flerbostadshus (genomförande av det nya direktivet om förnybar energi). |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att möjliggöra en effektiv egenanvändning i flerbostadshus (genomförande av det nya direktivet om förnybar energi).

| — | Åtgärder för att säkerställa att energifattiga hushåll och utsatta konsumenter har tillgång till solenergi. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att säkerställa att energifattiga hushåll och utsatta konsumenter har tillgång till solenergi.

| — | En ram för investeringar och åtgärder för att påskynda investeringar i solenergi i kombination med renoveringar, lagring och värmepumpar. |
| --- | --- |

—

En ram för investeringar och åtgärder för att påskynda investeringar i solenergi i kombination med renoveringar, lagring och värmepumpar.

| — | Åtgärder för att undanröja administrativa hinder för kostnadseffektiva utbyggnader av redan installerade system. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att undanröja administrativa hinder för kostnadseffektiva utbyggnader av redan installerade system.

| — | Åtgärder för att stödja byggnadsintegrerade solcellssystem för nybyggen och renoveringar. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att stödja byggnadsintegrerade solcellssystem för nybyggen och renoveringar.

| — | Åtgärder för att utvärdera och undanröja omotiverade hinder för utvecklingen av medborgarbaserade energigemenskaper för förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att utvärdera och undanröja omotiverade hinder för utvecklingen av medborgarbaserade energigemenskaper för förnybar energi.

| — | Åtgärder för att undanröja hinder för en innovativ utbyggnad av solenergi. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att undanröja hinder för en innovativ utbyggnad av solenergi.

EU:s externa energiengagemang i en föränderlig värld

JOIN(2022) 23 final

Meddelande

Ej tillämpligt

| — | Åtgärder för att förbereda EU för handel med förnybar vätgas och prioritera lokalbefolkningens behov av energi och vatten. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att förbereda EU för handel med förnybar vätgas och prioritera lokalbefolkningens behov av energi och vatten.

| — | Åtgärder för att öka tillgången till finansiering för investeringar i energieffektivitet och energibesparingar. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att öka tillgången till finansiering för investeringar i energieffektivitet och energibesparingar.

Ändringar av direktiven om förnybar energi, byggnaders energiprestanda och energieffektivitet

COM(2022) 222 final

Förslag till lagstiftning

| — | Det höjda målet på 45 % på EU-nivå för förnybara energikällor till 2030. |
| --- | --- |

—

Det höjda målet på 45 % på EU-nivå för förnybara energikällor till 2030.

| — | Ett mål på EU-nivå om 13 % för energieffektivitet till 2030 och medlemsstaternas reviderade bidrag till detta mål. |
| --- | --- |

—

Ett mål på EU-nivå om 13 % för energieffektivitet till 2030 och medlemsstaternas reviderade bidrag till detta mål.

| — | Nationella mål för fastställandet av fokusområden. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för fastställandet av fokusområden.

| — | Kartläggning av områden som krävs för att uppnå de nationella bidragen till EU:s mål för förnybara energikällor för 2030. |
| --- | --- |

—

Kartläggning av områden som krävs för att uppnå de nationella bidragen till EU:s mål för förnybara energikällor för 2030.

| — | Åtgärder för fokusområden för förnybar energiproduktion. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för fokusområden för förnybar energiproduktion.

| — | Åtgärder för att respektera tidsfristerna för beviljande av tillstånd. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att respektera tidsfristerna för beviljande av tillstånd.

| — | Åtgärder för att begränsa tidsfristen för att tillåta solenergiinstallationer på tak (revidering av direktivet om förnybar energi). |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att begränsa tidsfristen för att tillåta solenergiinstallationer på tak (revidering av direktivet om förnybar energi).

| — | Åtgärder för att säkerställa att alla nya byggnader är klara för solenergi, och att solenergi är obligatoriskt för vissa byggnadskategorier (revidering av direktivet om byggnaders energiprestanda). |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att säkerställa att alla nya byggnader är klara för solenergi, och att solenergi är obligatoriskt för vissa byggnadskategorier (revidering av direktivet om byggnaders energiprestanda).

Rekommendation om tillståndsförfaranden och energiköpsavtal

C(2022) 3219 final

Rekommendation

| — | Nationella målsättningar och mål för kompetensutveckling och omskolning av personal för att överbrygga bristande kompetens hos personal som arbetar med tillståndsförfaranden och miljöbedömningar. |
| --- | --- |

—

Nationella målsättningar och mål för kompetensutveckling och omskolning av personal för att överbrygga bristande kompetens hos personal som arbetar med tillståndsförfaranden och miljöbedömningar.

| — | Långsiktiga färdplaner för den planerade utbyggnaden av förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Långsiktiga färdplaner för den planerade utbyggnaden av förnybar energi.

Åtgärder för att:

| — | påskynda och förenkla tillståndsförfaranden, |
| --- | --- |

—

påskynda och förenkla tillståndsförfaranden,

| — | förenkla systemen för gemenskaper för förnybar energi, |
| --- | --- |

—

förenkla systemen för gemenskaper för förnybar energi,

| — | effektivisera godkännandeförfarandet och utforma en gemensam kontaktpunkt, |
| --- | --- |

—

effektivisera godkännandeförfarandet och utforma en gemensam kontaktpunkt,

| — | införa digitaliserade förfaranden, |
| --- | --- |

—

införa digitaliserade förfaranden,

| — | effektivisera miljöförfaranden, |
| --- | --- |

—

effektivisera miljöförfaranden,

| — | förenkla uppgradering av befintliga anläggningar för förnybar energi, |
| --- | --- |

—

förenkla uppgradering av befintliga anläggningar för förnybar energi,

| — | uppmuntra innovativa projekt, samt |
| --- | --- |

—

uppmuntra innovativa projekt, samt

| — | underlätta företagens användning av energiköpsavtal. |
| --- | --- |

—

underlätta företagens användning av energiköpsavtal.

Vägledning om tillståndsförfaranden och energiköpsavtal

SWD(2022) 149

Vägledning

| — | Desamma som för rekommendationen om tillståndsförfaranden. |
| --- | --- |

—

Desamma som för rekommendationen om tillståndsförfaranden.

| — | Desamma som för rekommendationen om tillståndsförfaranden. |
| --- | --- |

—

Desamma som för rekommendationen om tillståndsförfaranden.

Ändring av faciliteten för återhämtning och resiliens (REPowerEU-kapitel)

COM(2022) 231 final

Förslag till lagstiftning

Ej tillämpligt

| — | REPowerEU-kapitel ska införas i planen för återhämtning och resiliens. |
| --- | --- |

—

REPowerEU-kapitel ska införas i planen för återhämtning och resiliens.

Vägledning om planer för återhämtning och resiliens inom ramen för REPowerEU

C(2022) 3300 final

Kommissionens tillkännagivande

Ej tillämpligt

| — | Nya åtgärder som bidrar till målen med REPowerEU (förteckning över möjliga investeringar och reformer finns i tillkännagivandet). |
| --- | --- |

—

Nya åtgärder som bidrar till målen med REPowerEU (förteckning över möjliga investeringar och reformer finns i tillkännagivandet).

Spara gas för en trygg vinter

COM(2022) 360 final

Meddelande

| — | Nationella mål för att uppnå planen för att minska efterfrågan på gas med 15 %. |
| --- | --- |

—

Nationella mål för att uppnå planen för att minska efterfrågan på gas med 15 %.

| — | Åtgärder för att minska uppvärmning och nedkylning i byggnader. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att minska uppvärmning och nedkylning i byggnader.

| — | Åtgärder för att spara gas inom el- och värmeproduktionen. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att spara gas inom el- och värmeproduktionen.

| — | Åtgärder för att uppmuntra till bränsleomställning inom industrin. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att uppmuntra till bränsleomställning inom industrin.

Samordnade åtgärder för att minska efterfrågan på gas

Förordning (EU) 2022/1369

Förordning

| — | Minskning av den nationella gasförbrukningen från den 1 augusti 2022 till den 31 mars 2023 med minst 15 % jämfört med den genomsnittliga gasförbrukningen från den 1 augusti till den 31 mars under fem på varandra följande år. |
| --- | --- |

—

Minskning av den nationella gasförbrukningen från den 1 augusti 2022 till den 31 mars 2023 med minst 15 % jämfört med den genomsnittliga gasförbrukningen från den 1 augusti till den 31 mars under fem på varandra följande år.

Ej tillämpligt

Krisintervention för att komma till rätta med de höga energipriserna

COM(2022) 473 final

Förslag till lagstiftning

| — | Minska elförbrukningen med 10 % jämfört med referensperioden. |
| --- | --- |

—

Minska elförbrukningen med 10 % jämfört med referensperioden.

| — | Minska elförbrukningen med 5 % under de timmar då efterfrågan är som högst. |
| --- | --- |

—

Minska elförbrukningen med 5 % under de timmar då efterfrågan är som högst.

| — | Åtgärder för att påskynda införandet av avtal om köp av förnybar energi, särskilt för små och medelstora företag. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att påskynda införandet av avtal om köp av förnybar energi, särskilt för små och medelstora företag.

Digitalisering av energisystemet – EU:s handlingsplan

COM(2022) 552 final

Meddelande

Ej tillämpligt

Åtgärder för att

| — | öka investeringar i FoI inom digitala lösningar för energi, inbegripet expandering, |
| --- | --- |

—

öka investeringar i FoI inom digitala lösningar för energi, inbegripet expandering,

| — | öka investeringar i utveckling, utbyggnad, testning och pilotprojekt, samt marknadsspridning av digitala lösningar för energi, |
| --- | --- |

—

öka investeringar i utveckling, utbyggnad, testning och pilotprojekt, samt marknadsspridning av digitala lösningar för energi,

| — | öka investeringar i att göra elnätet smartare, |
| --- | --- |

—

öka investeringar i att göra elnätet smartare,

| — | främja integrering av energisystem och planering av digital infrastruktur, till exempel genom att återanvända spillvärme från datacentraler, |
| --- | --- |

—

främja integrering av energisystem och planering av digital infrastruktur, till exempel genom att återanvända spillvärme från datacentraler,

| — | undersöka alla alternativ för offentliga nät (särskilt 5G-basstationer) och F-frekvensband för energinätslösningar som kräver konnektivitet i hela Europa, |
| --- | --- |

—

undersöka alla alternativ för offentliga nät (särskilt 5G-basstationer) och F-frekvensband för energinätslösningar som kräver konnektivitet i hela Europa,

| — | ge konsumenterna inflytande, höja den digitala kompetensen och erbjuda dem smarta energitjänster, |
| --- | --- |

—

ge konsumenterna inflytande, höja den digitala kompetensen och erbjuda dem smarta energitjänster,

| — | beakta koldioxidavtrycket från informations- och kommunikationsteknik, samt |
| --- | --- |

—

beakta koldioxidavtrycket från informations- och kommunikationsteknik, samt

| — | främja samarbete mellan aktörer inom energisektorn och den digitala sektorn och skapa synergieffekter mellan energiagendan och den digitala agendan. |
| --- | --- |

—

främja samarbete mellan aktörer inom energisektorn och den digitala sektorn och skapa synergieffekter mellan energiagendan och den digitala agendan.

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 av den 11 december 2018 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder (styrningsförordningen) (EUT L 328, 21.12.2018, s. 1).

(2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1119 av den 30 juni 2021 om inrättande av en ram för att uppnå klimatneutralitet (europeisk klimatlag) (EUT L 243, 9.7.2021, s. 1).

(3)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, 55 %-paketet (”Fit for 55”): nå EU:s klimatmål 2030 för klimatneutralitet, COM(2021) 550 final, paketet om vätgas och koldioxidsnål gas: COM(2021) 803 och COM(2021) 804.

(4)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, Planen REPowerEU, av den 18 maj 2022, COM(2022) 230 final.

(5)  Efter antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/1032 av den 29 juni 2022 om ändring av förordningarna (EU) 2017/1938 och (EG) nr 715/2009 vad gäller gaslagring (OJ L 173, 30.6.2022, p. 17).

(6)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, Spara gas för en trygg vinter, COM(2022) 360 final samt rådets förordning (EU) 2022/1854 av den 6 oktober 2022 om en krisintervention för att komma till rätta med de höga energipriserna (OJ L 261 I, 7.10.2022, p. 1).

(7)  Förslag till rådets förordning, Ökad solidaritet genom bättre samordning av gasinköp, utbyte av gas över gränserna och tillförlitliga prisriktvärden, COM(2022) 549 final.

(8)  Se artikel 14 och kraven i kapitel 2 och bilaga I till styrningsförordningen.

(9)  Endast Europeiska unionens domstol har behörighet att tolka EU-rätten med avgörande verkan.

(10)  Seminarium för berörda parter om uppdateringen av de nationella energi- och klimatplanerna | Europeiska kommissionen (europa.eu).

(11)  Energiunionens fem dimensioner, som anges i artikel 1.2 i styrningsförordningen, är nära förbundna och ömsesidigt förstärkande: energitrygghet, den inre energimarknaden, energieffektivitet, minskade växthusgasutsläpp samt forskning, innovation och konkurrenskraft.

(12)  . Se avsnitt 3.4.

(13)  Enligt artikel 9.2 i styrningsförordningen ska kommissionen bedöma utkasten till de uppdaterade nationella planerna senast sex månader före utgången av fristen för överlämnande av de slutliga planerna.

(14)  Artikel 2.11 i styrningsförordningen.

(15)  Kraft till en klimatneutral ekonomi: En EU-strategi för integrering av energisystemet, COM(2020) 2999 final.

(16)  En vätgasstrategi för ett klimatneutralt Europa, COM(2020) 301.

(17)  En EU-strategi för [att] utnyttja potentialen i havsbaserad förnybar energi för en klimatneutral framtid, COM(2020) 741.

(18)  En EU-strategi för solenergi, COM(2022) 221.

(19)  Att bygga upp ett klimateresilient Europa – den nya EU-strategin för klimatanpassning, COM(2021) 82 final.

(20)  Hållbara kretslopp för kol, COM(2021) 800 final.

(21)  Digitalisering av energisystemet – EU:s handlingsplan, COM(2022) 552.

(22)  Vägen till en frisk planet för alla EU-handlingsplan: Med sikte på nollförorening av luft, vatten och mark, COM(2021) 400.

(23)  EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030 – Ge naturen större plats i våra liv, COM(2020) 380.

(24)  Ny EU-skogsstrategi för 2030, COM(2021) 572.

(25)  Strategi för hållbar och smart mobilitet, COM(2020) 789 final.

(26)  Förordning (EU) 2022/1032.

(27)  Beslut 1/CMA.3.

(28)  Förordning (EU) 2022/1032.

(29)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/869 av den 30 maj 2022 om riktlinjer för transeuropeisk energiinfrastruktur, om ändring av förordningarna (EG) nr 715/2009, (EU) 2019/942 och (EU) 2019/943 och direktiven 2009/73/EG och (EU) 2019/944, och om upphävande av förordning (EU) nr 347/2013 (OJ L 152, 3.6.2022, p. 45).

(30)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2022/564 av den 19 november 2021 om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 347/2013 vad gäller unionens förteckning över projekt av gemensamt intresse (OJ L 109, 8.4.2022, p. 14).

(31)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, Spara gas för en trygg vinter, COM(2022) 360 final.

(32)  Rådets förordning (EU) 2022/1369 av den 5 augusti 2022 om samordnade åtgärder för att minska efterfrågan på gas (OJ L 206, 8.8.2022, p. 1).

(33)  Rådets förordning (EU) 2022/1854 av den 6 oktober 2022 om en krisintervention för att komma till rätta med de höga energipriserna (OJ L 261 I, 7.10.2022, p. 1).

(34)  Förslag till rådets förordning, Ökad solidaritet genom bättre samordning av gasinköp, utbyte av gas över gränserna och tillförlitliga prisriktvärden, COM(2022) 549 final.

(35)  EU:s externa energiengagemang i en föränderlig värld, JOIN(2022) 23 final.

(36)  Global Gateway, JOIN(2021) 30 final.

(37)  Artikel 14.5 i förordning (EU) 2018/1999.

(38)  Se bilaga 8 till 2022 års landsrapporter.

(39)  Rådets rekommendation av den 16 juni 2022 om säkerställande av en rättvis omställning till klimatneutralitet (OJ C 243, 27.6.2022, p. 35).

(40)  EU har nio yttersta randområden som är belägna i västra Atlanten, Karibien, Amazonas regnskog och Indiska oceanen. Där bor sammanlagt 4,8 miljoner medborgare. De yttersta randområdena består av öar, ögrupper och ett landområde (Franska Guyana) och utgör inte en del av det europeiska kontinentala nätet. Enligt artikel 5.1 e iv i styrningsförordningen ska medlemsstaterna beakta geografiska, miljörelaterade och naturliga begränsningar, inbegripet sådana som rör icke-sammanlänkade områden och regioner, när de fastställer sina mål för förnybar energi.

(41)  https://pact-for-skills.ec.europa.eu/index_sv

(42)  Rådets rekommendation om individuella utbildningskonton.

(43)  Se även JRC:s rapport (Czako V.) om kompetens för övergången till ren energi, Europeiska unionens publikationsbyrå, Luxemburg, 2022, JRC129676.

(44)  Artikel 3.3 d i styrningsförordningen.

(45)  Kommissionens rekommendation (EU) 2020/1563 av den 14 oktober 2020 om energifattigdom (OJ L 357, 27.10.2020, p. 35).

(46)  Artikel 3.3 d i styrningsförordningen.

(47)  Implementing the Repower EU Action Plan: investment needs, hydrogen accelerator and achieving the bio-methane targets, SWD(2022) 230 final, s. 35 (inte översatt till svenska).

(48)  Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv (EU) 2018/2001 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor, direktiv 2010/31/EU om byggnaders energiprestanda och direktiv 2012/27/EU om energieffektivitet, COM(2022) 222 final.

(49)  En EU-strategi för solenergi, COM(2022) 221 final, Vägledning till medlemsstaterna om god praxis för påskyndande av tillståndsförfaranden för projekt för förnybar energi och underlättande av energiköpsavtal, SWD(2022) 149 final.

(50)  Artikel 2.18 i styrningsförordningen.

(51)  Meddelande om renoveringsvågen, COM(2020) 662 final.

(52)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, EU:s plan för energibesparing, COM(2022) 240 final.

(53)  Digitalisering av energisystemet – EU:s handlingsplan, COM(2022) 552.

(54)  Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av 2030-policyprogrammet ”En färdväg för det digitala decenniet”, COM(2021) 574 final.

(55)  Till exempel på FN:s klimattoppmöte, det globala toppmötet för klimatanpassning samt olika partskonferenser för FN:s ramkonvention om klimatförändringar och Parisavtalet.

(56)  Enligt artikel 5 i den europeiska klimatlagen ska medlemsstaterna säkerställa att politiken för klimatanpassning är enhetlig och ömsesidigt stödjande, ger sidovinster för sektorspolitiken och leder till att anpassning till klimatförändringarna integreras bättre och på ett konsekvent sätt inom alla politikområden.

(57)  Artikel 4 a.1 iii samt bilaga I i styrningsförordningen.

(58)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om restaurering av natur, COM(2022) 304 final.

(59)  EU:s metanstrategi, COM(2020) 663 final.

(60)  Europeiska miljöbyrån.

(61)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/842 av den 30 maj 2018 om medlemsstaternas bindande årliga minskningar av växthusgasutsläpp under perioden 2021–2030 som bidrar till klimatåtgärder för att fullgöra åtagandena enligt Parisavtalet. (EUT L 156, 19.6.2018, s. 26)

(62)  Exempelvis den gemensamma jordbrukspolitiken, deponidirektivet samt de föreslagna och planerade revideringarna av direktivet om industriutsläpp, direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och direktivet om förnybar energi.

(63)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om minskade metanutsläpp inom energisektorn och om ändring av förordning (EU) 2019/942, COM(2021) 805 final.

(64)  En EU-omfattande bedömning av de nationella energi- och klimatplanerna för att driva den gröna omställningen och främja ekonomisk återhämtning genom integrerad energi- och klimatplanering.

(65)  Se rådets rekommendation av den 16 juni 2022 om säkerställande av en rättvis omställning till klimatneutralitet (EUT C 243, 27.6.2022, s. 35).

(66)  ”Anpassning till klimatförändringar”, ”Återställa våra hav och vatten”, ”Klimatneutrala och smarta städer” samt ”En giv för den europeiska marken”.

(67)  Artikel 13 i den europeiska klimatlagen.

(68)  Gemensamma ansträngningar för att genomföra energiunionen och klimatåtgärderna – att lägga grunden för en framgångsrik övergång till ren energi, COM(2019) 285. Se även Economidou, M., Ringel, M., Valentova, M., Zancanella, P., Tsemekidi Tzeiranak, S., Zangheri, P., Paci, D., Ribeiro Serrenho, T., Palermo, V. och Bertoldi, P., National Energy and Climate Plans for 2021-2030 under the EU Energy Union, EUR 30487 EN, Europeiska unionens publikationsbyrå, Luxemburg, 2020, ISBN 978-92-76-27013-3, doi:10.2760/678371, JRC122862.

(69)  Nationella energi- och klimatplaner | Europeiska kommissionen (europa.eu).

(70)  En EU-omfattande bedömning av de nationella energi- och klimatplanerna för att driva den gröna omställningen och främja ekonomisk återhämtning genom integrerad energi- och klimatplanering, COM(2020) 564.

(71)  Enligt artiklarna 17–25 i styrningsförordningen.

(72)  Århuskonventionen (europa.eu).

(73)  Se artikel 6 i Århuskonventionen.

(74)  Se artikel 7 i Århuskonventionen.

(75)  Syftet med projektet NECPlatform, som inrättades inom ramen för Life-programmet, är att bistå sex EU-medlemsstater (Bulgarien, Frankrike, Italien, Kroatien, Portugal och Rumänien) med inrättandet och förvaltningen av permanenta plattformar för klimat- och energidialog på flera nivåer, för att hjälpa dem att uppfylla kraven i artikel 11 i styrningsförordningen genom att främja vertikal och horisontell integrering av energi- och klimatpolitiken. Mer information finns här: Bidrag och upphandling (europa.eu).

(76)  EU:s energiplattform (europa.eu).

(77)  Artikel 12 i styrningsförordningen.

(78)  En översikt över EU:s finansieringsinstrument och instrument för en rättvis grön omställning finns i bilaga 3 till det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer kommissionens förslag till rådets rekommendation om säkerställande av en rättvis omställning till klimatneutralitet, SWD(2021) 452 final.

(79)  Som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 av den 12 februari 2021 om inrättande av faciliteten för återhämtning och resiliens (EUT L 57, 18.2.2021, s. 17).

(80)  Omkring 40 % av anslaget i återhämtnings- och resiliensplanerna gäller åtgärder till stöd för klimatmålen och flera av återhämtnings- och resiliensplanerna överskrider med betydande marginal det tröskelvärde på 37 % för finansiering av klimatåtgärder som anges i förordningen. De totala utgifterna för klimatåtgärder i de 26 planer som antogs den 5 oktober 2022 uppgår till 199,9 miljarder euro. Planerna omfattar även utgifter på ytterligare 18,4 miljarder för miljörelaterade åtgärder, vilket innebär att de totala utgifterna för åtgärder som bidrar till antingen klimatmålen eller miljömålen uppgår till 218,2 miljarder euro eller 44,1 % av det totala anslaget.

(81)  COM(2021) 1054 final.

(82)  Meddelades som en del av meddelandet om investeringsplanen för den gröna given den 14 januari 2020.

(83)  Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av en social klimatfond, COM(2021) 568.

(84)  Förordningen om strategiska GJP-planer (EU) 2021/2115, artikel 120.

(85)  Webbinarium om bedömningen av styrmedel och åtgärder avseende växthusgaser inom jordbruket, juli 2022, se https://www.eionet.europa.eu/etcs/etc-cm/products/webinars-and-workshops/2021-webinar-on-the-evaluation-of-agricultural-greenhouse-gas-policies-and-measures

(86)  Mellan 2014 och 2020 har den utgjort EU:s främsta finansieringskälla för investeringar på klimat- och energiområdet, med investeringar på nästan 70 miljoner euro. Sammanhållningspolitik till stöd för energiunionen och de europeiska struktur- och investeringsfonderna (europa.eu).

(87)  Artikel 8 i styrningsförordningen.

(88)  I enlighet med avsnitt B i bilaga I till styrningsförordningen.

(89)  Avsnitt B punkt 4.2.1.ii i bilaga I till styrningsförordningen.

(90)  Avsnitt B punkt 5 i bilaga I till styrningsförordningen.

(91)  Åtminstone fram till 10 år efter den period som omfattas av planen.

(92)  Avsnitt B punkt 5.1.i i bilaga I till styrningsförordningen.

(93)  Artikel 8.2 e i styrningsförordningen.

(94)  Nationella energi- och klimatplaner | Europeiska kommissionen (europa.eu).

(95)  Artikel 8.3 i styrningsförordningen.

(96)  Artikel 8.2 b i styrningsförordningen.

(97)  Se meddelandet om bedömning av fördelningseffekter, COM(2022) 494 final.

(98)  Artikel 3.3 d i styrningsförordningen.

(99)  Se exempelvis projekten GD-AMEDI och AMEDI+ som leds gemensamt av GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering samt gemensamma forskningscentrumet. Båda projektens främsta resultat kommer att presenteras och göras tillgängliga på en gemensam projektwebbplats.

(100)  Artikel 14.4 i styrningsförordningen.

(101)  Denna uppdatering ska lämnas in under 2023 för de flesta medlemsstater, dvs. fyra år efter antagandet av de första nationella luftvårdsprogrammen, i enlighet med artikel 6.3 i direktiv 2016/2284 om minskning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar.

(102)  COM(2020) 380 final.

(103)  COM(2020) 98 final.

(104)  COM(2021) 400 final.

(105)  https://ec.europa.eu/health/sites/health/files/non_communicable_diseases/docs/eu_cancer-plan_sv.pdf

(106)  Handlingsplan för den cirkulära ekonomin, COM(2020) 98.

(107)  Avsnitt 5.3 i i bilaga I till styrningsförordningen.

(108)  I Tillståndet i energiunionen 2022, COM(2022) 547, finns en förteckning över EU:s tillgängliga finansieringsinstrument.

(109)  Artikel 31 i styrningsförordningen.

(110)  I COM(2022) 222 final (anges på ett annat ställe i denna tabell) föreslås att man ytterligare ökar vissa av målen i detta förslag.

(111)  Förslag med en annan rättslig grund än styrningsförordningen. Medlemsstaterna ska säkerställa enhetlighet mellan de nationella planerna och målsättningarna/målen och de styrmedel och åtgärder som behövs för att uppnå dessa, enligt kraven i detta förslag. Medlemsstaterna uppmuntras att ta med styrmedel och åtgärder som är relaterade till detta förslag i de nationella planerna om de har viktiga egenskaper för klimat och energi.

(112)  Medlemsstaterna ska säkerställa enhetlighet mellan de nationella planerna och de nationella handlingsprogrammen i detta förslag till förordning.

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Rådet

| 29.12.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 495/56 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 495/56

---

Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om utveckling av en generationsöverskridande dimension på ungdomsområdet för att främja dialog och social sammanhållning

(2022/C 495/03)

RÅDET OCH FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET,

SOM KONSTATERAR FÖLJANDE:

| 1. | Det europeiska ungdomsmålet # 3 i EU:s ungdomsstrategi, med titeln ”Inkluderande samhällen”, har som syfte att ”tillhandahålla ytterligare utrymmen, möjligheter, resurser och program för att främja dialog (1) och social sammanhållning och bekämpa diskriminering och segregering” och syftet med det europeiska ungdomsmålet # 4 ”Information och konstruktiv dialog” är att säkerställa att ungdomar deltar i en inkluderande och konstruktiv dialog. |
| --- | --- |

1.

Det europeiska ungdomsmålet # 3 i EU:s ungdomsstrategi, med titeln ”Inkluderande samhällen”, har som syfte att ”tillhandahålla ytterligare utrymmen, möjligheter, resurser och program för att främja dialog (1) och social sammanhållning och bekämpa diskriminering och segregering” och syftet med det europeiska ungdomsmålet # 4 ”Information och konstruktiv dialog” är att säkerställa att ungdomar deltar i en inkluderande och konstruktiv dialog.

| 2. | Med utgångspunkt i befintliga möjligheter på europeisk, nationell, regional och lokal nivå noterar Europaåret för ungdomar (2022) behovet av att ge egenmakt åt, uppmärksamma, stödja och samarbeta med ungdomar för att se till att deras intressen och behov beaktas på lämpligt sätt i politiska åtgärder inom alla politikområden (2). Ungdomspolitikens generationsöverskridande dimension har visat sig vara avgörande för att uppnå Europaårets mål och säkra dess arv på ett socialt sammanhållet sätt. |
| --- | --- |

2.

Med utgångspunkt i befintliga möjligheter på europeisk, nationell, regional och lokal nivå noterar Europaåret för ungdomar (2022) behovet av att ge egenmakt åt, uppmärksamma, stödja och samarbeta med ungdomar för att se till att deras intressen och behov beaktas på lämpligt sätt i politiska åtgärder inom alla politikområden (2). Ungdomspolitikens generationsöverskridande dimension har visat sig vara avgörande för att uppnå Europaårets mål och säkra dess arv på ett socialt sammanhållet sätt.

| 3. | Ungdomsarbete har bland annat potential att bidra till att engagera ungdomar med olika bakgrund och levnadsvillkor, inbegripet ungdomar med begränsade möjligheter, i olika typer av generationsöverskridande projekt och verksamheter och kan fungera som ett värdefullt instrument för att främja dialog, solidaritet och rättvisa mellan generationerna samt för att skapa positiva relationer mellan människor från olika generationer. |
| --- | --- |

3.

Ungdomsarbete har bland annat potential att bidra till att engagera ungdomar med olika bakgrund och levnadsvillkor, inbegripet ungdomar med begränsade möjligheter, i olika typer av generationsöverskridande projekt och verksamheter och kan fungera som ett värdefullt instrument för att främja dialog, solidaritet och rättvisa mellan generationerna samt för att skapa positiva relationer mellan människor från olika generationer.

| 4. | Ungdomsråd, ungdomsorganisationer, strukturer för ungdomsarbete, ungdomsnätverk och icke-formella ungdomsgrupper kan spela en viktig roll för att främja dialog, rättvisa och solidaritet mellan generationerna. Genom ungdomars erfarenheter (3) och kunskaper ger dessa forum utrymme för experimenterande och kan bidra till att innovativa lösningar och metoder för samarbete mellan generationerna upptäcks. |
| --- | --- |

4.

Ungdomsråd, ungdomsorganisationer, strukturer för ungdomsarbete, ungdomsnätverk och icke-formella ungdomsgrupper kan spela en viktig roll för att främja dialog, rättvisa och solidaritet mellan generationerna. Genom ungdomars erfarenheter (3) och kunskaper ger dessa forum utrymme för experimenterande och kan bidra till att innovativa lösningar och metoder för samarbete mellan generationerna upptäcks.

| 5. | Covid-19-pandemin och Rysslands anfallskrig mot Ukraina – som orsakade en aldrig tidigare skådad tillströmning av ukrainska flyktingar i Europa 2022 – har visat att frivilligarbetare i alla åldrar är viktiga för samhället när det gäller att främja samhällets motståndskraft i krissituationer. Ungdomars frivilligarbete i medlemsstaterna under pandemin och tillströmningen av flyktingar har visat sig kunna främja solidaritet mellan generationerna och skapa generationsöverskridande band mellan ungdomar och andra åldersgrupper (4). |
| --- | --- |

5.

Covid-19-pandemin och Rysslands anfallskrig mot Ukraina – som orsakade en aldrig tidigare skådad tillströmning av ukrainska flyktingar i Europa 2022 – har visat att frivilligarbetare i alla åldrar är viktiga för samhället när det gäller att främja samhällets motståndskraft i krissituationer. Ungdomars frivilligarbete i medlemsstaterna under pandemin och tillströmningen av flyktingar har visat sig kunna främja solidaritet mellan generationerna och skapa generationsöverskridande band mellan ungdomar och andra åldersgrupper (4).

| 6. | Generationsöverskridande frivilligarbete sammanför yngre och äldre människor i meningsfulla och ömsesidigt gynnsamma verksamheter, program och projekt som främjar solidaritet, djupare förståelse och respekt mellan generationerna och bidrar till att bygga upp mer sammanhållna samhällen. |
| --- | --- |

6.

Generationsöverskridande frivilligarbete sammanför yngre och äldre människor i meningsfulla och ömsesidigt gynnsamma verksamheter, program och projekt som främjar solidaritet, djupare förståelse och respekt mellan generationerna och bidrar till att bygga upp mer sammanhållna samhällen.

| 7. | Den digitala klyftan visar på långvariga ojämlikheter när det gäller att utveckla färdigheter och ge tillgång till ny teknik. I kommissionens grönbok om åldrande konstateras att ”investeringar i digitala färdigheter, samhällsutveckling och sammanhållning mellan generationerna kan förhindra försämringar av den psykiska hälsan och välbefinnandet och minska ojämlikheter” (5). Utbyte av digitala färdigheter och kunskaper är ett område där yngre människor kan spela en ledande roll och bidra till att skapa ett starkare band till äldre generationer (6). |
| --- | --- |

7.

Den digitala klyftan visar på långvariga ojämlikheter när det gäller att utveckla färdigheter och ge tillgång till ny teknik. I kommissionens grönbok om åldrande konstateras att ”investeringar i digitala färdigheter, samhällsutveckling och sammanhållning mellan generationerna kan förhindra försämringar av den psykiska hälsan och välbefinnandet och minska ojämlikheter” (5). Utbyte av digitala färdigheter och kunskaper är ett område där yngre människor kan spela en ledande roll och bidra till att skapa ett starkare band till äldre generationer (6).

| 8. | EU-program och EU-initiativ som Erasmus +, Europeiska solidaritetskåren, EU:s ungdomsdialog, Europaåret för ungdomar 2022, konferensen om Europas framtid, det nya europeiska Bauhaus samt de europeiska struktur- och investeringsfonderna (ESI-fonderna), inklusive Alma inom ramen för Europeiska socialfonden + och Europeiska unionens återhämtningsinstrument (NextGenerationEU), har potential att vara värdefulla instrument för att främja dialog mellan generationerna och uppmuntra solidaritet mellan generationerna inom ungdomsområdet på lokal, regional, nationell och europeisk nivå. Projekt som bygger på frivilligarbete och solidaritetsverksamhet är ett levande bevis på ungdomars vilja att delta aktivt i bland annat dialog och solidaritet mellan generationerna. |
| --- | --- |

8.

EU-program och EU-initiativ som Erasmus +, Europeiska solidaritetskåren, EU:s ungdomsdialog, Europaåret för ungdomar 2022, konferensen om Europas framtid, det nya europeiska Bauhaus samt de europeiska struktur- och investeringsfonderna (ESI-fonderna), inklusive Alma inom ramen för Europeiska socialfonden + och Europeiska unionens återhämtningsinstrument (NextGenerationEU), har potential att vara värdefulla instrument för att främja dialog mellan generationerna och uppmuntra solidaritet mellan generationerna inom ungdomsområdet på lokal, regional, nationell och europeisk nivå. Projekt som bygger på frivilligarbete och solidaritetsverksamhet är ett levande bevis på ungdomars vilja att delta aktivt i bland annat dialog och solidaritet mellan generationerna.

| 9. | Det är synnerligen relevant att främja rättvisa mellan generationerna genom ungdomspolitik (7) på alla nivåer, särskilt i landsbygdsområden, avlägsna områden, randområden, mindre utvecklade områden och de yttersta randområdena. Den sjunkande andelen yngre generationer i olika medlemsstater (8) utgör tillsammans med kompetensflykten en stor utmaning för många av dessa samhällen där det är mycket viktigt att ge högre prioritet åt rättvisa mellan generationerna genom att utarbeta stödjande ungdomspolitik (9) för att säkerställa sammanhållning. |
| --- | --- |

9.

Det är synnerligen relevant att främja rättvisa mellan generationerna genom ungdomspolitik (7) på alla nivåer, särskilt i landsbygdsområden, avlägsna områden, randområden, mindre utvecklade områden och de yttersta randområdena. Den sjunkande andelen yngre generationer i olika medlemsstater (8) utgör tillsammans med kompetensflykten en stor utmaning för många av dessa samhällen där det är mycket viktigt att ge högre prioritet åt rättvisa mellan generationerna genom att utarbeta stödjande ungdomspolitik (9) för att säkerställa sammanhållning.

| 10. | Jämställdhet mellan könen (10) måste säkerställas i samband med att man främjar en generationsöverskridande dimension i ungdomspolitiken och i tillhandahållandet av ungdomsarbete. Detta kräver insatser inte bara av regeringarna utan även av det civila samhället, däribland ungdomsorganisationer, ungdomsledare, ungdomsarbetare, medier och den privata sektorn. |
| --- | --- |

10.

Jämställdhet mellan könen (10) måste säkerställas i samband med att man främjar en generationsöverskridande dimension i ungdomspolitiken och i tillhandahållandet av ungdomsarbete. Detta kräver insatser inte bara av regeringarna utan även av det civila samhället, däribland ungdomsorganisationer, ungdomsledare, ungdomsarbetare, medier och den privata sektorn.

| 11. | Som den största mekanismen för ungdomars deltagande i EU skapar EU:s ungdomsdialog, tillsammans med Europarådets system för samförvaltning, utrymme för konceptualisering av dialogen mellan generationerna som en process där människor i olika åldrar ges utrymme för gemensam reflektion och samproduktion. Under EU:s ungdomskonferens i Prag den 11–13 juli 2022 uppgav ungdomar att dialogen mellan generationerna inte bör ersätta en direkt ungdomsdialog med beslutsfattare, utan bör äga rum parallellt med den. |
| --- | --- |

11.

Som den största mekanismen för ungdomars deltagande i EU skapar EU:s ungdomsdialog, tillsammans med Europarådets system för samförvaltning, utrymme för konceptualisering av dialogen mellan generationerna som en process där människor i olika åldrar ges utrymme för gemensam reflektion och samproduktion. Under EU:s ungdomskonferens i Prag den 11–13 juli 2022 uppgav ungdomar att dialogen mellan generationerna inte bör ersätta en direkt ungdomsdialog med beslutsfattare, utan bör äga rum parallellt med den.

RÅDET OCH FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET, ANSER FÖLJANDE:

| 12. | Det är viktigt att främja dialog såväl mellan ungdomar som mellan ungdomar och äldre generationer. Fördelarna med att sammanföra olika generationers erfarenheter och kompetenser är betydande och bidrar till att bygga fredliga och sammanhållna samhällen som grundar sig på ömsesidig respekt, empati, solidaritet och förståelse för alla åldersgruppers behov. |
| --- | --- |

12.

Det är viktigt att främja dialog såväl mellan ungdomar som mellan ungdomar och äldre generationer. Fördelarna med att sammanföra olika generationers erfarenheter och kompetenser är betydande och bidrar till att bygga fredliga och sammanhållna samhällen som grundar sig på ömsesidig respekt, empati, solidaritet och förståelse för alla åldersgruppers behov.

| 13. | Ungdomars deltagande i dialogen mellan generationerna och i generationsöverskridande solidaritetsprojekt, bland annat frivilligarbete, gör det möjligt för ungdomar att förvärva generella och sociala färdigheter som kan tillämpas inom andra områden i deras liv. Olika generationers aktiva deltagande i dialogen mellan generationerna främjar utvecklingen av social kompetens och ömsesidig anpassningsförmåga och bidrar till att bygga upp motståndskraft och välbefinnande i samhället genom socialt engagemang, utveckling av sociala band och förebyggande av social isolering. |
| --- | --- |

13.

Ungdomars deltagande i dialogen mellan generationerna och i generationsöverskridande solidaritetsprojekt, bland annat frivilligarbete, gör det möjligt för ungdomar att förvärva generella och sociala färdigheter som kan tillämpas inom andra områden i deras liv. Olika generationers aktiva deltagande i dialogen mellan generationerna främjar utvecklingen av social kompetens och ömsesidig anpassningsförmåga och bidrar till att bygga upp motståndskraft och välbefinnande i samhället genom socialt engagemang, utveckling av sociala band och förebyggande av social isolering.

| 14. | Främjande av rättvisa mellan generationerna bidrar genom en holistisk och framåtblickande strategi för utveckling av ungdomspolitiken till social sammanhållning. Beslutsfattare bör med stöd av forskare, ungdomsarbetare, ungdomsorganisationer, andra yrkesverksamma (11) och andra berörda parter visa ett starkt politiskt engagemang för att agera mot ojämlikhet både inom och mellan olika generationer och ta itu med generationsövergripande utmaningar. De bör ha tillgång till befintliga nationella eller europeiska data och uppgifter, uppdelade efter ålder, som övervakar ojämlikheter mellan ungdomar med olika bakgrund och levnadsvillkor och mellan olika åldersgrupper. |
| --- | --- |

14.

Främjande av rättvisa mellan generationerna bidrar genom en holistisk och framåtblickande strategi för utveckling av ungdomspolitiken till social sammanhållning. Beslutsfattare bör med stöd av forskare, ungdomsarbetare, ungdomsorganisationer, andra yrkesverksamma (11) och andra berörda parter visa ett starkt politiskt engagemang för att agera mot ojämlikhet både inom och mellan olika generationer och ta itu med generationsövergripande utmaningar. De bör ha tillgång till befintliga nationella eller europeiska data och uppgifter, uppdelade efter ålder, som övervakar ojämlikheter mellan ungdomar med olika bakgrund och levnadsvillkor och mellan olika åldersgrupper.

| 15. | Beslutsfattare, ungdomsorganisationer, inbegripet lokala ungdomsråd, ungdomar, ungdomsarbetare, ungdomsledare, forskare, utbildare och andra berörda parter bör i förekommande fall överväga ytterligare åtgärder och innovativa strategier som kan föra ungdomar samman med andra åldersgrupper i beslutsprocesser. |
| --- | --- |

15.

Beslutsfattare, ungdomsorganisationer, inbegripet lokala ungdomsråd, ungdomar, ungdomsarbetare, ungdomsledare, forskare, utbildare och andra berörda parter bör i förekommande fall överväga ytterligare åtgärder och innovativa strategier som kan föra ungdomar samman med andra åldersgrupper i beslutsprocesser.

| 16. | Generationernas heterogena karaktär, när det gäller enskildas och gruppers olika egenskaper, inbegripet mentala och fysiska förmågor, socioekonomiska förhållanden och de identiteter de representerar, måste respekteras så att alla generationer har lika möjligheter att fullt ut och effektivt delta i en dialog mellan generationerna på alla beslutsnivåer som påverkar deras personliga, yrkesmässiga och sociala liv. |
| --- | --- |

16.

Generationernas heterogena karaktär, när det gäller enskildas och gruppers olika egenskaper, inbegripet mentala och fysiska förmågor, socioekonomiska förhållanden och de identiteter de representerar, måste respekteras så att alla generationer har lika möjligheter att fullt ut och effektivt delta i en dialog mellan generationerna på alla beslutsnivåer som påverkar deras personliga, yrkesmässiga och sociala liv.

| 17. | Det är viktigt att stödja avlönade och frivilliga ungdomsarbetare i utvecklingen och genomförandet av den generationsöverskridande dimensionen i deras arbete. Utbildningen av avlönade och frivilliga ungdomsarbetare vad gäller den generationsöverskridande dimensionen bör vid behov anpassas för att främja solidaritet och rättvisa mellan generationerna vid tillhandahållandet av ungdomsarbete och frivilligverksamhet. |
| --- | --- |

17.

Det är viktigt att stödja avlönade och frivilliga ungdomsarbetare i utvecklingen och genomförandet av den generationsöverskridande dimensionen i deras arbete. Utbildningen av avlönade och frivilliga ungdomsarbetare vad gäller den generationsöverskridande dimensionen bör vid behov anpassas för att främja solidaritet och rättvisa mellan generationerna vid tillhandahållandet av ungdomsarbete och frivilligverksamhet.

| 18. | Man bör undersöka forskarnas deltagande i utvecklingen av långsiktiga strukturåtgärder för att främja solidaritet och rättvisa mellan generationerna, till exempel genom att tillhandahålla indikatorer för rättvisa mellan generationerna eller genom periodiska forskningspublikationer som undersöker jämlikheten mellan generationerna. |
| --- | --- |

18.

Man bör undersöka forskarnas deltagande i utvecklingen av långsiktiga strukturåtgärder för att främja solidaritet och rättvisa mellan generationerna, till exempel genom att tillhandahålla indikatorer för rättvisa mellan generationerna eller genom periodiska forskningspublikationer som undersöker jämlikheten mellan generationerna.

| 19. | Innovativa initiativ till dialog mellan generationerna om utvecklingen av digitala färdigheter kan uppmuntra europeiska ungdomar att hjälpa sina jämnåriga och äldre personer att delta i den digitala omställningen. Sådana initiativ, som syftar till att ge lokalsamhällen möjlighet att förbättra sina digitala färdigheter, kan minska ensamheten bland lokalsamhällenas invånare, bidra till deras välbefinnande och öka deras sociala delaktighet och därmed hjälpa till att bygga upp sammanhållna samhällen. |
| --- | --- |

19.

Innovativa initiativ till dialog mellan generationerna om utvecklingen av digitala färdigheter kan uppmuntra europeiska ungdomar att hjälpa sina jämnåriga och äldre personer att delta i den digitala omställningen. Sådana initiativ, som syftar till att ge lokalsamhällen möjlighet att förbättra sina digitala färdigheter, kan minska ensamheten bland lokalsamhällenas invånare, bidra till deras välbefinnande och öka deras sociala delaktighet och därmed hjälpa till att bygga upp sammanhållna samhällen.

| 20. | Begreppet hållbar utveckling, som det hänvisas till i FN:s mål för hållbar utveckling, och behovet av att stärka dess sociala dimension innebär att medborgare i alla åldrar aktivt engagerar sig för att bygga säkra, inkluderande och sammanhållna samhällen. Samhällets erkännande av olika åldersgruppers olika behov och ansvarsområden kan stärkas genom evenemang och frivilligverksamhet som för samman företrädare för olika åldersgrupper, så att yngre och äldre generationer ges möjlighet att interagera och utbyta åsikter om de frågor som rör ett hållbart Europa. |
| --- | --- |

20.

Begreppet hållbar utveckling, som det hänvisas till i FN:s mål för hållbar utveckling, och behovet av att stärka dess sociala dimension innebär att medborgare i alla åldrar aktivt engagerar sig för att bygga säkra, inkluderande och sammanhållna samhällen. Samhällets erkännande av olika åldersgruppers olika behov och ansvarsområden kan stärkas genom evenemang och frivilligverksamhet som för samman företrädare för olika åldersgrupper, så att yngre och äldre generationer ges möjlighet att interagera och utbyta åsikter om de frågor som rör ett hållbart Europa.

| 21. | Förståelsen av den generationsmässiga mångfalden har stor betydelse när det gäller att bygga upp kapaciteten att utveckla sunda relationer mellan generationerna och social sammanhållning. För att främja dialogen mellan yngre och äldre generationer bör barn också ges möjlighet att delta i dialogen mellan generationerna, i syfte att skapa en gemensam erfarenhet av konstruktiv dialog och samtidigt utveckla ömsesidig respekt och empati från tidig ålder. |
| --- | --- |

21.

Förståelsen av den generationsmässiga mångfalden har stor betydelse när det gäller att bygga upp kapaciteten att utveckla sunda relationer mellan generationerna och social sammanhållning. För att främja dialogen mellan yngre och äldre generationer bör barn också ges möjlighet att delta i dialogen mellan generationerna, i syfte att skapa en gemensam erfarenhet av konstruktiv dialog och samtidigt utveckla ömsesidig respekt och empati från tidig ålder.

RÅDET OCH FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET, UPPMANAR MEDLEMSSTATERNA ATT PÅ LÄMPLIGA NIVÅER GÖRA FÖLJANDE:

| 22. | Öka medvetenheten bland beslutsfattare om generationsrelaterade rättviseaspekter och förse dem med de uppgifter, den information, de data och andra relevanta resurser som behövs för att stärka jämlikheten mellan åldersgrupper i beslutsfattandet. |
| --- | --- |

22.

Öka medvetenheten bland beslutsfattare om generationsrelaterade rättviseaspekter och förse dem med de uppgifter, den information, de data och andra relevanta resurser som behövs för att stärka jämlikheten mellan åldersgrupper i beslutsfattandet.

| 23. | Undersöka möjligheterna att i ungdomsstrategier och ungdomspolitik, när så är lämpligt, inkludera mål och åtgärder som återspeglar den generationsöverskridande dimensionen. Dessa mål och åtgärder bör utvecklas utifrån kunskap, uppgifter och god praxis, och i samråd med olika grupper av ungdomar, deras representativa organisationer och andra berörda parter, för att uppnå mer flexibla och inkluderande politiska resultat. |
| --- | --- |

23.

Undersöka möjligheterna att i ungdomsstrategier och ungdomspolitik, när så är lämpligt, inkludera mål och åtgärder som återspeglar den generationsöverskridande dimensionen. Dessa mål och åtgärder bör utvecklas utifrån kunskap, uppgifter och god praxis, och i samråd med olika grupper av ungdomar, deras representativa organisationer och andra berörda parter, för att uppnå mer flexibla och inkluderande politiska resultat.

| 24. | I nära samarbete med ungdomsorganisationer, ungdomsråd och lokala, regionala och nationella myndigheter och samhällen främja och underlätta samråd med ungdomar liksom deras aktiva och meningsfulla deltagande i utvecklingen, genomförandet och utvärderingen av den generationsöverskridande dimensionen av all ungdomspolitik. |
| --- | --- |

24.

I nära samarbete med ungdomsorganisationer, ungdomsråd och lokala, regionala och nationella myndigheter och samhällen främja och underlätta samråd med ungdomar liksom deras aktiva och meningsfulla deltagande i utvecklingen, genomförandet och utvärderingen av den generationsöverskridande dimensionen av all ungdomspolitik.

| 25. | Underlätta skapandet av möjligheter och tillgängliga utrymmen för ungdomar så att de kan delta i en meningsfull dialog mellan generationerna i offentliga beslutsprocesser inom alla politikområden som påverkar deras liv och välbefinnande genom att genomföra riktade åtgärder som gör det möjligt att involvera främst ungdomar med begränsade möjligheter och underrepresenterade ungdomsgrupper. |
| --- | --- |

25.

Underlätta skapandet av möjligheter och tillgängliga utrymmen för ungdomar så att de kan delta i en meningsfull dialog mellan generationerna i offentliga beslutsprocesser inom alla politikområden som påverkar deras liv och välbefinnande genom att genomföra riktade åtgärder som gör det möjligt att involvera främst ungdomar med begränsade möjligheter och underrepresenterade ungdomsgrupper.

| 26. | Undersöka hur utrymme kan skapas för att föra samman beslutsfattare, forskare, ungdomsarbetare och ungdomar, så att de kan utveckla verktyg för dialog mellan generationerna, såsom verktygslådor för dialog mellan generationerna, och främja lika tillgång till information om hur ungdomar kan komma till tals genom möjligheter till dialog mellan generationerna. |
| --- | --- |

26.

Undersöka hur utrymme kan skapas för att föra samman beslutsfattare, forskare, ungdomsarbetare och ungdomar, så att de kan utveckla verktyg för dialog mellan generationerna, såsom verktygslådor för dialog mellan generationerna, och främja lika tillgång till information om hur ungdomar kan komma till tals genom möjligheter till dialog mellan generationerna.

| 27. | Utnyttja de möjligheter som erbjuds genom programmen Europeiska solidaritetskåren och Erasmus + för att stödja utvecklingen och genomförandet av strategier för kapacitetsuppbyggnad hos ungdomsorganisationer och ungdomar som bidrar till att utveckla frivilligarbete i lokalsamhället genom att skapa partnerskap som återspeglar mångfalden i hela samhället och olika generationers behov. |
| --- | --- |

27.

Utnyttja de möjligheter som erbjuds genom programmen Europeiska solidaritetskåren och Erasmus + för att stödja utvecklingen och genomförandet av strategier för kapacitetsuppbyggnad hos ungdomsorganisationer och ungdomar som bidrar till att utveckla frivilligarbete i lokalsamhället genom att skapa partnerskap som återspeglar mångfalden i hela samhället och olika generationers behov.

| 28. | Undersöka möjligheter genom vilka befintliga kompetensbaserade ramar (12) för utbildning och lärande av såväl formellt som icke-formellt slag inom ramen för ungdomsarbete kan bidra till att återspegla den generationsöverskridande dimensionen inom ungdomsarbetsverksamhet. |
| --- | --- |

28.

Undersöka möjligheter genom vilka befintliga kompetensbaserade ramar (12) för utbildning och lärande av såväl formellt som icke-formellt slag inom ramen för ungdomsarbete kan bidra till att återspegla den generationsöverskridande dimensionen inom ungdomsarbetsverksamhet.

RÅDET OCH FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET, UPPMANAR MEDLEMSSTATERNA OCH EUROPEISKA KOMMISSIONEN ATT, INOM SINA RESPEKTIVE BEHÖRIGHETSOMRÅDEN, PÅ LÄMPLIGA NIVÅER OCH MED HÄNSYN TILL SUBSIDIARITETSPRINCIPEN, GÖRA FÖLJANDE:

| 29. | Undersöka användningen av befintliga riktlinjer, verktygslådor (13) och mekanismer såsom medborgarpaneler (14) för att stödja integreringen av ungdomsdimensionen i sektorspolitiken och på så sätt öka den politiska samstämmigheten, i syfte att tillhandahålla politik och tjänster som är mer lyhörda för ungdomars behov. |
| --- | --- |

29.

Undersöka användningen av befintliga riktlinjer, verktygslådor (13) och mekanismer såsom medborgarpaneler (14) för att stödja integreringen av ungdomsdimensionen i sektorspolitiken och på så sätt öka den politiska samstämmigheten, i syfte att tillhandahålla politik och tjänster som är mer lyhörda för ungdomars behov.

| 30. | Fortsätta att använda befintliga mekanismer och plattformar för deltagande, såsom simuleringsmöten i ungdomsparlament och politisk dialog med beslutsfattare på lokal, nationell, regional och europeisk nivå, för att främja en dialog mellan generationerna mellan ungdomar och aktörer med beslutsmandat på alla nivåer. |
| --- | --- |

30.

Fortsätta att använda befintliga mekanismer och plattformar för deltagande, såsom simuleringsmöten i ungdomsparlament och politisk dialog med beslutsfattare på lokal, nationell, regional och europeisk nivå, för att främja en dialog mellan generationerna mellan ungdomar och aktörer med beslutsmandat på alla nivåer.

| 31. | Använda befintliga nätverk och verktyg, däribland Eurodesk och Europeiska ungdomsportalen, för att främja användarvänlig information om EU:s olika möjligheter att utveckla och genomföra projekt och initiativ till stöd för dialog, solidaritet och rättvisa mellan generationerna. |
| --- | --- |

31.

Använda befintliga nätverk och verktyg, däribland Eurodesk och Europeiska ungdomsportalen, för att främja användarvänlig information om EU:s olika möjligheter att utveckla och genomföra projekt och initiativ till stöd för dialog, solidaritet och rättvisa mellan generationerna.

| 32. | Underlätta utbytet av god praxis som omfattar gemensamt deltagande av yngre och äldre medborgare i såväl solidaritetsverksamhet som samhällsplanering, i enlighet med program som Erasmus+ och Europeiska solidaritetskåren, och livslångt lärande genom befintliga EU-verktyg och EU-plattformar, i syfte att öka den sociala sammanhållningen i lokalsamhällen. |
| --- | --- |

32.

Underlätta utbytet av god praxis som omfattar gemensamt deltagande av yngre och äldre medborgare i såväl solidaritetsverksamhet som samhällsplanering, i enlighet med program som Erasmus+ och Europeiska solidaritetskåren, och livslångt lärande genom befintliga EU-verktyg och EU-plattformar, i syfte att öka den sociala sammanhållningen i lokalsamhällen.

| 33. | Anordna aktiviteter för ömsesidigt lärande, såsom seminarier, peer learning eller andra relevanta former av samarbete mellan intressenter från olika politikområden, ungdomar och ungdomsorganisationer för att främja dialog, solidaritet och rättvisa mellan generationerna. |
| --- | --- |

33.

Anordna aktiviteter för ömsesidigt lärande, såsom seminarier, peer learning eller andra relevanta former av samarbete mellan intressenter från olika politikområden, ungdomar och ungdomsorganisationer för att främja dialog, solidaritet och rättvisa mellan generationerna.

| 34. | Inom den befintliga budgetramen och befintliga program stödja och, där så är möjligt, undersöka möjligheten att inrätta utrymmen och initiativ för ungdomar. Göra det möjligt för dem att utveckla och delta i verksamhet som främjar dialog mellan generationerna i syfte att stärka den sociala sammanhållningen. |
| --- | --- |

34.

Inom den befintliga budgetramen och befintliga program stödja och, där så är möjligt, undersöka möjligheten att inrätta utrymmen och initiativ för ungdomar. Göra det möjligt för dem att utveckla och delta i verksamhet som främjar dialog mellan generationerna i syfte att stärka den sociala sammanhållningen.

RÅDET OCH FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET, UPPMANAR EUROPEISKA KOMMISSIONEN ATT I ENLIGHET MED SUBSIDIARITETSPRINCIPEN GÖRA FÖLJANDE:

| 35. | Främja synergier mellan ungdomspolitiken och annan politik och andra program som rör ungdomsområdet för att uppnå målen i EU:s ungdomsstrategi, däribland de europeiska ungdomsmålen # 3 ”Inkluderande samhällen” och # 4 ”Information och konstruktiv dialog”, där den senares mål är att inkludera dialog och social sammanhållning samt engagemang i en respektfull och fredlig dialog. |
| --- | --- |

35.

Främja synergier mellan ungdomspolitiken och annan politik och andra program som rör ungdomsområdet för att uppnå målen i EU:s ungdomsstrategi, däribland de europeiska ungdomsmålen # 3 ”Inkluderande samhällen” och # 4 ”Information och konstruktiv dialog”, där den senares mål är att inkludera dialog och social sammanhållning samt engagemang i en respektfull och fredlig dialog.

| 36. | Lyfta fram den roll som EU:s ungdomssamordnare spelar när det gäller att öka medvetenheten om behovet av att ta itu med generationsövergripande överväganden inom alla relevanta politikområden. |
| --- | --- |

36.

Lyfta fram den roll som EU:s ungdomssamordnare spelar när det gäller att öka medvetenheten om behovet av att ta itu med generationsövergripande överväganden inom alla relevanta politikområden.

| 37. | Underlätta utbytet av god praxis mellan medlemsstaterna när det gäller att främja dialog och solidaritet mellan generationerna genom att använda Europeiska ungdomsportalen, wikinätverket för ungdomsfrågor och EU-program och EU-initiativ som Erasmus +, Europeiska solidaritetskåren, Kreativa Europa och det nya europeiska Bauhaus. |
| --- | --- |

37.

Underlätta utbytet av god praxis mellan medlemsstaterna när det gäller att främja dialog och solidaritet mellan generationerna genom att använda Europeiska ungdomsportalen, wikinätverket för ungdomsfrågor och EU-program och EU-initiativ som Erasmus +, Europeiska solidaritetskåren, Kreativa Europa och det nya europeiska Bauhaus.

RÅDET OCH FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, FÖRSAMLADE I RÅDET, UPPMANAR SAMTLIGA AKTÖRER SOM ÄR VERKSAMMA INOM DET EUROPEISKA SAMARBETET PÅ UNGDOMSOMRÅDET ATT GÖRA FÖLJANDE:

| 38. | Främja den europeiska dagen för solidaritet mellan generationerna, som firas den 29 april varje år sedan 2009 och utgör ett bra tillfälle för unionen att förnya sitt löfte om att stärka solidariteten och samarbetet mellan generationerna i syfte att främja ett rättvist och hållbart samhälle (15). |
| --- | --- |

38.

Främja den europeiska dagen för solidaritet mellan generationerna, som firas den 29 april varje år sedan 2009 och utgör ett bra tillfälle för unionen att förnya sitt löfte om att stärka solidariteten och samarbetet mellan generationerna i syfte att främja ett rättvist och hållbart samhälle (15).

| 39. | Stimulera dialog mellan generationerna för att bekämpa åldersdiskriminering och ålderism genom att föra samman olika åldersgrupper och göra det möjligt för dem att lära känna varandra bättre, lära av varandra och samarbeta i vardagslivet. |
| --- | --- |

39.

Stimulera dialog mellan generationerna för att bekämpa åldersdiskriminering och ålderism genom att föra samman olika åldersgrupper och göra det möjligt för dem att lära känna varandra bättre, lära av varandra och samarbeta i vardagslivet.

| 40. | Göra gemensamma insatser för att genomföra det europeiska ungdomsmålet # 4 genom att engagera olika generationer i gemensam verksamhet som syftar till att involvera lokalsamhällen i kampen mot riktade desinformations- och propagandakampanjer. När så är lämpligt bör man utvärdera program för mediekunnighet vars syfte är att bygga upp samhällets motståndskraft mot riktade desinformationskampanjer och kampanjer som syftar till att sprida felaktig information samt överväga att utvidga dessa program inom såväl formell utbildning som icke-formellt lärande. Detta är särskilt viktigt i samband med desinformationskampanjer och kampanjer som syftar till att sprida felaktig information i krissituationer, såsom i fallet med covid-19-pandemin och Rysslands anfallskrig mot Ukraina 2022. |
| --- | --- |

40.

Göra gemensamma insatser för att genomföra det europeiska ungdomsmålet # 4 genom att engagera olika generationer i gemensam verksamhet som syftar till att involvera lokalsamhällen i kampen mot riktade desinformations- och propagandakampanjer. När så är lämpligt bör man utvärdera program för mediekunnighet vars syfte är att bygga upp samhällets motståndskraft mot riktade desinformationskampanjer och kampanjer som syftar till att sprida felaktig information samt överväga att utvidga dessa program inom såväl formell utbildning som icke-formellt lärande. Detta är särskilt viktigt i samband med desinformationskampanjer och kampanjer som syftar till att sprida felaktig information i krissituationer, såsom i fallet med covid-19-pandemin och Rysslands anfallskrig mot Ukraina 2022.

---

(1)  Med dialog avses i dessa rådsslutsatser dialog mellan generationerna.

(2)  Europaparlamentets och rådets beslut (EU) 2021/2316 av den 22 december 2021 om ett Europaår för ungdomar (2022), EUT L 462, 28.12.2021, s.1.

(3)  Med ungdomars erfarenhet avses ungdomars insikter om vad de har upplevt som välfungerande.

(4)  Svar från medlemsstaterna i regelbundet uppdaterade frågeformulär om de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna på utbildnings- och ungdomsområdet under covid-19-pandemin under de kroatiska, tyska, portugisiska och slovenska ordförandeskapen.

(5)  Kommissionens grönbok om åldrande: Främja solidaritet och ansvar mellan generationerna, COM(2021) 50 final. EUT C 50, 27.1.2021, s. 21

(6)  EURACTIV:s särskilda rapport Golden years: Opportunities for Europe’s ageing population (inte översatt till svenska)(Guldår: möjligheter för Europas åldrande befolkning), 22 juni 2022, med hänvisning till Edwards Lifesciences Unifying Generations: Building the Pathway to Intergenerational Solidarity, (inte översatt till svenska)(Att föra samman generationerna för att skapa generationsöverskridande solidaritet), 21 juni 2022.

(7)  Ungdomspolitik är politik som påverkar ungdomars liv och vars centrala inslag är att förbättra ungdomars levnadsvillkor och möjligheter, och samtidigt ge stöd för lika möjligheter att delta i det ekonomiska, sociala och politiska livet.

(8)  UNECE Policy Brief on Ageing No. 18, (inte översatt till svenska) (Unices policydokument nr 18 om åldrande), mars 2017.

(9)  Stödjande ungdomspolitik utgår från en bedömning av ungdomars behov och tar upp olika aspekter av offentlig politik som inte omfattas av mer allmänna policydokument, såsom välbefinnande, psykisk hälsa, bostäder, tillgång till infrastruktur eller tjänster osv.).

(10)  Jämställdhetsstrategin för 2020–2025 tillhandahåller en ram för Europeiska kommissionens jämställdhetsarbete och fastställer de politiska målen och nyckelåtgärderna för perioden 2020–2025. Meddelande från kommissionen, COM(2020) 152 final.

(11)  I dessa rådsslutsatser avses med annan yrkesverksam en person som – beroende på olika nationella förhållanden – vanligtvis betraktas som mentor, utbildare, akademiker, instruktör eller handledare och som tillhandahåller utbildning till beslutsfattare, ungdomsarbetare och frivilligarbetare som verkar på ungdomsområdet i syfte att göra det möjligt för dem att ta till sig de färdigheter de behöver för sitt arbete eller sin verksamhet.

(12)  Europarådets rekommendation CM/Rec(2017)4 från ministerkommittén till medlemsstaterna om ungdomsarbete.

(13)  (OECD (2020), Governance for Youth, Trust and Intergenerational Justice: Fit for All Generations?(OECD:s generationstest - inte översatt till svenska) OECD Public Governance Reviews, OECD Publishing, Paris or United Nations Youth Strategy, youth marker methodology, Youth 2030 Working with and for young people.

(14)  COM(2022) 404 final: Medborgarpanelerna gör det möjligt för medborgarna att gemensamt reflektera över ämnen som är relevanta för dem. De europeiska medborgarpanelerna var till exempel ett centralt inslag i konferensen om Europas framtid. Precis som vid konferensen bör deltagarna vara slumpvis utvalda. De bör också återspegla Europas mångfald och demografi. En tredjedel av deltagarna ska vara ungdomar. När så är lämpligt kan en ”medborgarrapport” involveras i konsekvensbedömningen, som sammanfattar resultatet av dessa deltagarinriktade samtalsprocesser. Om alla deltagare är ungdomar ska det benämnas som ett ”ungdomstest”. Den första av denna nya generation medborgarpaneler kommer att lanseras i samband med talet om tillståndet i unionen 2022.

(15)  Europaparlamentets och rådets beslut nr 940/2011/EU av den 14 september 2011 om Europaåret för aktivt åldrande och solidaritet mellan generationerna (2012) (EUT L 246, 23.9.2011, s. 5).

---

BILAGAN

a)   REFERENSER

Vid antagandet av dessa slutsatser noterar rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, följande dokument:

| — | Rådets rekommendation av den 5 april 2022 om unga volontärers rörlighet i Europeiska unionen, EUT C 157, 11.4.2022, s. 1. |
| --- | --- |

—

Rådets rekommendation av den 5 april 2022 om unga volontärers rörlighet i Europeiska unionen, EUT C 157, 11.4.2022, s. 1.

| — | Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet – Främja ungdomars engagemang som drivkrafter för positiva förändringar inom miljöskyddet, EUT C 159, 12.4.2022, s. 9. |
| --- | --- |

—

Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet – Främja ungdomars engagemang som drivkrafter för positiva förändringar inom miljöskyddet, EUT C 159, 12.4.2022, s. 9.

| — | Europaparlamentets och rådets beslut (EU) 2021/2316 av den 22 december 2021 om ett Europaår för ungdomar (2022), EUT L 462, 28.12.2021, s. 1. |
| --- | --- |

—

Europaparlamentets och rådets beslut (EU) 2021/2316 av den 22 december 2021 om ett Europaår för ungdomar (2022), EUT L 462, 28.12.2021, s. 1.

| — | Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om upprätthållande och skapande av medborgerliga utrymmen för ungdomar där ett meningsfullt ungdomsdeltagande underlättas, EUT C 501I, 13.12.2021, s. 19. |
| --- | --- |

—

Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om upprätthållande och skapande av medborgerliga utrymmen för ungdomar där ett meningsfullt ungdomsdeltagande underlättas, EUT C 501I, 13.12.2021, s. 19.

| — | Slutsatser från rådet och företrädarnas för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet om förstärkning av flernivåstyrningen vid främjandet av ungdomars deltagande i beslutsprocesser, EUT C 241, 21.6. 2021, s. 3. |
| --- | --- |

—

Slutsatser från rådet och företrädarnas för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet om förstärkning av flernivåstyrningen vid främjandet av ungdomars deltagande i beslutsprocesser, EUT C 241, 21.6. 2021, s. 3.

| — | Kommissionens grönbok om åldrande: Främja solidaritet och ansvar mellan generationerna, COM(2021) 50 final. |
| --- | --- |

—

Kommissionens grönbok om åldrande: Främja solidaritet och ansvar mellan generationerna, COM(2021) 50 final.

| — | Rådets slutsatser om integrering av åldrande i offentlig politik, dok. 6976/21. |
| --- | --- |

—

Rådets slutsatser om integrering av åldrande i offentlig politik, dok. 6976/21.

| — | Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om främjande av demokratisk medvetenhet och demokratiskt deltagande bland ungdomar i Europa (EUT C 415, 1.12.2020, s. 16). |
| --- | --- |

—

Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om främjande av demokratisk medvetenhet och demokratiskt deltagande bland ungdomar i Europa (EUT C 415, 1.12.2020, s. 16).

| — | Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet om förbättrade möjligheter för ungdomar i gles- och landsbygdsområden och avlägsna områden (EUT C 193, 9.6.2020, s. 3). |
| --- | --- |

—

Slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet om förbättrade möjligheter för ungdomar i gles- och landsbygdsområden och avlägsna områden (EUT C 193, 9.6.2020, s. 3).

| — | Resolution från rådet och företrädarna för medlemsstaterna, församlade i rådet, om fastställande av riktlinjer för styrningen av EU:s ungdomsdialog – EU:s ungdomsstrategi 2019–2027 (EUT C 189, 5.6.2019, s. 1). |
| --- | --- |

—

Resolution från rådet och företrädarna för medlemsstaterna, församlade i rådet, om fastställande av riktlinjer för styrningen av EU:s ungdomsdialog – EU:s ungdomsstrategi 2019–2027 (EUT C 189, 5.6.2019, s. 1).

| — | Resolution från Europeiska unionens råd och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om ramar för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet: Europeiska unionens ungdomsstrategi 2019–2027 (EUT C 456, 18.12.2018, s. 1). |
| --- | --- |

—

Resolution från Europeiska unionens råd och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om ramar för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet: Europeiska unionens ungdomsstrategi 2019–2027 (EUT C 456, 18.12.2018, s. 1).

| — | Europaparlamentets och rådets beslut om Europaåret för aktivt åldrande och solidaritet mellan generationerna (2012) (EUT L 246, 23.9.2011, s. 5). |
| --- | --- |

—

Europaparlamentets och rådets beslut om Europaåret för aktivt åldrande och solidaritet mellan generationerna (2012) (EUT L 246, 23.9.2011, s. 5).

| — | Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén Det nya europeiska Bauhaus – Vackert, hållbart, tillsammans (COM(2021) 573 final). |
| --- | --- |

—

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén Det nya europeiska Bauhaus – Vackert, hållbart, tillsammans (COM(2021) 573 final).

| — | Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén EU:s strategi för barnets rättigheter (COM(2021) 142 final). |
| --- | --- |

—

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén EU:s strategi för barnets rättigheter (COM(2021) 142 final).

| — | European Council on Foreign Relations, policydokument, september 2021, Europe’s invisible divides: How covid-19 is polarising European politics. |
| --- | --- |

—

European Council on Foreign Relations, policydokument, september 2021, Europe’s invisible divides: How covid-19 is polarising European politics.

| — | Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén En jämlikhetsunion: jämställdhetsstrategi för 2020–2025 (COM(2020) 152 final). |
| --- | --- |

—

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén En jämlikhetsunion: jämställdhetsstrategi för 2020–2025 (COM(2020) 152 final).

| — | Europeiska kommissionen, Mapping study on the intergenerational dimension of sport: final report to the European Commission, Publikationsbyrån (2020). |
| --- | --- |

—

Europeiska kommissionen, Mapping study on the intergenerational dimension of sport: final report to the European Commission, Publikationsbyrån (2020).

| — | Europeiska kommissionen, Handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter. |
| --- | --- |

—

Europeiska kommissionen, Handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter.

| — | Europeiska kommissionen, Europeiska pelaren för sociala rättigheter – 20 principer. |
| --- | --- |

—

Europeiska kommissionen, Europeiska pelaren för sociala rättigheter – 20 principer.

| — | OECD, Recommendation of the Council on Creating Better Opportunities for Young People OECD/LEGAL/0474, 10.06. 2022. |
| --- | --- |

—

OECD, Recommendation of the Council on Creating Better Opportunities for Young People OECD/LEGAL/0474, 10.06. 2022.

| — | OECD report on ‘Governance for Youth, Trust and Intergenerational Justice: Fit for all Generations?, 22 november 2020. |
| --- | --- |

—

OECD report on ‘Governance for Youth, Trust and Intergenerational Justice: Fit for all Generations?, 22 november 2020.

| — | OECD:s rapport Youth and Covid-19: Response, Recovery and Resilience, 11 juni 2020. |
| --- | --- |

—

OECD:s rapport Youth and Covid-19: Response, Recovery and Resilience, 11 juni 2020.

| — | Europeiska kommissionen, arbetsdokument från kommissionens avdelningar Better Regulation Guidelines, SWD(2021) 305 final, 3 november 2021. |
| --- | --- |

—

Europeiska kommissionen, arbetsdokument från kommissionens avdelningar Better Regulation Guidelines, SWD(2021) 305 final, 3 november 2021.

| — | Förenta nationerna, Youth Strategy Youth 2030: Working with and for young people. |
| --- | --- |

—

Förenta nationerna, Youth Strategy Youth 2030: Working with and for young people.

| — | Deležan Tomaž, Derailing modern democracies: the case of youth absence from an intergenerational perspective, Annales, 2018. |
| --- | --- |

—

Deležan Tomaž, Derailing modern democracies: the case of youth absence from an intergenerational perspective, Annales, 2018.

| — | Deležan Tomaž, Intergenerational dialogue for democracy. International IDEA Discussion Paper 1/2017. |
| --- | --- |

—

Deležan Tomaž, Intergenerational dialogue for democracy. International IDEA Discussion Paper 1/2017.

| — | Skrivelse till EU-institutionerna från ”Parents for Future in Europe”, 12 juni 2020. |
| --- | --- |

—

Skrivelse till EU-institutionerna från ”Parents for Future in Europe”, 12 juni 2020.

b)   DEFINITIONER AV DE VIKTIGASTE BEGREPPEN I DESSA SLUTSATSER:

utveckling av en generationsöverskridande dimension i utformningen av ungdomspolitiken och tillhandahållandet av ungdomsarbete: främjande av dialog mellan generationerna, solidaritet mellan generationerna och rättvisa mellan generationerna/rättvisa på ungdomsområdet inom ramen för mandatet för EU:s ungdomsstrategi 2019–2027 genom

| — | innovativ sektorsövergripande ungdomspolitik (t.ex. införande av den generationsöverskridande dimensionen som en av de övergripande prioriteringarna eller pelarna, eller ett av de strategiska eller operativa målen, i ungdomspolitiska dokument) som främjar dialog i beslutsprocesser för att göra det möjligt för ungdomar att få lika inflytande i beslut som påverkar deras liv och på så sätt främja mångfald och rättvisa mellan personer i olika åldrar i det offentliga livet på lokal, regional, nationell och europeisk nivå, och |
| --- | --- |

—

innovativ sektorsövergripande ungdomspolitik (t.ex. införande av den generationsöverskridande dimensionen som en av de övergripande prioriteringarna eller pelarna, eller ett av de strategiska eller operativa målen, i ungdomspolitiska dokument) som främjar dialog i beslutsprocesser för att göra det möjligt för ungdomar att få lika inflytande i beslut som påverkar deras liv och på så sätt främja mångfald och rättvisa mellan personer i olika åldrar i det offentliga livet på lokal, regional, nationell och europeisk nivå, och

| — | berikande av tillhandahållandet av ungdomsarbete genom att solidaritet mellan generationerna och dialog mellan generationerna integreras i ungdomsarbete och frivilligverksamhet. |
| --- | --- |

—

berikande av tillhandahållandet av ungdomsarbete genom att solidaritet mellan generationerna och dialog mellan generationerna integreras i ungdomsarbete och frivilligverksamhet.

dialog mellan generationerna: interaktiva och säkra deltagandebaserade utrymmen eller möjligheter som sammanför yngre och äldre generationer för att skapa gemensam kunskap och kollektiv erfarenhet. Denna dialog kan genomföras genom olika mekanismer (t.ex. enkäter, möten, rundabordssamtal, medborgarpaneler, forum eller rådgivande nämnder) i syfte att uppnå en hög nivå av välinformerat medborgarskap, gemensamt beslutsfattande och integrering av rättvisa mellan generationerna och rättviseprinciper i olika förvaltningsnivåer.

jämlikhet mellan generationerna: tillhandahållande av lika möjligheter och stöd till alla åldersgrupper i samhället. Begreppet säkerställer att alla åldersgrupper har samma rättigheter och skyldigheter.

rättvisa mellan generationerna: erkännande av att olika åldersgrupper har olika behov och att obalanser måste justeras. Denna process är kontinuerlig och kräver att avsiktliga och oavsiktliga hinder orsakade av förutfattade meningar eller systemstrukturer identifieras och övervinns. Rättvisa innebär att olika grader av stöd och bistånd tillhandahålls beroende på olika åldersgruppers särskilda behov eller förmågor. Därigenom säkerställs att alla åldersgrupper får de resurser de behöver för att få tillgång till samma möjligheter.

rättvisa mellan generationerna: rättvisa mellan generationerna utifrån tanken att den nuvarande generationens strävan efter välfärd inte bör försämra kommande generationers möjligheter till ett gott och anständigt liv (Förenta nationerna, 2013 (1)). Inom ramen för dessa rådsslutsatser beskriver begreppet rättvisa mellan generationerna förhållandet mellan samtida generationer, dvs. mellan yngre och äldre generationer.

Med solidaritet mellan generationerna avses ömsesidigt stöd och samarbete mellan olika åldersgrupper för att skapa ett samhälle där människor i alla åldrar har en roll att spela allt efter behov och förmåga och kan dra nytta av sina samhällens ekonomiska och sociala framsteg på lika villkor.

c)   SAMMANFATTNING AV SLUTRAPPORTEN OM DE NATIONELLA SAMRÅDEN INOM RAMEN FÖR DEN NIONDE CYKELN AV EU:S UNGDOMSDIALOG

Samrådsfasen av den nionde cykeln av EU:s ungdomsdialog pågick från januari till augusti 2022. Denna sammanfattning av resultaten av den nionde cykeln av EU:s ungdomsdialog omfattar samråd som genomförts av nationella arbetsgrupper, bidrag från internationella icke-statliga ungdomsorganisationer som deltar i den nionde cykeln av EU:s ungdomsdialog och resultaten av den ungdomskonferens som hölls inom ramen för denna nionde cykel i Prag, Tjeckien (2). Resultaten av sammanställningen av god praxis efter halva tiden (3) har också införlivats.

Resultat av undertema 1: ”Information och utbildning”

Enligt de ungdomar som deltog i samråden bör informationskällor och möjligheter att lära sig om klimatförändringarna

| — | vara ungdomsanpassade, åtkomliga och tillgängliga i flera olika format och på flera olika språk, |
| --- | --- |

—

vara ungdomsanpassade, åtkomliga och tillgängliga i flera olika format och på flera olika språk,

| — | visa klimatförändringarnas betydelse för många olika ungdomars liv, |
| --- | --- |

—

visa klimatförändringarnas betydelse för många olika ungdomars liv,

| — | vara omfattande, tillförlitliga och vetenskapligt underbyggda, täcka en rad olika miljöfrågor och visa politiska processer och utvecklingar med anknytning till hållbarhet, |
| --- | --- |

—

vara omfattande, tillförlitliga och vetenskapligt underbyggda, täcka en rad olika miljöfrågor och visa politiska processer och utvecklingar med anknytning till hållbarhet,

| — | lyfta fram sambanden mellan klimatförändringar och ojämlikhet, som många ungdomar inte var medvetna om under samråden, |
| --- | --- |

—

lyfta fram sambanden mellan klimatförändringar och ojämlikhet, som många ungdomar inte var medvetna om under samråden,

| — | gå utöver informationsutbyte och syfta till att motivera ungdomar och ge dem möjlighet att agera för hållbarhet, bland annat genom politisk handling och hållbara livsstilsval, |
| --- | --- |

—

gå utöver informationsutbyte och syfta till att motivera ungdomar och ge dem möjlighet att agera för hållbarhet, bland annat genom politisk handling och hållbara livsstilsval,

| — | undvika ”apokalyptiska budskap” som skapar känslor av hopplöshet och påverkar ungdomars psykiska hälsa. |
| --- | --- |

—

undvika ”apokalyptiska budskap” som skapar känslor av hopplöshet och påverkar ungdomars psykiska hälsa.

För att öka möjligheterna till lärande om hållbarhet föreslogs att skolorna skulle utnyttjas bättre och att ämnet skulle ingå i läroplanerna. Även om skolorna var det forum som oftast föreslogs för dessa möjligheter, identifierades även det civila samhället, ungdomsklubbar, ungdomsorganisationer, digitala verktyg och peer-to-peer-program som gynnsamma lärandemiljöer. Behovet av finansiering till ungdomsarbete och ungdomsorganisationer för att öka möjligheterna till lärande om hållbarhet togs upp.

Resultat av undertema 2: ”Handling och egenmakt”

En gemensam åsikt bland deltagarna i samrådet var att beslutsfattare och politiker har visat brist på handling i hållbarhets- och miljöfrågor och att ungdomar har mycket begränsade möjligheter att ställa beslutsfattarna till svars i dessa frågor. Det fanns en känsla av misstro och missnöje gentemot politiker. Många, men inte alla, ungdomar kunde identifiera flera olika tillgängliga mekanismer för deltagande (t.ex. protester, framställningar, organisationer i det civila samhället). I allmänhet ansåg man dock att alla dessa mekanismer misslyckas med att åstadkomma förändringar i fråga om hållbarhet på grund av de berörda beslutsfattarnas passivitet. Inga särskilda typer av mekanismer uppgavs allmänt vara mer effektiva. Ungdomar som deltar i formella strukturer (t.ex. ungdomsråd, rådgivande nämnder) sade att dessa strukturer har en viss inverkan när de integreras i beslutsfattandet. Många ungdomar kände dock inte till dessa strukturer. De ansåg att möjligheterna att ställa beslutsfattarna till svars kan förbättras genom att

| — | beslutsfattarna åtar sig att vidta mer omfattande åtgärder på grundval av resultaten av mekanismerna för deltagande, |
| --- | --- |

—

beslutsfattarna åtar sig att vidta mer omfattande åtgärder på grundval av resultaten av mekanismerna för deltagande,

| — | man förbättrar tillgången till mekanismer för deltagande, ser till att de inriktas på marginaliserade gruppers problem och på majoritetsfrågor samt ger marginaliserade ungdomar möjlighet att ta på sig ledande roller, |
| --- | --- |

—

man förbättrar tillgången till mekanismer för deltagande, ser till att de inriktas på marginaliserade gruppers problem och på majoritetsfrågor samt ger marginaliserade ungdomar möjlighet att ta på sig ledande roller,

| — | man skapar fler möjligheter till deltagande i hållbarhetsfrågor, särskilt informell och regelbunden dialog med folkvalda, |
| --- | --- |

—

man skapar fler möjligheter till deltagande i hållbarhetsfrågor, särskilt informell och regelbunden dialog med folkvalda,

| — | man främjar och skyddar ungdomsråd genom att öka resurserna, inrätta fler lokala ungdomsråd och säkerställa stöd via lagstiftning. |
| --- | --- |

—

man främjar och skyddar ungdomsråd genom att öka resurserna, inrätta fler lokala ungdomsråd och säkerställa stöd via lagstiftning.

Resultat av undertema 3: ”Styrning”

Vid ungdomskonferenserna inom ramen för den nionde cykeln av EU:s ungdomsdialog i Frankrike och Tjeckien och vid det informella ministermötet i Strasbourg den 22 januari 2022 tog ungdomar upp farhågor om så kallad youthwashing, dvs. att unga bjuds in för syns skull. De ungdomar som deltog i samrådsfasen var mindre bekanta med detta begrepp men kunde ofta känna igen det. Youthwashing beskrevs som ett engagemang mellan politiker eller beslutsfattare och ungdomar, som inte har någon verklig möjlighet att uppnå politiska förändringar trots förväntningar om att de ska göra det. Samråden visade att mekanismer för deltagande kan minska förekomsten av youthwashing genom att

| — | öka öppenheten och synligheten genom att ge ungdomar tydlig information om möjligheten att genomföra deras krav och genom att se till att beslutsfattarnas åtaganden registreras offentligt och främjas, |
| --- | --- |

—

öka öppenheten och synligheten genom att ge ungdomar tydlig information om möjligheten att genomföra deras krav och genom att se till att beslutsfattarnas åtaganden registreras offentligt och främjas,

| — | ge ungdomar uppföljning och återkoppling om de åtgärder som beslutsfattarna vidtagit efter deltagandeverksamheter, där beslutsfattarna offentligt rapporterar om uppnådda förändringar eller motiverar bristen på uppnådda förändringar inom givna tidsfrister samt inleda en fortlöpande dialog med ungdomar, |
| --- | --- |

—

ge ungdomar uppföljning och återkoppling om de åtgärder som beslutsfattarna vidtagit efter deltagandeverksamheter, där beslutsfattarna offentligt rapporterar om uppnådda förändringar eller motiverar bristen på uppnådda förändringar inom givna tidsfrister samt inleda en fortlöpande dialog med ungdomar,

| — | utveckla mer konsekventa och starkare kopplingar mellan mekanismer för deltagande och politiska sektorer med anknytning till hållbarhet. |
| --- | --- |

—

utveckla mer konsekventa och starkare kopplingar mellan mekanismer för deltagande och politiska sektorer med anknytning till hållbarhet.

Resultat av undertema 4: ”Rörlighet och solidaritet”

Under samrådet tillfrågades ungdomar från en rad olika marginaliserade bakgrunder om hur de skulle kunna dra nytta av EU-omfattande möjligheter till rörlighet med anknytning till miljön. Verkliga eller upplevda ekonomiska hinder var ett stort problem. Det rörde sig bland annat om direkta kostnader, bristande möjlighet att kunna göra ett avbrott i en anställning eller risk för att förlora socialt bistånd. Språkbarriärer och brist på tillgänglig information om möjligheter spelade också en roll. Vissa ungdomar ansåg att möjligheterna till rörlighet inom EU inte riktade sig till ungdomar med deras bakgrund. En annan faktor var tendensen att fokusera på omedelbara livsbehov eller lokala frågor snarare än på miljöfrågor. De ungdomar som rådfrågades pekade på ett behov av att

| — | sänka tröskeln för att få tillgång till möjligheter genom att ta bort kostnader, erbjuda möjligheter på kort tid (två till tre dagar), förenkla administrativa förfaranden och skapa direkta kontakter via skolor eller lokala projekt, |
| --- | --- |

—

sänka tröskeln för att få tillgång till möjligheter genom att ta bort kostnader, erbjuda möjligheter på kort tid (två till tre dagar), förenkla administrativa förfaranden och skapa direkta kontakter via skolor eller lokala projekt,

| — | öka finansieringen av och stödet till organisationer som främjar rörlighets- och solidaritetsprojekt, |
| --- | --- |

—

öka finansieringen av och stödet till organisationer som främjar rörlighets- och solidaritetsprojekt,

| — | fokusera på lokala miljöinitiativ som är kopplade till och påverkar marginaliserade ungdomars egna lokalsamhällen, |
| --- | --- |

—

fokusera på lokala miljöinitiativ som är kopplade till och påverkar marginaliserade ungdomars egna lokalsamhällen,

| — | öka publiciteten och det uppsökande arbetet, bland annat genom att erbjuda möjligheter till rörlighet med koppling till skolor och genom att arbeta med organisationer, yrkesverksamma och tidigare deltagare som har ”förtroendeband” med ungdomar i marginaliserade situationer, |
| --- | --- |

—

öka publiciteten och det uppsökande arbetet, bland annat genom att erbjuda möjligheter till rörlighet med koppling till skolor och genom att arbeta med organisationer, yrkesverksamma och tidigare deltagare som har ”förtroendeband” med ungdomar i marginaliserade situationer,

| — | betona de personliga fördelarna med att delta, särskilt när det gäller anställbarhet och yrkeskompetens, och göra möjligheterna mer attraktiva, |
| --- | --- |

—

betona de personliga fördelarna med att delta, särskilt när det gäller anställbarhet och yrkeskompetens, och göra möjligheterna mer attraktiva,

| — | tillhandahålla flexibelt, högkvalitativt och professionellt stöd som kan tillgodose en rad olika tillgänglighetsbehov, bland annat att ge resurser till organisationer som arbetar med ungdomar som lever under marginaliserade förhållanden för att stödja möjligheter till miljörelaterad rörlighet. |
| --- | --- |

—

tillhandahålla flexibelt, högkvalitativt och professionellt stöd som kan tillgodose en rad olika tillgänglighetsbehov, bland annat att ge resurser till organisationer som arbetar med ungdomar som lever under marginaliserade förhållanden för att stödja möjligheter till miljörelaterad rörlighet.

Resultat av undertema 5: ”Tillgång till infrastruktur”

Ekonomiska begränsningar uppgavs vara en av de viktigaste faktorer som hindrar ungdomar från att göra mer hållbara livsval. De rådfrågade deltagarna efterlyste utveckling av hållbar infrastruktur till priser som är överkomliga för ungdomar. Den allmänna bristen på infrastruktur i landsbygdsområden framhölls också. Bland annat följande typer av infrastruktur efterfrågades:

| — | Ekonomiskt överkomlig och förbättrad kollektivtrafik tillsammans med säkrare och mer utbredda cykelmöjligheter, så att dessa transportsätt blir ett verkligt alternativ till bil. |
| --- | --- |

—

Ekonomiskt överkomlig och förbättrad kollektivtrafik tillsammans med säkrare och mer utbredda cykelmöjligheter, så att dessa transportsätt blir ett verkligt alternativ till bil.

| — | Ekonomiskt tillgängliga bostadsalternativ, eftersom ungdomar uppgav att ekonomiska hinder var en viktig faktor för dem som gör det gör det svårt att ta hänsyn till hållbarhet när de väljer bostad. |
| --- | --- |

—

Ekonomiskt tillgängliga bostadsalternativ, eftersom ungdomar uppgav att ekonomiska hinder var en viktig faktor för dem som gör det gör det svårt att ta hänsyn till hållbarhet när de väljer bostad.

| — | Fler gröna, öppna offentliga utrymmen och främjande av förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Fler gröna, öppna offentliga utrymmen och främjande av förnybar energi.

| — | Hållbara livsmedels- och konsumtionsalternativ till överkomliga priser, inbegripet återvinning och återanvändning. Detta var viktigt för många ungdomar, men hade inte lika hög prioritet som andra förslag. |
| --- | --- |

—

Hållbara livsmedels- och konsumtionsalternativ till överkomliga priser, inbegripet återvinning och återanvändning. Detta var viktigt för många ungdomar, men hade inte lika hög prioritet som andra förslag.

Vid EU:s ungdomskonferens i Prag identifierades en roll för ungdomspolitiken och ungdomssektorn när det gäller att stödja ungdomars deltagande inom politikområden som har en mer direkt koppling till infrastruktur, såsom transporter, bostäder, stadsplanering, energi och jordbruk.

Resultat av det övergripande temat: ”Dialog mellan generationerna”

Vid EU:s ungdomskonferens i Prag konstaterades att hållbarhet och inkludering inte är ”ungdomsfrågor”, utan snarare frågor som påverkar hela samhället. Det hävdades därför att god praxis vid beslutsfattandet kräver en generationsöverskridande dialog mellan alla generationer. Det fanns inga starka krav på dialog mellan generationerna under de samråd som hölls i samband med ungdomskonferensen, men ämnet fick ett visst stöd när det presenterades för de deltagande ungdomarna. Dialog mellan generationerna ansågs kunna

| — | legitimera och ge erkännande för ungdomars oro och insatser i hållbarhetsfrågor, |
| --- | --- |

—

legitimera och ge erkännande för ungdomars oro och insatser i hållbarhetsfrågor,

| — | bygga upp ömsesidig solidaritet och ömsesidigt stöd mellan generationerna, |
| --- | --- |

—

bygga upp ömsesidig solidaritet och ömsesidigt stöd mellan generationerna,

| — | främja lärande mellan generationerna och göra det möjligt för ungdomar att påverka äldre generationers syn på hållbarhet. |
| --- | --- |

—

främja lärande mellan generationerna och göra det möjligt för ungdomar att påverka äldre generationers syn på hållbarhet.

Det sades att dialogen mellan generationerna inte bör ersätta befintliga mekanismer för ungdomars deltagande eller direkt dialog mellan ungdomar och beslutsfattare, utan bör äga rum parallellt med denna verksamhet.

---

(1)  Förenta nationerna, Intergenerational solidarity and the needs of future generations, rapport från generalsekreteraren, A/68/322, 2013.

(2)  EU:s ungdomskonferens inom den nionde cykeln av EU:s ungdomsdialog, i Prag, Tjeckien. Slutrapport från konferensen: Överläggningar om hållbarhet och inkludering, 25 juli 2022.

(3)  Halvtidsrapport om den nionde cykeln av EU:s ungdomsdialog. God praxis och samrådsprocesser, 30 juni 2022.

---

Europeiska kommissionen

| 29.12.2022 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 495/66 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 495/66

---

Eurons växelkurs (1)

28 december 2022

(2022/C 495/04)

1 euro =

| | Valuta | Kurs |
| --- | --- | --- |
| USD | US-dollar | 1,0640 |
| JPY | japansk yen | 142,21 |
| DKK | dansk krona | 7,4365 |
| GBP | pund sterling | 0,88058 |
| SEK | svensk krona | 11,1038 |
| CHF | schweizisk franc | 0,9863 |
| ISK | isländsk krona | 151,90 |
| NOK | norsk krona | 10,4495 |
| BGN | bulgarisk lev | 1,9558 |
| CZK | tjeckisk koruna | 24,252 |
| HUF | ungersk forint | 403,30 |
| PLN | polsk zloty | 4,7008 |
| RON | rumänsk leu | 4,9460 |
| TRY | turkisk lira | 19,9144 |
| AUD | australisk dollar | 1,5660 |
| CAD | kanadensisk dollar | 1,4361 |
| HKD | Hongkongdollar | 8,2931 |
| NZD | nyzeeländsk dollar | 1,6772 |
| SGD | singaporiansk dollar | 1,4323 |
| KRW | sydkoreansk won | 1 348,59 |
| ZAR | sydafrikansk rand | 18,2890 |
| CNY | kinesisk yuan renminbi | 7,4224 |
| HRK | kroatisk kuna | 7,5365 |
| IDR | indonesisk rupiah | 16 765,93 |
| MYR | malaysisk ringgit | 4,7055 |
| PHP | filippinsk peso | 59,613 |
| RUB | rysk rubel | |
| THB | thailändsk baht | 36,953 |
| BRL | brasiliansk real | 5,6109 |
| MXN | mexikansk peso | 20,6856 |
| INR | indisk rupie | 88,0943 |

Valuta

Kurs

USD

US-dollar

1,0640

JPY

japansk yen

142,21

DKK

dansk krona

7,4365

GBP

pund sterling

0,88058

SEK

svensk krona

11,1038

CHF

schweizisk franc

0,9863

ISK

isländsk krona

151,90

NOK

norsk krona

10,4495

BGN

bulgarisk lev

1,9558

CZK

tjeckisk koruna

24,252

HUF

ungersk forint

403,30

PLN

polsk zloty

4,7008

RON

rumänsk leu

4,9460

TRY

turkisk lira

19,9144

AUD

australisk dollar

1,5660

CAD

kanadensisk dollar

1,4361

HKD

Hongkongdollar

8,2931

NZD

nyzeeländsk dollar

1,6772

SGD

singaporiansk dollar

1,4323

KRW

sydkoreansk won

1 348,59

ZAR

sydafrikansk rand

18,2890

CNY

kinesisk yuan renminbi

7,4224

HRK

kroatisk kuna

7,5365

IDR

indonesisk rupiah

16 765,93

MYR

malaysisk ringgit

4,7055

PHP

filippinsk peso

59,613

RUB

rysk rubel

THB

thailändsk baht

36,953

BRL

brasiliansk real

5,6109

MXN

mexikansk peso

20,6856

INR

indisk rupie

88,0943

---

(1)  Källa: Referensväxelkurs offentliggjord av Europeiska centralbanken.

---