# Europeiska unionens C 2/2023

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 2 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 66 årgången4 januari 2023 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 2

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

66 årgången4 januari 2023

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | II   Meddelanden |
| | MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2023/C 2/01 | Meddelande från Kommissionen – Ekonomiska sanktioner i överträdelseförfaranden | 1 |
| 2023/C 2/02 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.10944 – MITSUBISHI / HERE) (
  1
  ) | 17 |

Innehållsförteckning

Sida

II   Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2023/C 2/01

Meddelande från Kommissionen – Ekonomiska sanktioner i överträdelseförfaranden

1

2023/C 2/02

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.10944 – MITSUBISHI / HERE) (
  1
  )

1

17

---

| | IV   Upplysningar |
| --- | --- |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2023/C 2/03 | Räntesats som Europeiska centralbanken tillämpar på sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner: – 2,50 % den 1 januari 2023 – Eurons växelkurs | 18 |
| 2023/C 2/04 | Sammanfattning av kommissionens beslut av den 10 januari 2022 om att den inte har behörighet i den mening som avses i artiklarna 1 och 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (Ärende C.1886 — Iliad — Anmodan att vidta åtgärder enligt artikel 265)
  (delgivet med nr C(2022)78) | 19 |

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2023/C 2/03

Räntesats som Europeiska centralbanken tillämpar på sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner: – 2,50 % den 1 januari 2023 – Eurons växelkurs

18

2023/C 2/04

Sammanfattning av kommissionens beslut av den 10 januari 2022 om att den inte har behörighet i den mening som avses i artiklarna 1 och 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (Ärende C.1886 — Iliad — Anmodan att vidta åtgärder enligt artikel 265)
  (delgivet med nr C(2022)78)

(delgivet med nr C(2022)78)

19

---

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

II Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 4.1.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 2/1 |
| --- | --- | --- | --- |

4.1.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 2/1

---

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Ekonomiska sanktioner i överträdelseförfaranden

(2023/C 2/01)

1.   INLEDNING – EN PROPORTIONERLIG OCH AVSKRÄCKANDE STRATEGI

Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) kan kommissionen, om den väcker talan mot en medlemsstat vid Europeiska unionens domstol (domstolen) för underlåtelse att uppfylla fördragsfästa skyldigheter, yrka på att domstolen påför medlemsstaten ekonomiska sanktioner i två fall:

| — | Om medlemsstaten inte har vidtagit de åtgärder som krävs för att följa en tidigare dom från domstolen i vilken en överträdelse av unionsrätten konstateras (artikel 260.2 i EUF-fördraget) (1). |
| --- | --- |

—

Om medlemsstaten inte har vidtagit de åtgärder som krävs för att följa en tidigare dom från domstolen i vilken en överträdelse av unionsrätten konstateras (artikel 260.2 i EUF-fördraget) (1).

| — | Om medlemsstaten har underlåtit att uppfylla sin skyldighet att anmäla åtgärder för införlivande av ett direktiv som antagits i enlighet med ett lagstiftningsförfarande (artikel 260.3 i EUF-fördraget). |
| --- | --- |

—

Om medlemsstaten har underlåtit att uppfylla sin skyldighet att anmäla åtgärder för införlivande av ett direktiv som antagits i enlighet med ett lagstiftningsförfarande (artikel 260.3 i EUF-fördraget).

I båda fallen kan de sanktioner som domstolen påför bestå av ett standardbelopp, i det fall då överträdelsen fortsätter fram till dess att domen meddelas eller medlemsstaten iakttar fullständig efterrättelse, beroende på vad som inträffar tidigare, samt ett dagligt vite för att få den berörda medlemsstaten att upphöra med överträdelsen så snart som möjligt efter att domen meddelats. Kommissionen yrkar på en viss storlek på de ekonomiska sanktionerna i domstolen, men det är domstolen som inom ramen för sitt utrymme för skönsmässig bedömning (2) fastställer de belopp som den anser lämpliga med hänsyn tagen till omständigheterna, och beloppen bör också stå i proportion till den konstaterade överträdelsen och den aktuella medlemsstatens betalningsförmåga (3).

Domstolens möjlighet att påföra medlemsstaterna ekonomiska sanktioner – och för kommissionen att yrka på sådana sanktioner – infördes genom Maastrichtfördraget 1992. Av omsorg om öppenhet och likabehandling har kommissionen sedan 1996 offentliggjort ett antal meddelanden och tillkännagivanden om sin hållning och de metoder den tillämpar för beräkning av ekonomiska sanktioner (4).

I det här meddelandet revideras alla kommissionens meddelanden om ekonomiska sanktioner 1996–2021 (se förteckningen i bilaga II). Det här meddelandet ersätter dem och uppdaterar dem vid behov enligt domstolens senaste rättspraxis. Det innebär särskilt att alla hänvisningar utgår till den berörda medlemsstatens institutionella viktning i beräkningen av ekonomiska sanktioner som kommissionen yrkar på i domstolen (se avsnitt 3.4).

Det här meddelandet är också tillämpligt på Euratomfördraget, eftersom artikel 106a i Euratomfördraget gör artikel 260 i EUF-fördraget tillämplig på frågor som omfattas av det fördraget.

2.   ALLMÄNNA PRINCIPER

Även om det är domstolen som fattar det slutliga beslutet om sanktioner enligt artikel 260 i EUF-fördraget, spelar kommissionen en central roll eftersom den väcker talan vid domstolen och yrkar på en viss storlek på de ekonomiska sanktionerna. Av omsorg om öppenhet och likabehandling har kommissionen konsekvent offentliggjort de kriterier den tillämpar för beräkning av ekonomiska sanktioner

Kommissionen anser att sanktioner ska påföras på grundval av (5)

| — | överträdelsens svårighetsgrad, |
| --- | --- |

—

överträdelsens svårighetsgrad,

| — | överträdelsens varaktighet, |
| --- | --- |

—

överträdelsens varaktighet,

| — | behovet av att säkerställa att den ekonomiska sanktionen avskräcker från nya överträdelser. |
| --- | --- |

—

behovet av att säkerställa att den ekonomiska sanktionen avskräcker från nya överträdelser.

För att sanktionerna ska få avsedd verkan är det viktigt att fastställa belopp som är tillräckligt höga för att verka avskräckande. Att påföra rent symboliska sanktioner skulle frånta sanktioner enligt artikel 260 i EUF-fördraget, som kompletterar överträdelseförfarandet, ändamålsenlig verkan och strida mot målet med förfarandet, nämligen att garantera att unionsrätten efterlevs fullständigt.

De sanktioner som kommissionen yrkar att domstolen ska påföra bör vara konsekventa och förutsebara för medlemsstaterna, och bör beräknas enligt en metod som tar hänsyn till såväl proportionalitetsprincipen som principen om likabehandling av medlemsstaterna. En tydlig och enhetlig metod säkerställer också att kommissionen vederbörligen motiverar beräkningen av de sanktionsbelopp som den yrkar på i domstolen (6).

Kommissionen yrkar systematiskt att domstolen ska påföra den aktuella medlemsstaten både ett standardbelopp och ett löpande vite. Så är fallet när talan väcks med stöd av artikel 260.2 i EUF-fördraget (underlåtenhet att följa en tidigare dom från domstolen) och artikel 260.3 i EUF-fördraget (underlåtenhet att anmäla införlivandeåtgärder för ett lagstiftningsdirektiv).

När en medlemsstat rättar överträdelsen under domstolsförfarandet återkallar kommissionen således inte sin talan, utan vidhåller sitt yrkande om att ett standardbelopp ska påföras, vilket alltså täcker överträdelsens varaktighet fram till dess att den rättades. Kommissionen strävar efter att utan dröjsmål underrätta domstolen om eventuell rättelse av medlemsstaten, oberoende av när under domstolsförfarandet det sker. Den gör samma sak om en medlemsstat med anledning av en dom som meddelats enligt artikel 260.2 eller 260.3 i EUF-fördraget åtgärdar situationen och betalningsskyldigheten således upphör.

Ekonomiska sanktioner som betalas av medlemsstaterna enligt domstolens beslut, i form av antingen standardbelopp eller löpande vite, utgör ”andra inkomster” för unionen i den mening som avses i artikel 311 i EUF-fördraget och beslut 2007/436/EG, Euratom (7).

2.1.   Proportionalitetsprincipen

Enligt domstolens fasta rättspraxis (8) ska ekonomiska sanktioner vara anpassade till omständigheterna och stå i proportion till den konstaterade överträdelsen och den berörda medlemsstatens betalningsförmåga. Kommissionen undersöker noggrant i varje enskilt fall hur man bäst kan ta hänsyn till dessa principer när den tillämpar de kriterier som används vid beräkningen av sanktioner som den yrkar på i domstolen. I synnerhet bör sanktionerna i förekommande fall på förhand beakta möjligheten att omständigheterna ändras (9).

Flera följdsatser kan härledas ur proportionalitetsprincipen, närmare bestämt ur principen om att sanktioner ska vara anpassade efter omständigheterna.

Det kan finnas situationer när det är lämpligt att föreslå påföljder enligt en matematiskt degressiv formel för att ta hänsyn till en medlemsstats framsteg med att fullgöra sina unionsrättsliga skyldigheter. Ett exempel är om en medlemsstat överträtt unionsrätten genom att driva olagliga deponier, genom att vissa städer inte uppfyller kvalitetskraven på avloppsvatten från tätorter eller genom att luftkvalitetszoner inte uppfyller kraven. Om det är möjligt att i sådana ärenden matematiskt bedöma medlemsstatens framsteg med efterlevnaden (till exempel andel av det totala antalet deponier, tätorter eller luftkvalitetszoner som fås att följa kraven) enligt en rent resultatbaserad skyldighet, kan kommissionen yrka att domstolen följer en degressiv formel (10).

Det kan också förekomma att kommissionen yrkar på att de upplupna sanktionerna betalas först efter regelbundna intervall, t.ex. sex månader eller ett år efter en dom som meddelats av domstolen i enlighet med artikel 260.2 i EUF-fördraget (11). Detta kan vara lämpligt om efterlevnaden endast kan bedömas efter regelbundna intervall eller om metoden för att bedöma efterlevnaden förutsätter att övervakningsresultat finns tillgängliga. Detta kan vara föreskrivet i tillämplig lagstiftning. Syftet är att säkerställa att den sanktion som kommissionen föreslår faktiskt motsvarar det antal dagar under vilka överträdelsen kvarstod, och det kan ibland endast fastställas efter en viss tid och när tillräcklig information om efterlevnaden blir tillgänglig.

2.2.   Principer enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget

Syftet med artikel 260.3 i EUF-fördraget (12) är att ge medlemsstaterna incitament att införliva direktiv som antagits enligt ett lagstiftningsförfarande (13) inom den tid som unionslagstiftaren fastställt så att unionslagstiftningen får avsedd verkan. Det är inte bara en fråga om att tillvarata de allmänintressen som unionslagstiftningen ska skydda utan även och framför allt skydda intressena för de EU-medborgare som åtnjuter de rättigheter och förmåner som den lagstiftningen ger. Förseningar är oacceptabla av bägge anledningarna. Det är helt enkelt så att trovärdigheten hos unionsrätten som helhet undergrävs om medlemsstaterna införlivar unionslagstiftningen i sin nationella lagstiftning senare än vad de borde.

Det innebär att för överträdelser som omfattas av artikel 260.3 i EUF-fördraget, det vill säga underlåtenhet att anmäla åtgärder för införlivande av ett direktiv som antagits enligt ett lagstiftningsförfarande, åtföljs hänvändelser till domstolen direkt av ett yrkande om att domstolen bör påföra den aktuella medlemsstaten ekonomiska sanktioner. I motsats till överträdelser som endast omfattas av artikel 258 i EUF-fördraget behövs inte ett andra separat förfarande för ekonomiska sanktioner vid sådana överträdelser.

I artikel 260.3 i EUF-fördraget står det uttryckligen att ekonomiska sanktioner som påförs av domstolen inte får vara högre än vad kommissionen anger.

Kommissionen har konsekvent hävdat att sanktioner enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget i princip bör användas i samtliga fall där en medlemsstat underlåter att uppfylla en skyldighet som omfattas av den bestämmelsen. Vikten av att säkerställa att medlemsstaterna införlivar lagstiftningsdirektiven inom de tidsfrister som fastställs i dessa direktiv gäller i lika hög grad för alla lagstiftningsdirektiv. Kommissionen har gett sig själv målet att inom tolv månader hänskjuta överträdelseärenden till domstolen, om underlåtenheten att införliva ett direktiv kvarstår.

Artikel 260.3 i EUF-fördraget äger inte tillämpning på en medlemsstats underlåtenhet att anmäla åtgärder för införlivande av direktiv som inte har antagits enligt något av lagstiftningsförfarandena. Om medlemsstaten åsidosätter sin skyldighet att anmäla åtgärder för direktiv som inte är lagstiftningsdirektiv, hänskjuter kommissionen överträdelsen till domstolen först genom fördragsbrottsförfarandet enligt artikel 258 i EUF-fördraget, och om medlemsstaten underlåter att följa en dom i vilken en överträdelse konstateras genom ett andra hänskjutande till domstolen enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget. Artikel 260.3 i EUF-fördraget kan inte heller tillämpas om en medlemsstat underlåter att anmäla åtgärder för införlivande av direktiv som antagits i enlighet med artiklarna 31 och 32 i Euratomfördraget. I så fall tillämpar kommissionen samma metod med två hänskjutanden som för icke-lagstiftningsdirektiv som antagits i enlighet med EUF-fördraget.

Artikel 260.3 i EUF-fördraget omfattar både fullständig och partiell underlåtenhet att anmäla åtgärder för att införliva ett lagstiftningsdirektiv. En partiell underlåtenhet kan föreligga om de anmälda införlivandeåtgärderna inte gäller på hela den berörda medlemsstatens territorium eller om anmälan är ofullständig eftersom den inte omfattar alla införlivandeåtgärder som motsvarar en del av direktivet.

Medlemsstatens skyldighet att anmäla införlivandeåtgärder enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget inbegriper skyldigheten att lämna tillräckligt klara och precisa uppgifter (14) om vilka nationella bestämmelser som införlivar motsvarande bestämmelser i ett direktiv. Underlåtenhet att lämna sådana klara och precisa uppgifter kan bli föremål för sanktioner enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget.

Kommissionen anser att anmälningar av införlivandeåtgärder där det inte tydligt för varje bestämmelse i ett direktiv står vilken nationell bestämmelse som införlivar den, motiverar en talan enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget. Utan sådana uppgifter kan kommissionen inte kontrollera om medlemsstaten verkligen har införlivat direktivet fullständigt. Om en anmälan är självförklarande torde dock kommissionen i enlighet med proportionalitetsprincipen inte väcka talan enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget, även om det inte för varje bestämmelse i ett lagstiftningsdirektiv anges en motsvarande nationell införlivandeåtgärd i anmälan. Kommissionen har således endast väckt talan enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget när det saknas tydliga uppgifter om vilka bestämmelser i nationell rätt som införlivar vilka bestämmelser i ett direktiv. Sådana uppgifter bör lämnas i form av förklarande handlingar, eventuellt åtföljda av en jämförelsetabell, där direktivets bestämmelser systematiskt knyts till bestämmelser i nationell lagstiftning.

Direktiv innehåller vanligtvis en klausul enligt viken medlemsstaterna ska hänvisa till direktivet antingen direkt i de nationella författningar som antagits för att införliva direktivet eller när dessa offentliggörs (interkonnektionsklausul). Den här skyldigheten gör det möjligt för berörda parter att se vad deras rättigheter och skyldigheter är på det särskilda område som regleras unionsrättsligt.

Domstolen har vid upprepade tillfällen konstaterat att om det finns en interkonnektionsklusul krävs särskilda införlivandeåtgärder (15). Att en medlemsstat bara hänvisar till befintlig nationell lagstiftning när den anmäler införlivandeåtgärder till kommissionen kan inte betraktas som en särskild införlivandeåtgärd. Nationella rättsakter som antagits före direktivet kan betraktas som särskilda införlivandeåtgärder, förutsatt att medlemsstaten hänvisar till dem i ett officiellt offentliggörande där det otvetydigt anges vilka befintliga lagar och andra författningar som medlemsstaten anser uppfyller skyldigheterna enligt ett visst direktiv. Det officiella offentliggörandet bör ingå i anmälan till kommissionen.

Alla tvister om huruvida de anmälda införlivandeåtgärderna är tillräckliga, dvs. huruvida åtgärderna utgör ett korrekt införlivande av motsvarande bestämmelser i ett direktiv, behandlas enligt förfarandet i artikel 258 i EUF-fördraget.

3.   VITE

Det vite som medlemsstaterna ska betala är ett belopp som i princip beräknas efter antalet dagar dröjsmål – eller i vissa fall med en annan referensperiod – från och med den dag då domstolen meddelar sin dom i enlighet med artikel 260.2 eller 260.3 i EUF-fördraget till och med den dag då medlemsstaten upphör med överträdelsen. Målet med vitet är att förmå medlemsstaten att upphöra med sin överträdelse så snart som möjligt efter att domstolen har meddelat domen.

Det dagliga vitesbeloppet beräknas på följande sätt:

| — | Ett basbelopp multipliceras med en koefficient för svårighetsgrad och en koefficient för varaktighet. |
| --- | --- |

—

Ett basbelopp multipliceras med en koefficient för svårighetsgrad och en koefficient för varaktighet.

| — | Produkten multipliceras med ett tal som fastställts för varje medlemsstat (n-faktor) och som bygger på medlemsstatens betalningsförmåga. |
| --- | --- |

—

Produkten multipliceras med ett tal som fastställts för varje medlemsstat (n-faktor) och som bygger på medlemsstatens betalningsförmåga.

I följande formel sammanfattas beräkningsmetoden för vitet:

| Dp = (F-Rap × Cs × Cd) × n

  där: Dp = dagsvite; F-Rap = basbelopp för vitet; Cs = koefficient för svårighetsgrad; Cd = koefficient för varaktighet; n = n-faktorn som beror på medlemsstatens betalningsförmåga |
| --- |

Dp = (F-Rap × Cs × Cd) × n

där: Dp = dagsvite; F-Rap = basbelopp för vitet; Cs = koefficient för svårighetsgrad; Cd = koefficient för varaktighet; n = n-faktorn som beror på medlemsstatens betalningsförmåga

3.1.   Basbelopp

Basbeloppet definieras som det fasta belopp på vilket multiplikatorkoefficienterna ska tillämpas. Det ska åtgärda åsidosättandet av legalitetsprincipen, som är tillämplig i samtliga fall enligt artikel 260 i EUF-fördraget. Det sätts på en nivå som säkerställer att

| — | kommissionen har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vid tillämpningen av koefficienten för svårighetsgrad, |
| --- | --- |

—

kommissionen har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vid tillämpningen av koefficienten för svårighetsgrad,

| — | beloppet är rimligt för alla medlemsstater, |
| --- | --- |

—

beloppet är rimligt för alla medlemsstater,

| — | beloppet multiplicerat med koefficienten för svårighetsgrad är tillräckligt stort för att sätta ett tillräckligt starkt tryck på den aktuella medlemsstaten. |
| --- | --- |

—

beloppet multiplicerat med koefficienten för svårighetsgrad är tillräckligt stort för att sätta ett tillräckligt starkt tryck på den aktuella medlemsstaten.

Basbelopp för viten anges i punkt 1 i bilagan I.

3.2.   Tillämpning av koefficienten för svårighetsgrad (faktor 1–20)

En överträdelse som rör en medlemsstats underlåtenhet att rätta sig efter en dom eller underlåtenhet att anmäla åtgärder för införlivande av ett direktiv som antagits enligt ett lagstiftningsförfarande anses alltid vara allvarlig. För att anpassa vitesbeloppet till de särskilda omständigheterna i fallet fastställer kommissionen koefficienten för överträdelsens svårighetsgrad enligt två parametrar: vikten av de unionsbestämmelser som överträtts eller inte införlivats och överträdelsens inverkan på allmänintressen och särintressen.

Enligt vad som sägs nedan uttrycks överträdelsens svårighetsgrad genom en koefficient som fastställs av kommissionen och som ligger mellan 1 och 20.

3.2.1.   
  Underlåtenhet att följa en dom (artikel 260.2 i EUF-fördraget)

3.2.1.1.   De överträdda bestämmelsernas vikt

För att fastställa vikten av en fortvarig överträdelse av unionsrätten tar kommissionen hänsyn till de berörda bestämmelsernas art och omfattning, inte deras ställning i den juridiska normhierarkin. En överträdelse av principen om icke-diskriminering bör till exempel alltid anses som mycket allvarlig, oberoende av om överträdelsen följer av en kränkning av den fördragsfästa principen eller en kränkning av samma princip i en förordning eller ett direktiv. Kränkningar av de grundläggande rättigheterna och de fyra grundläggande friheterna i fördraget bör alltid anses som allvarliga och leda till sanktioner som är anpassade därefter.

När kommissionen väcker talan med stöd av artikel 260.2 i EUF-fördraget bör det anses vara försvårande om medlemsstaten underlåter att rätta sig en dom som ingår i fast rättspraxis (till exempel när domen ansluter till liknande domar som meddelats i ett fördragsbrottsförfarande eller som svar på en begäran om förhandsavgörande). Det gäller särskilt om domstolen tidigare har konstaterat att medlemsstaten överträtt liknande bestämmelser i unionsrätten.

På samma sätt är det en försvårande omständighet om en medlemsstat underlåter att samarbeta fullständigt med kommissionen under förfarandet före talan i domstolen enligt artikel 260.2 första stycket i EUF-fördraget.

Om en medlemsstat har vidtagit åtgärder som den anser vara tillräckliga för att avhjälpa den påstådda överträdelsen, men kommissionen anser att de är otillräckliga, bör detta behandlas annorlunda än om medlemsstaten underlåter att vidta några åtgärder alls för att få slut på överträdelsen (om det är tydligt att medlemsstaten bryter mot artikel 260.1 i EUF-fördraget).

Slutligen bör hänsyn tas till sådana förmildrande omständigheter som det faktum att den dom som ska genomföras ger upphov till verkliga tolkningsfrågor eller särskilda svårigheter med efterlevnaden på kort sikt (till exempel om infrastruktur behöver planeras, godkännas, finansieras och byggas för efterlevnadens skull).

3.2.1.2.   Överträdelsens inverkan på allmänintressen och särintressen

Överträdelsens inverkan på allmänintressen och särintressen måste bedömas från fall till fall, exempelvis med beaktande av följande:

| — | Förlust av unionens egna medel. |
| --- | --- |

—

Förlust av unionens egna medel.

| — | Allvarlig skada för EU:s ekonomiska intressen. |
| --- | --- |

—

Allvarlig skada för EU:s ekonomiska intressen.

| — | Överträdelsens inverkan på unionens funktionssätt (t.ex. överträdelser som rör unionens exklusiva befogenheter enligt artikel 2.1 i EUF-fördraget jämförd med artikel 3 i EUF-fördraget samt överträdelser som påverkar de nationella rättssystemens förmåga att bidra till en ändamålsenlig tillämpning av EU-rätten). |
| --- | --- |

—

Överträdelsens inverkan på unionens funktionssätt (t.ex. överträdelser som rör unionens exklusiva befogenheter enligt artikel 2.1 i EUF-fördraget jämförd med artikel 3 i EUF-fördraget samt överträdelser som påverkar de nationella rättssystemens förmåga att bidra till en ändamålsenlig tillämpning av EU-rätten).

| — | Allvarlig eller irreparabel skada på människors hälsa eller på miljön. |
| --- | --- |

—

Allvarlig eller irreparabel skada på människors hälsa eller på miljön.

| — | Ekonomisk eller annan skada som privatpersoner och ekonomiska aktörer lidit. |
| --- | --- |

—

Ekonomisk eller annan skada som privatpersoner och ekonomiska aktörer lidit.

| — | De penningbelopp som berörs av överträdelsen. |
| --- | --- |

—

De penningbelopp som berörs av överträdelsen.

| — | Eventuell ekonomisk fördel för medlemsstaten till följd av underlåtenheten att följa domstolens dom. |
| --- | --- |

—

Eventuell ekonomisk fördel för medlemsstaten till följd av underlåtenheten att följa domstolens dom.

| — | Överträdelsens relativa betydelse med hänsyn till ekonomisk omsättning eller mervärde för den ekonomiska sektor som berörs. |
| --- | --- |

—

Överträdelsens relativa betydelse med hänsyn till ekonomisk omsättning eller mervärde för den ekonomiska sektor som berörs.

| — | Storleken på den befolkning som berörs av överträdelsen. |
| --- | --- |

—

Storleken på den befolkning som berörs av överträdelsen.

| — | Unionens ansvar gentemot tredjeländer. |
| --- | --- |

—

Unionens ansvar gentemot tredjeländer.

| — | Överträdelsens art, dvs. överträdelsens systematiska eller strukturella karaktär eller fortvarig underlåtenhet från en medlemsstats sida att tillämpa EU-lagstiftningen korrekt. |
| --- | --- |

—

Överträdelsens art, dvs. överträdelsens systematiska eller strukturella karaktär eller fortvarig underlåtenhet från en medlemsstats sida att tillämpa EU-lagstiftningen korrekt.

Andra överväganden kan t.ex. vara huruvida överträdelsen är en engångsföreteelse eller en upprepning av en tidigare överträdelse.

När hänsyn tas till enskildas intressen för att beräkna sanktionsbeloppet, är det inte kommissionens avsikt att ersättning ska betalas för de skadelidandes skada eller men till följd av överträdelsen, eftersom den typen av ersättning kan utverkas genom förfaranden i de nationella domstolarna. Kommissionens avsikt är i stället att ta hänsyn till överträdelsens konsekvenser för ekonomiska aktörer och enskilda. Konsekvenserna blir till exempel inte desamma om överträdelsen rör ett enskilt fall av felaktig tillämpning (underlåtenhet att erkänna ett examensbevis) till skillnad mot underlåtenhet att införliva ett direktiv om ömsesidigt erkännande av examensbevis, vilket skulle skada en hel yrkeskategori.

3.2.2.   Underlåtenhet att anmäla införlivandeåtgärder (artikel 260.3 i EUF-fördraget)

För talan som väcks enligt artikel 260.3 FEUF tillämpar kommissionen systematiskt en koefficient för svårighetsgrad på 10 vid fullständig underlåtenhet att anmäla införlivandeåtgärder. I en union som bygger på respekten för rättsstatsprincipen är alla lagstiftningsdirektiv att betrakta som lika viktiga och ska införlivas fullständigt av medlemsstaterna inom angivna tidsfrister.

Vid partiell underlåtenhet att anmäla införlivandeåtgärder ska vikten av det uteblivna införlivandet beaktas vid fastställandet av en koefficient för svårighetsgrad som är lägre än 10. Dessutom kan överträdelsens inverkan på allmänintressen och särintressen beaktas (se punkt 3.2.1.2).

3.3.   Tillämpning av koefficienten för varaktighet

Vid beräkningen av det vitesbelopp som återspeglar överträdelsens varaktighet gäller följande:

| — | För talan enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget börjar den period som ska beaktas den dag då domstolen meddelar sin första dom och slutar den dag då kommissionen beslutar sig för att vända sig till domstolen. |
| --- | --- |

—

För talan enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget börjar den period som ska beaktas den dag då domstolen meddelar sin första dom och slutar den dag då kommissionen beslutar sig för att vända sig till domstolen.

| — | För talan enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget börjar den period som ska beaktas dagen efter tidsfristen för införlivande av det aktuella direktivet och slutar den dag då kommissionen beslutar sig för att vända sig till domstolen. |
| --- | --- |

—

För talan enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget börjar den period som ska beaktas dagen efter tidsfristen för införlivande av det aktuella direktivet och slutar den dag då kommissionen beslutar sig för att vända sig till domstolen.

Koefficienten för varaktighet uttrycks som en faktor på 1–3. Den sätts till 0,10 per månad från och med dagen för den första domen eller från och med dagen efter tidsfristen för införlivande av direktivet.

Domstolen har bekräftat (16) att överträdelsens varaktighet ska beaktas både vid beräkningen av vitet och vid beräkningen av standardbeloppet, eftersom dessa båda typer av sanktioner har olika funktioner.

3.4.   Medlemsstatens betalningsförmåga

Vitesbeloppet bör göra sanktionen både proportionell och avskräckande. Sanktionens avskräckande verkan har två sidor. Beloppet ska vara tillräckligt stort

| — | för att förmå medlemsstaten att upphöra med överträdelsen (det måste därför överstiga den vinst som medlemsstaten får ut av överträdelsen), och |
| --- | --- |

—

för att förmå medlemsstaten att upphöra med överträdelsen (det måste därför överstiga den vinst som medlemsstaten får ut av överträdelsen), och

| — | för att medlemsstaten ska avstå från att upprepa överträdelsen. |
| --- | --- |

—

för att medlemsstaten ska avstå från att upprepa överträdelsen.

Den storlek på sanktionerna som krävs för att verka avskräckande varierar beroende på medlemsstaternas betalningsförmåga. Denna avskräckande effekt återspeglas i n-faktorn. Den definieras som ett vägt geometriskt medelvärde av den berörda medlemsstatens bruttonationalprodukt (BNP) (17) jämfört med medelvärdet av medlemsstaternas BNP, med vikten två, och av befolkningen i den berörda medlemsstaten jämförd med medelvärdet för medlemsstaternas befolkning med vikten ett. Det motsvarar den berörda medlemsstatens betalningsförmåga i förhållande till de andra medlemsstaternas betalningsförmåga:

Formula

Det sätt som n-faktorn beräknas på i det här meddelandet har ändrats jämfört med hur n-faktorn beräknades tidigare. I tidigare meddelanden har både medlemsstaternas BNP och deras institutionella tyngd beaktats. Tyngden uttrycktes indirekt, senast i form av det antal mandat i Europaparlamentet som varje medlemsstat tilldelats.

I en dom av den 20 januari 2022, kommissionen/Grekland (18), prövade domstolen de omständigheter som ansågs relevanta för bedömningen av en medlemsstats betalningsförmåga vid beräkning av ekonomiska sanktioner enligt artikel 260 i EUF-fördraget. Domstolen konstaterade följande ”Utan hinder av kommissionens möjlighet att föreslå ekonomiska påföljder som grundar sig på flera kriterier för att bland annat göra det möjligt att upprätthålla en rimlig spännvidd mellan de olika medlemsstaterna, är det under dessa omständigheter lämpligt att, i syfte att fastställa påföljder som är tillräckligt avskräckande och samtidigt proportionerliga, utgå från Republiken Greklands BNP som avgörande faktor vid bedömningen av den medlemsstatens betalningsförmåga, varvid hänsyn inte tas till medlemsstatens institutionella vikt” (19). Enligt domstolen kräver ”målet att fastställa påföljder som är tillräckligt avskräckande inte nödvändigtvis [...] att hänsyn tas till den berörda medlemsstatens institutionella vikt i unionen” och det ”förefaller således inte vara nödvändigt att beakta den berörda medlemsstatens institutionella vikt för att säkerställa en tillräckligt avskräckande verkan och förmå denna medlemsstat att ändra sitt nuvarande eller framtida beteende” (20).

Kommissionen har därför beslutat att se över metoden för beräkning av n-faktorn, som nu i första hand bygger på medlemsstaternas BNP och i andra hand på deras befolkning som ett demografiskt kriterium som gör det möjligt att uppehålla en rimlig spännvidd mellan medlemsstaterna. Om man tar hänsyn till medlemsstaternas befolkning för en tredjedel av beräkningen av n-faktorn minskar spännvidden mellan medlemsstaternas n-faktorer i rimlig utsträckning, jämfört med en beräkning som enbart bygger på medlemsstaternas BNP. Det tillför också en viss stabilitet i beräkningen av n-faktorn, eftersom befolkningen sannolikt inte kommer att variera i betydande grad år från år. Däremot kan en medlemsstats BNP genomgå större årliga fluktuationer, särskilt i ekonomiska kristider. Eftersom medlemsstatens BNP står för två tredjedelar av beräkningen är den samtidigt fortfarande den viktigaste faktorn i bedömningen av betalningsförmågan.

I punkt 3 i bilagan I anges n-faktorerna för varje medlemsstat.

4.   STANDARDBELOPP

För att helt och hållet kunna beakta det avskräckande syftet med standardbeloppet och principerna om proportionalitet och likabehandling, omfattar kommissionens yrkande i domstolen

| — | dels fastställandet av ett fast minimum för standardbeloppet, |
| --- | --- |

—

dels fastställandet av ett fast minimum för standardbeloppet,

| — | dels en beräkningsmetod baserad på ett dagsvite multiplicerat med det antal dagar som överträdelsen pågår. Denna metod används när resultatet av beräkningen överskrider det fasta minimibeloppet. |
| --- | --- |

—

dels en beräkningsmetod baserad på ett dagsvite multiplicerat med det antal dagar som överträdelsen pågår. Denna metod används när resultatet av beräkningen överskrider det fasta minimibeloppet.

4.1.   Minsta standardbelopp

Varje gång kommissionen väcker talan vid domstolen enligt artikel 260 i EUF-fördraget yrkar den på åtminstone ett fast standardbelopp, som fastställts för varje medlemsstat enligt respektive n-faktor, men oberoende av resultatet av beräkningen enligt avsnitt 4.2.

Detta fasta minimibelopp bygger på principen att varje fall där en medlemsstat upprepade gånger underlåter att följa en dom från domstolen eller där en medlemsstat underlåter att införliva ett direktiv, oberoende av eventuella försvårande omständigheter, underminerar legalitetsprincipen i en rättsgemenskap och kräver en verkningsfull sanktion. Med ett fast minimibelopp undviks dessutom yrkanden på rent symboliska belopp som helt skulle sakna avskräckande verkan och riskera att undergräva betydelsen av domstolens domar i stället för att bekräfta den.

I punkt 5 i bilagan I anges minsta standardbelopp för varje medlemsstat.

4.2.   Beräkningsmetod för standardbeloppet

Standardbeloppet beräknas på ett sätt som liknar metoden för beräkning av vitet, vilket innebär följande:

| — | Ett basbelopp multipliceras med en koefficient för svårighetsgrad. |
| --- | --- |

—

Ett basbelopp multipliceras med en koefficient för svårighetsgrad.

| — | Produkten multipliceras med n faktorn. |
| --- | --- |

—

Produkten multipliceras med n faktorn.

| — | Produkten multipliceras med antalet dagar överträdelsen fortsätter (se punkt 4.2.1). |
| --- | --- |

—

Produkten multipliceras med antalet dagar överträdelsen fortsätter (se punkt 4.2.1).

I följande formel sammanfattas beräkningsmetoden för standardbeloppet:

| LS = F-Rals × Cs × n × dy

  där:


  LS = standardbelopp; F-Rals = basbelopp för standardbeloppet; Cs = koefficient för svårighetsgrad; n = faktor som beror på medlemsstatens betalningsförmåga; dy = antal dagar som överträdelsen pågår |
| --- |

LS = F-Rals × Cs × n × dy

där:

LS = standardbelopp; F-Rals = basbelopp för standardbeloppet; Cs = koefficient för svårighetsgrad; n = faktor som beror på medlemsstatens betalningsförmåga; dy = antal dagar som överträdelsen pågår

Om resultatet av beräkningen överstiger det minsta standardbeloppet för den berörda medlemsstaten yrkar kommissionen på ett fast belopp i domstolen som fastställs med hjälp av den här formeln.

4.2.1.   
  Antal dagar som överträdelsen pågår

För att beräkna standardbeloppet multipliceras det dagliga beloppet med det antal dagar som överträdelsen pågår. Antalet dagar definieras så här:

| — | För talan som väcks enligt artikel 260.2 i EUF fördraget: antalet dagar mellan den dag då den första domen meddelades och den dag då överträdelsen upphör, eller om överträdelsen inte upphör, den dag då dom enligt artikel 260 i EUF-fördraget meddelas. |
| --- | --- |

—

För talan som väcks enligt artikel 260.2 i EUF fördraget: antalet dagar mellan den dag då den första domen meddelades och den dag då överträdelsen upphör, eller om överträdelsen inte upphör, den dag då dom enligt artikel 260 i EUF-fördraget meddelas.

| — | För talan som väckts enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget: antalet dagar mellan dagen efter utgången av införlivandefristen i det aktuella direktivet och den dag då överträdelsen upphör, eller om överträdelsen inte upphör den dag då dom enligt artikel 260 i EUF-fördraget meddelas. |
| --- | --- |

—

För talan som väckts enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget: antalet dagar mellan dagen efter utgången av införlivandefristen i det aktuella direktivet och den dag då överträdelsen upphör, eller om överträdelsen inte upphör den dag då dom enligt artikel 260 i EUF-fördraget meddelas.

För talan som väcks enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget ska den dag då perioden som ska beaktas vid beräkningen av beloppet börjar löpa vara dagen för den dom där det fastställs att medlemsstaten har åsidosatt unionsrätten (21).

Enligt domstolen ska en medlemsstat följa en sådan dom ”omedelbart” och åtgärder för efterlevnaden ska slutföras ”snarast möjligt” (22). Innan kommissionen väcker talan med stöd av artikel 260.2 i EUF-fördraget måste den naturligtvis ge medlemsstaten tillräckligt med tid för att följa domen, och den tiden fastställs med hänsyn tagen till den aktuella överträdelsen. Om en medlemsstat emellertid har getts rimligt mycket tid och den trots detta inte har vidtagit åtgärder för att följa domen fullständigt när tidsfristen löpt ut, måste det anses att medlemsstaten redan från dagen för den första domen om konstaterande av överträdelse underlåtit att uppfylla sin skyldighet att omedelbart inleda efterlevnadsprocessen och slutföra den snarast möjligt.

För talan enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget är den dag då fristen börjar löpa dagen efter utgången av den frist för införlivande som föreskrivs i det aktuella direktivet.

4.2.2.   
  Andra inslag i beräkningsmetoden för standardbeloppet

Vid beräkningen av standardbeloppet tillämpar kommissionen samma koefficient för svårighetsgrad och samma fasta n-faktor som vid beräkningen av vitet (se avsnitten 3.2 och 3.4). När kommissionen fastställer storleken på standardbelopp enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget beaktar den omfattningen av införlivandet när den avgör hur allvarligt det bristande införlivandet är.

Storleken på standardbeloppet är lägre än för viten. Det är rimligt att det dagliga vitesbeloppet är högre än standardbeloppet, eftersom en medlemsstats agerande vid en överträdelse vållar större skada efter att en dom enligt artikel 260 har meddelats, eftersom det innebär att överträdelsen fortvarar efter en sådan dom.

Basbelopp för standardbelopp anges i punkt 2 i bilagan I.

Till skillnad från vite tillämpas inte någon koefficient för varaktighet när standardbeloppet beräknas, eftersom överträdelsens varaktighet redan tagits med i beräkningen när det dagliga beloppet multipliceras med det antal dagar som överträdelsen varat.

5.   ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER FÖR FÖRENADE KUNGARIKET

Den 31 januari 2020 utträdde Förenade kungariket ur unionen. Landet var dock fortfarande skyldigt att tillämpa och följa unionsrätten under övergångsperioden (som löpte ut den 31 december 2020) enligt utträdesavtalet, som trädde i kraft den 1 februari 2020.

I enlighet med artikel 12.4 i protokollet om Irland och Nordirland och artikel 12 i protokollet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands suveräna basområden i Cypern behåller dessutom kommissionen och domstolen sina fördragsfästa befogenheter vid tillämpningen av den unionsrätt som genom dessa protokoll gjorts tillämplig på och i Förenade kungariket med avseende på Nordirland och de suveräna basområdena. Enligt artikel 160 i utträdesavtalet behåller domstolen även sin behörighet enligt artiklarna 258, 260 och 267 i EUF-fördraget när det gäller tolkningen och tillämpningen av vissa bestämmelser i del fem av utträdesavtalet.

Enligt dessa bestämmelser kan kommissionen begära att domstolen ska påföra Förenade kungariket ekonomiska sanktioner efter den 31 december 2020. I så fall avser kommissionen att yrka på ekonomiska sanktioner som står i proportion till hur allvarlig den aktuella överträdelsen är, hur länge överträdelsen pågått och vilken betalningsförmåga Förenade kungariket har. För detta ändamål kommer kommissionen att använda samma formel som anges för medlemsstaterna i det här meddelandet (23).

6.   DATUM DÅ SKYLDIGHETEN ATT BETALA SANKTIONEN TRÄDER I KRAFT

När domstolen påför en medlemsstat en sanktion med stöd av artikel 260.2 i EUF-fördraget, är den dag då skyldigheten att betala denna sanktion inträffar normalt sett samma dag som domstolen meddelar domen.

För fallet att domstolen påför en medlemsstat en sanktion med stöd av artikel 260.3 i EUF-fördraget, står följande i den bestämmelsen: ”Skyldigheten att betala får verkan den dag som anges i domstolens dom”. Det innebär att domstolen får bestämma att betalningsskyldigheten får verkan antingen den dag då den meddelar domen eller senare. Domstolen har ännu inte utnyttjat möjligheten att låta betalningsskyldigheten inträda senare än dagen för domen.

7.   DATUM FÖR TILLÄMPNING

Kommissionen kommer att tillämpa reglerna och kriterierna i det här meddelandet på alla beslut om att väcka talan vid domstolen enligt artikel 260 i EUF-fördraget efter att det här meddelandet har offentliggjorts i EUT.

---

(1)  Eller om medlemsstaten inte har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa en dom i vilken en överträdelse av ett beslut om statligt stöd enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget konstateras.

(2)  Detta utrymme för skönsmässig bedömning är begränsat i ärenden enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget, där domstolen inte kan överskrida det belopp som kommissionen yrkar på.

(3)  Se dom av den 12 juli 2005, kommissionen/Frankrike, C-304/02, EU:C:2005:444, punkt 103, dom av den 14 mars 2006, kommissionen/Frankrike, C-177/04, EU:C:2006:173, punkt 61, samt dom av den 10 januari 2008, kommissionen/Portugal, C-70/06, EU:C:2008:3, punkt 38.

(4)  Se bilaga II ”Tidigare meddelanden om ekonomiska sanktioner”.

(5)  Domstolen har i fast rättspraxis godkänt sakinnehållet i de här kriterierna. Se bl.a. dom av den 4 juli 2000, kommissionen/Grekland, C-387/97, EU:C:2000:356, punkt 92, dom av den 25 februari 2021, kommissionen/Spanien, C-658/19, EU:C:2021:138, punkt 63, dom av den 16 juli 2020, kommissionen/Irland, C-550/18, EU:C:2020:564, punkt 81, samt dom av den 25 februari 2021, kommissionen/Spanien, C-658/19, EU:C:2021:138, punkt 73.

(6)  Se dom av den 16 juli 2020, kommissionen/Rumänien, C-549/18, EU:C:2020:563, punkt 51.

(7)  Rådets beslut 2007/436/EG, Euratom av den 7 juni 2007 om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel (EUT L 163, 23.6.2007, s. 17).

(8)  Mål C-658/19, kommissionen/Spanien, EU:C:2021:138, punkt 63, mål C-550/18, kommissionen/Irland, EU:C:2020:564, punkt 81, samt mål C-658/19, kommissionen/Spanien, EU:C:2021:138, punkt 73.

(9)  Se dom av den 25 november 2003, kommissionen/Spanien, C-278/01, EU:C:2003:635.

(10)  Se mål C-278/01, kommissionen mot Spanien, som gällde kvalitetsnormer för badvatten enligt direktiv 76/160/EEG, där domstolen konstaterade att det ”är synnerligen svårt för medlemsstaterna att genomföra direktivet fullständigt” och där ”den svarande medlemsstaten [kan] antas komma att öka graden av genomförande av direktivet väsentligt utan att uppnå ett fullständigt sådant inom en snar framtid”. Under dessa omständigheter, fann domstolen, är ”[en] sanktionsåtgärd som vidtas utan hänsyn till eventuella framsteg som medlemsstaten gör vid fullgörandet av sina skyldigheter [...] under dessa förutsättningar inte anpassad till omständigheterna och står inte heller i proportion till det fastställda fördragsbrottet”.

(11)  Se punkterna 43–46 i domen i mål C-278/01, kommissionen/Spanien, och punkterna 111 och 112 i domen i mål C-304/02, kommissionen/Frankrike.

(12)  Se dom av den 8 juli 2019, kommissionen/Belgien, C-543/17, EU:C:2019:573, där domstolen för första gången tillämpade sanktionsmekanismen enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget.

(13)  Det vill säga direktiv som antagits i enlighet med de fördragsfästa ordinarie eller särskilda lagstiftningsförfarandena. Här ingår inte delegerade direktiv och genomförandedirektiv som antagits av kommissionen i enlighet med artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget eller direktiv som antagits i enlighet med Euratomfördraget.

(14)  Se mål C-543/17, kommissionen/Belgien, punkterna 51 och 59.

(15)  Se domarna av den 29 oktober 2009, kommissionen/Polen, C-551/08, EU:C:2009:683, punkt 23. 11 juni 2015, kommissionen/Polen, C-29/14, EU:C:2015:379, punkt 49, 4 oktober 2018, kommissionen/Spanien, C-599/17, EU:C:2018:813, punkt 21, samt 16 juli 2020, kommissionen/Irland, C-550/18, EU:C:2020:564, punkt 31.

(16)  Se dom i mål C-304/02, kommissionen/Frankrike, punkt 84.

(17)  Källa: Nominell BNP – Eurostat. Eurostat offentliggör regelbundet BNP-uppgifter för medlemsstaterna (nama_10_gdp).

(18)  Se dom av den 20 januari 2022, kommissionen/Grekland, C-51/20, EU:C:2022:36.

(19)  Mål C-51/20, kommissionen/Grekland, punkt 116.

(20)  Mål C-51/20, kommissionen/Grekland, punkterna 113 och 115.

(21)  Se mål C-304/02, kommissionen/Frankrike.

(22)  Se dom av den 12 november 2019, kommissionen/Irland, C-261/18, EU:C:2019:955, punkt 123.

(23)  
  Formula

---

BILAGA I

Uppgifter som används för fastställande av ekonomiska sanktioner i domstolen

Uppgifterna i denna bilaga ska ses över och uppdateras årligen av kommissionen, mot bakgrund av förändringar av inflationen och medlemsstaternas BNP och befolkning, på grundval av officiella uppgifter som offentliggörs av Eurostat.

1.   Basbelopp för vite

Det basbelopp för vite som avses i avsnitt 3.1 i detta meddelande fastställs till 3 000 euro per dag.

2.   Basbelopp för standardbelopp

Det basbelopp för standardbelopp som avses i avsnitt 4.2.2 i detta meddelande fastställs till 1 000 euro per dag, dvs. en tredjedel av basbeloppet för vite.

3.   N-faktor

De n-faktorer som nämns i avsnitten 3.4 och 4.2.2 i detta meddelande är följande:

| | n-faktor (1) |
| --- | --- |
| Belgien | 0,84 |
| Bulgarien | 0,18 |
| Tjeckien | 0,49 |
| Danmark | 0,52 |
| Tyskland | 6,16 |
| Estland | 0,06 |
| Irland | 0,55 |
| Grekland | 0,41 |
| Spanien | 2,44 |
| Frankrike | 4,45 |
| Kroatien | 0,14 |
| Italien | 3,41 |
| Cypern | 0,05 |
| Lettland | 0,07 |
| Litauen | 0,12 |
| Luxemburg | 0,09 |
| Ungern | 0,35 |
| Malta | 0,03 |
| Nederländerna | 1,39 |
| Österrike | 0,68 |
| Polen | 1,37 |
| Portugal | 0,46 |
| Rumänien | 0,61 |
| Slovenien | 0,10 |
| Slovakien | 0,22 |
| Finland | 0,42 |
| Sverige | 0,83 |

n-faktor (1)

Belgien

0,84

Bulgarien

0,18

Tjeckien

0,49

Danmark

0,52

Tyskland

6,16

Estland

0,06

Irland

0,55

Grekland

0,41

Spanien

2,44

Frankrike

4,45

Kroatien

0,14

Italien

3,41

Cypern

0,05

Lettland

0,07

Litauen

0,12

Luxemburg

0,09

Ungern

0,35

Malta

0,03

Nederländerna

1,39

Österrike

0,68

Polen

1,37

Portugal

0,46

Rumänien

0,61

Slovenien

0,10

Slovakien

0,22

Finland

0,42

Sverige

0,83

4.   Referensstandardbelopp

Det referensstandardbelopp som används för att beräkna de lägsta standardbeloppen per medlemsstat fastställs till 2 800 000 euro (2).

5.   Minsta standardbelopp efter medlemsstat

De minsta standardbeloppen motsvarar referensstandardbeloppet multiplicerat med aktuell n-faktor.

De minsta standardbelopp (3) som avses i avsnitt 4.1 i detta meddelande fastställs till följande:

| | Minsta standardbelopp (euro) |
| --- | --- |
| Belgien | 2 352 000 |
| Bulgarien | 504 000 |
| Tjeckien | 1 372 000 |
| Danmark | 1 456 000 |
| Tyskland | 17 248 000 |
| Estland | 168 000 |
| Irland | 1 540 000 |
| Grekland | 1 148 000 |
| Spanien | 6 832 000 |
| Frankrike | 12 460 000 |
| Kroatien | 392 000 |
| Italien | 9 548 000 |
| Cypern | 140 000 |
| Lettland | 196 000 |
| Litauen | 336 000 |
| Luxemburg | 252 000 |
| Ungern | 980 000 |
| Malta | 84 000 |
| Nederländerna | 3 892 000 |
| Österrike | 1 904 000 |
| Polen | 3 836 000 |
| Portugal | 1 288 000 |
| Rumänien | 1 708 000 |
| Slovenien | 280 000 |
| Slovakien | 616 000 |
| Finland | 1 176 000 |
| Sverige | 2 324 000 |

Minsta standardbelopp (euro)

Belgien

2 352 000

Bulgarien

504 000

Tjeckien

1 372 000

Danmark

1 456 000

Tyskland

17 248 000

Estland

168 000

Irland

1 540 000

Grekland

1 148 000

Spanien

6 832 000

Frankrike

12 460 000

Kroatien

392 000

Italien

9 548 000

Cypern

140 000

Lettland

196 000

Litauen

336 000

Luxemburg

252 000

Ungern

980 000

Malta

84 000

Nederländerna

3 892 000

Österrike

1 904 000

Polen

3 836 000

Portugal

1 288 000

Rumänien

1 708 000

Slovenien

280 000

Slovakien

616 000

Finland

1 176 000

Sverige

2 324 000

---

(1)  Baserat på BNP och befolkning 2020 (år n-2) som hämtats den 7 september 2022 och avrundats till två decimaler.

(2)  År 2005 använde kommissionen i sitt meddelande om tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget 500 000 euro som referensstandardbelopp. Referensstandardbeloppet har ökat under åren efter successiva revideringar på grund av inflation och olika metodändringar. I kommissionens senaste meddelande med titeln Updating of data used to calculate lump sum and penalty payments to be proposed by the Commission to the Court of Justice of the European Union in infringement proceedings (C(2022) 568) användes 2 255 000 euro som referensstandardbelopp vid beräkningen av lägsta standardbelopp. Det fastställs nu till 2 800 000 euro för att säkerställa att de lägsta standardbeloppen förblir tillräckligt avskräckande, med beaktande av tidigare storlekar och den ändrade metod för n-faktorn som beskrivs i detta meddelande.

(3)  Baserat på BNP och befolkning 2020 (år n-2) som hämtats den 7 september 2022 och avrundats till två decimaler.

---

BILAGA II

Tidigare meddelanden om ekonomiska sanktioner

Detta meddelande är en revidering av nedanstående meddelanden från kommissionen om ekonomiska sanktioner 1996–2021:

| — | Kommissionen lade 1996 fram ett meddelande om genomförandet av artikel 171 i EG-fördraget (1). Detta var en första början tänkt att utvecklas ytterligare, men lade grunden för dagens politik för ekonomiska sanktioner som innebär att sanktionsbeloppet ska beräknas på grundval av tre kriterier, nämligen överträdelsens svårighetsgrad, dess varaktighet och behovet av att säkerställa att påföljden i sig avskräcker från ytterligare överträdelser. |
| --- | --- |

—

Kommissionen lade 1996 fram ett meddelande om genomförandet av artikel 171 i EG-fördraget (1). Detta var en första början tänkt att utvecklas ytterligare, men lade grunden för dagens politik för ekonomiska sanktioner som innebär att sanktionsbeloppet ska beräknas på grundval av tre kriterier, nämligen överträdelsens svårighetsgrad, dess varaktighet och behovet av att säkerställa att påföljden i sig avskräcker från ytterligare överträdelser.

| — | Kommissionen lade 1997 för första gången fram ett meddelande om metod för beräkning av vite enligt artikel 171 i EG-fördraget (2). Då fanns det ingen metod för beräkning av standardbelopp. Enligt metoden i det meddelandet skulle dagsvitet beräknas som ett enhetligt belopp multiplicerat med en koefficient för svårighetsgrad och en koefficient för varaktighet, och produkten skulle sedan multipliceras med en särskild faktor (n-faktorn) som byggde på medlemsstatens betalningsförmåga och röstetal i rådet. Denna n-faktor, som vid den tidpunkten byggde på både ekonomisk och institutionell tyngd, utformades som ett sätt att säkerställa att sanktionerna var rättvisa, proportionerliga och även tillräckligt avskräckande för att medlemsstaterna skulle få överträdelsen att upphöra och inte upprepa den. I meddelandet förklarades vidare hur koefficienterna för svårifhetsgrad och varaktighet skulle fastställas och de första värdena på n-faktor fastställdes (3). |
| --- | --- |

—

Kommissionen lade 1997 för första gången fram ett meddelande om metod för beräkning av vite enligt artikel 171 i EG-fördraget (2). Då fanns det ingen metod för beräkning av standardbelopp. Enligt metoden i det meddelandet skulle dagsvitet beräknas som ett enhetligt belopp multiplicerat med en koefficient för svårighetsgrad och en koefficient för varaktighet, och produkten skulle sedan multipliceras med en särskild faktor (n-faktorn) som byggde på medlemsstatens betalningsförmåga och röstetal i rådet. Denna n-faktor, som vid den tidpunkten byggde på både ekonomisk och institutionell tyngd, utformades som ett sätt att säkerställa att sanktionerna var rättvisa, proportionerliga och även tillräckligt avskräckande för att medlemsstaterna skulle få överträdelsen att upphöra och inte upprepa den. I meddelandet förklarades vidare hur koefficienterna för svårifhetsgrad och varaktighet skulle fastställas och de första värdena på n-faktor fastställdes (3).

| — | Kommissionen bestämde 2001 i ett internt beslut (4) att koefficienten för varaktighet skulle sättas till 0,1 per månad (och högst 3) från och med den sjunde månaden efter domstolens dom. |
| --- | --- |

—

Kommissionen bestämde 2001 i ett internt beslut (4) att koefficienten för varaktighet skulle sättas till 0,1 per månad (och högst 3) från och med den sjunde månaden efter domstolens dom.

| — | Kommissionen lade 2005 fram ett meddelande om tillämpningen av artikel 228 i EG-fördraget (5), eftersom en uppdatering krävdes på grund av bl.a. ny rättspraxis från domstolen, nya medlemsstater som gick med i EU och utvecklingen i fråga om tillväxt och inflation. Där fastställdes allmänna principer för yrkande av ekonomiska sanktioner, vilka gäller än i dag. Dessutom fastställde för första gången en metod för beräkning av standardbeloppet, med minsta standardbelopp för varje medlemsstat, samtidigt som beräkningen av n-faktorn uppdaterades (6) och basbeloppen för beräkning av vite och standardbelopp fastställdes (7). |
| --- | --- |

—

Kommissionen lade 2005 fram ett meddelande om tillämpningen av artikel 228 i EG-fördraget (5), eftersom en uppdatering krävdes på grund av bl.a. ny rättspraxis från domstolen, nya medlemsstater som gick med i EU och utvecklingen i fråga om tillväxt och inflation. Där fastställdes allmänna principer för yrkande av ekonomiska sanktioner, vilka gäller än i dag. Dessutom fastställde för första gången en metod för beräkning av standardbeloppet, med minsta standardbelopp för varje medlemsstat, samtidigt som beräkningen av n-faktorn uppdaterades (6) och basbeloppen för beräkning av vite och standardbelopp fastställdes (7).

| — | Sedan det i Lissabonfördraget infördes en möjlighet att yrka på ekonomiska sanktioner vid underlåtenhet att anmäla införlivandeåtgärder för lagstiftningsdirektiv antog kommissionen 2010 ett meddelande om genomförande av artikel 260.3 i EUF-fördraget (8). I det meddelandet förklarade kommissionen hur den avsåg att tillämpa de befintliga beräkningsmetoderna för standardbelopp och viten i fall som omfattas av artikel 260.3. |
| --- | --- |

—

Sedan det i Lissabonfördraget infördes en möjlighet att yrka på ekonomiska sanktioner vid underlåtenhet att anmäla införlivandeåtgärder för lagstiftningsdirektiv antog kommissionen 2010 ett meddelande om genomförande av artikel 260.3 i EUF-fördraget (8). I det meddelandet förklarade kommissionen hur den avsåg att tillämpa de befintliga beräkningsmetoderna för standardbelopp och viten i fall som omfattas av artikel 260.3.

| — | Kommissionen lade 2019 fram ett nytt meddelande om ändring av metoden för beräkning av standardbelopp och vite som kommissionen föreslår i överträdelseförfaranden vid Europeiska unionens domstol (9). Meddelandet lades fram efter en dom (10) där domstolen fann att kommissionen inte längre kunde utgå från varje medlemsstats röstetal i rådet för att återspegla den institutionella vikten, eftersom voteringsmetoden ändrades den 1 april 2017. Kommissionen tog också tillfället i akt att uppdatera referensvärdet för BNP (som tidigare var Luxemburgs BNP) och ersatte det med medelvärdet av medlemsstaternas BNP i beräkningen av n-faktorn (11). För att de resulterande ekonomiska sanktionerna inte skulle skilja sig alltför mycket från tidigare nivåer införde kommissionen slutligen en justeringsfaktor på 4,5. |
| --- | --- |

—

Kommissionen lade 2019 fram ett nytt meddelande om ändring av metoden för beräkning av standardbelopp och vite som kommissionen föreslår i överträdelseförfaranden vid Europeiska unionens domstol (9). Meddelandet lades fram efter en dom (10) där domstolen fann att kommissionen inte längre kunde utgå från varje medlemsstats röstetal i rådet för att återspegla den institutionella vikten, eftersom voteringsmetoden ändrades den 1 april 2017. Kommissionen tog också tillfället i akt att uppdatera referensvärdet för BNP (som tidigare var Luxemburgs BNP) och ersatte det med medelvärdet av medlemsstaternas BNP i beräkningen av n-faktorn (11). För att de resulterande ekonomiska sanktionerna inte skulle skilja sig alltför mycket från tidigare nivåer införde kommissionen slutligen en justeringsfaktor på 4,5.

| — | Nu senast ändrade kommissionen 2021 beräkningen av standardbelopp och viten (12) på grund av Förenade kungarikets utträde ur EU. Eftersom n-faktorn tar hänsyn till medelvärdet av alla medlemsstaters BNP ledde Förenade kungarikets utträde till att n-faktorn ökade, vilket skulle ha inneburit att kommissionen hade yrkat på högre ekonomiska sanktioner. Kommissionen införde därför en justeringsfaktor på 0,836 för att sanktionerna inte skulle öka mer än inflationen. |
| --- | --- |

—

Nu senast ändrade kommissionen 2021 beräkningen av standardbelopp och viten (12) på grund av Förenade kungarikets utträde ur EU. Eftersom n-faktorn tar hänsyn till medelvärdet av alla medlemsstaters BNP ledde Förenade kungarikets utträde till att n-faktorn ökade, vilket skulle ha inneburit att kommissionen hade yrkat på högre ekonomiska sanktioner. Kommissionen införde därför en justeringsfaktor på 0,836 för att sanktionerna inte skulle öka mer än inflationen.

---

(1)  Meddelande från kommissionen – Meddelande om genomförandet av artikel 171 i EG-fördraget (EGT C 242, 21.8.1996, s. 6).

(2)  Meddelande från kommissionen – Metod för beräkning av vite enligt artikel 171 i EG-fördraget (EGT C 63, 28.2.1997, s. 2).

(3)  
  Formula

(4)  PV(2001)1517/2, 2 april 2001.

(5)  Meddelande från kommissionen – Tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget (SEK(2005) 1658).

(6)  
  Formula

(7)  600 euro per dag för viten och 200 euro för standardbelopp.

(8)  Meddelande från kommissionen – Genomförande av artikel 260.3 i EUF-fördraget (SEK(2010) 1371 final).

(9)  Meddelande från kommissionen – Ändring av metoden för beräkning av standardbelopp och vite som kommissionen föreslår i överträdelseförfaranden vid Europeiska unionens domstol (EUT C 70, 25.2.2019, s. 1).

(10)  Se dom av den 14 november 2018, kommissionen/Grekland, C-93/17, EU:C:2018:903.

(11)  
  Formula

(12)  Meddelande från kommissionen – Ändring av metoden för beräkning av standardbelopp och vite som kommissionen föreslår i överträdelseförfaranden vid Europeiska unionens domstol på grund av Förenade kungarikets utträde (EUT C 129, 13.4.2021, s. 1).

---

| 4.1.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 2/17 |
| --- | --- | --- | --- |

4.1.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 2/17

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.10944 – MITSUBISHI / HERE)

(Text av betydelse för EES)

(2023/C 2/02)

Kommissionen beslutade den 19 december 2022 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32022M10944. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under Celexnummer 32022M10944. EUR-Lex ger tillgång till unionslagstiftningen via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 4.1.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 2/18 |
| --- | --- | --- | --- |

4.1.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 2/18

---

Räntesats som Europeiska centralbanken tillämpar på sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner (1):

2,50 % den 1 januari 2023

Eurons växelkurs (2)

3 januari 2023

(2023/C 2/03)

1 euro =

| | Valuta | Kurs |
| --- | --- | --- |
| USD | US-dollar | 1,0545 |
| JPY | japansk yen | 137,93 |
| DKK | dansk krona | 7,4370 |
| GBP | pund sterling | 0,88048 |
| SEK | svensk krona | 11,1430 |
| CHF | schweizisk franc | 0,9879 |
| ISK | isländsk krona | 151,70 |
| NOK | norsk krona | 10,5280 |
| BGN | bulgarisk lev | 1,9558 |
| CZK | tjeckisk koruna | 24,124 |
| HUF | ungersk forint | 403,33 |
| PLN | polsk zloty | 4,6831 |
| RON | rumänsk leu | 4,9310 |
| TRY | turkisk lira | 19,7566 |
| AUD | australisk dollar | 1,5708 |
| CAD | kanadensisk dollar | 1,4414 |
| HKD | Hongkongdollar | 8,2392 |
| NZD | nyzeeländsk dollar | 1,6932 |
| SGD | singaporiansk dollar | 1,4188 |
| KRW | sydkoreansk won | 1 346,51 |
| ZAR | sydafrikansk rand | 18,0190 |
| CNY | kinesisk yuan renminbi | 7,2863 |
| IDR | indonesisk rupiah | 16 471,95 |
| MYR | malaysisk ringgit | 4,6439 |
| PHP | filippinsk peso | 59,020 |
| RUB | rysk rubel | |
| THB | thailändsk baht | 36,254 |
| BRL | brasiliansk real | 5,6656 |
| MXN | mexikansk peso | 20,5283 |
| INR | indisk rupie | 87,4095 |

Valuta

Kurs

USD

US-dollar

1,0545

JPY

japansk yen

137,93

DKK

dansk krona

7,4370

GBP

pund sterling

0,88048

SEK

svensk krona

11,1430

CHF

schweizisk franc

0,9879

ISK

isländsk krona

151,70

NOK

norsk krona

10,5280

BGN

bulgarisk lev

1,9558

CZK

tjeckisk koruna

24,124

HUF

ungersk forint

403,33

PLN

polsk zloty

4,6831

RON

rumänsk leu

4,9310

TRY

turkisk lira

19,7566

AUD

australisk dollar

1,5708

CAD

kanadensisk dollar

1,4414

HKD

Hongkongdollar

8,2392

NZD

nyzeeländsk dollar

1,6932

SGD

singaporiansk dollar

1,4188

KRW

sydkoreansk won

1 346,51

ZAR

sydafrikansk rand

18,0190

CNY

kinesisk yuan renminbi

7,2863

IDR

indonesisk rupiah

16 471,95

MYR

malaysisk ringgit

4,6439

PHP

filippinsk peso

59,020

RUB

rysk rubel

THB

thailändsk baht

36,254

BRL

brasiliansk real

5,6656

MXN

mexikansk peso

20,5283

INR

indisk rupie

87,4095

---

(1)  Räntesats vid den transaktion som närmast föregick det angivna datumet. Vid refinansieringstransaktioner till rörlig ränta är räntesatsen marginalräntesatsen.

(2)  Källa: Referensväxelkurs offentliggjord av Europeiska centralbanken.

---

| 4.1.2023 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 2/19 |
| --- | --- | --- | --- |

4.1.2023

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 2/19

---

SAMMANFATTNING AV KOMMISSIONENS BESLUT

av den 10 januari 2022

om att den inte har behörighet i den mening som avses i artiklarna 1 och 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1) (Ärende C.1886 — Iliad — Anmodan att vidta åtgärder enligt artikel 265)

(delgivet med nr C(2022)78)

(Endast den franska texten är giltig)

(2023/C 2/04)

(1)

Europeiska kommissionen (kommissionen) mottog den 10 november 2021 en anmodan att vidta åtgärder från Iliad S.A. (Iliad, Frankrike), i enlighet med artikel 265 i EUF-fördraget, med en begäran om att kommissionen skulle uttala sig om sin behörighet i fråga om sammanslagningen av Télévision Française 1 S.A. (TF1, Frankrike) och Métropole Télévision S.A. (M6, Frankrike)(transaktionen).

1.   PARTERNA OCH TRANSAKTIONEN

PARTERNA OCH TRANSAKTIONEN

| (2) | TF1 är ett dotterbolag till Bouygues S.A. (Bouygues) som äger 43,7 % av TF1. Bouygues är verksamt inom bygg-, telekommunikations- och mediesektorn. TF1:s huvudsakliga verksamhet är att tillhandahålla tv-kanaler, antingen direkt eller genom sina dotterbolag. TF1 bedriver även annan verksamhet med anknytning till sin huvudsakliga verksamhet som tillhandahållare av tv-kanaler: audiovisuell produktion och filmproduktion, förvärv av audiovisuella rättigheter, försäljning av reklamtid, utgivning och distribution av dvd-skivor och cd-skivor för musik, utveckling av härledda produkter för sändning, utveckling av digitala och interaktiva tjänster. |
| --- | --- |

(2)

TF1 är ett dotterbolag till Bouygues S.A. (Bouygues

| (3) | M6 är ett dotterbolag som ägs till 48,26 % av RTL Group S.A. (RTL), som i sin tur ägs till 76,28 % av Bertelsmann SE-Co. KGaA (Bertelsmann). M6:s huvudsakliga verksamhet är att tillhandahålla tv-kanaler, antingen direkt eller genom sina dotterbolag. M6 bedriver även annan verksamhet med anknytning till sin huvudsakliga verksamhet som tillhandahållare av tv-kanaler: audiovisuell produktion och filmproduktion, förvärv av audiovisuella rättigheter, försäljning av reklamtid, utgivning och distribution av dvd-skivor och cd-skivor för musik, utveckling av härledda produkter för sändning, utveckling av digitala tjänster. Slutligen kontrollerar M6 radiogruppen RTL France, som har flera tillstånd att sända radioprogram i den europeiska delen av Frankrike och utvecklar olika verksamheter i samband med driften av dessa radiotjänster. |
| --- | --- |

(3)

M6 är ett dotterbolag som ägs till 48,26 % av RTL Group S.A. (RTL), som i sin tur ägs till 76,28 % av Bertelsmann SE-Co. KGaA (Bertelsmann

| (4) | [Beskrivning av transaktionen.] Efter transaktionen kommer Bouygues att äga cirka 30 % av kapitalet i den nya enheten, medan Bertelsmann via RTL kommer att äga omkring 16 % av den nya enhetens kapital. |
| --- | --- |

(4)

[Beskrivning av transaktionen.] Efter transaktionen kommer Bouygues att äga cirka 30 % av kapitalet i den nya enheten, medan Bertelsmann via RTL kommer att äga omkring 16 % av den nya enhetens kapital.

2.   BAKGRUND OCH FÖRFARANDET

BAKGRUND OCH FÖRFARANDET

| (5) | Den 17 maj 2021 tillkännagav TF1, M6, Bouygues och RTL ingåendet av samförståndsavtal om inledande av exklusiva förhandlingar för att slå samman TF1:s och M6 verksamheter. Den 17 maj 2021 undertecknade Bouygues och RTL två samförståndsavtal. Dessa samförståndsavtal följdes den 8 juli 2021 av undertecknandet av ett ramavtal mellan Bouygues och RTL och ett avtal om rörelseförvärv om mellan TF1 och M6 (avtalen). Bouygues och RTL kom också överens om ett utkast till aktieägaravtal som skulle undertecknas när transaktionen ingicks (aktieägaravtalet). |
| --- | --- |

(5)

Den 17 maj 2021 tillkännagav TF1, M6, Bouygues och RTL ingåendet av samförståndsavtal om inledande av exklusiva förhandlingar för att slå samman TF1:s och M6 verksamheter. Den 17 maj 2021 undertecknade Bouygues och RTL två samförståndsavtal. Dessa samförståndsavtal följdes den 8 juli 2021 av undertecknandet av ett ramavtal mellan Bouygues och RTL och ett avtal om rörelseförvärv om mellan TF1 och M6 (avtalen

aktieägaravtalet

| (6) | Den 29 oktober 2021 skickade den franska konkurrensmyndigheten (ADLC) ett frågeformulär till flera marknadsaktörer, däribland Iliad, för att få deras synpunkter på transaktionen (2). I inledningen till frågeformuläret hänvisar ADLC till att ”[d]etta frågeformulär avser den planerade sammanslagningen av TF1- och [M6-]grupperna inom ramen för en ny enhet. Denna [nya enhet] skulle uteslutande kontrolleras av [Bouygues].” Marknadstestet visar därför att ”[d]enna transaktion kräver godkännande från [ADLC], som i Frankrike är den oberoende administrativa myndighet som ansvarar för regleringen av konkurrensen på marknaderna”. |
| --- | --- |

(6)

Den 29 oktober 2021 skickade den franska konkurrensmyndigheten (ADLC

2

| (7) | Den 10 november 2021 skickade Iliad en anmodan att vidta åtgärder till kommissionen (3). Iliad gjorde framför allt gällande att den nya enheten, i motsats till vad ADLC har hävdat, kommer att stå under gemensam kontroll av Bouygues och Bertelsmann och därför har en unionsdimension. |
| --- | --- |

(7)

Den 10 november 2021 skickade Iliad en anmodan att vidta åtgärder till kommissionen (3

3.   UNIONSDIMENSION

UNIONSDIMENSION

3.1.   Rättslig ram

Rättslig ram

| (8) | I den mening som avses i artikel 4.1 i koncentrationsförordningen har kommissionen exklusiv befogenhet att bedöma koncentrationer med en unionsdimension. Artikel 1 i koncentrationsförordningen innehåller två uppsättningar alternativa tröskelvärden för att avgöra om en koncentration har en unionsdimension. |
| --- | --- |

(8)

I den mening som avses i artikel 4.1 i koncentrationsförordningen har kommissionen exklusiv befogenhet att bedöma koncentrationer med en unionsdimension. Artikel 1 i koncentrationsförordningen innehåller två uppsättningar alternativa tröskelvärden för att avgöra om en koncentration har en unionsdimension.

| (9) | I den mening som avses i artikel 1.2 i koncentrationsförordningen har en koncentration en unionsdimension när i) den sammanlagda omsättningen i hela världen för samtliga de berörda företagen överstiger 5 miljarder euro och ii) den sammanlagda omsättningen inom unionen i dess helhet för minst två av de berörda företagen överstiger 250 miljoner euro, om inte vart och ett av de berörda företagen uppnår mer än två tredjedelar av sin sammanlagda omsättning inom unionen som helhet inom en och samma medlemsstat. |
| --- | --- |

(9)

I den mening som avses i artikel 1.2 i koncentrationsförordningen har en koncentration en unionsdimension när i) den sammanlagda omsättningen i hela världen för samtliga de berörda företagen överstiger 5 miljarder euro och ii) den sammanlagda omsättningen inom unionen i dess helhet för minst två av de berörda företagen överstiger 250 miljoner euro, om inte vart och ett av de berörda företagen uppnår mer än två tredjedelar av sin sammanlagda omsättning inom unionen som helhet inom en och samma medlemsstat.

| (10) | En koncentration som inte uppfyller tröskelvärdena i artikel 1.2 i koncentrationsförordningen har en unionsdimension om i) den sammanlagda omsättningen i hela världen för samtliga berörda företag överstiger 2,5 miljarder euro, ii) den sammanlagda omsättningen för samtliga berörda företag i var och en av åtminstone tre medlemsstater överstiger 100 miljoner euro, iii) i var och en av åtminstone tre medlemsstater enligt punkt ii, den totala omsättningen för vart och ett av åtminstone två av de berörda företagen överstiger 25 miljoner euro och iv) den sammanlagda omsättningen inom gemenskapen för vart och ett av åtminstone två av de berörda företagen överstiger 100 miljoner euro, om inte vart och ett av de berörda företagen uppnår mer än två tredjedelar av sin sammanlagda omsättning inom gemenskapen i en och samma medlemsstat (artikel 1.3 i koncentrationsförordningen). |
| --- | --- |

(10)

En koncentration som inte uppfyller tröskelvärdena i artikel 1.2 i koncentrationsförordningen har en unionsdimension om i) den sammanlagda omsättningen i hela världen för samtliga berörda företag överstiger 2,5 miljarder euro, ii) den sammanlagda omsättningen för samtliga berörda företag i var och en av åtminstone tre medlemsstater överstiger 100 miljoner euro, iii) i var och en av åtminstone tre medlemsstater enligt punkt ii, den totala omsättningen för vart och ett av åtminstone två av de berörda företagen överstiger 25 miljoner euro och iv) den sammanlagda omsättningen inom gemenskapen för vart och ett av åtminstone två av de berörda företagen överstiger 100 miljoner euro, om inte vart och ett av de berörda företagen uppnår mer än två tredjedelar av sin sammanlagda omsättning inom gemenskapen i en och samma medlemsstat (artikel 1.3 i koncentrationsförordningen).

| (11) | Vid fastställandet av behörighet är de berörda företagen de som deltar i en koncentration, dvs. i en sammanslagning eller ett förvärv av kontroll, i enlighet med artikel 3.1 i koncentrationsförordningen (4). |
| --- | --- |

(11)

Vid fastställandet av behörighet är de berörda företagen de som deltar i en koncentration, dvs. i en sammanslagning eller ett förvärv av kontroll, i enlighet med artikel 3.1 i koncentrationsförordningen (4

| (12) | I samband med förvärv av ensam kontroll är de berörda företagen det förvärvande företaget och målföretaget (5). |
| --- | --- |

(12)

I samband med förvärv av ensam kontroll är de berörda företagen det förvärvande företaget och målföretaget (5

| (13) | Vid förvärv av gemensam kontroll över ett nybildat företag är de berörda företagen vart och ett av de företag som utövar kontroll över ett nybildat gemensamt företag till vilket ett företag har bidragit med ett befintligt dotterbolag eller en verksamhet som det tidigare kontrollerade ensamt. I detta fall utgör det gemensamma företagets omsättning en del av det ursprungliga moderbolagets omsättning (6). |
| --- | --- |

(13)

Vid förvärv av gemensam kontroll över ett nybildat företag är de berörda företagen vart och ett av de företag som utövar kontroll över ett nybildat gemensamt företag till vilket ett företag har bidragit med ett befintligt dotterbolag eller en verksamhet som det tidigare kontrollerade ensamt. I detta fall utgör det gemensamma företagets omsättning en del av det ursprungliga moderbolagets omsättning (6

3.2.   Omsättning

Omsättning

| (14) | Bouygues hade en global omsättning på 34,7 miljarder euro 2020, en omsättning på [omsättning] miljarder euro i unionen och en omsättning på [omsättning] miljarder euro i Frankrike. Mer än två tredjedelar av Bouygues totala omsättning i unionen uppnås alltså i Frankrike. |
| --- | --- |

(14)

Bouygues hade en global omsättning på 34,7 miljarder euro 2020, en omsättning på [omsättning] miljarder euro i unionen och en omsättning på [omsättning] miljarder euro i Frankrike. Mer än två tredjedelar av Bouygues totala omsättning i unionen uppnås alltså i Frankrike.

| (15) | Bertelsmann hade en global omsättning på 17,3 miljarder euro 2020, en omsättning på [omsättning] miljarder euro i unionen och [omsättning] miljarder euro i Frankrike. Bertelsmann uppnår således inte mer än två tredjedelar av sin totala omsättning i unionen i Frankrike. |
| --- | --- |

(15)

Bertelsmann hade en global omsättning på 17,3 miljarder euro 2020, en omsättning på [omsättning] miljarder euro i unionen och [omsättning] miljarder euro i Frankrike. Bertelsmann uppnår således inte mer än två tredjedelar av sin totala omsättning i unionen i Frankrike.

| (16) | M6 hade en global omsättning på 1,27 miljarder euro 2020, en omsättning på [omsättning] miljarder euro i unionen och en omsättning på [omsättning] miljarder euro i Frankrike. Mer än två tredjedelar av M6 totala omsättning i unionen uppnås alltså i Frankrike. |
| --- | --- |

(16)

M6 hade en global omsättning på 1,27 miljarder euro 2020, en omsättning på [omsättning] miljarder euro i unionen och en omsättning på [omsättning] miljarder euro i Frankrike. Mer än två tredjedelar av M6 totala omsättning i unionen uppnås alltså i Frankrike.

| (17) | Oavsett om omsättningen för Bouygues och M6 eller Bouygues och Bertelsmann beaktas, råder det inget tvivel om att de överskrider tröskelvärdena i artikel 1.2 a och b. Om enbart Bouygues och M6 omsättning beaktas skulle transaktionen emellertid inte ha någon unionsdimension, eftersom Bouygues och M6 uppnår mer än två tredjedelar av sin omsättning i unionen i Frankrike. Med beaktande av Bouygues och Bertelsmanns omsättning har transaktionen en unionsdimension, eftersom Bertelsmann inte uppnår mer än två tredjedelar av sin omsättning i unionen i Frankrike. |
| --- | --- |

(17)

Oavsett om omsättningen för Bouygues och M6 eller Bouygues och Bertelsmann beaktas, råder det inget tvivel om att de överskrider tröskelvärdena i artikel 1.2 a och b. Om enbart Bouygues och M6 omsättning beaktas skulle transaktionen emellertid inte ha någon unionsdimension, eftersom Bouygues och M6 uppnår mer än två tredjedelar av sin omsättning i unionen i Frankrike. Med beaktande av Bouygues och Bertelsmanns omsättning har transaktionen en unionsdimension, eftersom Bertelsmann inte uppnår mer än två tredjedelar av sin omsättning i unionen i Frankrike.

| (18) | Det är därför nödvändigt att fastställa vilka företag som berörs av transaktionen. |
| --- | --- |

(18)

Det är därför nödvändigt att fastställa vilka företag som berörs av transaktionen.

3.3.   De företag som berörs av transaktionen

De företag som berörs av transaktionen

| (19) | ADLC och Bouygues anser att Bouygues kommer att ha ensam kontroll över den nya enheten (7). I så fall skulle de berörda företagen vara Bouygues och M6 och koncentrationen skulle inte ha någon unionsdimension. |
| --- | --- |

(19)

ADLC och Bouygues anser att Bouygues kommer att ha ensam kontroll över den nya enheten (7

| (20) | Iliad hävdar däremot att den nya enheten kommer att kontrolleras gemensamt av Bouygues och Bertelsmann (8). I så fall skulle de berörda företagen vara Bouygues och Bertelsmann (9) och koncentrationen skulle ha en unionsdimension. |
| --- | --- |

(20)

Iliad hävdar däremot att den nya enheten kommer att kontrolleras gemensamt av Bouygues och Bertelsmann (8

9

| (21) | För att fastställa omfattningen av de företag som berörs av transaktionen är det först nödvändigt att fastställa vilken typ av kontroll som kommer att utövas över den nya enheten. |
| --- | --- |

(21)

För att fastställa omfattningen av de företag som berörs av transaktionen är det först nödvändigt att fastställa vilken typ av kontroll som kommer att utövas över den nya enheten.

3.3.1.   Typen av kontroll över den nya enheten

Typen av kontroll över den nya enheten

3.3.1.1.   Styrningen av den nya enheten

Styrningen av den nya enheten

| (22) | Efter transaktionen kommer Bouygues att äga cirka 30 % av kapitalet i den nya enheten, medan Bertelsmann via RTL kommer att äga omkring 16 % av den nya enhetens kapital. |
| --- | --- |

(22)

Efter transaktionen kommer Bouygues att äga cirka 30 % av kapitalet i den nya enheten, medan Bertelsmann via RTL kommer att äga omkring 16 % av den nya enhetens kapital.

| (23) | När det gäller den nya enhetens bolagsstämma (bolagsstämman) föreskrivs i artikel 2.5 i aktieägaravtalet att Bouygues och Bertelsmann ska komma överens om en gemensam ståndpunkt om alla punkter på dagordningen före bolagsstämman. I händelse av oenighet ska Bertelsmann i princip rösta på samma sätt som Bouygues. |
| --- | --- |

(23)

När det gäller den nya enhetens bolagsstämma (bolagsstämman

| (24) | Den nya enhetens styrelse (styrelsen) kommer att ha tolv ledamöter. Bouygues kommer att kunna utse fyra ledamöter, däribland den verkställande direktören (vd) (10), och föreslå två oberoende ledamöter. Bertelsmann kommer att kunna utse två styrelseledamöter, däribland styrelsens vice ordförande, och föreslå [antal oberoende ledamöter som föreslagits av Bertelsmann]. I enlighet med artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet ska beslut om styrelsen antas med en majoritet av de avgivna rösterna. Vid lika röstetal ska den verkställande direktören ha utslagsröst. Enligt artikel 2.1.2 i aktieägaravtalet ska Bouygues och Bertelsmann enas om en gemensam ståndpunkt om alla punkter på styrelsens dagordning. I händelse av oenighet ska Bertelsmann i princip rösta på samma sätt som Bouygues. |
| --- | --- |

(24)

Den nya enhetens styrelse (styrelsen

10

3.3.1.2.   Iliads argument

Iliads argument

| (25) | Iliad menar att den nya enheten kommer att kontrolleras gemensamt av Bouygues och Bertelsmann. |
| --- | --- |

(25)

Iliad menar att den nya enheten kommer att kontrolleras gemensamt av Bouygues och Bertelsmann.

| (26) | Till stöd för sin ståndpunkt hävdar Iliad för det första att den struktur för transaktionen som Bouygues och Bertelsmann planerar innebär att Bouygues och Bertelsmann gemensamt kontrollerar den nya enheten. Iliad påpekar att Bertelsmann (via RTL) till följd av transaktionen kommer att äga 16 % av kapitalet i den nya enheten. Bertelsmann kommer därför att vara den näst största aktieägaren i den nya enheten. |
| --- | --- |

(26)

Till stöd för sin ståndpunkt hävdar Iliad för det första att den struktur för transaktionen som Bouygues och Bertelsmann planerar innebär att Bouygues och Bertelsmann gemensamt kontrollerar den nya enheten. Iliad påpekar att Bertelsmann (via RTL) till följd av transaktionen kommer att äga 16 % av kapitalet i den nya enheten. Bertelsmann kommer därför att vara den näst största aktieägaren i den nya enheten.

| (27) | Enligt Iliad kommer Bertelsmann därmed att vara en nyckelaktör bland den nya enhetens aktieägare, särskilt på grund av RTL:s sakkunskap inom den audiovisuella sektorn. Det framgår bland annat av en intervju med Thomas Rabe, vd för Bertelsmann och Olivier Roussat, generaldirektör för Bouygues, att Bouygues och Bertelsmann anser sig vara långsiktiga partner med en gemensam syn på marknaden (11). Detta upprepades i en presentation för investerare där TF1 och M6 hävdade att RTL kommer att fortsätta att vara en strategisk långsiktig aktieägare (12). Iliad har dessutom påpekat att eftersom varken Bouygues eller RTL var för sig har tillräcklig rösträtt för att ha majoritet vid bolagsstämmor, kommer de enbart att kunna uppnå majoritet genom att utnyttja sin rösträtt gemensamt (13). |
| --- | --- |

(27)

Enligt Iliad kommer Bertelsmann därmed att vara en nyckelaktör bland den nya enhetens aktieägare, särskilt på grund av RTL:s sakkunskap inom den audiovisuella sektorn. Det framgår bland annat av en intervju med Thomas Rabe, vd för Bertelsmann och Olivier Roussat, generaldirektör för Bouygues, att Bouygues och Bertelsmann anser sig vara långsiktiga partner med en gemensam syn på marknaden (11

12

13

| (28) | För det andra anser Iliad att Bouygues och RTL kommer att verka i ett strategiskt partnerskap som en del av en samordnad åtgärd. En samordnad åtgärd, i den mening som avses i artikel L.233–10 i den franska handelslagen, definieras som ett avtal mellan personer ”om att förvärva, avyttra eller utöva rösträtt i syfte att genomföra en gemensam policy gentemot bolaget eller erhålla kontroll över bolaget”. Förekomsten av en sådan åtgärd är för övrigt ett indicium som ADLC har använt för att bedöma arten av den kontroll som ett eller flera företag utövar över ett annat företag (14). |
| --- | --- |

(28)

För det andra anser Iliad att Bouygues och RTL kommer att verka i ett strategiskt partnerskap som en del av en samordnad åtgärd. En samordnad åtgärd, i den mening som avses i artikel L.233–10 i den franska handelslagen, definieras som ett avtal mellan personer ”om att förvärva, avyttra eller utöva rösträtt i syfte att genomföra en gemensam policy gentemot bolaget eller erhålla kontroll över bolaget”. Förekomsten av en sådan åtgärd är för övrigt ett indicium som ADLC har använt för att bedöma arten av den kontroll som ett eller flera företag utövar över ett annat företag (14

| (29) | För det tredje anser Iliad att Bertelsmann kommer att företrädas på ett särskilt sätt i styrelsen (15). Iliad konstaterar framför allt att den första verkställande direktören för den nya enheten kommer att vara Nicolas de Tavernost, nuvarande ordförande för M6. Iliad påpekar även att det antal styrelseledamöter som tilldelats Bouygues (fyra) och Bertelsmann (tre) var för sig inte tillåter Bouygues eller Bertelsmann att agera på egen hand (16). |
| --- | --- |

(29)

För det tredje anser Iliad att Bertelsmann kommer att företrädas på ett särskilt sätt i styrelsen (15

16

| (30) | Slutligen anför Iliad att Bouygues och Bertelsmann har fastställt en gemensam strategi, vilket framgår av pressmeddelandena och presentationerna för investerarna (17). |
| --- | --- |

(30)

Slutligen anför Iliad att Bouygues och Bertelsmann har fastställt en gemensam strategi, vilket framgår av pressmeddelandena och presentationerna för investerarna (17

3.3.1.3.   ADLC:s och Bouygues argument

ADLC:s och Bouygues argument

| (31) | ADLC och Bouygues anser att transaktionen är strukturerad på ett sätt som säkerställer att Bouygues har ensam kontroll över den nya enheten (18). |
| --- | --- |

(31)

ADLC och Bouygues anser att transaktionen är strukturerad på ett sätt som säkerställer att Bouygues har ensam kontroll över den nya enheten (18

| (32) | När det gäller bolagsstämman betonade Bouygues att enligt artikel 2.5 i aktieägaravtalet måste Bouygues och Bertelsmann före bolagsstämman samråda med varandra för att försöka fastställa en gemensam ståndpunkt om varje kommande omröstning. I händelse av oenighet mellan Bouygues och Bertelsmann kommer Bouygues ståndpunkt att ha företräde och Bertelsmann måste rösta i enlighet med Bouygues beslut (19). En analys av den historiska deltagarfrekvensen i TF1:s och M6 bolagsstämmor pekar på att Bouygues och Bertelsmanns sammanlagda rösträtter kommer att ge dessa företag en faktisk majoritet vid bolagsstämmorna. |
| --- | --- |

(32)

När det gäller bolagsstämman betonade Bouygues att enligt artikel 2.5 i aktieägaravtalet måste Bouygues och Bertelsmann före bolagsstämman samråda med varandra för att försöka fastställa en gemensam ståndpunkt om varje kommande omröstning. I händelse av oenighet mellan Bouygues och Bertelsmann kommer Bouygues ståndpunkt att ha företräde och Bertelsmann måste rösta i enlighet med Bouygues beslut (19

| (33) | När det gäller styrelsen noterar Bouygues att det i artikel 2.1.1 i aktieägaravtalet föreskrivs att den nya enhetens styrelse ska bestå av tolv ledamöter, varav Bouygues kommer att utse hälften, inklusive styrelsens ordförande med utslagsröst (20). |
| --- | --- |

(33)

När det gäller styrelsen noterar Bouygues att det i artikel 2.1.1 i aktieägaravtalet föreskrivs att den nya enhetens styrelse ska bestå av tolv ledamöter, varav Bouygues kommer att utse hälften, inklusive styrelsens ordförande med utslagsröst (20

| (34) | I likhet med förberedelserna inför bolagsstämman har Bouygues anfört att det i aktieägaravtalet föreskrivs en period av samordning mellan Bouygues och Bertelsmann före varje styrelsemöte (21). I händelse av oenighet mellan Bouygues och Bertelsmann kommer Bouygues ståndpunkt att ha företräde och Bertelsmann måste rösta i enlighet med Bouygues beslut (22). Bertelsmann kan endast i undantagsfall frångå Bouygues ståndpunkt. I synnerhet föreskrivs i artikel 2.1.2 i aktieägaravtalet att Bertelsmann inte är skyldigt att rösta i enlighet med Bouygues ståndpunkt, om Bertelsmann eller en av dess företrädare i styrelsen anser att beslutet skulle vara olagligt eller strida mot den nya enhetens företagsintresse (23). Dessutom innehåller artikel 2.1.4 en förteckning över ämnen där Bertelsmann inte är skyldigt att rösta på samma sätt som Bouygues, men detta bör endast gälla exceptionella beslut som kan påverka värdet på den nya enheten (24). |
| --- | --- |

(34)

I likhet med förberedelserna inför bolagsstämman har Bouygues anfört att det i aktieägaravtalet föreskrivs en period av samordning mellan Bouygues och Bertelsmann före varje styrelsemöte (21

22

23

24

| (35) | Slutligen uppger Bouygues att det kommer att kontrollera den nya enhetens alla strategiska beslut, inbegripet dess affärsplan och budget, investeringar och utnämningen av dess styrelseledamöter. Bouygues har i detta avseende påpekat att de omständigheter som Iliad hänvisar till för att dra slutsatsen att Bouygues och Bertelsmann har en gemensam strategi endast består av pressmeddelanden som inte återger det fullständiga innehållet i avtalen och aktieägaravtalet (25). |
| --- | --- |

(35)

Slutligen uppger Bouygues att det kommer att kontrollera den nya enhetens alla strategiska beslut, inbegripet dess affärsplan och budget, investeringar och utnämningen av dess styrelseledamöter. Bouygues har i detta avseende påpekat att de omständigheter som Iliad hänvisar till för att dra slutsatsen att Bouygues och Bertelsmann har en gemensam strategi endast består av pressmeddelanden som inte återger det fullständiga innehållet i avtalen och aktieägaravtalet (25

3.3.1.4.   Kommissionens bedömning

Kommissionens bedömning

(A)   Rättslig ram

| (36) | I det konsoliderade tillkännagivandet om behörighet fastställs att gemensam kontroll föreligger när två eller flera företag eller personer har möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över ett annat företag. Med avgörande inflytande avser kommissionen vanligen makten att blockera åtgärder som fastställer ett företags affärsstrategi. Företag som förvärvar gemensam kontroll över ett annat företag måste därför komma överens om det gemensamma företagets affärsstrategi och måste samarbeta (26). |
| --- | --- |

(36)

I det konsoliderade tillkännagivandet om behörighet fastställs att gemensam kontroll föreligger när två eller flera företag eller personer har möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över ett annat företag. Med avgörande inflytande avser kommissionen vanligen makten att blockera åtgärder som fastställer ett företags affärsstrategi. Företag som förvärvar gemensam kontroll över ett annat företag måste därför komma överens om det gemensamma företagets affärsstrategi och måste samarbeta (26

| (37) | Kommissionen använder flera kriterier för att fastställa förekomsten av gemensam kontroll. |
| --- | --- |

(37)

Kommissionen använder flera kriterier för att fastställa förekomsten av gemensam kontroll.

| (38) | Även om gemensam kontroll kan föreligga när två moderbolag har lika rösträtter och lika många företrädare i beslutsorganen, anser kommissionen att detta inte är ett nödvändigt villkor. Det kan alltså föreligga gemensam kontroll även om moderbolagen inte är jämbördiga på det sättet. Detta är särskilt fallet när minoritetsaktieägare har ytterligare rättigheter, såsom rätten att lägga in veto mot strategiska beslut för det gemensamma företaget (27). Vetorätt som ger gemensam kontroll avser vanligen beslut i frågor som budget, affärsplan, stora investeringar eller utnämning av högsta företagsledningen. |
| --- | --- |

(38)

Även om gemensam kontroll kan föreligga när två moderbolag har lika rösträtter och lika många företrädare i beslutsorganen, anser kommissionen att detta inte är ett nödvändigt villkor. Det kan alltså föreligga gemensam kontroll även om moderbolagen inte är jämbördiga på det sättet. Detta är särskilt fallet när minoritetsaktieägare har ytterligare rättigheter, såsom rätten att lägga in veto mot strategiska beslut för det gemensamma företaget (27

| (39) | Dessutom anser kommissionen att ett gemensamt utövande av rösträtten kan ge upphov till gemensam kontroll. Även om det inte förekommer någon specifik vetorätt kan två eller flera företag som förvärvar minoritetsinnehav i ett annat företag på så sätt få gemensam kontroll över detta (28). Så kan vara fallet om minoritetsaktieägarna tillsammans har möjlighet att kontrollera målföretaget. Denna samordning kan följa av ett rättsligt bindande avtal eller grundas på faktiska förhållanden (29). |
| --- | --- |

(39)

Dessutom anser kommissionen att ett gemensamt utövande av rösträtten kan ge upphov till gemensam kontroll. Även om det inte förekommer någon specifik vetorätt kan två eller flera företag som förvärvar minoritetsinnehav i ett annat företag på så sätt få gemensam kontroll över detta (28

29

| (40) | Slutligen tar kommissionen hänsyn till andra faktorer, bland annat förekomsten av utslagsröst (30). För att gemensam kontroll ska föreligga bör ett av moderbolagen inte ha utslagsröst, eftersom det skulle leda till ensam kontroll för det bolag som har utslagsrösten (31). Det kan dock vara fråga om gemensam kontroll om utslagsrösten i praktiken har begränsad betydelse och effekt (32). |
| --- | --- |

(40)

Slutligen tar kommissionen hänsyn till andra faktorer, bland annat förekomsten av utslagsröst (30

31

32

(B)   Bertelsmanns vetorätt i den nya enheten

| (41) | Såsom framgår av punkterna (22)–(24) ovan måste Bertelsmann, bortsett från vissa undantagsfall, rösta på samma sätt som Bouygues både vid styrelsemötena och vid bolagsstämmorna. |
| --- | --- |

(41)

Såsom framgår av punkterna (22)–(24) ovan måste Bertelsmann, bortsett från vissa undantagsfall, rösta på samma sätt som Bouygues både vid styrelsemötena och vid bolagsstämmorna.

| (42) | I artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet föreskrivs [en mekanism som tillåter Bertelsmann att inte rösta för ett förslag, i undantagsfall och för vissa beslut som anges i en uttömmande förteckning] (33). Kommissionen anser att undantagsmekanismen i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet motsvarar Bertelsmanns vetorätt i dessa frågor. [Uppgifter om hur aktieägaravtalet fungerar.] Bertelsmann kommer således att ha vetorätt i de frågor som anges i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet. |
| --- | --- |

(42)

I artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet föreskrivs [en mekanism som tillåter Bertelsmann att inte rösta för ett förslag, i undantagsfall och för vissa beslut som anges i en uttömmande förteckning] (33

| (43) | För det första innehåller artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet en förteckning över frågor där Bertelsmann undantagsvis har vetorätt. Detta gäller särskilt ändringar av bolagsordningen, byte av revisorer, eventuella ändringar av utdelningspolicyn, eventuella ändringar av styrningsreglerna, kapitalökningar, alla betydande ökningar av skulder och den nya enhetens åtagande att bedriva ny verksamhet som inte faller inom ramen för bolagets uttalade mål. När det gäller denna vetorätt noterar kommissionen att dessa frågor, i enlighet med punkt 66 i tillkännagivandet om behörighet, inte rör den nya enhetens strategiska beslut. Vetorätten i dessa frågor som rör den nya enhetens verksamhet kan inte i sig ge Bertelsmann gemensam kontroll över den nya enheten. Denna vetorätt motsvarar snarare den som normalt beviljas minoritetsaktieägare för att skydda deras ekonomiska intressen som investerare i det gemensamma företaget. |
| --- | --- |

(43)

För det första innehåller artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet en förteckning över frågor där Bertelsmann undantagsvis har vetorätt. Detta gäller särskilt ändringar av bolagsordningen, byte av revisorer, eventuella ändringar av utdelningspolicyn, eventuella ändringar av styrningsreglerna, kapitalökningar, alla betydande ökningar av skulder och den nya enhetens åtagande att bedriva ny verksamhet som inte faller inom ramen för bolagets uttalade mål. När det gäller denna vetorätt noterar kommissionen att dessa frågor, i enlighet med punkt 66 i tillkännagivandet om behörighet, inte rör den nya enhetens strategiska beslut. Vetorätten i dessa frågor som rör den nya enhetens verksamhet kan inte i sig ge Bertelsmann gemensam kontroll över den nya enheten. Denna vetorätt motsvarar snarare den som normalt beviljas minoritetsaktieägare för att skydda deras ekonomiska intressen som investerare i det gemensamma företaget.

| (44) | Artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet ger även Bertelsmann vetorätt för vissa typer av investeringar. Bertelsmann kommer i synnerhet att behålla rätten att inte följa Bouygues förslag om i) investeringar, försäljning eller förvärv av värdepapper, verksamheter eller tillgångar som överstiger [tröskelbelopp] euro per transaktion, ii) förvärv av rättigheter till audiovisuellt innehåll som överstiger [tröskelbelopp] euro per transaktion och år, iii) distributionsavtal som överstiger [tröskelbelopp] euro per transaktion och år, iv) bildande av ett samriskföretag eller partnerskap eller utgivande av någon annan garanti som vardera uppgår till ett årligt belopp på [tröskelbelopp] euro och v) inledande av tvister rörande ett högre belopp än [tröskelbelopp] euro. I detta avseende noterar kommissionen att de tröskelvärden som anges i aktieägaravtalet överstiger värdet av nästan alla investeringar som TF1 har gjort under de senaste tio åren (och de totala investeringar som M6 har gjort) (34). De ger således inte Bertelsmann rätt att lägga in veto mot den sammanslagna enhetens normala verksamhet. Med hänsyn till storleken på de belopp som har fastställts på detta sätt motsvarar dessa vetorättigheter snarare de vanliga rättigheterna till skydd för minoritetsaktieägare. |
| --- | --- |

(44)

Artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet ger även Bertelsmann vetorätt för vissa typer av investeringar. Bertelsmann kommer i synnerhet att behålla rätten att inte följa Bouygues förslag om i) investeringar, försäljning eller förvärv av värdepapper, verksamheter eller tillgångar som överstiger [tröskelbelopp] euro per transaktion, ii) förvärv av rättigheter till audiovisuellt innehåll som överstiger [tröskelbelopp] euro per transaktion och år, iii) distributionsavtal som överstiger [tröskelbelopp] euro per transaktion och år, iv) bildande av ett samriskföretag eller partnerskap eller utgivande av någon annan garanti som vardera uppgår till ett årligt belopp på [tröskelbelopp] euro och v) inledande av tvister rörande ett högre belopp än [tröskelbelopp] euro. I detta avseende noterar kommissionen att de tröskelvärden som anges i aktieägaravtalet överstiger värdet av nästan alla investeringar som TF1 har gjort under de senaste tio åren (och de totala investeringar som M6 har gjort) (34

| (45) | Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att Bertelsmann inte kommer att utöva gemensam kontroll över den nya enheten på grund av vetorätten i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet. |
| --- | --- |

(45)

Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att Bertelsmann inte kommer att utöva gemensam kontroll över den nya enheten på grund av vetorätten i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet.

| (46) | Den första verkställande direktören för den nya enheten kommer att utses av Bouygues och Bertelsmann (35). Den verkställande direktören kommer att vara en av de fyra styrelseledamöterna som utses av Bouygues. Under bevarandeperioden (36) kan Bouygues, efter diskussioner med Bertelsmann, men utan att Bertelsmann har vetorätt över det slutliga beslutet, avsätta den nya enhetens verkställande direktör. När det gäller utnämningen av framtida verkställande direktörer måste Bouygues föreslå en förteckning över [...] kandidater [...] och Bertelsmann kommer att kunna lägga in veto mot en av kandidaterna (37). Bouygues kommer därför att ha sista ordet när det gäller valet [av verkställande direktor], såvida inte Bertelsmann anser att det föreligger allvarliga tvivel om kandidatens etik (38). [...] (39). Härav följer att Bouygues, både under och efter bevarandeperioden, kommer att ha sista ordet när det gäller utnämningen och entledigandet av den nya enhetens verkställande direktör. Bertelsmann kommer endast att ha vetorätt över [...] och utnämningen av en kandidat om Bertelsmann anser att det föreligger allvarliga tvivel om kandidatens etik. Bertelsmann kommer däremot inte att ha vetorätt mot den verkställande direktörens avgång. Bertelsmanns vetorätt vid utnämningen av den nya enhetens verkställande direktör liknar således en rätt till samråd som är förenlig med den vanliga önskan att skydda minoritetsaktieägare. Kommissionen noterar också att Bouygues utan dröjsmål kommer att kunna avsätta den första verkställande direktören för den nya enheten. |
| --- | --- |

(46)

Den första verkställande direktören för den nya enheten kommer att utses av Bouygues och Bertelsmann (35

36

37

38

39

| (47) | Kommissionen anser därför att Bertelsmann inte kommer att utöva gemensam kontroll över den nya enheten på grund av dess deltagande i utnämningen och entledigandet av den nya enhetens verkställande direktör. |
| --- | --- |

(47)

Kommissionen anser därför att Bertelsmann inte kommer att utöva gemensam kontroll över den nya enheten på grund av dess deltagande i utnämningen och entledigandet av den nya enhetens verkställande direktör.

| (48) | När det gäller affärsplanen och budgeten konstaterar kommissionen att det i artikel 2.2.1 i aktieägaravtalet inrättas en revisionskommitté med ansvar för utarbetandet av budgeten och affärsplanen, som kommer att bestå av en styrelseledamot som utses av Bouygues och en styrelseledamot som utses av Bertelsmann (40). [Bouygues och Bertelsmann kommer att enas om den första affärsplanen] (41). Vidare måste framtida affärsplaner, som Bertelsmann endast kan motsätta sig om de anses strida mot den nya enhetens intresse (42), uppfylla de mål för intäkter, synergieffekter och investeringar [...] som Bouygues och Bertelsmann har enats om (43). [När det gäller framtida affärsplaner kommer Bouygues, på grund av sin dominans i styrelsen, således att kunna genomdriva sin röst i styrelsen] (44). Dessa framtida affärsplaner och budgetar är dock strategiska beslut av den nya enheten. |
| --- | --- |

(48)

När det gäller affärsplanen och budgeten konstaterar kommissionen att det i artikel 2.2.1 i aktieägaravtalet inrättas en revisionskommitté med ansvar för utarbetandet av budgeten och affärsplanen, som kommer att bestå av en styrelseledamot som utses av Bouygues och en styrelseledamot som utses av Bertelsmann (40

41

42

43

44

| (49) | Kommissionen anser därför att Bertelsmann inte kommer att utöva gemensam kontroll över den nya enheten på grund av mekanismen för diskussion om och antagande av den nya enhetens framtida affärsplaner och budgetar. |
| --- | --- |

(49)

Kommissionen anser därför att Bertelsmann inte kommer att utöva gemensam kontroll över den nya enheten på grund av mekanismen för diskussion om och antagande av den nya enhetens framtida affärsplaner och budgetar.

| (50) | Kommissionen konstaterar därför att ingen av rättigheterna kommer att ge Bertelsmann vetorätt mot den nya enhetens strategiska beslut. |
| --- | --- |

(50)

Kommissionen konstaterar därför att ingen av rättigheterna kommer att ge Bertelsmann vetorätt mot den nya enhetens strategiska beslut.

(C)   Gemensamt utövande av rösträttigheter

| (51) | Vad gäller bolagsstämmor kommer Bertelsmann, utöver de frågor med förbehåll som avses i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet (se avsnitt (43)–(45) ovan), inte att kunna motsätta sig Bouygues ståndpunkt. |
| --- | --- |

(51)

Vad gäller bolagsstämmor kommer Bertelsmann, utöver de frågor med förbehåll som avses i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet (se avsnitt (43)–(45) ovan), inte att kunna motsätta sig Bouygues ståndpunkt.

| (52) | Inom styrelsen har Bertelsmann, utöver de frågor med förbehåll som anges i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet och utnämningen av verkställande direktören för den nya enheten (se punkterna (43)–(47) ovan), emellertid rätt att invända mot varje beslut som det anser vara olagligt eller som strider mot den nya enhetens företagsintresse (artikel 2.1.2 i aktieägaravtalet). |
| --- | --- |

(52)

Inom styrelsen har Bertelsmann, utöver de frågor med förbehåll som anges i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet och utnämningen av verkställande direktören för den nya enheten (se punkterna (43)–(47) ovan), emellertid rätt att invända mot varje beslut som det anser vara olagligt eller som strider mot den nya enhetens företagsintresse (artikel 2.1.2 i aktieägaravtalet).

| (53) | Begreppet företagsintresse omfattas inte av särskilda villkor. Såsom Bouygues har påpekat är undantaget i artikel 2.1.2 i aktieägaravtalet emellertid i) vanligt förekommande och inte specifikt för den audiovisuella sektorn, ii) endast tillämpligt i extrema situationer, iii) avsett att förhindra att de ledamöter som har utsetts av Bertelsmann ådrar sig civilrättsligt och/eller straffrättsligt ansvar (45). I detta avseende konstaterar kommissionen att undantagets räckvidd är begränsad till sitt tillämpningsområde. |
| --- | --- |

(53)

Begreppet företagsintresse omfattas inte av särskilda villkor. Såsom Bouygues har påpekat är undantaget i artikel 2.1.2 i aktieägaravtalet emellertid i) vanligt förekommande och inte specifikt för den audiovisuella sektorn, ii) endast tillämpligt i extrema situationer, iii) avsett att förhindra att de ledamöter som har utsetts av Bertelsmann ådrar sig civilrättsligt och/eller straffrättsligt ansvar (45

| (54) | Härav följer att Bertelsmann inte rättsligt har möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över den nya enheten enligt villkoren i aktieägaravtalet. Det måste dock bedömas huruvida ett gemensamt utövande av rösträtten inte dessutom kan föreligga i praktiken. |
| --- | --- |

(54)

Härav följer att Bertelsmann inte rättsligt har möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över den nya enheten enligt villkoren i aktieägaravtalet. Det måste dock bedömas huruvida ett gemensamt utövande av rösträtten inte dessutom kan föreligga i praktiken.

| (55) | För det första har Bertelsmann ett kunnande inom den audiovisuella sektorn som omfattar mer än den nya enhetens verksamhet. Även om Bertelsmann inte skulle kunna genomdriva sin ståndpunkt måste Bouygues och Bertelsmann dessutom samråda med varandra för att försöka enas om en gemensam röstningsståndpunkt före varje möte i den nya enhetens styrelse eller bolagsstämma. I detta avseende kan det inte uteslutas att Bouygues och Bertelsmann agerar som en enda enhet i den nya enhetens beslutsfattande organ. Dessutom kommer den nya enhetens framtida verkställande direktör att fortsätta att ha flera funktioner inom Bertelsmann (46). |
| --- | --- |

(55)

För det första har Bertelsmann ett kunnande inom den audiovisuella sektorn som omfattar mer än den nya enhetens verksamhet. Även om Bertelsmann inte skulle kunna genomdriva sin ståndpunkt måste Bouygues och Bertelsmann dessutom samråda med varandra för att försöka enas om en gemensam röstningsståndpunkt före varje möte i den nya enhetens styrelse eller bolagsstämma. I detta avseende kan det inte uteslutas att Bouygues och Bertelsmann agerar som en enda enhet i den nya enhetens beslutsfattande organ. Dessutom kommer den nya enhetens framtida verkställande direktör att fortsätta att ha flera funktioner inom Bertelsmann (46

| (56) | Bouygues har emellertid egen sakkunskap inom den audiovisuella sektorn och kommer inte på något sätt att vara beroende av Bertelsmann som sådant. Dessutom kommer Bertelsmann inte att ha några betydande affärsförbindelser med den nya enheten (47). Slutligen behåller Bouygues rätten att säga upp den nya enhetens verkställande direktör utan att Bertelsmann kan motsätta sig detta. |
| --- | --- |

(56)

Bouygues har emellertid egen sakkunskap inom den audiovisuella sektorn och kommer inte på något sätt att vara beroende av Bertelsmann som sådant. Dessutom kommer Bertelsmann inte att ha några betydande affärsförbindelser med den nya enheten (47

| (57) | Härav följer att det inte finns några bevis för att Bouygues och Bertelsmann har ett starkt gemensamt intresse. |
| --- | --- |

(57)

Härav följer att det inte finns några bevis för att Bouygues och Bertelsmann har ett starkt gemensamt intresse.

| (58) | Om ett sådan gemensamt intresse inte finns anser kommissionen att möjligheten till växlande allianser mellan minoritetsaktieägare normalt leder till att gemensam kontroll inte anses föreligga. I förevarande ärende är det möjligt att Bouygues såväl i styrelsen som vid bolagsstämman kan alliera sig med andra minoritetsaktieägare i frågor där Bertelsmann skulle ha ett intresse av att rösta i motsatt riktning än Bouygues. |
| --- | --- |

(58)

Om ett sådan gemensamt intresse inte finns anser kommissionen att möjligheten till växlande allianser mellan minoritetsaktieägare normalt leder till att gemensam kontroll inte anses föreligga. I förevarande ärende är det möjligt att Bouygues såväl i styrelsen som vid bolagsstämman kan alliera sig med andra minoritetsaktieägare i frågor där Bertelsmann skulle ha ett intresse av att rösta i motsatt riktning än Bouygues.

| (59) | Kommissionen har vidare påpekat att Bertelsmann, i händelse av meningsskiljaktigheter mellan Bouygues och Bertelsmann, endast är skyldigt att behålla sina andelar under [bevarandeperioden]. Vid utgången av denna period kommer Bertelsmann att kunna sälja sina aktier, vilket ger Bouygues en förköpsrätt till [storleken på andelarna]. Återstående aktieinnehav får säljas fritt [förutsatt att köparens val inte leder till konkurrensproblem]. I händelse av oenighet anser kommissionen därför att den nya enhetens överlevnad inte skulle påverkas. |
| --- | --- |

(59)

Kommissionen har vidare påpekat att Bertelsmann, i händelse av meningsskiljaktigheter mellan Bouygues och Bertelsmann, endast är skyldigt att behålla sina andelar under [bevarandeperioden]. Vid utgången av denna period kommer Bertelsmann att kunna sälja sina aktier, vilket ger Bouygues en förköpsrätt till [storleken på andelarna]. Återstående aktieinnehav får säljas fritt [förutsatt att köparens val inte leder till konkurrensproblem]. I händelse av oenighet anser kommissionen därför att den nya enhetens överlevnad inte skulle påverkas.

| (60) | Kommissionen drar därför slutsatsen att avtalen och aktieägaravtalet inte ger upphov till ett gemensamt utövande av de faktiska rösträtterna. |
| --- | --- |

(60)

Kommissionen drar därför slutsatsen att avtalen och aktieägaravtalet inte ger upphov till ett gemensamt utövande av de faktiska rösträtterna.

(D)   Förekomsten av utslagsröst

| (61) | Under alla omständigheter föreskrivs i punkt 82 i det konsoliderade tillkännagivandet om behörighet att för att gemensam kontroll ska föreligga bör ett av moderbolagen inte ha utslagsröst, eftersom det skulle leda till ensam kontroll för det bolag som har utslagsrösten. |
| --- | --- |

(61)

Under alla omständigheter föreskrivs i punkt 82 i det konsoliderade tillkännagivandet om behörighet att för att gemensam kontroll ska föreligga bör ett av moderbolagen inte ha utslagsröst, eftersom det skulle leda till ensam kontroll för det bolag som har utslagsrösten.

| (62) | I förevarande fall kontrollerar Bouygues hälften av styrelsen, inklusive den verkställande direktören (48), som kommer att ha utslagsröst. I detta avseende förefaller Bertelsmanns röst inte vara nödvändig för att Bouygues ståndpunkt ska antas i styrelsen, såvida det inte rör sig om frågor som omfattas av förbehållen i den mening som avses i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet (för vilka det inte finns någon mekanism för att rösta lika). På samma sätt kommer Bertelsmann vid bolagsstämman endast att kunna motsätta sig Bouygues ståndpunkt i frågor som omfattas av förbehåll i den mening som avses i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet (för vilka det inte finns någon mekanism för att rösta lika). |
| --- | --- |

(62)

I förevarande fall kontrollerar Bouygues hälften av styrelsen, inklusive den verkställande direktören (48

| (63) | Till följd av Bouygues utslagsröst kommer Bertelsmann därför inte att ha gemensam kontroll över den nya enheten. |
| --- | --- |

(63)

Till följd av Bouygues utslagsröst kommer Bertelsmann därför inte att ha gemensam kontroll över den nya enheten.

(E)   Ensam kontroll över den nya enheten

| (64) | Såsom anges ovan konstaterar kommissionen att Bouygues kommer att ha befogenhet att utse hälften av ledamöterna i styrelsen för den nya enheten. På grund av bestämmelserna i den franska handelslagen (49) kommer den verkställande direktören för den nya enheten, som utses av Bouygues, att ha utslagsröst i händelse av lika röstetal. I detta avseende kommer Bouygues att kunna genomdriva sina beslut i den nya enhetens styrelse. Kommissionen konstaterar att dessa rättigheter ger Bouygues ensam kontroll över den nya enheten. |
| --- | --- |

(64)

Såsom anges ovan konstaterar kommissionen att Bouygues kommer att ha befogenhet att utse hälften av ledamöterna i styrelsen för den nya enheten. På grund av bestämmelserna i den franska handelslagen (49

| (65) | Enligt bestämmelserna i artikel 2.5 i aktieägaravtalet och med undantag för de frågor som omfattas av förbehåll i den mening som avses i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet (vilka inte kan ge gemensam kontroll), ska Bertelsmann dessutom rösta på samma sätt som Bouygues vid bolagsstämman. Därmed kommer Bouygues i praktiken att kontrollera omkring 46 % av rösterna i den nya enhetens bolagsstämma. Enligt den historiska konsoliderade statistik som Bouygues lagt fram motsvarar detta mer än hälften av de rösträtter som faktiskt företräds vid bolagsstämmor (50). Kommissionen noterar därför att Bouygues också kommer att utöva faktisk ensam kontroll över den nya enheten. Följande tabell visar konsoliderade historiska uppgifter om deltagandet i TF1:s och M6:s bolagsstämmor sedan 2019.

  Tabell 1


  Konsoliderade uppgifter om historiskt deltagande för TF1 och M6









  År | Konsoliderad deltagarfrekvens | Bouygues uppskattade kapitalinnehav | Bouygues deltagarfrekvens i förhållande till det totala antalet konsoliderade röster |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | [...] % | 46  % | [Mer än hälften] % |
| 2020 | [...] % | 46  % | [Mer än hälften] % |
| 2019 | [...] % | 46  % | [Mer än hälften] % |

(65)

Enligt bestämmelserna i artikel 2.5 i aktieägaravtalet och med undantag för de frågor som omfattas av förbehåll i den mening som avses i artikel 2.1.4 i aktieägaravtalet (vilka inte kan ge gemensam kontroll), ska Bertelsmann dessutom rösta på samma sätt som Bouygues vid bolagsstämman. Därmed kommer Bouygues i praktiken att kontrollera omkring 46 % av rösterna i den nya enhetens bolagsstämma. Enligt den historiska konsoliderade statistik som Bouygues lagt fram motsvarar detta mer än hälften av de rösträtter som faktiskt företräds vid bolagsstämmor (50

Tabell 1

Tabell 1

Konsoliderade uppgifter om historiskt deltagande för TF1 och M6

Konsoliderade uppgifter om historiskt deltagande för TF1 och M6

År

Konsoliderad deltagarfrekvens

Bouygues uppskattade kapitalinnehav

Bouygues deltagarfrekvens i förhållande till det totala antalet konsoliderade röster

2021

[...] %

46  %

[Mer än hälften] %

2020

[...] %

46  %

[Mer än hälften] %

2019

[...] %

46  %

[Mer än hälften] %

Källa: Bouygues svar på begäran om upplysningar RFI 2, fråga 3

Källa:

| (66) | Kommissionen anser därför att Bouygues kommer att ha ensam kontroll över den nya enheten, både rättsligt och faktiskt. |
| --- | --- |

(66)

Kommissionen anser därför att Bouygues kommer att ha ensam kontroll över den nya enheten, både rättsligt och faktiskt.

(F)   Slutsats om typen av kontroll över den nya enheten

| (67) | Av de skäl som anges ovan anser kommissionen att Bouygues kommer att ha ensam kontroll över den nya enheten. |
| --- | --- |

(67)

Av de skäl som anges ovan anser kommissionen att Bouygues kommer att ha ensam kontroll över den nya enheten.

3.3.2.   Slutsats om de företag som berörs av transaktionen

Slutsats om de företag som berörs av transaktionen

| (68) | Eftersom Bouygues har ensam kontroll över den nya enheten anser kommissionen att de företag som berörs av transaktionen är Bouygues (inklusive TF1) som förvärvande företag och M6 som målföretag. |
| --- | --- |

(68)

Eftersom Bouygues har ensam kontroll över den nya enheten anser kommissionen att de företag som berörs av transaktionen är Bouygues (inklusive TF1) som förvärvande företag och M6 som målföretag.

3.4.   Slutsats om transaktionens unionsdimension

Slutsats om transaktionens unionsdimension

| (69) | Med tanke på att både Bouygues och M6 uppnår mer än två tredjedelar av sin omsättning i Frankrike anser kommissionen att transaktionen inte utgör en koncentration med en unionsdimension. |
| --- | --- |

(69)

Med tanke på att både Bouygues och M6 uppnår mer än två tredjedelar av sin omsättning i Frankrike anser kommissionen att transaktionen inte utgör en koncentration med en unionsdimension.

4.   SLUTSATS

SLUTSATS

| (70) | Kommissionen har ingen behörighet att bedöma transaktionen. |
| --- | --- |

(70)

Kommissionen har ingen behörighet att bedöma transaktionen.

| (71) | Detta beslut ska delges Iliad och offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning, utan några konfidentiella uppgifter eller affärshemligheter. |
| --- | --- |

(71)

Detta beslut ska delges Iliad och offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (koncentrationsförordningen). I och med ikraftträdandet av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) den 1 december 2009 har vissa ändringar införts; bland annat har ”gemenskapen” ersatts med ”unionen” och ”den gemensamma marknaden” med ”den inre marknaden”. EUF-fördragets terminologi används genomgående i detta beslut.

1

(2)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 1.

2

(3)  Som svar på kommissionens begäran om synpunkter (synpunkter från Bouygues), informerade Bouygues kommissionen den 30 november 2021 om att anmodan att vidta åtgärder ”har undertecknats av styrelseordföranden för bolaget Iliad, som saknar fullmakt och därmed inte har befogenhet att agera i bolaget Iliads namn eller för dess räkning.” Genom en ratifikationshandling (i enlighet med artiklarna 1156 tredje strecksatsen och 1998 andra strecksatsen i den franska civillagen) och en bekräftelse som översändes till kommissionen den 6 december 2021 bekräftade Iliad att Iliads generaldirektör muntligen hade gett Iliads styrelseordförande tillstånd att skicka en anmodan att vidta åtgärder till kommissionen (se, i detta sammanhang, Iliads svar på RFI 1). Kommissionen anser således att Iliad med giltig verkan har ingett uppmaningen att vidta åtgärder.

3

synpunkter från Bouygues

(4)  Kommissionens konsoliderade tillkännagivande om behörighet enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT C 43, 21.2.2009, s. 10), punkt 129 (konsoliderat tillkännagivande om behörighet).

4

konsoliderat tillkännagivande om behörighet

(5)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 134.

5

(6)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 139.

6

(7)  Se ADLC:s analys av tillämpligheten av koncentrationsförordningen på transaktionen av den 30 november 2021, s. 7 och Bouygues synpunkter, s. 10.

7

(8)  Anmodan att vidta åtgärder, s. 1–3.

8

(9)  Inklusive M6.

9

(10)  Den första verkställande direktören för den nya enheten kommer att vara Nicolas de Tavernost, nuvarande ordförande för M6.

10

(11)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkt 7.

11

(12)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkt 8.

12

(13)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkterna 10–12.

13

(14)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkterna 16–20.

14

(15)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkterna 22–23.

15

(16)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkterna 24–26.

16

(17)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkterna 27–33.

17

(18)  Se ADLC:s analys av tillämpligheten av koncentrationsförordningen på transaktionen av den 30 november 2021, s. 7 och Bouygues synpunkter, s. 10.

18

(19)  Bouygues synpunkter, s. 5.

19

(20)  Bouygues synpunkter, s. 8.

20

(21)  Bouygues synpunkter, s. 5–6.

21

(22)  Bouygues synpunkter, s. 5.

22

(23)  Bouygues synpunkter, s. 6.

23

(24)  Bouygues synpunkter, s. 6 och 9.

24

(25)  Bouygues synpunkter, s. 9.

25

(26)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 62.

26

(27)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 65.

27

(28)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 74.

28

(29)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 74–76.

29

(30)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 82.

30

(31)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 82.

31

(32)  Konsoliderat tillkännagivande om behörighet, punkt 82.

32

(33)  Denna skyldighet omfattar inte de oberoende ledamöter som Bouygues och Bertelsmann föreslår.

33

(34)  Bouygues bekräftar att dessa tröskelvärden endast har överskridits tre gånger sedan 2011 av TF1 och aldrig har överskridits av M6. Som svar på begäran om upplysningar RFI 2 bekräftade Bouygues dessutom att konsolidering av historiska uppgifter mellan grupperna TF1 och M6 i relevanta fall inte leder till något ytterligare överskridande av de tröskelvärden som anges i artikel 2.1.4 (se RFI 2, svar på fråga 2 och bilaga). Kommissionen anser därför att tröskelvärdena är tillräckligt höga för att Bertelsmann inte ska erhålla rätt att lägga in veto mot den nya enhetens strategiska beslut.

34

(35)  Aktieägaravtalet, artikel 2.3.

35

(36)  I artikel 3.2 i aktieägaravtalet föreskrivs att Bertelsmann, utom i undantagsfall, ska behålla sina andelar i den nya enheten under [en viss period] (bevarandeperioden).

36

bevarandeperioden

(37)  Aktieägaravtalet, artikel 2.3.

37

(38)  Aktieägaravtalet, artikel 2.1.2.

38

(39)  Aktieägaravtalet, artikel 2.3.

39

(40)  Aktieägaravtalet, artikel 2.2.1.

40

(41)  Aktieägaravtalet, artikel 2.2.1. I sitt svar på RFI 2 bekräftade Bouygues dessutom att avtalen ger Bouygues möjlighet att ändra affärsplanen på kort sikt och återkalla den första budgeten (se RFI 2, svar på fråga 5 b).

41

(42)  Aktieägaravtalet, artikel 2.1.2.

42

(43)  Aktieägaravtalet, artikel 2.2.1.

43

(44)  Se ovan, punkt (62).

44

(45)  Se RFI 2, svar på fråga 1.

45

(46)  Anmodan att vidta åtgärder, bilaga 2, punkt 23.

46

(47)  I sitt svar på RFI 2 bekräftade Bouygues att de koncerninterna förbindelserna mellan M6 och Bertelsmann är avsedda att upphöra (se RFI 2, svar på fråga 4 b). Bouygues har emellertid påpekat att den nya enheten, i likhet med vilken annan aktör som helst, skulle kunna få leveranser från Bertelsmanns dotterbolag på marknadsmässiga villkor.

47

(48)  Europeiska unionens tribunal har redan slagit fast att den omständigheten att en företrädare som har utsetts av en aktieägare är oberoende vid tillämpningen av koncentrationsförordningen saknar betydelse för denna oberoende representants möjlighet att få del av önskemålen från den person som har utsett dem (se, för ett liknande resonemang, tribunalens dom av den 23 februari 2006 i mål T-282/02, Cementbouw Handel mot kommissionen, punkt 74). I avsaknad av bevis för motsatsen anser kommissionen att de två oberoende styrelseledamöter i den nya enheten som har utsetts av Bouygues kommer att rösta på samma sätt som Bouygues.

48

(49)  Den franska handelslagen, artikel L.225-37.

49

(50)  Se RFI 2, svar på fråga 3.

50

---