# Euroopan unionin C 495/2022

| | ISSN 1977-1053 |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 495 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 65. vuosikerta29. joulukuuta 2022 |

ISSN 1977-1053

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 495

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

65. vuosikerta29. joulukuuta 2022

---

| Sisältö | Sivu |
| --- | --- |
| | II   Tiedonannot |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT |
| | Euroopan komissio |
| 2022/C 495/01 | Komission tiedonanto – Ohjeet uusiutuvan energian alan rajatylittävien hankkeiden kustannusten ja hyötyjen jakamiseen | 1 |
| 2022/C 495/02 | Komission tiedonanto: Ohjeet jäsenvaltioille vuosien 2021–2030 kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämisestä | 24 |

Sisältö

Sivu

II   Tiedonannot

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT

Euroopan komissio

2022/C 495/01

Komission tiedonanto – Ohjeet uusiutuvan energian alan rajatylittävien hankkeiden kustannusten ja hyötyjen jakamiseen

1

2022/C 495/02

Komission tiedonanto: Ohjeet jäsenvaltioille vuosien 2021–2030 kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämisestä

24

---

| | IV   Tiedotteet |
| --- | --- |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET |
| | Neuvosto |
| 2022/C 495/03 | Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät sukupolvien välisen ulottuvuuden edistämisestä nuorisoalalla vuoropuhelun ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseksi | 56 |
| | Euroopan komissio |
| 2022/C 495/04 | Euron kurssi – 28. joulukuuta 2022 | 66 |

IV   Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Neuvosto

2022/C 495/03

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät sukupolvien välisen ulottuvuuden edistämisestä nuorisoalalla vuoropuhelun ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseksi

56

Euroopan komissio

2022/C 495/04

Euron kurssi – 28. joulukuuta 2022

66

---

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

II Tiedonannot

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT

Euroopan komissio

| 29.12.2022 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 495/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 495/1

---

KOMISSION TIEDONANTO

Ohjeet uusiutuvan energian alan rajatylittävien hankkeiden kustannusten ja hyötyjen jakamiseen

(2022/C 495/01)

SISÄLLYS

| 1. | Johdanto | 2 |
| --- | --- | --- |

1.

| 2. | Yhteistyön suunnitteluelementit ja rahoitusvaihtoehdot | 5 |
| --- | --- | --- |

2.

| 3. | Kustannus-hyötyanalyysi kustannusten ja hyötyjen jakamisen perustana | 8 |
| --- | --- | --- |

3.

| 4. | Kustannusten ja hyötyjen jakamiseen liittyvät lähestymistavat | 9 |
| --- | --- | --- |

4.

| Kustannusten ja hyötyjen jakamisen periaatteet | 10 |
| --- | --- |

| Kustannusten ja hyötyjen jakamisen käytännön toteutus | 12 |
| --- | --- |

| Esimerkkejä yhteistyöstä | 15 |
| --- | --- |

| 5. | Yhteenveto kustannus-hyötyanalyysia ja kustannusten ja hyötyjen jakamista koskevista suosituksista | 18 |
| --- | --- | --- |

5.

| 6. | Hallitustenvälisen sopimuksen malli | 20 |
| --- | --- | --- |

6.

| 7. | Liite | 22 |
| --- | --- | --- |

7.

1   JOHDANTO

Näiden ohjeiden tarkoituksena on tukea jäsenvaltioita, jotka ovat halukkaita osallistumaan rajatylittäviin yhteistyöhankkeisiin uusiutuvan energian tuotannon alalla, löytämään kaikkia osapuolia hyödyttävä ratkaisu asiaan liittyvien kustannusten ja hyötyjen jakamiseksi. Ohjeissa kuvataan suunnitteluvaihtoehtoja kustannusten ja hyötyjen jakamiselle rajatylittävissä uusiutuvaa energiaa koskevissa hankkeissa sekä annetaan suosituksia ja esitetään parhaita käytäntöjä siten, että jäsenvaltioille jää kuitenkin joustovaraa (1). Ohjeita voidaan soveltaa Verkkojen Eurooppa -välineen tarjoamien mahdollisuuksien yhteydessä rajatylittäviin uusiutuvaa energiaa koskeviin hankkeisiin ja yleisemmin yhteistyömekanismeja käyttäviin uusiutuvia energialähteitä koskeviin hankkeisiin. Ohjeet ovat olennaisia uusiutuvista lähteistä tuotettuun sähköön sekä uusiutuvaan lämpöön ja uusiutuvaan kaasuun liittyvien hankkeiden kannalta.

Oikeudellinen kehys

Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetussa tarkistetussa direktiivissä (EU) 2018/2001, jäljempänä ’direktiivi’, luodaan oikeudellinen kehys uusiutuvan energian kehittämiselle Euroopan unionissa. Kuten direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on saavutettava yhteisesti sitova unionin yleistavoite, joka koskee uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuutta unionin energian kokonaisloppukulutuksesta vuonna 2030. Yhteinen tavoite saavutetaan kansallisilla panoksilla, jotka kaikki jäsenvaltiot asettavat osana yhdennettyjä kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmiaan. Direktiivissä tunnustetaan myös uusiutuvan energian käyttöönoton rajatylittävä ulottuvuus ja kannustetaan jäsenvaltioita tekemään tältä osin yhteistyötä muun muassa käyttämällä käytettävissä olevia yhteistyömekanismeja, kuten tilastollisia siirtoja, jäsenvaltioiden välisiä yhteishankkeita, jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä yhteishankkeita tai yhteisiä tukijärjestelmiä (2).

Verkkojen Eurooppa -välineen energiaosiota on täydennetty osana vuosien 2021–2027 monivuotista rahoituskehystä esitetyllä välineellä, jonka tarkoituksena on tukea uusiutuvaa energiaa koskevien rajatylittävien hankkeiden toteuttamista. Verkkojen Eurooppa -välinettä koskevassa asetuksessa (3) määritelty uusiutuvan energian alan rajatylittävien hankkeiden käsite perustuu direktiivin mukaisesti perustettuihin yhteistyömekanismeihin.

Yhteistyön motiivit

Rajatylittävä yhteistyö voi helpottaa unionin tavoitteen ja kansallisten panosten saavuttamista kustannustehokkaammin laajentamalla hankejatkumoa ja tarjoamalla samalla jäsenvaltioille enemmän joustovaraa tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi raja-alueilla on tärkeä rooli ”Euroopan yhdentymisen koekenttinä” (4). Koska jäsenvaltioilla on erilaisia maantieteellisiä resursseja ja luonnonvaroja uusiutuvan energian hyödyntämiseen, tuotantokustannukset vaihtelevat huomattavasti maittain. Jäsenvaltio (”isäntämaa”), joka tuottaa uusiutuvan energian ylijäämää eli enemmän kuin se tarvitsee oman panoksensa täyttämiseksi, voi päättää tehdä yhteistyötä sellaisen toisen jäsenvaltion (”sijoittava maa”) kanssa, joka on valmis hankkeen yhteisrahoitukseen. Molemmat hyötyvät tällaisesta yhteistyöstä. Isäntämaa saa lisärahoitusta ja muita kuin rahallisia etuja, jotka liittyvät uuden laitoksen rakentamiseen ja toimintaan (esim. toimitusvarmuuden paraneminen, työpaikkojen luominen, innovoinnin lisääntymisen myönteiset heijastusvaikutukset), ja sijoittava maa hyötyy saavuttamalla tavoitteensa kustannustehokkaammin kuin yksinään. Yhteistyömekanismit myös edistävät parhaiden käytäntöjen jakamista, sääntelykehysten yhdenmukaistamista ja hallinnollisen menettelyn yksinkertaistamista jäsenvaltioissa.

Uusiutuvan energian alan yhteistyön valitsemisen motiivit vaihtelevat hankkeittain. Yhteistyön tyypillisimpiä syitä ovat tavoitteiden saavuttaminen halvemmalla, uusiutuvan energian käyttöönoton lisääminen, infrastruktuurin parantamisen edistäminen, energiaturvallisuuden parantaminen, tietyn teknologian yleisen hyväksynnän parantaminen, innovatiivisten teknologioiden tai infrastruktuuriratkaisujen (yhteis)testaus sekä uusiutuvien energialähteiden markkinoiden yhdentymisen edistäminen EU:n energian sisämarkkinoiden tehostamiseksi.

Lisäksi uusiutuvan energian markkina-arvot voivat vaihdella huomattavasti eri jäsenvaltioissa, mikä riippuu muun muassa erilaisista tuotantoyhdistelmistä, laitosten nykyisistä kapasiteeteista sekä yhteenliittämiskapasiteetin ja sisäisen verkon siirtokapasiteetin määrästä. Jäsenvaltiot, joiden markkina-arvot ovat alemmat, voivat yhteistyössä toimimalla osallistua hankkeisiin, joiden markkina-arvot ovat korkeampia kuin niiden omien hankkeiden, mikä vähentää tukimaksuja.

Yhteistyötä voi olla kahden tai useamman maan / alueen tai rajatylittävän alueen välillä (5). Monimutkaisuus ja koordinointia koskevat vaatimukset yleensä lisääntyvät osallistuvien toimijoiden määrän myötä.

| Esimerkki rajatylittävästä yhteistyöstä: Saksan ja Tanskan väliset vastavuoroisesti avoimet huutokaupat (6)

  Saksa ja Tanska järjestivät vuonna 2016 kaksi rajatylittävää aurinkosähköhuutokauppaa, joihin toisessa maassa sijaitsevat hankkeet voivat osallistua. Nämä vastavuoroisesti avoimet huutokaupat perustuivat kahdenvälisesti neuvoteltuun yhteistyösopimukseen. Kumpikin avoin huutokauppa perustui kyseessä olevassa maassa käytössä olevaan aurinkosähköä koskevaan tukijärjestelmään. Lisäksi yhteistyösopimukseen sisältyi järjestelyjä, jotka koskivat paikallisia sijaintirajoituksia, tiedonvaihtoa ja panosta uusiutuvaa energiaa koskevien tavoitteiden saavuttamiseen. Kustannusten jakamisen osalta huutokauppaava maa maksaa tukimaksut kaikille huutokaupassa valituiksi tulleille laitoksille, ja saa uusiutuvia energialähteitä koskevat täydelliset tilastot. Asiaan ei sisälly lisäkustannuksia tai -hyötyjä.
  Rajatylittävissä huutokaupoissa kaikkien valituiksi hankkeiden toteuttamispaikka oli Tanskassa. Saksassa järjestetyn avoimen huutokaupan hinnat olivat huomattavasti alhaisemmat kuin aiemmissa Saksassa järjestetyissä kansallisissa huutokaupoissa. Tanskassa ei järjestetty kansallisia huutokauppoja samalla ajanjaksolla. Yksikään saksalainen hanke ei ollut mukana Tanskan huutokaupassa. Tälle oli muun muassa seuraavia syitä: Saksassa toteutettavien hankkeiden ennakoitu enimmäiskapasiteetti oli alhainen (vain 2,4 MW huutokaupattavasta kokonaismäärästä 20 MW), Saksassa järjestettiin muutama päivä myöhemmin kansallinen huutokauppa, Tanskan huutokauppajärjestelmän ymmärtämiseen liittyvät transaktiokustannukset sekä Tanskassa käytetty kiinteä palkkio, joka altisti laitosten toiminnanharjoittajat sähkön pitkän aikavälin hintariskeille. Tanskassa toteutettaville hankkeille osallistuminen Saksan huutokauppaan oli houkuttelevaa, koska vuonna 2016 ei järjestetty kansallisia aurinkosähköhuutokauppoja. Sille, miksi Tanskasta tulleet tarjoukset olivat kilpailukykyisempiä, ei ole selkeitä syitä. Todennäköisiä syitä ovat kuitenkin paremmat aurinkosähköresurssit huutokauppoihin osallistuvissa kohteissa, mahdollisuus rakentaa aurinkosähkövoimaloita maatalousmaalle (ei mahdollista Saksassa) sekä muiden vaihtoehtojen puuttuminen kotimaisen tuen saamiseksi, minkä takia tarjoukset olivat aggressiivisempia.
  Nämä vastavuoroisesti avoimet huutokaupat ovat osoittaneet, että jäsenvaltioiden yhteistyöllä voidaan saavuttaa tehokkuushyötyjä kansallisiin huutokauppoihin verrattuna. Lisäksi niistä käy selvästi ilmi, että kansalliset tukijärjestelmät ja huutokauppa-aikataulut olisi otettava huomioon yhteistyösopimuksen ajoituksessa ja suunnittelussa. Maiden olisi myös otettava huomioon markkinajärjestelyt ja muut hankkeiden kustannuksiin vaikuttavat tekijät, jotta vältetään yllätykset huutokaupan kohteiden jakautumisesta maiden kesken.

  Esimerkki rajatylittävästä yhteistyöstä: Ruotsin ja Norjan yhteinen sertifikaattijärjestelmä

  Vuonna 2012 otettiin käyttöön Ruotsin ja Norjan välinen rajatylittävä vihreän sähkön tukijärjestelmä, jonka tavoitteena on edistää uusiutuvien energialähteiden käyttöä molemmissa maissa. Se on toistaiseksi ainoa yhteinen tukijärjestelmä, joka on toteutettu uusiutuvia energialähteitä koskevassa direktiivissä säädettyjen yhteistyömekanismien puitteissa. Järjestelmän käyttöönottoa edelsi pitkä neuvotteluvaihe näiden kahden maan välillä. Kustannusten ja hyötyjen asianmukaisesta jakamisesta sopiminen osoittautui erityisen vaikeaksi. Poliittinen yhteisymmärrys taakan jakautumisesta tasan maiden kesken (50/50) tasoitti tietä lopulliselle sopimukselle.
  Järjestelmä hyötyi Ruotsin monivuotisesta kokemuksesta vertailukelpoisilla kotimaisilla sertifikaattimarkkinoilla toimimisesta. Markkinapohjainen väline: järjestelmässä palkitaan uusiutuvaa energiaa tuottavia laitoksia molemmissa maissa myöntämällä jokaista uusiutuvista lähteistä tuotetun sähkön megawattituntia kohti vihreä sertifikaatti, jolla voidaan sitten käydä kauppaa markkinoilla. Ruotsalaisilla ja norjalaisilla sähköntoimittajilla (ja joillakin loppukäyttäjillä) on velvollisuus ostaa sertifikaatteja suhteessa niiden sähköntuotantoon/-kulutukseen.
  Koska järjestelmä saavutti (jopa ylitti) uusiutuvien energialähteiden, pääasiassa tuuli- ja vesivoiman, kohdennettua rakentamista koskevat tavoitteet, järjestelmä suljettiin uusilta osallistujilta tammikuussa 2022. Vaikka järjestelmän pääpiirteet olivat samat molemmissa maissa ja Ruotsissa ja Norjassa pyrittiin saavuttamaan terawattitunteina (TWh) ilmaistu yhteinen tuotantotavoite, ne säilyttivät myös jonkin verran joustovaraa järjestelmän parametrien suhteen. Täytäntöönpanosta ja seurannasta vastaavaa yhteistä viranomaista ei myöskään ole, mutta kumpikin maa on nimennyt oman elimen. Tämä osoitti, että yhteisen järjestelmän suunnittelussa joustavuuden tarpeen ymmärtäminen voi olla hyödyllistä. Lisäksi uusiutuvien energialähteiden suhteellisen samankaltainen potentiaali ja vertailukelpoiset kustannusrakenteet helpottivat järjestelmän keskeisistä piirteistä sopimista. Tämä koskee myös kustannusten ja hyötyjen jakamista koskevia neuvotteluja, jotka ovat yleensä haastavampia, jos kustannukset ja hyödyt vaihtelevat huomattavasti yhteistyössä toimivien maiden välillä. |
| --- |

Esimerkki rajatylittävästä yhteistyöstä: Saksan ja Tanskan väliset vastavuoroisesti avoimet huutokaupat (6)

Saksa ja Tanska järjestivät vuonna 2016 kaksi rajatylittävää aurinkosähköhuutokauppaa, joihin toisessa maassa sijaitsevat hankkeet voivat osallistua. Nämä vastavuoroisesti avoimet huutokaupat perustuivat kahdenvälisesti neuvoteltuun yhteistyösopimukseen. Kumpikin avoin huutokauppa perustui kyseessä olevassa maassa käytössä olevaan aurinkosähköä koskevaan tukijärjestelmään. Lisäksi yhteistyösopimukseen sisältyi järjestelyjä, jotka koskivat paikallisia sijaintirajoituksia, tiedonvaihtoa ja panosta uusiutuvaa energiaa koskevien tavoitteiden saavuttamiseen. Kustannusten jakamisen osalta huutokauppaava maa maksaa tukimaksut kaikille huutokaupassa valituiksi tulleille laitoksille, ja saa uusiutuvia energialähteitä koskevat täydelliset tilastot. Asiaan ei sisälly lisäkustannuksia tai -hyötyjä.

Rajatylittävissä huutokaupoissa kaikkien valituiksi hankkeiden toteuttamispaikka oli Tanskassa. Saksassa järjestetyn avoimen huutokaupan hinnat olivat huomattavasti alhaisemmat kuin aiemmissa Saksassa järjestetyissä kansallisissa huutokaupoissa. Tanskassa ei järjestetty kansallisia huutokauppoja samalla ajanjaksolla. Yksikään saksalainen hanke ei ollut mukana Tanskan huutokaupassa. Tälle oli muun muassa seuraavia syitä: Saksassa toteutettavien hankkeiden ennakoitu enimmäiskapasiteetti oli alhainen (vain 2,4 MW huutokaupattavasta kokonaismäärästä 20 MW), Saksassa järjestettiin muutama päivä myöhemmin kansallinen huutokauppa, Tanskan huutokauppajärjestelmän ymmärtämiseen liittyvät transaktiokustannukset sekä Tanskassa käytetty kiinteä palkkio, joka altisti laitosten toiminnanharjoittajat sähkön pitkän aikavälin hintariskeille. Tanskassa toteutettaville hankkeille osallistuminen Saksan huutokauppaan oli houkuttelevaa, koska vuonna 2016 ei järjestetty kansallisia aurinkosähköhuutokauppoja. Sille, miksi Tanskasta tulleet tarjoukset olivat kilpailukykyisempiä, ei ole selkeitä syitä. Todennäköisiä syitä ovat kuitenkin paremmat aurinkosähköresurssit huutokauppoihin osallistuvissa kohteissa, mahdollisuus rakentaa aurinkosähkövoimaloita maatalousmaalle (ei mahdollista Saksassa) sekä muiden vaihtoehtojen puuttuminen kotimaisen tuen saamiseksi, minkä takia tarjoukset olivat aggressiivisempia.

Nämä vastavuoroisesti avoimet huutokaupat ovat osoittaneet, että jäsenvaltioiden yhteistyöllä voidaan saavuttaa tehokkuushyötyjä kansallisiin huutokauppoihin verrattuna. Lisäksi niistä käy selvästi ilmi, että kansalliset tukijärjestelmät ja huutokauppa-aikataulut olisi otettava huomioon yhteistyösopimuksen ajoituksessa ja suunnittelussa. Maiden olisi myös otettava huomioon markkinajärjestelyt ja muut hankkeiden kustannuksiin vaikuttavat tekijät, jotta vältetään yllätykset huutokaupan kohteiden jakautumisesta maiden kesken.

Esimerkki rajatylittävästä yhteistyöstä: Ruotsin ja Norjan yhteinen sertifikaattijärjestelmä

Vuonna 2012 otettiin käyttöön Ruotsin ja Norjan välinen rajatylittävä vihreän sähkön tukijärjestelmä, jonka tavoitteena on edistää uusiutuvien energialähteiden käyttöä molemmissa maissa. Se on toistaiseksi ainoa yhteinen tukijärjestelmä, joka on toteutettu uusiutuvia energialähteitä koskevassa direktiivissä säädettyjen yhteistyömekanismien puitteissa. Järjestelmän käyttöönottoa edelsi pitkä neuvotteluvaihe näiden kahden maan välillä. Kustannusten ja hyötyjen asianmukaisesta jakamisesta sopiminen osoittautui erityisen vaikeaksi. Poliittinen yhteisymmärrys taakan jakautumisesta tasan maiden kesken (50/50) tasoitti tietä lopulliselle sopimukselle.

Järjestelmä hyötyi Ruotsin monivuotisesta kokemuksesta vertailukelpoisilla kotimaisilla sertifikaattimarkkinoilla toimimisesta. Markkinapohjainen väline: järjestelmässä palkitaan uusiutuvaa energiaa tuottavia laitoksia molemmissa maissa myöntämällä jokaista uusiutuvista lähteistä tuotetun sähkön megawattituntia kohti vihreä sertifikaatti, jolla voidaan sitten käydä kauppaa markkinoilla. Ruotsalaisilla ja norjalaisilla sähköntoimittajilla (ja joillakin loppukäyttäjillä) on velvollisuus ostaa sertifikaatteja suhteessa niiden sähköntuotantoon/-kulutukseen.

Koska järjestelmä saavutti (jopa ylitti) uusiutuvien energialähteiden, pääasiassa tuuli- ja vesivoiman, kohdennettua rakentamista koskevat tavoitteet, järjestelmä suljettiin uusilta osallistujilta tammikuussa 2022. Vaikka järjestelmän pääpiirteet olivat samat molemmissa maissa ja Ruotsissa ja Norjassa pyrittiin saavuttamaan terawattitunteina (TWh) ilmaistu yhteinen tuotantotavoite, ne säilyttivät myös jonkin verran joustovaraa järjestelmän parametrien suhteen. Täytäntöönpanosta ja seurannasta vastaavaa yhteistä viranomaista ei myöskään ole, mutta kumpikin maa on nimennyt oman elimen. Tämä osoitti, että yhteisen järjestelmän suunnittelussa joustavuuden tarpeen ymmärtäminen voi olla hyödyllistä. Lisäksi uusiutuvien energialähteiden suhteellisen samankaltainen potentiaali ja vertailukelpoiset kustannusrakenteet helpottivat järjestelmän keskeisistä piirteistä sopimista. Tämä koskee myös kustannusten ja hyötyjen jakamista koskevia neuvotteluja, jotka ovat yleensä haastavampia, jos kustannukset ja hyödyt vaihtelevat huomattavasti yhteistyössä toimivien maiden välillä.

Yhteistyön esteet

Vaikka yhteistyöllä on todettua ja hyvin tutkittua hyötyä uusiutuvaa energiaa koskevien EU:n tavoitteiden saavuttamisessa, vuoden 2009 (7) jälkeen on toteutettu vain harvoja yhteistyöhankkeita, joissa käytetään yhteistyömekanismeja, ja yhteistyömekanismien käyttö on edelleen vähäistä. On näyttöä (8) siitä, että yhteistyömekanismien käytölle on edelleen esteitä. Nämä esteet voivat olla luonteeltaan poliittisia, teknisiä, oikeudellisia ja sääntelyyn liittyviä sekä sosioekonomisia ja ympäristöön liittyviä. Jäsenvaltiot ja muut sidosryhmät raportoivat myös hallinnollisista esteistä, jotka liittyvät yhteistyöhankkeen suunnitteluun ja toteuttamiseen tarvittaviin menettelyvaiheisiin, sekä esteistä, jotka liittyvät kustannusten ja hyötyjen määrittämiseen ja jakamiseen. Jäsenvaltioiden väliset keskustelut yhteistyömekanismien käytöstä ovat lisääntyneet viime vuosina, ja parhaillaan keskustelua käydään useista mahdollisista hankkeista (9). Lisääntynyt paine nopeaan hiilestä irtautumiseen Euroopan vihreän kehityksen ohjelman, 55-valmiuspaketin ja RePowerEU-suunnitelman mukaisesti edellyttää yhteistyömekanismien käytön lisäämistä.

Soveltamisala

Näillä ohjeilla pyritään tukemaan jäsenvaltioita niiden suunnitellessa ja toteuttaessa rajatylittäviä yhteistyöhankkeita yhteistyömekanismeja käyttäen (10). Ohjeissa selvennetään kustannusten ja hyötyjen jakamista varten käytettävissä olevia vaihtoehtoja ja suunnitteluelementtejä ja pyritään siten helpottamaan yhteistyömekanismien käytön esteiden poistamista.

Aiemmat kustannusten ja hyötyjen jakamista koskevat ohjeet koskevat ainoastaan kustannus-hyötyanalyysin menetelmää, jonka Sähkö-ENTSO on laatinut verkon kehittämishankkeita varten asetuksen (EU) 2022/869 mukaisesti. Ohjeissa ei keskitytty tuotantolaitosten kustannusten ja hyötyjen jakamiseen. Tämän vuoksi näissä ohjeissa pyritään selventämään vaihtoehtoja ja vapausasteita, jotka ovat saatavilla eri uusiutuvan energian teknologioihin sovellettavien kustannusten ja hyötyjen analysointia ja jakamista varten. Vaikka ohjeilla pyritään yleisesti kattamaan uusiutuvia energialähteitä koskeva yhteistyö kaikkien uusiutuvan energian teknologioiden osalta, niissä otetaan huomioon (radiaalisille) merituulihankkeille ominaiset näkökohdat, koska tällaisesta yhteistyöstä tulee yhä merkittävämpää, mutta sen täytäntöönpanoon liittyy erityisiä teknisiä ja käytännön haasteita. Offshore-hybridihankkeiden kustannus-hyötyanalyysia sekä kustannusten ja hyötyjen jakamista käsitellään laajasti vuonna 2024 annettavissa ohjeissa siitä, miten koordinoidaan kustannusten ja hyötyjen jakamista merialueittain offshore-energiansiirtohankkeissa, jotka on yhdistetty uusiutuvan energian tuotantohankkeiden kehittämiseen, sekä kustannusten ja hyötyjen jakamista yksittäisissä hybridihankkeissa (11).

Nämä ohjeet on jäsennelty seuraavasti: Ensinnäkin kuvataan uusiutuvan energian tukijärjestelmien tärkeimmät suunnitteluelementit ja keskitytään olennaisiin näkökohtiin, jotka liittyvät kustannusten ja hyötyjen jakamiseen rajatylittävissä yhteistyöhankkeissa. Seuraavassa kohdassa kuvataan kustannus-hyötyanalyysin yleiset lähestymistavat ja periaatteet. Kustannus-hyötyanalyysi on keskeinen väline, kun arvioidaan uusiutuvan energian hankkeiden yhteiskunnallisia kokonaishyötyjä, ja edellytys kustannusten ja hyötyjen jakamiselle. Tämän jälkeen ohjeissa annetaan tietoa siitä, miten kustannusten ja hyötyjen jakamista yhteistyötä tekevien osapuolten kesken voidaan lähestyä, ja esitetään suosituksia, esimerkkejä ja parhaita käytäntöjä. Yhteistyösopimusta koskeva malli on kohdassa 6.

2   YHTEISTYÖN SUUNNITTELUELEMENTIT JA RAHOITUSVAIHTOEHDOT

Kun jäsenvaltiot sopivat yhteistyöhankkeesta, niiden on sovitettava yhteen useita näkökohtia, kuten yhteistyön päätavoitteet ja periaatteet, yhteistyömekanismit, joita voidaan käyttää näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, sekä yhteistyön laajuus ja edellytykset. Jälkimmäisen osalta jäsenvaltiot saattavat joutua valitsemaan tukijärjestelmän, ja niiden on sovittava hankkeen tuottamien kustannusten ja hyötyjen jakamisesta. Yhteistyömekanismin (-mekanismien) ja (tarvittaessa) tukijärjestelmänerilaiset suunnitteluelementit voivat johtaa erilaisiin tuloksiin kustannusten ja hyötyjen osalta.

Kuten edellä on esitetty, jäsenvaltiot saattavat haluta tavoitella erilaisia tavoitteita, kun ne sopivat yhteistyöhankkeesta. Ne haluavat kuitenkin joka tapauksessa varmistaa, että yhteistyö hyödyttää molempia osapuolia ja että kustannukset ja hyödyt jaetaan tätä tavoitetta vastaavalla tavalla. Yleissääntönä on, että sijoittava jäsenvaltio osallistuu tukikustannuksiin vastineeksi siitä, että se saa uusiutuvia energialähteitä koskevia tilastoja. Jäsenvaltioiden tavoittelemiin alatavoitteisiin voi kuulua esimerkiksi tavoite vähentää uusiutuvien energialähteiden integroinnista aiheutuvia kustannuksia siirtämällä käyttöönotto maihin, joissa järjestelmän integrointikustannukset ovat alhaisemmat. Isäntäjäsenvaltiot ottavat toisaalta huomioon myös nämä kustannukset sekä sen, missä määrin ne näkyvät tukimaksuissa, mikä tarkoittaa joko uusiutuvien energialähteiden hankkeiden kehittäjien tai muiden sidosryhmien, kuten siirtoverkonhaltijoiden tai loppukuluttajien, kustannuksia. Koska järjestelmän integrointikustannukset voivat olla merkittäviä, isäntäjäsenvaltiot voivat sisällyttää siihen asianmukaisen korvauksen.

Yhteistyömekanismin valinta

Yhteistyömekanismin valinta riippuu jäsenvaltioiden erityistavoitteista. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että tilastolliset siirrot ovat sopivin vaihtoehto, jos ainoana tavoitteena on pyrkiä saavuttamaan tavoite edullisemmin lyhyellä aikavälillä tai päästä nopeasti tavoitteeseen vähäisin kotimaisin ponnistuksin, koska niiden transaktiokustannukset ovat alhaisimmat ja ne ovat yleensä vähemmän monimutkaisia. Toisaalta tilastollinen siirto ei johda uusiutuvan energian lisäkapasiteetin käyttöönottoon, ellei myyjämaa kohdenna tuloja uusiutuvia energialähteitä koskeviin uusiin hankkeisiin.

Yhteishankkeita voidaan toteuttaa myös, jos tavoitteena on kehittää tai testata (uusia) teknologioita. Yhteiset tukijärjestelmät ovat monimutkaisin yhteistyömekanismi, ja niiden transaktiokustannukset ovat korkeimmat. Yhteiset tukijärjestelmät voivat kuitenkin parantaa kustannustehokkuutta sekä lisätä markkinoiden pitkän aikavälin vakautta ja likviditeettiä. Monimutkaisen mekanismin valinta on sitä perustellumpaa, mitä enemmän yhteistyötä tehdään uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä koskevissa hankkeissa, jotka on tarkoitus toteuttaa ajan mittaan.

On myös huomattava, että yhteistyömekanismit eivät sulje toisiaan pois ja että jäsenvaltiot voivat vapaasti yhdistää useamman kuin yhden mekanismin yhteen sopimukseen. Kustannusten ja hyötyjen jakamisen osalta on suositeltavaa, että kustannukset ja hyödyt pidetään tarkasti erillään hankekohtaisesti ja ettei niitä lasketa yhteen hankkeiden yhdistelmissä.

Tukimuodon valinta

Vaikka uusiutuvan energian markkinapohjainen käyttöönotto on kasvussa, se perustuu edelleen pääasiassa tukijärjestelmään – tämä koskee myös rajatylittävää yhteistyötä. Periaatteessa jäsenvaltiot voivat valita, käyttävätkö ne isäntäjäsenvaltion tukijärjestelmää, avaavatko ne maksavan jäsenvaltion tukijärjestelmän vai perustavatko ne uuden räätälöidyn yhteisen tukijärjestelmän. Tätä järjestelmää varten on määriteltävä useita suunnitteluelementtejä. On myös huomattava, että tukijärjestelmään ei välttämättä liity tosiasiallisia tukimaksuja, koska ne voivat olla aiheettomia tilanteessa, jossa on mukana nollahintaisia tarjouksia. Toisin sanoen kehittäjät ovat halukkaita toteuttamaan hankkeen ilman tukia.

Isäntämaan tukijärjestelmän käyttämisen etuna on, että sillä taataan saumaton sisällyttäminen kansalliseen sääntely-ympäristöön. Sen sijaan maksavan jäsenvaltion tukijärjestelmän valitseminen johtaa kahteen rinnakkaiseen järjestelmään siinä jäsenvaltiossa, jossa laitos sijaitsee, ja saattaa olla ristiriidassa sen sääntely-ympäristön kanssa. Uuden yhteisen tukijärjestelmän perustaminen puolestaan lisää transaktiokustannuksia, mutta sen etuna on, että se on tarkoituksenmukainen ja tehokkaampi laajempien yhteistyösuunnitelmien kannalta. Tällöin on määritettävä kansalliset tai alueelliset laitokset, jotka vastaavat järjestelmän toiminnasta. Jäsenvaltiot voivat myös valita isäntämaan tai maksavan maan järjestelmän lähtökohdaksi, mutta sopia poikkeavista suunnitteluelementeistä yksittäisten näkökohtien osalta.

Tukijärjestelmän määrittelyyn on sisällytettävä seuraavat elementit ottaen huomioon, että tarkat järjestelyt ja erityispiirteet vaihtelevat tapauskohtaisesti.

Esitutkimus, kohteen valinta, lupamenettelyt ja esikehittäminen

Esitutkimuksen, kohteen valinnan, lupamenettelyjen ja esikehittämisen osalta on yleisesti mahdollista erotella keskitetty (valtiojohtoinen) ja hajautettu (kehittäjäjohtoinen) malli. Keskitetyssä mallissa valtio tai valtion omistama elin vastaa näistä prosesseista, edistää niitä ja vastaa niistä aiheutuvista kustannuksista ja riskeistä (12). Hajautetussa mallissa hankkeiden kehittäjät valitsevat, tutkivat ja kehittävät etukäteen kohteita ennalta määritellyllä alueella. Korvaus voi olla tarpeen riippuen siitä, kuka vastaa alun perin esitutkimuksen, kohteen valinnan ja esikehittämisen kustannuksista.

Verkkokustannusten jakojärjestelmä

Yhteistyötä tekevien jäsenvaltioiden on myös päätettävä uusiutuvan energian kehittäjien ja siirtoverkonhaltijoiden välisestä rajapinnasta verkkojärjestelmän osalta. Matalassa kustannusjaon mallissa uusiutuvaan energiaan liittyvien hankkeiden kehittäjät vastaavat jo olemassa olevan verkon lähimpään sopivaan liitäntäpisteeseen (yleensä sähköasemaan) liittämisen kustannuksista. Siirtoverkonhaltijat vastaavat puolestaan kustannuksista, jotka aiheutuvat verkon mahdollisesta vahvistamisesta. Matalat kustannusmallit ovat hankkeiden kehittäjien kannalta edullisin vaihtoehto (koska verkon vahvistamisesta vastaavat yleensä siirtoverkonhaltijat tai jakeluverkonhaltijat), ja ne mahdollistavat kustannusten hyvän avoimuuden ja johdonmukaisuuden. Hankkeet voivat kuitenkin viivästyä sen vuoksi, että siirtoverkonhaltijoiden tai jakeluverkonhaltijoiden on tehtävä tarvittavat vahvistukset ennen kuin liittäminen on mahdollista.

Syvällisessä kustannustenjakomallissa uusiutuvan energian hankkeiden kehittäjien on vastattava kaikista liitäntäkustannuksista sekä mahdollisista vahvistamiskustannuksista, jotka johtuvat uuden laitoksen liittämisestä järjestelmään. Syvällisen kustannusten jakojärjestelmän merkittävä haittapuoli on se, että alkuvaiheen liitäntäkustannukset voivat olla erittäin korkeat ja verkon vahvistamiskustannukset ovat yleensä epävarmoja ja kehittäjien vaikeasti ennustettavissa (13). Usein hankkeiden kehittäjien ei kuitenkaan tarvitse maksaa järjestelmän käyttömaksuja tämän mallin mukaista verkon jatkuvaa vahvistamista varten.

Myös hybridimuodot ovat mahdollisia. Hybridimalleihin saattaa liittyä molempien järjestelmien haittoja tai etuja. Tämä riippuu niitä koskevista tarkoista tiedoista.

Rahoitustuen muodot

Rahoitustuen tärkeimmät muodot ovat ”toimintatuki” ja ”investointituki” (alkuvaiheen tuki tai toistuva, esim. vuotuinen, tuki). Toimintatuen tärkeimmät muodot ovat kiinteät palkkiot, yksipuoliset vaihtuvat palkkiot ja kaksipuoliset vaihtuvat palkkiot (hinnanerosopimukset) (14).

Kiinteiden palkkioiden tapauksessa kokonaistuki ei ole riippuvainen sähkön hinnasta. Kiinteitä palkkioita on myös helpompi hallinnoida, mutta ne ovat epäedullisia kehittäjille, jotka kantavat mahdollisesti suuret riskit markkinatulojen suhteen, ja ne kannustavat tuottamaan myös silloin, kun lisätuotantoa ei tarvita. Markkinatuloihin kohdistuvaan pitkän aikavälin riskiin voidaan puuttua vaihtuvilla palkkioilla. Tämä voi kuitenkin altistaa kokonaistukikustannukset sille, että kuluttajien maksama sähkön hinta on rajahintaa alhaisempi. Alkuvaiheen investointituen tai vuosittaisen investointituen tapauksessa laitokset ovat periaatteessa alttiina kaikille sähkömarkkinoilta saataviin tuloihin liittyville riskeille.

Investointituki eroaa toimintatuesta siten, että se kattaa osan hankkeen investointikustannuksista ennen kuin hanke tosiasiallisesti käynnistetään ja alkaa tuottaa. Vaikka investointituki on harvinainen jäsenvaltioiden tasolla, sen merkityksen odotetaan lisääntyvän EU:n rahoitusmekanismien yhteydessä, jollainen on esimerkiksi uusi budjettikohta Verkkojen Eurooppa -välineen piiriin kuuluville rajatylittäville hankkeille.

Kun rahoitustuen suunnittelusta päätetään, on suositeltavaa aloittaa keskustelu asianomaisissa jäsenvaltioissa olemassa olevista tukijärjestelmien malleista edellyttäen, että vähintään yhdellä yhteistyöhön osallistuvista osapuolista on käytössä kyseistä teknologiaa koskeva kansallinen järjestelmä. Jos yhteistyöhön osallistuvissa valtioissa ei ole tällaista järjestelmää, esimerkkinä voidaan käyttää sellaisten jäsenvaltioiden kokemuksia, joilla on samanlaiset ominaispiirteet ja tavoitteet. Kun yhteistyöhön osallistuvat valtiot päättävät suunnitteluelementeistä, niiden olisi pyrittävä varmistamaan uuden laitoksen säännöllinen käyttö ja ylläpito, minimoimaan tarvittavat tukikustannukset sen elinkaaren aikana, rajoittamaan liian suurten tai pienten korvausten riskiä, vähentämään taloudellisia riskejä yleisesti ja ottamaan huomioon tukijärjestelmän vaikutukset kuluttajiin.

Rajatylittävän yhteistyön tapauksessa jäsenvaltiot voivat käyttää vaihtuvaa palkkiota (yksi- tai kaksipuolista), kuten hinnanerosopimusta. Etenkin hinnanerosopimukset takaavat hintavakauden ja rajoittavat samalla liian suuria satunnaisvoittoja, joita voidaan saada, jos markkinahinnat ovat erittäin korkeat. On huomattava, että jos kyseessä on kaksi sähkömarkkinaa, joilla on kaksi eri sähkön hintaa, se vaikeuttaa tukimaksujen laskentaa sääntelyviranomaisten kannalta ja todennäköisesti lisää uusiutuviin energialähteisiin investoivien sijoittajien riskejä. Tämä lisää hallinnollisia ja transaktiokustannuksia. Lisäksi voi olla tarpeen maksaa korvauksia, joita ei ole helppo arvioida etukäteen. Näiden riskien lieventämiseksi jäsenvaltioiden olisi sovittava etukäteen viitemarkkinoista. Jos tällaiset esteet pystytään poistamaan, yhteisillä tukijärjestelmillä voidaan tarjota uusiutuvan energian hankkeiden investointivajeita varten tehokkaampia ja pienempiä tukimääriä kuin kansallisilla tukijärjestelmillä, mikä vähentää kunkin jäsenvaltion veronmaksajien rahoittamia kokonaistukimääriä.

Vaikka se ei kuulu toimiin, joita uusiutuvaa energiaa koskevien rajatylittävien yhteistyöhankkeiden toteuttamista harkitsevat jäsenvaltiot voivat toteuttaa, on tärkeää huomata, että uusiutuvan energian hankkeiden toteuttajilla saattaa olla mahdollisuus käyttää muita kilpailukykyisiä rahoituslähteitä, esimerkiksi EIP:n välineiden kautta tai sopimalla sähkönhankintasopimuksista ostajien kanssa.

Tarjouskilpailujen/huutokauppojen suunnittelu

Yleisesti ottaen, kun on kyse uusiutuvien energialähteiden tukemisesta EU:ssa, hallinnollisesti vahvistettujen tariffien tai kiintiöiden merkitys vähenee, kun taas huutokauppojen merkitys on kasvussa. Tarjouskilpailujen/huutokauppojen suunnittelussa uusiutuvalle energialle myönnettävän tuen kohdentamiseksi on käytettävissä useita vaihtoehtoja. Tärkeimmät suunnitteluelementit ovat huutokauppateknologia, määrä, ajoitus, tarjouksen koko, maksetun tuen tyyppi, esivalinta- ja ratkaisuperusteet sekä se, käytetäänkö useita eriä vai yhtä erää koskevia tarjouksia.

Yhteistyön tapauksessa huutokauppoja voidaan järjestää eri muodoissa, erityisesti yksipuolisina huutokauppoina, keskinäisinä huutokauppoina ja yhteishuutokauppoina. Valittu huutokauppatyyppi puolestaan vaikuttaa tukimekanismiin. Esimerkiksi yksipuolisissa huutokaupoissa sovelletaan sijoittavan tai maksavan jäsenvaltion tukijärjestelmää, mikä vastaa tukijärjestelmän yksipuolista avaamista isäntäjäsenvaltion hankkeille. Keskinäisissä huutokaupoissa molemmat maat avaavat omat tukijärjestelmänsä, kun taas yhteisissä huutokaupoissa yhteistyöhön osallistuvat osapuolet suunnittelevat räätälöidyn tukijärjestelmän, joka vastaa yhteistyöhankkeen kaikkia näkökohtia. Tukikustannukset maksavan jäsenvaltion olisi pääsääntöisesti saatava vastaavat uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot. Jäsenvaltiot voivat myös tehdä erilaisia sopimuksia tavoitteena olevien saavutusten siirtämisen aikataulusta ja siitä, jatketaanko osuuksien siirtoja maksavalle jäsenvaltiolle tukikauden päättymisen jälkeen laitoksen käyttöiän päättymiseen saakka. Tämä vaikuttaa kustannusten ja hyötyjen jakamiseen. Jäsenvaltiot voivat esimerkiksi sopia, että laitos alkaa edistää isäntämaan tavoitteen saavuttamista tukikauden päätyttyä, jotta voidaan korvata kohteen tarjoaminen ja se, että sille aiheutuu järjestelmän integrointikustannuksia.

Yhteistyön rahoittaminen

Sen lisäksi, että jäsenvaltiot valitsevat yhteistyömekanismin ja (tarvittaessa) yhdenmukaistavat tukijärjestelmän suunnitteluelementtejä, niiden on myös sovittava siitä, miten yhteistyö rahoitetaan ja miten tukikustannukset mahdollisesti peritään takaisin (15). Tärkeimmät rahoitusvaihtoehdot ovat julkiset rahoituslähteet (kansalliset talousarviot, EU:n rahoitusmekanismit ja rahastot), kuluttajilta perittävät tukimaksut tai hybridimuodot eli näiden yhdistelmät. Vaikka julkiset rahoituslähteet ovat pohjimmiltaan uudelleenjakoa kaikilta veronmaksajilta energiankuluttajille, maksuilla jaetaan uudelleen uusiutuvan energian kustannukset sähkönkuluttajille korottamalla sähkön hintaa. Jäsenvaltiot voivat myös halutessaan rahoittaa osan kustannuksista yhdestä lähteestä ja käyttää kustannusten loppuosaan toista lähdettä. Vuoden 2022 suuntaviivat ilmastotoimiin, ympäristönsuojeluun ja energia-alalle myönnettävälle valtiontuelle (16) tarjoavat viranomaisille kehyksen, jonka avulla ne voivat edistää Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteita tehokkaalla tavalla siten, että kilpailu vääristyy mahdollisimman vähän.

3   KUSTANNUS-HYÖTYANALYYSI KUSTANNUSTEN JA HYÖTYJEN JAKAMISEN PERUSTANA

Yhteistyöhankkeiden yhteydessä kustannus-hyötyanalyysissa yksilöidään ja vertaillaan järjestelmällisesti kaikkia tietyn yhteistyöhankkeen myönteisiä tai kielteisiä, tarkoitettuja tai tarkoittamattomia ja suoria tai epäsuoria vaikutuksia. Kustannus-hyötyanalyysi kattaa periaatteessa hankkeen vaikutukset kaikissa osallistuvissa jäsenvaltioissa.

Jotta voidaan selvittää, tuottaako suunniteltu yhteistyöhanke yhteiskunnallisia nettohyötyjä, kustannukset ja hyödyt on määritettävä, kvantifioitava ja punnittava keskenään. Kun hyödyt ovat kustannuksia suuremmat tietyllä ajanjaksolla diskontattuna nykyhetkeen, yhteistyöhankkeella on positiivinen nettonykyarvo (NPV), ja sitä pidetään yhteiskunnallisesta ja kokonaisvaltaisesta näkökulmasta hyödyllisenä.

Lisäksi hankkeen nettonykyarvoa on verrattava sellaisen vaihtoehtoisen hankkeen nettonykyarvoon, jossa otetaan käyttöön uusiutuvia energialähteitä ilman yhteistyötä (vaihtoehtoinen hanke). Vaihtoehtoisen hankkeen olisi ennen kaikkea oltava realistinen esitys hankkeen toteuttajien todennäköisestä vaihtoehtoisesta hankkeesta, jonka avulla ne voivat saavuttaa tavoitteensa eurooppalaisten ja kansallisten ilmasto- ja energiatavoitteiden mukaisesti, jos yhteistyö ei toteudu. Jos yhteistyöhankkeen nettonykyarvo on suurempi kuin sen vaihtoehtoisen hankkeen nettonykyarvo, yhteistyöhankkeen toteuttamisen katsotaan olevan hyödyllistä systeemisestä näkökulmasta ja lisätoimia voidaan toteuttaa.

Jotta voidaan päättää, jatketaanko yhteistyöhanketta vai ei, kattava kustannus-hyötyanalyysi on välttämätön.

Kustannus-hyötyanalyysin toteuttamisen lähtökohtana yhteistyössä toimivat jäsenvaltiot voivat viitata olemassa oleviin menetelmiin ja käytäntöihin. Yleisesti ottaen tähän sisältyy koheesiopolitiikan investointihankkeiden kustannus-hyötyanalyysin opas ”Guide to Cost-Benefit Analysis of Investment Projects for Cohesion Policy 2014-2020” (17) ja muita lähestymistapoja, kuten Euroopan investointipankin (EIP) (18) investointihankkeiden taloudellista arviointia koskeva lähestymistapa. Uusiutuvan energian tuotantolaitosten osalta asiaa koskevia ohjeita annetaan kustannus-hyötyanalyysin periaatteissa, jotka liittyvät Verkkojen Eurooppaa -välineen piiriin kuuluvien uusiutuvaa energiaa koskeviin rajatylittäviin hankkeisiin, ja niissä suositellaan kattavaa mutta hallittavissa olevaa indikaattorien sarjaa (19). Verkon kehittämis- ja investointihankkeissa tärkein resurssi on energiajärjestelmän laajuisen kustannus-hyötyanalyysin menetelmä, jota käytetään verkkoinvestointihankkeissa asetuksen (EU) 2022/869 (TEN-E) (20) mukaisesti. Sähkö-ENTSO tekee sen pohjalta kustannus-hyötyanalyysin osana verkkojen kehittämisen 10-vuotissuunnitelmaa koskevaa prosessia. Rajatylittävän sähköinfrastruktuurin osalta lähtökohtana on käytettävä Sähkö-ENTSOn kehittämää ja Euroopan komission hyväksymää kustannus-hyötyanalyysimenetelmää.

Tuotantolaitosten kustannus-hyötyanalyysin indikaattorit

Jotta transaktiokustannukset pysyisivät mahdollisimman alhaisina, yhteistyötä tekevien osapuolten on keskitettävä kustannus-hyötyanalyysi kaikkein merkittävimpiin suoriin ja epäsuoriin kustannus- ja hyötyluokkiin, jotka pohjautuvat niiden mahdolliseen yhteistyöhön. Vaikka on olemassa tiettyjä indikaattoreita, jotka todennäköisesti sisällytetään kaikkiin kustannus-hyötyanalyyseihin (esimerkiksi energian tuotantokustannukset), jäsenvaltioilla on jonkin verran vapautta sopia yhdessä niistä kustannus- ja hyötyluokista, jotka ne haluavat ottaa huomioon. Pääsääntönä on, että mitä edistyneempi suunnitteluprosessi on, sitä kattavampi kustannus-hyötyanalyysi ja huomioon otettavien indikaattorien luettelo on. Periaatteessa on suositeltavaa, että yhteistyössä toimivat osapuolet aloittavat yksinkertaisen ja vähemmän kattavan kustannus-hyötyanalyysin, jota voidaan prosessin edetessä laajentaa asteittain lisäämällä indikaattoreita.

Kun siirrytään ”yksinkertaisesta yhteistyöstä” monimutkaisempiin muotoihin, kuten hankkeisiin, joissa yhdistyvät infrastruktuuri ja tuotantolaitokset, yhteistyön kustannusten ja hyötyjen arviointimenetelmästä tulee yleisesti ottaen kattavampi ja se käsittää uusia ja erilaisia indikaattoreita.

Tukikustannuksia ei sisällytetä kustannus-hyötyanalyysiin, koska ne muodostavat yhteiskunnallisen nettosiirron, mutta niiden kvantifiointi on erittäin suositeltavaa jo kustannus-hyötyanalyysin vaiheessa (21).

Kustannus-hyötyanalyysin rajoitukset

Vaikka kustannus-hyötyanalyysi on välttämätön, jotta voidaan päättää, jatketaanko yhteistyöhanketta vai ei, on huomattava, että siihen liittyy joitakin merkittäviä rajoituksia, jotka yhteistyötä tekevien osapuolten on pidettävä mielessä. Kuten edellä todettiin, kustannus-hyötyanalyysissa on löydettävä tasapainotila, jossa monimutkaisuus ja transaktiokustannukset rajoitetaan hallittavissa olevalle tasolle samalla, kun pyritään ottamaan huomioon kaikki merkitykselliset tekijät. Tämä voi olla haastava tehtävä, erityisesti jos hanke on vielä alkuvaiheessa. Oletusten ja arvovalintojen käyttö on näin ollen välttämätöntä.

Kustannus-hyötyanalyysi ei myöskään anna tietoa hankkeen vaikutuksista eri sidosryhmiin. Positiivisesta nettonykyarvosta huolimatta on mahdollista ja jopa todennäköistä, että kaikki toimijat, joihin hanke vaikuttaa, eivät hyödy hankkeesta. Tämä on erityisen tärkeää seuraavassa vaiheessa eli kustannusten ja hyötyjen jakamisessa.

4   KUSTANNUSTEN JA HYÖTYJEN JAKAMISEEN LIITTYVÄT LÄHESTYMISTAVAT

Rajatylittävät yhteistyöhankkeet tuottavat tyypillisesti ainutkertaisen joukon kustannuksia ja hyötyjä, jotka jakautuvat epätasaisesti. Yhteistyössä toimivat osapuolet voivat kustannus-hyötyanalyysiin perustuvan lähestymistavan avulla määrittää, onko hanke yhteiskunnallisesti hyödyllinen ja kannattaako sitä siten periaatteessa jatkaa. Kustannus-hyötyanalyysissa ei kuitenkaan esitetä jakaumavaikutuksia osallistuvien maiden ja yksittäisten sidosryhmien välillä.

Yhteistyömekanismien käyttö tuottaa hyötyjä, kuten tavoitteiden saavuttamisesta aiheutuvien kustannusten aleneminen. Nämä edut saattavat kuitenkin jakautua epätasaisesti asianomaisten jäsenvaltioiden kesken. Tämä aiheuttaa ennen kaikkea hyötyjen jakamista koskevan ongelman, ja haasteena on löytää jakamista koskevaan ongelmaan ratkaisu, jossa kaikki asianomaiset jäsenvaltiot voivat nauttia yhteistyöstä saatavista hyödyistä ja jossa jakamisessa otetaan huomioon vain yhteistyössä toimivat osapuolet kunkin osapuolen osuutta vastaavasti. Koska jakamista varten ei ole keskitettyjä markkinoita, yhteistyötä tekevien osapuolten on neuvoteltava kustannusten jakamista koskevasta lähestymistavasta tai otettava käyttöön hyötyjen jakamismekanismi aiemmin sovittujen perusteiden, sääntöjen tai kaavojen mukaisesti.

Yhteistyötä tekevien maiden on vastattava kahteen keskeiseen kysymykseen. Ensinnäkin, millä rahoitusmekanismilla ja millä hinnalla sijoittava maa osallistuu hankkeen tukikustannuksiin? Toiseksi, korvaako sijoittava maa isäntämaalle kotimaassa aiheutuneet kustannukset ja millä mekanismilla? Kummallakin kysymyksellä on suoria vaikutuksia kustannusten ja hyötyjen jakamiseen, jossa tavallisesti toinen osapuoli maksaa korvauksen toiselle osapuolelle.

Korvauksen perimmäinen logiikka on kuitenkin yksinkertainen: sidosryhmille, jotka vastaavat kustannuksista mutta eivät (riittävästi) hyödy yhteistyöhankkeesta, olisi maksettava asianmukainen korvaus. Tähän mennessä useimmat kustannusten jakamista tai korvauksia koskevat tapaukset ovat rajoittuneet verkkoinfrastruktuuriin, jonka osalta energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER) (22) on antanut suosituksia ja ohjeita, kun taas tuotantolaitoksista saatavien hyötyjen ja niistä aiheutuvien kustannusten jakaminen on perustunut valikoivaan ja pragmaattiseen lähestymistapaan, jonka avulla on pyritty määrittämään tärkeimmät huomioon otettavat kustannukset ja hyödyt. Keskeisiä huomioon otettavia tekijöitä ovat yleensä tukikustannukset ja uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot jäsenvaltiotasolla. Maksettavasta korvauksesta sovitaan sitten tärkeimpien osapuolten ja/tai niiden edustajien neuvotteluprosessissa.

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen periaatteet

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen olisi perustuttava oikeudenmukaisuuteen, eli siihen, ettei yksikään osapuoli saa suhteetonta hyötyä tai vastaa suhteettomista kustannuksista yhteistyön takia, mikä voidaan saavuttaa korvaamalla kaikille osapuolille niiden osuutta vastaava korvaus, toteutettavuuteen, eli monimutkaisuuden vähentämiseen ja siten transaktiokustannusten hallittavissa olevaan määrään rajoittamalla osapuolet ja kustannusten ja hyötyjen luokat tärkeimpiin, sekä todellisten kustannusten ja hyötyjen huomioon ottamiseen (ja siihen, että mahdollisista järjestelyistä, jotka poikkeavat näistä, sovitaan vasta myöhemmässä vaiheessa).

Edellä mainittujen kolmen periaatteen huomioon ottamisen lisäksi sidosryhmien olisi ihannetapauksessa omaksuttava pitkän aikavälin näkökulma ja arvioitava yhteistyön lyhyen aikavälin lisäksi myös pitkän aikavälin tuloksia.

Sidosryhmät, joita asia koskee

Yleisesti ottaen hallitukset antaisivat yleisen sysäyksen yhteistyöhankkeille. Näin ollen ne haluavat viime kädessä saada yhteistyöstä kokonaisnettohyödyn (kaikki omaisuuserät mukaan luettuina). Useimmissa rajatylittävissä yhteistyöhankkeissa voidaan myös olettaa, että jäsenvaltiot tai kolmannet maat vastaavat suurimmista kustannuksista ja saavat suurimman osan hyödyistä. Ne ovat siten luonnollisia neuvotteluosapuolia ja edustavat sidosryhmiään oletusarvoisesti.

Vaikka yhteistyöhanke saattaa vaikuttaa suureen määrään sidosryhmiä, on todennäköistä, että merkittäviä vaikutuksia kohdistuu vain muutamiin sidosryhmiin. Keskeiset sidosryhmät, joihin yhteistyöhankkeet vaikuttavat, ovat jäsenvaltiot / kolmannet maat (jotka edustavat kansalaisiaan eli sähkön kuluttajia), tuotantolaitosten kehittäjät, siirtoverkonhaltijat tai muut infrastruktuurihankkeiden toteuttajat (esim. hybridihankkeissa ja joskus radiaalisissa offshore-hankkeissa) ja kansalliset sääntelyviranomaiset. On myös suositeltavaa ottaa kansalaisyhteiskunta ennakoivasti ja varhaisessa vaiheessa mukaan yhteistyöhankkeiden valmisteluun.

Neuvottelujen yksinkertaistamiseksi ja transaktiokustannusten pitämiseksi alhaisina yhteistyötä tekevien osapuolten olisi kuitenkin pidettävä varsinaisiin neuvotteluihin osallistuvien osapuolten määrä mahdollisimman pienenä, erityisesti yksinkertaisemmissa asetelmissa. Kansallisten hallitusten edustajien olisi yleensä oltava mukana. Muita kansallisia sidosryhmiä voidaan ottaa mukaan suoraan neuvotteluihin tai rinnakkaisiin prosesseihin kansallisella tasolla.

Muut sidosryhmät voidaan ottaa mukaan esimerkiksi silloin, jos ne saavuttavat tietyn kynnysarvon, esimerkiksi tietyn prosenttiosuuden kokonaisnettokustannuksista. Joissakin tapauksissa yhteistyöhanke voi vaikuttaa kolmansien maiden sidosryhmiin, ja ne on mahdollisesti otettava huomioon prosessissa.

Tukikustannusten ja uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen jakamista koskevat näkökohdat

Yhteistyötä tekevien osapuolten on viime kädessä sovittava jakomekanismista, jonka mukaisesti yhteistyöstä saatavat hyödyt jaetaan. Kustannusten ja hyötyjen jakomallit vaihtelevat pääasiassa sen mukaan, miten niissä käsitellään tukikustannuksia.

Useimmissa yhteistyötapauksissa tukikustannukset jaetaan sijoittavan tai maksavan maan ja isäntämaan kesken, mutta joissakin tapauksissa maksava maa vastaa yksipuolisesti tukikustannuksista. Jos isäntävaltio haluaa säilyttää osan uusiutuvia energialähteitä koskevista tilastoista oman tavoitteensa saavuttamiseksi, maksava valtio ja isäntävaltio voivat sopia, että molemmat osallistuvat tukikustannuksiin. Jotta isäntämaalle voitaisiin korvata paikallisesti aiheutuneet kustannukset, kuten järjestelmän integrointikustannukset, sen saamien uusiutuvien energialähteiden osuuksien olisi oltava merkittävämmät kuin sen maksamien tukikustannusten osuus. Toisaalta voidaan ottaa huomioon myös paikallisesti koituvat hyödyt, kuten toimitusvarmuuteen liittyvät edut.

Pro rata -lähestymistapa

Se, kuinka paljon maksava osapuoli osallistuu tukimaksuihin, määrittää uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen siirrettävän osuuden. Tämän pro rata -lähestymistavan mukaan myös jäsenvaltiolle, joka maksaa puolet tukikustannuksista, siirretään puolet uusiutuvia energialähteitä koskevien tavoitteiden tilastoista. Osuutta voidaan muuttaa, jos on olemassa muita kustannus- tai hyötyindikaattoreita, joita yhteistyössä toimineet osapuolet pitävät merkittävinä.

Siirrosta maksettavaa kiinteää palkkiota koskeva lähestymistapa

Vaihtoehtoisesti yhteistyössä toimineiden maiden kannalta saattaa olla tarkoituksenmukaisempaa sopia siirtohinnasta. Tämä tarkoittaisi sitä, että isäntäjäsenvaltio lisäisi kiinteän palkkion siirrettyä uusiutuvan energian tilastoyksikköä kohti, esimerkiksi euroina kilowattituntia kohti, kattaakseen (välilliset) kustannuksensa. Palkkion maksaisi joko sijoittava jäsenvaltio tai suoraan hankkeen kehittäjä, ja se voisi olla myös teknologiakohtainen.

| Sähkön fyysinen ja virtuaalinen siirto yhteistyöhankkeissa

  Yhteistyöhankkeet voidaan erottaa toisistaan myös sen mukaan, edellytetäänkö niissä tuotetun sähkön fyysistä siirtoa vai ei. Erityisesti maat, jotka haluavat lisätä pitkän aikavälin energiaturvallisuuttaan, saattavat pitää fyysistä siirtoa houkuttelevana. Se voisi myös lisätä yhteistyöhankkeen julkista kannatusta sijoittavassa maassa ja tehdä hankkeesta konkreettisemman. Fyysinen siirto ei kuitenkaan välttämättä ole aina vaihtoehto, koska se asettaa erityisiä teknisiä haasteita, jotka edellyttävät riittävää yhteenliittämistä ja verkkoinfrastruktuuria yhteistyötä tekevien maiden välillä. Fyysisen sähkönsiirron edellyttäminen voi monimutkaistaa asioita silloin, kun yhteistyössä toimivat maat eivät ole naapurimaita, koska muut maat on otettava mukaan yhteistyön suunnitteluun ja sitä koskeviin neuvotteluihin. Siksi monien maiden on helpompi olla vaatimatta fyysistä sähkönsiirtoa. Toinen fyysisen siirron edellyttämättä jättämistä puoltava argumentti on se, että Euroopan sähkömarkkinat ovat yhä tiiviimmin kytköksissä toisiinsa markkinoiden yhteenkytkemisen kautta. Tämän logiikan mukaan fyysinen siirto voisi olla ristiriidassa sähkön sisämarkkinoiden periaatteiden kanssa, toisin sanoen se voisi häiritä rajatylittävän kapasiteetin mahdollisimman tehokasta käyttöä. Kolmansien maiden kanssa toteutettavien yhteishankkeiden osalta on huomattava, että uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin 11 artiklassa edellytetään riittävää yhteenliittämiskapasiteettia, jotta tuotettu sähkö voidaan ottaa huomioon jäsenvaltion uusiutuvan energian osuudessa (23). |
| --- |

Sähkön fyysinen ja virtuaalinen siirto yhteistyöhankkeissa

Yhteistyöhankkeet voidaan erottaa toisistaan myös sen mukaan, edellytetäänkö niissä tuotetun sähkön fyysistä siirtoa vai ei. Erityisesti maat, jotka haluavat lisätä pitkän aikavälin energiaturvallisuuttaan, saattavat pitää fyysistä siirtoa houkuttelevana. Se voisi myös lisätä yhteistyöhankkeen julkista kannatusta sijoittavassa maassa ja tehdä hankkeesta konkreettisemman. Fyysinen siirto ei kuitenkaan välttämättä ole aina vaihtoehto, koska se asettaa erityisiä teknisiä haasteita, jotka edellyttävät riittävää yhteenliittämistä ja verkkoinfrastruktuuria yhteistyötä tekevien maiden välillä. Fyysisen sähkönsiirron edellyttäminen voi monimutkaistaa asioita silloin, kun yhteistyössä toimivat maat eivät ole naapurimaita, koska muut maat on otettava mukaan yhteistyön suunnitteluun ja sitä koskeviin neuvotteluihin. Siksi monien maiden on helpompi olla vaatimatta fyysistä sähkönsiirtoa. Toinen fyysisen siirron edellyttämättä jättämistä puoltava argumentti on se, että Euroopan sähkömarkkinat ovat yhä tiiviimmin kytköksissä toisiinsa markkinoiden yhteenkytkemisen kautta. Tämän logiikan mukaan fyysinen siirto voisi olla ristiriidassa sähkön sisämarkkinoiden periaatteiden kanssa, toisin sanoen se voisi häiritä rajatylittävän kapasiteetin mahdollisimman tehokasta käyttöä. Kolmansien maiden kanssa toteutettavien yhteishankkeiden osalta on huomattava, että uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin 11 artiklassa edellytetään riittävää yhteenliittämiskapasiteettia, jotta tuotettu sähkö voidaan ottaa huomioon jäsenvaltion uusiutuvan energian osuudessa (23).

Rajaehdot

On olemassa useita tekijöitä, jotka vaikuttavat merkittävästi uusiutuvia energialähteitä koskevien yhteistyöhankkeiden kustannusten ja hyötyjen jakamiseen ja jotka on otettava huomioon. Kaikki rajaehdot, jotka vaikuttavat hankkeen toimintaan ja sen sisällyttämiseen laajempaan energiajärjestelmään, on täsmennettävä, koska ne vaikuttavat kustannus- ja hyötyindikaattoreihin.

Yhteistyömekanismi ja tukimaksut: Valitun yhteistyömekanismin lisäksi yksi keskeinen näkökohta on tukimaksujen mahdolliset kustannukset. Vaikka tukikustannukset voidaan jättää huomiotta yhteiskunnallisesta näkökulmasta sen takia, että ne ovat pelkkä siirto yhdeltä osapuolelta toiselle (esim. hallitukselta kehittäjälle), niillä on merkitystä, kun suunnitellaan uusiutuvien energialähteiden osuuksien siirtoa.

Kohteiden valinta ja verkkoliitäntäjärjestelmä: Kohteen valintaprosessilla ja verkkoliitäntäjärjestelmällä on myös merkittäviä vaikutuksia kustannusten ja hyötyjen aluksi suoritettavaan jakamiseen ja korvausten tarpeeseen, koska niihin liittyvät kustannukset tulevat joko siirtoverkonhaltijoiden maksettaviksi ja sisältyvät verkkotariffeihin tai ne sisällytetään huutokaupassa tehtävään tarjoukseen ja rahoitetaan tukijärjestelmästä ja näin ollen maksuvelvollisilla. Tällä on vaikutuksia siihen, kumman osapuolen on saatava korvaus.

Tukimaksun tyyppi: Riippuen tukimaksun tyypistä eli siitä, onko kyse kiinteästä palkkiosta tai vaihtuvasta palkkiosta, uusiutuvien energialähteiden tukikustannukset ovat selvillä alusta alkaen tai riippuvat sähkön markkinahintojen kehityksestä isäntämaassa tai yhteistyössä toimivien osapuolten sopimissa maissa. Maksut voivat myös vaihdella yhteishankkeeseen kuuluvien yksittäisten laitosten välillä, jos niille myönnetään erilaisia tukiprosentteja. Nämä erot on otettava huomioon kohdistettaessa arvoja tiettyihin uusiutuvia energialähteitä koskeviin tilastoihin.

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen käytännön toteutus

Kaaviossa 1 esitetään yleiskatsaus konkreettisista vaiheista, joiden mukaisesti kustannusten ja hyötyjen jakaminen toteutetaan tuotantolaitoksiin keskittyvissä yhteistyöhankkeissa. Vaiheet selitetään yksityiskohtaisemmin seuraavissa kohdissa.

Image 1

Kaavio 1

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen vaiheet tuotantolaitosten osalta

Vaihe 1: Alkuperäisen kustannus-hyötyanalyysin uudelleentarkastelu

Perusteellinen yhteiskunnallinen kustannus-hyötyanalyysi on edellytys kustannusten ja hyötyjen jakamiselle jäsenvaltioiden ja muiden osapuolten kesken. Se ei kuitenkaan välttämättä riitä perustaksi niiden jakamista koskeville neuvotteluille. Suoritettua kustannus-hyötyanalyysia on näin ollen tarkasteltava uudelleen ja laajennettava. Yhteistyössä toimivat maat poikkeavat kustannus-hyötyanalyysissa määritetystä kustannusten ja hyötyjen luettelosta ja lisäävät tukikustannuksia. Niiden on harkittava, olisiko lisättävä muita kustannus- ja hyötyindikaattoreita, jotka vaikuttavat alkuperäiseen sidosryhmäkohtaiseen kustannusten ja hyötyjen jakamiseen, joka on uudelleen tarkasteltavana.

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen olisi perustuttava mahdollisimman pitkälti kustannus-hyötyanalyysiin ja tärkeimmät rajaehdot olisi säilytettävä, jotta säilytettäisiin johdonmukaisuus todettujen merkittävien vaikutusten kanssa. Teknisistä tai sääntelyyn liittyvistä syistä ja hankkeen toteutusta koskevista yksityiskohdista johtuen kustannukset ja hyödyt jaetaan aluksi yhdelle tai useammalle osapuolelle. Näitä kustannus-hyötyanalyysissa yksilöityjä sidosryhmäkohtaisia nettokustannuksia ja -hyötyjä käytetään lähtökohtana mahdollisessa myöhemmin tehtävässä harkinnassa. Kun kustannusten ja hyötyjen alustava jakautuminen on selvitetty, kaikkien asianomaisten osapuolten on sovittava koordinoidusta lähestymistavasta niiden uudelleenjakamiseksi siten, että kukin yhteistyötä tekevä maa voi vapaasti jakaa kansalliset kustannukset uudelleen kansallisten erityispiirteiden mukaisesti.

Seuraavassa taulukossa luetellaan kustannus- ja hyötyindikaattorit, osapuolet, joita asia koskee, ja se, miten niitä voidaan oikaista tai ottaa käyttöön siirryttäessä kustannus-hyötyanalyysista kustannusten ja hyötyjen jakamiseen. Yksinkertaisin lähestymistapa on poiketa alkuperäisestä kustannus-hyötyanalyysista ja korvata tuotantokustannukset tukikustannuksilla.

| Kustannus- ja hyötyindikaattori | Osapuoli, jota asia koskee | Vaikutus |
| --- | --- | --- |
| Tuotannon pääomamenot ja toimintamenot (CAPEX/OPEX) | Tuotantolaitosten kehittäjät | Tuotannon CAPEX/OPEX-menot tulevat alun perin tuotantolaitoksen kehittäjän maksettaviksi, ja ne jälleenrahoitetaan yleensä markkinatuloilla ja/tai tukijärjestelmämaksuilla. |
| Markkinatulot | Tuotantolaitosten kehittäjät | Markkinajärjestelystä riippuen kehittäjä saa tuloja sähkömarkkinoilta. |
| Tukimaksut | Valtiot / Tuotantolaitosten kehittäjät | Uusiutuvan energian laitokset hyötyvät yleensä tukimaksuista. Periaatteessa sovelletaan sen valtion rahoitusjärjestelmää, jossa laitos sijaitsee. Tukimaksujen mahdollinen jakaminen valtioiden kesken ei ole markkinapohjainen uudelleenjakovaikutus vaan periaatepäätös yhteistyöhön perustuvan lähestymistavan puitteissa. |
| Uusiutuvia energialähteitä koskevien tavoitteiden saavuttaminen | Jäsenvaltiot | Aluksi uusiutuvia energialähteitä koskevien tavoitteiden saavuttamiset jaetaan sille jäsenvaltiolle, jossa laitos sijaitsee. Tukimaksujen tapaan uusiutuvia energialähteitä koskevien tavoitteiden saavuttamisten jakaminen uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen muodossa on jäsenvaltioiden välinen neuvottelutulos. |
| Sähkön hinnan vaikutukset (tukkumarkkinahinta) | Valtiot | Yhteistyöhankkeilla voi olla vaikutus sähkön hintoihin asianomaisilla tarjousalueilla. Tämä puolestaan vaikuttaa sähkön kuluttajahintoihin. Vaikka näiden vaikutusten kompensointi on epätodennäköistä, se voisi olla osa yhteistyöhankkeen poliittisia näkökohtia. |
| Hiilidioksidi- ja muut päästöt | Valtiot | Yhteistyöhankkeesta johtuvat muutokset hiilidioksidi- ja muissa päästöissä. |
| Uusiutuvien energialähteiden mahdollisuuksien hyödyntäminen | Valtiot | Valtiolla, jossa yhteistyölaitos sijaitsee, saattaa olla vähemmän mahdollisuuksia käytettävissä kotimaisen tavoitteen saavuttamiseen. |
| Uusiutuvien energialähteiden lisätuotantokapasiteettiin tehtävien investointien lykkääminen | Valtiot | Muiden (kotimaisten) hankkeiden lykkääminen yhteistyöhankkeeseen liittymisen vuoksi. |
| Lisävaikutukset | Valtiot | Muita vaikutuksia saattaa olla, muun muassa työmarkkinavaikutuksia, ympäristövaikutuksia ja innovaatioon kohdistuvia vaikutuksia. Näitä lisävaikutuksia voi olla vaikea kvantifioida riippuen niiden luonteesta, mutta niillä voi olla merkitystä poliittisissa neuvotteluissa. |
| Infrastruktuurin pääomamenot ja toimintamenot (CAPEX/OPEX) | Siirtoverkonhaltijat | Useimmissa tapauksissa siirtoverkonhaltijat vastaavat infrastruktuuriomaisuuden ennakkorahoituksesta, mukaan lukien maihinliitäntä ja maalla sijaitsevien laitosten vahvistamiset. Infrastruktuurin CAPEX/OPEX-menot sisältävät rajayhdysjohtojen ja mahdollisesti verkkoon liittämisen kustannukset. Ne on alun perin jaettu yhdelle tai useammalle siirtoverkonhaltijalle, ja ne jälleenrahoitetaan siirtorajoitusmaksuilla ja verkkomaksuilla kyseessä olevilla tarjousalueilla tai kyseessä olevissa tarjousmaissa. |
| Siirtorajoitusmaksut | Siirtoverkonhaltija | Markkinajärjestelystä riippuen tuloja voi syntyä siirtorajoitusmaksujen muodossa. |
| Ylimääräinen uudelleenmäärittely tai uudelleenmäärittelyvarannot | Siirtoverkonhaltija | Siirtoverkonhaltijat voivat lisätä tai vähentää uudelleenmäärittelyä yhteistyöhankkeen tuloksena. Siirtoverkonhaltija kattaa uudelleenmäärittelystä aiheutuvat kustannukset verkkotariffeilla. |
| Lisävaikutukset, kuten vaikutukset järjestelmän joustavuuteen tai infrastruktuuriin tehtävien investointien lykkääminen | Siirtoverkonhaltija | Myönteiset tai kielteiset vaikutukset järjestelmän joustavuuteen tai infrastruktuurin vahvistamisen lykkäämisen kaltaiset vaikutukset. |

Kustannus- ja hyötyindikaattori

Osapuoli, jota asia koskee

Vaikutus

Tuotannon pääomamenot ja toimintamenot (CAPEX/OPEX)

Tuotantolaitosten kehittäjät

Tuotannon CAPEX/OPEX-menot tulevat alun perin tuotantolaitoksen kehittäjän maksettaviksi, ja ne jälleenrahoitetaan yleensä markkinatuloilla ja/tai tukijärjestelmämaksuilla.

Markkinatulot

Tuotantolaitosten kehittäjät

Markkinajärjestelystä riippuen kehittäjä saa tuloja sähkömarkkinoilta.

Tukimaksut

Valtiot / Tuotantolaitosten kehittäjät

Uusiutuvan energian laitokset hyötyvät yleensä tukimaksuista. Periaatteessa sovelletaan sen valtion rahoitusjärjestelmää, jossa laitos sijaitsee. Tukimaksujen mahdollinen jakaminen valtioiden kesken ei ole markkinapohjainen uudelleenjakovaikutus vaan periaatepäätös yhteistyöhön perustuvan lähestymistavan puitteissa.

Uusiutuvia energialähteitä koskevien tavoitteiden saavuttaminen

Jäsenvaltiot

Aluksi uusiutuvia energialähteitä koskevien tavoitteiden saavuttamiset jaetaan sille jäsenvaltiolle, jossa laitos sijaitsee. Tukimaksujen tapaan uusiutuvia energialähteitä koskevien tavoitteiden saavuttamisten jakaminen uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen muodossa on jäsenvaltioiden välinen neuvottelutulos.

Sähkön hinnan vaikutukset (tukkumarkkinahinta)

Valtiot

Yhteistyöhankkeilla voi olla vaikutus sähkön hintoihin asianomaisilla tarjousalueilla. Tämä puolestaan vaikuttaa sähkön kuluttajahintoihin. Vaikka näiden vaikutusten kompensointi on epätodennäköistä, se voisi olla osa yhteistyöhankkeen poliittisia näkökohtia.

Hiilidioksidi- ja muut päästöt

Valtiot

Yhteistyöhankkeesta johtuvat muutokset hiilidioksidi- ja muissa päästöissä.

Uusiutuvien energialähteiden mahdollisuuksien hyödyntäminen

Valtiot

Valtiolla, jossa yhteistyölaitos sijaitsee, saattaa olla vähemmän mahdollisuuksia käytettävissä kotimaisen tavoitteen saavuttamiseen.

Uusiutuvien energialähteiden lisätuotantokapasiteettiin tehtävien investointien lykkääminen

Valtiot

Muiden (kotimaisten) hankkeiden lykkääminen yhteistyöhankkeeseen liittymisen vuoksi.

Lisävaikutukset

Valtiot

Muita vaikutuksia saattaa olla, muun muassa työmarkkinavaikutuksia, ympäristövaikutuksia ja innovaatioon kohdistuvia vaikutuksia. Näitä lisävaikutuksia voi olla vaikea kvantifioida riippuen niiden luonteesta, mutta niillä voi olla merkitystä poliittisissa neuvotteluissa.

Infrastruktuurin pääomamenot ja toimintamenot (CAPEX/OPEX)

Siirtoverkonhaltijat

Useimmissa tapauksissa siirtoverkonhaltijat vastaavat infrastruktuuriomaisuuden ennakkorahoituksesta, mukaan lukien maihinliitäntä ja maalla sijaitsevien laitosten vahvistamiset. Infrastruktuurin CAPEX/OPEX-menot sisältävät rajayhdysjohtojen ja mahdollisesti verkkoon liittämisen kustannukset. Ne on alun perin jaettu yhdelle tai useammalle siirtoverkonhaltijalle, ja ne jälleenrahoitetaan siirtorajoitusmaksuilla ja verkkomaksuilla kyseessä olevilla tarjousalueilla tai kyseessä olevissa tarjousmaissa.

Siirtorajoitusmaksut

Siirtoverkonhaltija

Markkinajärjestelystä riippuen tuloja voi syntyä siirtorajoitusmaksujen muodossa.

Ylimääräinen uudelleenmäärittely tai uudelleenmäärittelyvarannot

Siirtoverkonhaltija

Siirtoverkonhaltijat voivat lisätä tai vähentää uudelleenmäärittelyä yhteistyöhankkeen tuloksena. Siirtoverkonhaltija kattaa uudelleenmäärittelystä aiheutuvat kustannukset verkkotariffeilla.

Lisävaikutukset, kuten vaikutukset järjestelmän joustavuuteen tai infrastruktuuriin tehtävien investointien lykkääminen

Siirtoverkonhaltija

Myönteiset tai kielteiset vaikutukset järjestelmän joustavuuteen tai infrastruktuurin vahvistamisen lykkäämisen kaltaiset vaikutukset.

Kustannusten ja hyötyjen jakamista koskevien neuvottelujen yksinkertaistamiseksi neuvotteluosapuolten olisi pyrittävä pitämään kustannusten ja hyötyjen jakamisessa huomioon otettavien indikaattoreiden luettelo hallittavissa olevan määräisenä. Yhteistyössä toimiville maille tärkeimpiä indikaattoreita ovat tukikustannukset ja uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot. Yhteistyössä toimivat osapuolet voivat vapaasti sisällyttää neuvotteluihin muita vaikutuksia tai ottaa ne neuvotteluiden asialistalle, jos ne odottavat niillä olevan merkittäviä vaikutuksia tai poliittista painoarvoa.

Vaihe 2: Kustannusten ja hyötyjen jakaminen asianomaisille maille

Seuraavassa vaiheessa yhteistyössä toimivat maat jakavat keskenään kaikki kustannukset ja hyödyt, myös tukikustannukset, kustannus-hyötyanalyysin tulosten perusteella ja pääasiassa sen mukaan, missä uusiutuvia energialähteitä käyttävät laitokset toteutetaan/sijaitsevat (isäntämaa kantaa suurimman osan välillisistä vaikutuksista). On huomattava, että esimerkiksi verkon ylikuormitusongelmat voivat vaikuttaa myös muihin maihin, jotka eivät ole isäntämaita tai sijoittavia maita. Tällaisissa tapauksissa kustannusten ja hyötyjen jakamista koskeva sopimus voitaisiin ulottaa myös kyseisiin maihin.

Tukijärjestelmän valinta vaikuttaa voimakkaasti jakosäännön tyyppiin. Yhteistyössä toimivat maat voivat sopia, että ne perustavat yhteisen rahaston/järjestelmän tai laajentavat jonkin yhteistyöhön osallistuvan valtion kansallista tukijärjestelmää tukivirtojen hallinnoimiseksi yhteistyöhankkeeseen ja ottavat käyttöön siirtohinnan kompensaatiovälineenä. Jos kyseessä on yhteinen tukijärjestelmä, yhteistyössä toimivat maat perustavat luonnollisesti yhteisen rahaston. Tilastolliset siirrot ja yhteishankkeet ovat sitä vastoin alttiimpia siirtohintojen kautta toteutettavalle kompensoinnille. Hallitusten on viime kädessä sovittava siitä, jaetaanko kaikki uudet laitokset ensin yhteen maahan vai jaetaanko ne sen mukaan, mikä maa vastaa tukikustannuksista. Tilanne vaikeutuu entisestään, jos laitosten lopullisesta sijainnista ei ole vielä päätetty, jolloin lopullinen jakaminen voidaan suorittaa vasta tarjouskilpailun jälkeen. Joka tapauksessa on suositeltavaa, että hallitukset sopivat jo etukäteen jakamista koskevista yleisistä ehdoista ja tekevät jälkikäteismuutoksen.

Vaihe 3: Kustannusten kohdentaminen tuotettuihin energiayksiköihin

Sen kustannus-hyötyanalyysin perusteella, jossa on määritetty tuleva kokonaistuotos tuotettuna energiana (GWh), yhteistyössä toimivien valtioiden on kohdennettava kustannukset tuotettuihin energiayksiköihin. Ensinnäkin niiden on laskettava yhteen kunkin yhteistyössä toimivan osapuolen kaikki kustannukset ja hyödyt, jolloin saadaan maakohtainen kokonaisnettohyöty/-nettokustannus. Seuraavaksi tämä summa kohdennetaan kussakin maassa sijaitsevien laitosten tulevaan sähköntuotantoon, jotta saadaan ”kustannus” tuotettua uusiutuvan energian yksikköä kohti. Yhteistyössä toimivat valtiot voisivat vastata keskimääräisistä kustannuksista laitosta kohti.

Vaihe 4: Sopimus uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen siirtämisestä toiseen maahan ja siirtohinnasta (euroa/kWh)

Seuraavassa vaiheessa jäsenvaltioiden olisi vahvistettava siirretyn sähkön määrä ja hinta siirrettyä kilowattituntia kohti. Siirto voidaan toteuttaa fyysisesti tai vain virtuaalisesti uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen avulla. Siirtohinta lasketaan tuotetun sähkön tulevan kokonaismäärän perusteella. Siirtohinnan laskeminen antaa hyvän kuvan sopivasta suuruusluokasta, mutta yhteistyössä toimivilla valtioilla on jonkin verran neuvotteluvaraa, mikä johtuu yhteistyön nettokustannussäästöistä.

Tilastolliseen siirtoon osallistuvat jäsenvaltiot voivat sopia käyttävänsä erityyppisiä sopimuksia, kuten jälkikäteen tehtäviä spot-sopimuksia, ennakkoon tehtäviä spot-sopimuksia tai optiosopimuksia. Näiden sopimustyyppien yhdistelmät ovat myös mahdollisia, ja niiden avulla voitaisiin lieventää molemmille osapuolille aiheutuvia riskejä. On neuvoteltava yksikköhinta, joka poikkeaa uusiutuvan energian eri teknologioiden kotimaisista viitetukihinnoista ja jossa otetaan huomioon transaktiokustannukset ja mahdolliset verkon vahvistamisesta aiheutuvat kustannukset. Isäntämaalle koituvat välilliset hyödyt vähennetään.

On myös tärkeää tunnustaa, että rajatylittävien yhteistyöhankkeiden ennakkoanalyysiin liittyy aina jonkin verran epävarmuutta, jota ei voida poistaa. Osapuolet voivat käsitellä epävarmuutta eri tavoin, ja sitä voidaan lieventää herkkyysanalyysilla ja luotettavuustarkistuksilla. Yksinkertaisemmissa yhteistyötapauksissa hankkeiden toteuttajat voivat päättää yksinkertaisesti hyväksyä epävarmuuden ja siitä johtuvat erot kustannuksissa ja hyödyissä ja neuvotella poliittisesti ennakko-osuudesta. Monimutkaisemmissa ja kattavammissa yhteistyötapauksissa on kuitenkin suositeltavaa sisällyttää yhteistyösopimukseen tarkistuslauseke, jonka jompikumpi osapuoli voi aktivoida kustannusten ja hyötyjen jakamisen uudelleentarkastelua varten merkittävien poikkeamien tapauksessa. Sitä voidaan soveltaa esimerkiksi, jos poikkeamat saavuttavat sovitun kynnysarvon. Kolmas vaihtoehto on määritellä jakosäännöt korvausten osalta. Korvaukset voisivat määräytyä esimerkiksi jälkikäteen määritettyjen tosiasiallisten tukikustannusten mukaan.

Vaihe 5: Rahasiirtojen institutionalisointi

Rahasiirron tavoista on sovittava yhteistyössä toimivien osapuolten kesken. Muodoltaan korvaus voi olla joko käteismaksu tai uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen siirto. Siirtoverkonhaltijoiden väliset korvaukset suoritetaan yleensä käteismaksuina, mutta valtiot voivat halutessaan saada korvauksen käteisenä, tilastollisina siirtoina tai näiden yhdistelmänä.

Yhteisrahaston perustaminen tukimaksuja varten on kallista, mutta siitä voi olla hyötyä riskien jakamisessa osallistuvien valtioiden kesken ja siten kunkin yksittäisen riskin pienentämisessä. Se voi myös edistää menettelyjen yksinkertaistamista erityisesti silloin, kun on kyse useammasta kuin kahdesta yhteistyössä toimivasta osapuolesta ja yhteistyön jatkohankkeista, joilla on samanlaiset parametrit. Jos yhteisrahasto perustetaan, siihen suoritettavien maksujen olisi vastattava uusiutuvia energialähteitä koskevan tavoitesumman jakamista sekä kustannusten ja hyötyjen jakamista. Joka tapauksessa voisi olla hyödyllistä nimetä keskitettyjä yhteyspisteitä tällaisia siirtoja varten.

Esimerkkejä yhteistyöstä

Esimerkki 1: Tilastollinen siirto

Kaksi jäsenvaltiota (jäsenvaltio A ja jäsenvaltio B) sopivat tilastollisia siirtoja koskevan mekanismin käytöstä. Jäsenvaltiolla A (myyjämaa) odotetaan olevan uusiutuvan energian ylijäämää sen suuren vesivoima- ja maatuulivoimapotentiaalin vuoksi, ja se haluaisi myydä odotetun ylijäämän. Sen päätavoitteina on näin ollen osallistua paikallisen uusiutuvien energialähteiden tuotannon kustannusten kattamiseen ja vähentää kotimaisiin sähkönkuluttajiin kohdistuvaa rasitetta. Tilastollisten siirtojen käytölle on olemassa kansallinen oikeusperusta, ja tämä olisi ensimmäinen kerta, kun sitä tosiasiallisesti käytetään. Jäsenvaltio B (sijoittava maa) ei ole saavuttamassa kansallisia tavoitteitaan pelkästään omilla resursseillaan, ja se on kirjannut tilastollisten siirtojen käytön kansalliseen lainsäädäntöönsä ja keskeisiin strategisiin asiakirjoihin ja ennakoi, että sen on turvauduttava niihin uusiutuvia energialähteitä koskevien kansallisten tavoitteidensa saavuttamiseksi.

Suunnitteluvarmuuden parantamiseksi molemmat jäsenvaltiot päättävät vahvistaa siirtohinnan etukäteen, ja ne vahvistavat myös kaupankäynnin kohteena olevan uusiutuvan energian vähimmäismäärän. Jäsenvaltio A on halukas tekemään tämän sopimuksen, koska se on ylittämässä merkittävästi oman kansallisen uusiutuvia energialähteitä koskevan tavoitteensa ja on varma, että uusiutuvasta energiasta tulee sille ylijäämää.

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen kannalta tärkeimmät huomioon otettavat kustannukset ovat tukikustannukset. Huomioon otettavien tukikustannusten taso riippuu siitä, käytetäänkö keskimääräisiä kustannuksia vai rajakustannuksia ja mitä vertailuteknologioita käytetään.

Yhteistyöstä aiheutuu myös transaktiokustannuksia. Koska niiden voidaan odottaa olevan suhteellisen pieniä ja myös jakautuvan tasaisesti jäsenvaltioiden A ja B välillä, ne voitaisiin olla ottamatta huomioon kustannusten ja hyötyjen jakamisen osalta. Useilla välillisiä vaikutuksilla, esimerkiksi kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksillä, järjestelmän integrointikustannuksilla ja toimitusvarmuudella, voi olla vaikutuksia isäntämaahan. On kuitenkin kyseenalaista, voidaanko niitä pitää yhteistyömekanismin ansiona, koska jäsenvaltiolle A oli jo kertynyt uusiutuvien energialähteiden ylijäämää ennen tilastollisen siirron tekemistä jäsenvaltion B kanssa. Näin ollen jäsenvaltiot A ja B sopivat, että näitä vaikutuksia ei oteta huomioon kustannusten ja hyötyjen jakamisessa, ja keskittyvät ainoastaan tukikustannuksiin.

Jäsenvaltioiden A ja B on ensin sovittava siirron pohja- ja kattohinnasta. Neuvottelujen pohjahinnan määrittämiseksi jäsenvaltion A olisi otettava huomioon eri teknologioiden kansallinen tukitaso. Jos sovitaan tilastollisen siirron tukemisesta teknologialla, olisi valittava kyseisen teknologian tukihinta. Jos tällaista sopimusta ei ole, vaihtoehtona on laskea uusiutuvien energialähteiden keskimääräinen tukihinta jäsenvaltiossa A. Tätä laskettua hintaa käytetään sitten pohjahintana. Kattohinta määräytyy paikallisten uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa jäsenvaltiossa B koskevan hinnan perusteella. Teoriassa enimmäishintaan, jonka jäsenvaltio B on valmis maksamaan, vaikuttaa myös siirtohinta, jonka muut jäsenvaltiot tarjoavat tilastollisista siirroista. Kun teoreettisesta hintahaarukasta on sovittu, yhteistyötä tekevien jäsenvaltioiden olisi neuvoteltava tosiasiallisesta siirtohinnasta, joka todennäköisesti on hintahaarukan rajoissa. Niiden on löydettävä välimaasto, joka tarjoaa riittävästi tuloja jäsenvaltiolle A ja riittävän alhaisen hinnan jäsenvaltiolle B, mikä hyödyttää molempia osapuolia.

Esimerkki 2: Yhteishanke ja tilastollinen siirto, jotka koskevat radiaalisesti liitettyä merituulipuistoa (ilman fyysistä rajatylittävää sähkönsiirtoa)

Kolme jäsenvaltiota (jäsenvaltio A, jäsenvaltio B ja jäsenvaltio C) sopivat laaja-alaisesta yhteishankkeesta käyttäen asianomaista yhteistyömekanismia. Yhteishanke koostuu merituulipuistosta, joka on tarkoitus rakentaa ja jonka sijaintipaikka on jäsenvaltion A, jäljempänä ’isäntämaa’, talousvyöhykkeellä, ja jäsenvaltio B, jäljempänä ’sijoittava maa’, osallistuu tukikustannuksiin. Lisäksi sijoittava maa ja jäsenvaltio C sopivat tilastollisesta lisäsiirrosta, joka vastaa kymmentä prosenttia yhteishankkeen tuottaman uusiutuvan sähkön hyödyistä sovittuun hintaan. Jäsenvaltio C on kiinnostunut vain ostamaan ennalta määritetyn määrän uusiutuvia energialähteitä koskevia tilastoja saavuttaakseen uusiutuvia energialähteitä koskevat kansalliset tavoitteensa nopeammin, mutta sillä ei ole muuta erityistä kiinnostusta yhteishankkeeseen.

Sijoittava maa on hankkeen kantava voima ja koordinoi muiden osapuolten osallistumista. Se ei edellytä sähkön fyysistä tuontia, eikä rajayhdysjohtotoiminto ole osa hanketta, ja tuulipuisto liitetään radiaalisesti isäntämaan rantaan. Tekemällä yhteistyötä tässä yhteishankkeessa isäntämaa ja sijoittava maa odottavat, että ne saavuttavat uusiutuvien energialähteiden kehityskulkunsa vuoteen 2030 mennessä ja sen jälkeenkin kustannustehokkaammin ja saavat samalla taloudellisia, ympäristöön liittyviä ja sosiaalisia sivuhyötyjä työpaikkojen luomisen ja toimitusvarmuuden parantamisen muodossa.

Koska sekä isäntäjäsenvaltio että sijoittava jäsenvaltio haluavat saada hankkeesta uusiutuvia energialähteitä koskevia tilastoja, jotka otetaan huomioon niiden kansallisten tavoitteiden saavuttamisessa, ne sopivat kumpikin osallistuvansa tukimaksuihin. Oletuksena on, että ne eivät perusta yhteistä tukijärjestelmää vaan sopivat käyttävänsä jo käytössä olevia kansallisia järjestelmiään merituulivoiman osalta. Tämä tarkoittaa, että kukin jäsenvaltio pitää merituulipuistoa ikään kuin osana sen uusiutuvien energialähteiden tukijärjestelmää. Hanke myönnetään yhteisen tarjouksen perusteella. On sovittu, että isäntäjäsenvaltion viitehintaa sovelletaan, eli sijoittava jäsenvaltio hyväksyy tukijärjestelmässään isäntäjäsenvaltion viitehinnan palkkioiden määrittämisen perustaksi. Koska hanke on luonteeltaan ensivaiheen hanke, poikkeus myönnetään sijoittavan maan kansallisesta tukijärjestelmästä, mikä ei tavallisesti sallisi tätä.

Isäntäjäsenvaltiot ja sijoittavat jäsenvaltiot allekirjoittavat yhteishanketta koskevan yhteistyösopimuksen. Korkean tason poliittisessa sopimuksessa todetaan, että kullekin niistä jaetaan se määrä hankkeen uusiutuvia energialähteitä koskevia tilastoja, joka vastaa kyseisen maan tukemaa sähkön määrää. Koska merituulipuisto sijaitsee isäntämaan talousvyöhykkeellä, sille jaetaan oletusarvoisesti uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot, jotka olisi sitten jaettava uudelleen sopimuksen mukaisesti.

Isäntämaa ja sijoittava maa tekevät kustannus-hyötyanalyysin, jossa yksilöidään tärkeimmät kustannus- ja hyötyerät ja niiden vaikutukset. Ne päättävät keskittyä kustannus-hyötyanalyysissaan energiantuotannon kustannuksiin, järjestelmän integrointikustannuksiin, kasvihuonekaasupäästöihin, ilmansaasteisiin ja muuhun paikalliseen saastumiseen, toimitusvarmuuteen ja innovointivaikutuksiin. Jotta ne voivat määrittää niiden vaikutukset kustannusten ja hyötyjen jakamiseen, ne sisällyttävät ja arvioivat myös tukikustannuksia sekä vaikutuksia uusiutuvia energialähteitä koskeviin tilastoihin.

| | Jäsenvaltio A


  (isäntä) | Jäsenvaltio B


  (sijoittaja) | Jäsenvaltio C
  (tilastollinen siirto) |
| --- | --- | --- | --- |
| Tuotettu uusiutuva energia | 40 % | 60 % | Ei sovelleta |
| Uusiutuvia energianlähteitä koskevat tilastot | 40 % | 50 % | 10  % |
| Tukikustannukset | 40 % | 60 % | Ei sovelleta |
| Järjestelmän integrointikustannukset (24) | 100 % | Ei sovelleta | Ei sovelleta |
| Kasvihuonekaasupäästöjen vähennykset | 40 % | 60 % | Ei sovelleta |
| Ilmansaasteet ja muu paikallinen saastuminen | 40 % | 60 % | Ei sovelleta |
| Toimitusvarmuus | 40 % | 60 % | Ei sovelleta |

Jäsenvaltio A

(isäntä)

Jäsenvaltio B

(sijoittaja)

Jäsenvaltio C

(tilastollinen siirto)

Tuotettu uusiutuva energia

40 %

60 %

Ei sovelleta

Uusiutuvia energianlähteitä koskevat tilastot

40 %

50 %

10  %

Tukikustannukset

40 %

60 %

Ei sovelleta

Järjestelmän integrointikustannukset (24)

100 %

Ei sovelleta

Ei sovelleta

Kasvihuonekaasupäästöjen vähennykset

40 %

60 %

Ei sovelleta

Ilmansaasteet ja muu paikallinen saastuminen

40 %

60 %

Ei sovelleta

Toimitusvarmuus

40 %

60 %

Ei sovelleta

Kaksi yhteistyössä toimivaa osapuolta sopivat keskittyvänsä kustannusten ja hyötyjen jakamisessa ainoastaan tukikustannuksiin, uusiutuvia energialähteitä koskeviin tilastoihin ja järjestelmän integrointikustannuksiin ja jättävänsä huomiotta kaikki muut kustannus- ja hyötyerät.

Seuraavassa vaiheessa isäntämaa ja sijoittava maa kokoavat yhteen kaikki kustannukset ja hyödyt kunkin maan osalta, mikä johtaa kokonaisnettohyötyyn/-kustannuksiin jäsenvaltioittain. Koska isäntämaa vastaa kaikista järjestelmän integrointikustannuksista, sille aiheutuu nettokustannuksia ja se vaatii, että järjestelmän integrointikustannukset otetaan huomioon siirtohinnassa.

Yleisesti ottaen siirtohinnan neuvotteluvara määräytyy sen mukaan, mikä on yhteistyössä toimivien jäsenvaltioiden suhteellinen osuus tukikustannuksista. Riippuen siitä, ovatko tukikustannukset jommassakummassa jäsenvaltiossa (sijoittavassa jäsenvaltiossa tai isäntäjäsenvaltiossa) korkeammat suhteessa toiseen, jompikumpi niistä saa tukimaksujen osalta hyötyä yhteistyöstä. Yleensä siirron pohjahinta määräytyy joko jäsenvaltiolle A tai B aiheutuvien ylimääräisten tukikustannusten perusteella, ja kattohinta on tukikustannusten kokonaissäästö.

Oletetaan, että teknologiakohtaiset tukikustannukset ovat korkeammat sijoittavassa jäsenvaltiossa kuin isäntäjäsenvaltiossa. Yhteistyö johtaa näin ollen kustannussäästöihin sijoittavassa jäsenvaltiossa, kun taas isäntäjäsenvaltiossa tukikustannukset saattavat nousta (verrattuna tilanteeseen ilman yhteistyötä). Yhteistyö johtaa kuitenkin nettokustannussäästöihin, koska tuen kokonaiskustannukset ovat yhteistyön yhteydessä pienemmät kuin tilanteessa, jossa yhteistyötä ei olisi. Esimerkissä isäntäjäsenvaltiolle aiheutuu korkeammat tukikustannukset kuin sille aiheutuisi tilanteessa, jossa yhteistyötä ei ole, mikä johtaisi rahalliseen korvaukseen isäntäjäsenvaltiolle siirron muodossa. Siirtohinta määritetään neuvottelemalla, mutta sovittavan määrän olisi tarjottava molemmille maille riittävät kannustimet pitää yhteistyötä hyödyllisenä. Toisin sanoen sen on vähintään katettava isäntäjäsenvaltiolle aiheutuvat ylimääräiset tukikustannukset, ja sijoittavalle jäsenvaltiolle sen on oltava pienempi kuin sen kokonaiskustannussäästöt. Mailla voi tietysti olla myös muita kuin taloudellisia syitä jatkaa yhteistyötä, mikä saattaa vaikuttaa niiden halukkuuteen hyväksyä alhaisempi tai korkeampi siirtohinta.

Ne laskevat tulevan tuotetun uusiutuvan energian kokonaismäärän ja kummallekin maalle aiheutuvien kustannusten perusteella siirtohinnan (euroa/kWh), jossa otetaan huomioon myös järjestelmän integrointikustannusten jakaminen tasan niiden kesken.

Esimerkki 3: Yhteishanke, joka koskee aurinkosähkövoimaloita ja sähkön fyysistä siirtoa

Kaksi jäsenvaltiota (jäsenvaltio A ja jäsenvaltio B) sopivat laaja-alaisesta yhteishankkeesta käyttäen asianomaista yhteistyömekanismia. Yhteishanke koostuu suuresta maahan asennetusta aurinkovoimalaitoksesta, jonka sijaintipaikka on jäsenvaltiossa A, jäljempänä ’isäntämaa’, ja jäsenvaltio B, jäljempänä ’sijoittava maa’, osallistuu tukikustannuksiin. Isäntämaalla on runsaasti kohteita aurinkosähkön ja suuren aurinkoenergiapotentiaalin käyttöönottoa varten. Se on ylittämässä omat kansalliset uusiutuvia energialähteitä koskevat tavoitteensa, ja se on kiinnostunut tekemään yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden kanssa, jotta se voisi hyödyntää ylipotentiaaliaan ja edistää paikallisia työmarkkinoitaan. Jäsenvaltio B ei sitä vastoin ole saavuttamassa tavoitettaan, ja se on kiinnostunut hyödyntämään yhteistyömekanismeja uusiutuvia energialähteitä koskevan tavoitteensa saavuttamiseksi alhaisemmin kustannuksin. Se on jo luonut poliittisella tasolla edellytykset yhteistyömekanismien hyödyntämiselle mahdollistamalla kotimaisen, teknologianeutraalin uusiutuvia energialähteitä koskevan tukijärjestelmän avaamisen ulkomaisille hankkeille. Jäsenvaltio A ei ole kiinnostunut pitämään yhteistyöhankkeeseen liittyviä uusiutuvia energialähteitä koskevia tilastoja, mikä tarkoittaa, että tukikustannuksista vastaa kokonaisuudessaan jäsenvaltio B, joka liittää laitoksen omaan kansalliseen järjestelmäänsä.

Jäsenvaltio A edellyttää sähkön fyysistä siirtoa sen varmistamiseksi, että hanke ei vaikuta kotimaan markkinoiden tasapainottamiseen. Tämän vuoksi on välttämätöntä, että yhteistyössä toimivien jäsenvaltioiden välillä on riittävästi rajatylittävää siirto- ja rajayhdysjohtokapasiteettia. Sillä on merkitystä yhteistyöhankkeiden kustannusten ja hyötyjen analysoinnissa, koska tuotetun sähkön fyysisestä viennistä aiheutuu todennäköisesti huomattavia kustannuksia.

Isäntäjäsenvaltio ja sijoittava jäsenvaltio allekirjoittavat yhteishanketta koskevan yhteistyösopimuksen ja tekevät kustannus-hyötyanalyysin. Ne päättävät keskittyä kustannus-hyötyanalyysissaan energiantuotannon kustannuksiin, järjestelmän integrointikustannuksiin, kasvihuonekaasupäästöihin, ilmansaasteisiin ja muuhun paikalliseen saastumiseen, toimitusvarmuuteen ja innovointivaikutuksiin. Kustannusten ja hyötyjen jakamisen osalta ne päättävät keskittyä vain tärkeimpiin kustannuksiin eli tukikustannuksiin (joista vastaa yksinomaan jäsenvaltio B), energian fyysisestä siirrosta aiheutuviin kustannuksiin (joista vastaa jäsenvaltio B), työllisyysvaikutuksiin (jäsenvaltiolle A) ja järjestelmän integrointikustannuksiin (myös jäsenvaltio A). Tärkein hyöty, jonka jäsenvaltio A haluaa saada yhteistyöstä, on paikallisten työmarkkinoiden piristäminen. Jäsenvaltion B tärkein intressi on puolestaan alentaa tukimaksuja, jotka ovat tarpeen uusiutuvia energialähteitä koskevien kansallisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Koska molemmat jäsenvaltiot ovat varmoja siitä, että molempia osapuolia hyödyttävä tilanne on mahdollinen ja että tärkeimmät kustannukset ja hyödyt kumoavat toisensa, ne sopivat tarkastelevansa ainoastaan tuen kustannuksia.

Maiden on myös sovittava viitemarkkinahinnasta. Koska sopimuksen mukaan jäsenvaltio B sisällyttää laitoksen kansalliseen tukijärjestelmäänsä, voitaisiin käyttää jäsenvaltion B viitemarkkinahintaa. Sähkönsiirtokustannusten osalta yksinkertaisin tapa tämän käsittelyyn on se, että kehittäjät ottavat nämä kustannukset huomioon tarjouksissaan, mikä tarkoittaa, että tukikustannukset kasvavat vastaavasti.

Jotta voidaan määrittää todennäköinen siirtohinta, jonka jäsenvaltio B maksaa jäsenvaltiolle A, ensimmäiseksi on laskettava säästöt, jotka jäsenvaltio B voi saavuttaa yhteistyöhankkeen ansiosta, eli säästöt tukikustannuksissa. Tämä edellyttää aurinkosähkön (25) suorien tukikustannusten laskemista sekä jäsenvaltiossa A että jäsenvaltiossa B. Näiden välinen ero muodostaa perustan siirtohinnasta käytäville neuvotteluille.

5   YHTEENVETO KUSTANNUS-HYÖTYANALYYSIA JA KUSTANNUSTEN JA HYÖTYJEN JAKAMISTA KOSKEVISTA SUOSITUKSISTA

Yhteenvetona voidaan todeta, että jäsenvaltioilla ja kolmansilla mailla on paljon vaihtoehtoja ja vapauksia kustannusten ja hyötyjen analysoinnin ja jakamisen suhteen, kun ne osallistuvat yhteistyöhankkeisiin uusiutuvan energian alalla molemminpuoliseksi hyödyksi.

Yhteistyötä tekevien maiden on vastattava kahteen keskeiseen kysymykseen. Ensinnäkin, millä rahoitusmekanismilla ja millä hinnalla sijoittava maa osallistuu hankkeen tukikustannuksiin? Toiseksi, korvaako sijoittava maa isäntämaalle kotimaassa aiheutuneet kustannukset ja millä mekanismilla? Tukikustannukset maksavan jäsenvaltion olisi pääsääntöisesti saatava vastaavat uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot.

Seuraavissa kohdissa esitetään kustannus-hyötyanalyysiin perustuvat kustannusten ja hyötyjen jakamisen tärkeimmät vaiheet ja suositukset. Tässä esitetyt luettelo ja perusteet eivät vaikuta Verkkojen Eurooppa -välinettä koskevan asetuksen mukaisiin kustannus-hyötyanalyysin perusteisiin, jotka ovat merkityksellisiä uusiutuvan energian alan rajatylittävän hankkeen aseman saamista koskevien hakemusten kannalta.

Alustavaa kustannus-hyötyanalyysia koskeva yleinen lähestymistapa ja vaaditut vaiheet

Näiden vaiheiden (luettelo ei ole tyhjentävä) noudattamista suositellaan hankkeiden toteuttajille, kun ne tekevät kustannus-hyötyanalyysia:

| — | Määritä asianomaiset sidosryhmät |
| --- | --- |

—

Määritä asianomaiset sidosryhmät

| — | Täsmennä rajatylittävän yhteistyöhankkeen sisältö:






  — | yhteistyössä toimivat osapuolet ja tahot |
| --- | --- | --- |

—

Täsmennä rajatylittävän yhteistyöhankkeen sisältö:

—

yhteistyössä toimivat osapuolet ja tahot

| — | muut asiaankuuluvat viranomaiset ja sidosryhmät, joihin kustannukset tai hyödyt voivat vaikuttaa, kuten kehittäjät, siirtoverkonhaltijat, jakeluverkonhaltijat jne. |
| --- | --- |

—

muut asiaankuuluvat viranomaiset ja sidosryhmät, joihin kustannukset tai hyödyt voivat vaikuttaa, kuten kehittäjät, siirtoverkonhaltijat, jakeluverkonhaltijat jne.

| — | hankkeen sijaintipaikka |
| --- | --- |

—

hankkeen sijaintipaikka

| — | käytetty teknologia ja suunnittelu |
| --- | --- |

—

käytetty teknologia ja suunnittelu

| — | muut merkitykselliset tekniset piirteet tai ominaisuudet |
| --- | --- |

—

muut merkitykselliset tekniset piirteet tai ominaisuudet

| — | kapasiteetti / hankkeen koko |
| --- | --- |

—

kapasiteetti / hankkeen koko

| — | aikahorisontti |
| --- | --- |

—

aikahorisontti

| — | suunnitellun tuotoksen ja palvelujen tyyppi ja |
| --- | --- |

—

suunnitellun tuotoksen ja palvelujen tyyppi ja

| — | muut merkitykselliset seikat |
| --- | --- |

—

muut merkitykselliset seikat

| — | Määrittele tarkoituksenmukainen vaihtoehtoinen hanke, mukaan lukien sen sisältö (samat näkökohdat kuin edellä) |
| --- | --- |

—

Määrittele tarkoituksenmukainen vaihtoehtoinen hanke, mukaan lukien sen sisältö (samat näkökohdat kuin edellä)

| — | Luettele kaikki sisällytettävät kustannukset ja hyödyt |
| --- | --- |

—

Luettele kaikki sisällytettävät kustannukset ja hyödyt

| — | Sovi kustannus-hyötyanalyysin indikaattoreiden laskentaan sovellettavasta lähestymistavasta ja menetelmistä |
| --- | --- |

—

Sovi kustannus-hyötyanalyysin indikaattoreiden laskentaan sovellettavasta lähestymistavasta ja menetelmistä

| — | Kerää viimeisimmät saatavilla olevat tiedot todennetuista kansallisista, eurooppalaisista ja kansainvälisistä lähteistä |
| --- | --- |

—

Kerää viimeisimmät saatavilla olevat tiedot todennetuista kansallisista, eurooppalaisista ja kansainvälisistä lähteistä

| — | Kvantifioi määrällisesti ilmaistavissa olevat indikaattorit ja määritä niiden rahallinen arvo, jos se ei ole liian kallista, ja kuvaile sanallisesti niiden indikaattoreiden vaikutusta, joille ei ole määritetty rahallista arvoa |
| --- | --- |

—

Kvantifioi määrällisesti ilmaistavissa olevat indikaattorit ja määritä niiden rahallinen arvo, jos se ei ole liian kallista, ja kuvaile sanallisesti niiden indikaattoreiden vaikutusta, joille ei ole määritetty rahallista arvoa

| — | Laske rajatylittävän yhteistyöhankkeen ja vaihtoehtoisen hankkeen nettonykyarvojen delta-arvo |
| --- | --- |

—

Laske rajatylittävän yhteistyöhankkeen ja vaihtoehtoisen hankkeen nettonykyarvojen delta-arvo

| — | Kirjoita analyysi ja siihen liittyvät selitykset |
| --- | --- |

—

Kirjoita analyysi ja siihen liittyvät selitykset

| — | Tarkistuta tulokset asiaankuuluvilla viranomaisilla ja muilla (riippumattomilla) asiantuntijoilla |
| --- | --- |

—

Tarkistuta tulokset asiaankuuluvilla viranomaisilla ja muilla (riippumattomilla) asiantuntijoilla

| — | Tarkenna analyysia tarvittaessa mukauttamalla tietoja ja/tai menetelmiä |
| --- | --- |

—

Tarkenna analyysia tarvittaessa mukauttamalla tietoja ja/tai menetelmiä

Vaiheet eivät ole välttämättä peräkkäisessä järjestyksessä, ja joissakin tapauksissa ne voivat toistua. Jäsenvaltiot voivat harkita keskitettyjen yhteyspisteiden perustamista hankkeiden toteuttajien tukemiseksi näissä vaiheissa, erityisesti rajatylittävien yhteistyöhankkeiden sisällön määrittelyn osalta.

Kustannus-hyötyanalyysin hyödyntäminen mahdollisimman pitkälti

Perusteellinen yhteiskunnallinen kustannus-hyötyanalyysi on edellytys kustannusten ja hyötyjen jakamiselle jäsenvaltioiden ja muiden osapuolten kesken. Se ei kuitenkaan välttämättä riitä perustaksi niiden jakamista koskeville neuvotteluille. Suoritettua kustannus-hyötyanalyysia on näin ollen tarkasteltava uudelleen ja laajennettava.

Yhteistyössä toimivien osapuolten olisi varmistettava, että kustannus-hyötyanalyysia hyödynnetään mahdollisimman paljon, jotta säilytettäisiin johdonmukaisuus todettujen merkittävien vaikutusten kanssa. Hankkeen määrittelyä, käytettyjä tietoja, taustalla olevaa skenaariota ja rajaehtoja ei saa muuttaa, ja kustannus-hyötyanalyysissa laskettuja nettoarvoja olisi käytettävä jatkokeskustelujen lähtökohtana. Kaikki rajaehdot, jotka vaikuttavat hankkeen toimintaan ja sen sisällyttämiseen laajempaan energiajärjestelmään, on täsmennettävä, koska ne vaikuttavat kustannus- ja hyötyindikaattoreihin.

Kustannusten ja hyötyjen jakamisjärjestely on viime kädessä yhteistyössä toimivien osapuolten välisen neuvotteluprosessin tulos. Niiden olisi voitavat sopia joustavasti, mitä kustannuksia ja hyötyjä sisällytetään. Kustannus-hyötyanalyysissa on löydettävä tasapainotila, jossa monimutkaisuus ja transaktiokustannukset rajoitetaan hallittavissa olevalle tasolle samalla, kun pyritään ottamaan huomioon kaikki merkitykselliset tekijät.

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen periaatteet

Kustannusten ja hyötyjen jakamisen olisi perustuttava ensinnäkin oikeudenmukaisuuteen, eli siihen, ettei yksikään osapuoli saa suhteetonta hyötyä tai vastaa suhteettomista kustannuksista yhteistyön takia, mikä voidaan saavuttaa turvaamalla kaikille osapuolille niiden osuutta vastaava korvaus. Lisäksi sen olisi perustuttava toteutettavuuteen, eli monimutkaisuuden vähentämiseen ja siten transaktiokustannusten hallittavissa olevaan määrään rajoittamalla osapuolet ja kustannusten ja hyötyjen luokat tärkeimpiin, sekä todellisten kustannusten ja hyötyjen huomioon ottamiseen (ja siihen, että sovitaan mahdollisista järjestelyistä, jotka poikkeavat näistä, vasta myöhemmässä vaiheessa).

Monimutkaisuuden vähentäminen

Aiemmat kokemukset yhteistyömekanismeista ovat osoittaneet, että monimutkaisuus voi olla kynnyskysymys ja että erittäin monimutkaisilla neuvottelujärjestelyillä, joissa on useita sidosryhmiä, on suurempi todennäköisyys epäonnistua. Tämä todennäköisyys voi kuitenkin pienentyä, jos yhteistyössä toimivat maat sopivat ensin yhteistyön perusperiaatteista ja ehdoista ja neuvottelevat yksityiskohdista vasta sen jälkeen. Myös kustannusten ja hyötyjen jakamista koskevat korkean tason poliittiset sopimukset voivat auttaa, kuten Ruotsin ja Norjan neuvotteluissa, jotka koskivat yhteistä tukijärjestelmää.

Epävarmuuden käsitteleminen ja huomioon ottaminen päätöksenteossa

Koska kustannuksia, hyötyjä ja riskejä koskevia tietoja ei voida tietää varmuudella, epävarmuus on luonnollinen osa prosessia, ja se on otettava huomioon. Epävarmuutta voidaan lieventää herkkyysanalyysilla ja luotettavuustarkistuksilla.

Yleinen hyväksyntä

Yleisen hyväksynnän kannalta on suositeltavaa, että kaikissa yhteistyöhankkeissa käsitellään yleisön osallistamista varhaisessa vaiheessa ja ennakoivasti myöhempien takaiskujen välttämiseksi. Kaikki yhteistyöhön liittyvät suorat ja välilliset kustannukset ja hyödyt sekä yleinen lähestymistapa niiden jakamiseen yhteistyökumppaneiden kesken olisi kuvattava selkeästi ja niistä olisi tiedotettava yleisölle.

6   HALLITUSTENVÄLISEN SOPIMUKSEN MALLI

I osa. Tavoite ja määritelmät

Tavoitetta koskeva artikla

| — | Jäsenvaltioiden olisi mainittava hallitustenvälisen sopimuksen tavoite. Esimerkkinä Pohjanmeren energiayhteistyön yhteydessä voidaan mainita uusiutuvan energian lisätuotantokapasiteetin rakentamisen mahdollistaminen Pohjanmerellä. Yhteistyössä toimivat jäsenvaltiot päättävät tavoitteesta. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden olisi mainittava hallitustenvälisen sopimuksen tavoite. Esimerkkinä Pohjanmeren energiayhteistyön yhteydessä voidaan mainita uusiutuvan energian lisätuotantokapasiteetin rakentamisen mahdollistaminen Pohjanmerellä. Yhteistyössä toimivat jäsenvaltiot päättävät tavoitteesta.

Määritelmiä koskeva artikla

| — | Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä tärkeimmät hallitustenväliseen sopimukseen sisältyvät termit. Näin varmistetaan osapuolten yhteinen tulkinta ja parannetaan sopimuksen oikeudellista kestävyyttä. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä tärkeimmät hallitustenväliseen sopimukseen sisältyvät termit. Näin varmistetaan osapuolten yhteinen tulkinta ja parannetaan sopimuksen oikeudellista kestävyyttä.

II osa. Yhteistyömekanismi

Yhteistyömekanismia koskeva artikla

| — | Tässä osassa olisi kuvailtava sitä, miten yhteistyö sisältyy oikeudellisesti uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin yhteyteen, eli sitä, valitaanko tilastollinen siirto, yhteishanke (toisen EU:n jäsenvaltion tai kolmannen maan kanssa) vai yhteinen tukijärjestelmä. |
| --- | --- |

—

Tässä osassa olisi kuvailtava sitä, miten yhteistyö sisältyy oikeudellisesti uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin yhteyteen, eli sitä, valitaanko tilastollinen siirto, yhteishanke (toisen EU:n jäsenvaltion tai kolmannen maan kanssa) vai yhteinen tukijärjestelmä.

III osa. Yhteistyön yksityiskohtaiset säännöt

Yhteistyön laajuutta koskeva artikla

| — | Jäsenvaltioiden olisi tarkennettava yhteistyön laajuus: 1) ainoastaan uusiutuvien energialähteiden käyttöönotto, 2) infrastruktuurin lisääminen yhteistyöhön, 3) innovaationäkökohtien lisääminen yhteistyöhön (esimerkiksi varastointi, muuntolaitokset jne.) |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden olisi tarkennettava yhteistyön laajuus: 1) ainoastaan uusiutuvien energialähteiden käyttöönotto, 2) infrastruktuurin lisääminen yhteistyöhön, 3) innovaationäkökohtien lisääminen yhteistyöhön (esimerkiksi varastointi, muuntolaitokset jne.)

Valittua tukijärjestelmää koskeva artikla

| — | Jäsenvaltioiden olisi täsmennettävä sovellettava tukijärjestelmä (isäntäjäsenvaltio, maksava jäsenvaltio tai uusi tukijärjestelmä). Jos käytetään olemassa olevaa järjestelmää, jäsenvaltioiden olisi viitattava asiaankuuluvaan oikeusperustaan. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden olisi täsmennettävä sovellettava tukijärjestelmä (isäntäjäsenvaltio, maksava jäsenvaltio tai uusi tukijärjestelmä). Jos käytetään olemassa olevaa järjestelmää, jäsenvaltioiden olisi viitattava asiaankuuluvaan oikeusperustaan.

Uutta tukijärjestelmää koskeva artikla (sovelletaan ainoastaan yhteisiin tukijärjestelmiin)

| — | Jäsenvaltioiden olisi täsmennettävä tukijärjestelmän tekniset osatekijät. Huomioon otettavia seikkoja ovat seuraavat:






  a. | Yhden hankkeen / monta hanketta sisältävä yhteistyö |
| --- | --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden olisi täsmennettävä tukijärjestelmän tekniset osatekijät. Huomioon otettavia seikkoja ovat seuraavat:

a.

Yhden hankkeen / monta hanketta sisältävä yhteistyö

| b. | Enimmäiskapasiteetti/-määrä (asennettu megawattimäärä tai siirrettävä megawattituntimäärä) |
| --- | --- |

b.

Enimmäiskapasiteetti/-määrä (asennettu megawattimäärä tai siirrettävä megawattituntimäärä)

| c. | Tukikelpoinen teknologia (teknologiat) |
| --- | --- |

c.

Tukikelpoinen teknologia (teknologiat)

| d. | Sijaintipaikka tai prosessi kohteen valintaa ja esikehittämistä varten |
| --- | --- |

d.

Sijaintipaikka tai prosessi kohteen valintaa ja esikehittämistä varten

| e. | Verkkoliitäntäjärjestelmä |
| --- | --- |

e.

Verkkoliitäntäjärjestelmä

| f. | Tukimuoto |
| --- | --- |

f.

Tukimuoto

| g. | Tarjouskilpailujen/huutokauppojen suunnittelu |
| --- | --- |

g.

Tarjouskilpailujen/huutokauppojen suunnittelu

| h. | Sopimus valtiontukien ilmoituksista |
| --- | --- |

h.

Sopimus valtiontukien ilmoituksista

Merkityksellisiä markkinajärjestelyjä koskeva artikla

| — | Jäsenvaltioiden olisi täsmennettävä yhteistyöhanketta koskevat merkitykselliset markkinajärjestelyt (esim. nimetyt viitemarkkinat) ja niihin mahdollisesti sisältyvät lisämääräykset. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden olisi täsmennettävä yhteistyöhanketta koskevat merkitykselliset markkinajärjestelyt (esim. nimetyt viitemarkkinat) ja niihin mahdollisesti sisältyvät lisämääräykset.

Kustannus-hyötyanalyysia ja rajatylittävää kustannustenjakoa koskeva artikla

| — | Jäsenvaltioiden olisi sovittava kustannus-hyötyanalyysista ja rajatylittävästä kustannustenjaosta.






  — | Jos kyseessä on yksinkertainen yhteistyö, uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot voidaan siirtää sovitulla siirtohinnalla. Tässä yhteistyötapauksessa kustannusten ja hyötyjen analyysi olisi pidettävä mahdollisimman yksinkertaisena, mikä vähentää transaktiokustannuksia. |
| --- | --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden olisi sovittava kustannus-hyötyanalyysista ja rajatylittävästä kustannustenjaosta.

—

Jos kyseessä on yksinkertainen yhteistyö, uusiutuvia energialähteitä koskevat tilastot voidaan siirtää sovitulla siirtohinnalla. Tässä yhteistyötapauksessa kustannusten ja hyötyjen analyysi olisi pidettävä mahdollisimman yksinkertaisena, mikä vähentää transaktiokustannuksia.

| — | Monimutkaisempaa yhteistyötä varten (tai haettaessa rajatylittävää uusiutuvien energialähteiden rahoitusta Verkkojen Eurooppa -välineestä ja/tai infrastruktuurirahoitusta) saatetaan tarvita kattavampi kustannus-hyötyanalyysi. Hallitustenvälisen sopimuksen tässä kohdassa olisi viitattava saatavilla oleviin kustannus-hyötyanalyysilaskelmiin ja niiden perusteella valittuun rajatylittävän kustannustenjaon malliin.






  — | Sosiaalisen nettohyödyn määrittäminen |
| --- | --- | --- |

—

Monimutkaisempaa yhteistyötä varten (tai haettaessa rajatylittävää uusiutuvien energialähteiden rahoitusta Verkkojen Eurooppa -välineestä ja/tai infrastruktuurirahoitusta) saatetaan tarvita kattavampi kustannus-hyötyanalyysi. Hallitustenvälisen sopimuksen tässä kohdassa olisi viitattava saatavilla oleviin kustannus-hyötyanalyysilaskelmiin ja niiden perusteella valittuun rajatylittävän kustannustenjaon malliin.

—

Sosiaalisen nettohyödyn määrittäminen

| — | Keskeisten kustannusten ja hyötyjen jakautuminen osapuolten kesken |
| --- | --- |

—

Keskeisten kustannusten ja hyötyjen jakautuminen osapuolten kesken

| — | Jäsenvaltioiden väliset kompensaatiomaksut (mukaan lukien kunkin yhteistyökumppanin rahoittamien tukikustannusten osuus ja uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen jakaminen tavoitteeseen osallistumista varten) |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden väliset kompensaatiomaksut (mukaan lukien kunkin yhteistyökumppanin rahoittamien tukikustannusten osuus ja uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastojen jakaminen tavoitteeseen osallistumista varten)

| — | Maksumenettely |
| --- | --- |

—

Maksumenettely

| — | Uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin mukainen ilmoitus Euroopan komissiolle |
| --- | --- |

—

Uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin mukainen ilmoitus Euroopan komissiolle

Osapuolten velvollisuuksia koskeva artikla

| — | Tässä yhteydessä yhteistyössä toimivien jäsenvaltioiden olisi määriteltävä vastuualueet valitun yhteistyömuodon mukaisesti sekä menettelyt ja järjestelmä, jotka mahdollistavat valvonnan, seurannan, todisteiden antamisen ja todentamisen (mukaan lukien tiedonsiirto: sisältö, muoto ja ajankohta). |
| --- | --- |

—

Tässä yhteydessä yhteistyössä toimivien jäsenvaltioiden olisi määriteltävä vastuualueet valitun yhteistyömuodon mukaisesti sekä menettelyt ja järjestelmä, jotka mahdollistavat valvonnan, seurannan, todisteiden antamisen ja todentamisen (mukaan lukien tiedonsiirto: sisältö, muoto ja ajankohta).

Vastuussa olevaa elintä koskeva artikla (sovelletaan yhteishankkeisiin tai yhteisiin tukijärjestelmiin)

| — | Tässä kohdassa olisi kuvattava vastuussa oleva elin (esim. virasto tai keskitetty yhteyspiste) ja sen tehtävät. Tehtäviin voi kuulua hankkeiden yksilöinti, tarjouskilpailumenettelyn määrittely, tarjoajan valinta, myönnettyjen hankkeiden täytäntöönpanon valvonta, tukimaksujen maksaminen ja raportointi yhteistyössä toimiville valtioille. |
| --- | --- |

—

Tässä kohdassa olisi kuvattava vastuussa oleva elin (esim. virasto tai keskitetty yhteyspiste) ja sen tehtävät. Tehtäviin voi kuulua hankkeiden yksilöinti, tarjouskilpailumenettelyn määrittely, tarjoajan valinta, myönnettyjen hankkeiden täytäntöönpanon valvonta, tukimaksujen maksaminen ja raportointi yhteistyössä toimiville valtioille.

Euroopan komissiolle annettavaa ilmoitusta koskeva artikla

| — | Uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin mukaan myyjä-/isäntäjäsenvaltion on ilmoitettava Euroopan komissiolle sopimuksesta ja siihen perustuvan tilastollisen siirron tarkasta määrästä. |
| --- | --- |

—

Uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin mukaan myyjä-/isäntäjäsenvaltion on ilmoitettava Euroopan komissiolle sopimuksesta ja siihen perustuvan tilastollisen siirron tarkasta määrästä.

7.   Liite

Käytettävissä olevat yhteistyömekanismit ja yhteistyön perusperiaatteet

Uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin 8, 9, 11 ja 13 artiklassa säädetään kolmesta pääasiallisesta yhteistyömekanismista, joita jäsenvaltiot voivat valita käyttävänsä:

Tilastolliset siirrot (8 artikla): Tilastollisten siirtojen tapauksessa vain kaksi jäsenvaltiota sopivat toimivansa yhteistyössä ja osoittavat virtuaalisesti tietyn määrän yhdessä jäsenvaltiossa ylijäämäisesti tuotetusta uusiutuvasta energiasta toiseen jäsenvaltioon. Tämä tehdään neuvotelluin siirtohinnoin jälkikäteen. Yhden jäsenvaltion ”ostama” energia otetaan huomioon sen kansallisessa panoksessa direktiivin mukaisesti. Kyseessä ei ole fyysinen energian siirto tai toimitus. Tilastolliset siirrot eivät yleensä liity tiettyihin hankkeisiin, vaikka jäsenvaltiot voivat päättää tehdä tällaisen sopimuksen, jos se katsotaan molempia osapuolia hyödyttäväksi. Tilastolliset siirrot ovat myös periaatteessa teknologianeutraaleja. Tilastolliseen siirtoon osallistuvien jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle viimeistään 12 kuukauden kuluttua sen vuoden päättymisestä, jolloin siirto on voimassa. Tilastollisten siirtojen transaktiokustannukset ovat suhteellisen alhaiset, koska ne on verrattain helppo järjestää ja neuvotella, ja jäsenvaltiot voivat tehdä vähäistä yhteistyötä ilman, että niiden tarvitsee tehdä muutoksia kotimaisiin tukivälineisiinsä. Koska tilastolliset siirrot eivät ole kovin monimutkaisia, niihin tarvitaan vähemmän ohjeistusta, mutta yleinen hyväksyntä saattaa olla ongelma, koska maksua vastaan ei siirretä uusiutuvan energian tuotantoa. Yksityiset toimijat eivät voi osallistua tilastollisiin siirtoihin, sillä ne on varattu julkisyhteisöille.

Jäsenvaltioiden väliset yhteishankkeet (9 artikla): Jäsenvaltiot voivat myös toteuttaa keskenään yhteishankkeita toimiakseen yhteistyössä uusiutuvaa energiaa koskevissa hankkeissa, jotka liittyvät sähkön, lämmityksen tai jäähdytyksen tuottamiseen uusiutuvista lähteistä. Yhteishankkeissa on kyse muustakin kuin pelkistä tilastojen siirroista, ja yhteistyötä tehdään aina tietyn uuden hankkeen yhteydessä. Yhteishankkeessa voidaan määrätä sähkön fyysisestä siirrosta tai olla toteuttamatta sitä. Yksittäisten yhteistyöhankkeiden, kuten suurten merituulivoimahankkeiden, lisäksi myös useita hankkeita sisältävät järjestelyt ovat mahdollisia, kun toistetaan pieniä tai keskisuuria laitoksia koskeva järjestely. Nämä useita hankkeita sisältävät järjestelyt on kuitenkin erotettava yhteisistä tukijärjestelmistä, koska ne ovat luonteeltaan rajallisia. Hankkeet voivat koskea joko olemassa olevien laitosten kunnostamista tai uusia laitoksia. Näiden hankkeiden hyödyt ja kustannukset jaetaan yhteistyössä toimivien osapuolten kesken sovittujen sääntöjen mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat sopia, että hanke toteutetaan jommankumman yhteistyössä toimivan osapuolen olemassa olevan tukijärjestelmän kautta, tai perustaa räätälöidyn järjestelmän.

Yhteishankkeet voivat myös soveltua uusiin teknologioihin tehtäviin yhteisiin investointeihin ja niistä saatujen kokemusten keräämiseen. Yhteistyön aste ja transaktiokustannusten taso ovat korkeammat kuin tilastollisissa siirroissa, mutta yleensä alhaisemmat kuin yhteisissä tukijärjestelmissä, koska yhteistyö rajoittuu sovittuun määrään hankkeita. Toisin kuin tilastollisissa siirroissa, yhteishankkeisiin voi osallistua myös yksityisiä toimijoita.

Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset yhteishankkeet (11 artikla): Jäsenvaltiot voivat myös toteuttaa kolmansien maiden kanssa yhteishankkeita, joista voi tulla erityisen merkityksellisiä energiayhteisön maiden tai Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa tehtävän yhteistyön yhteydessä. Kolmansien maiden kanssa toteutettavat yhteishankkeet rajoittuvat kuitenkin sähkön tuotantoon uusiutuvista lähteistä (lämmitys ja jäähdytys eivät kuulu soveltamisalaan), ja niissä on perustettava todellinen fyysinen yhteys kyseiseen kolmanteen maahan. Jotta EU:n sähköverkkoon syöttö voidaan varmistaa, asianomainen rajayhdysjohtokapasiteetti on varattava ajoissa. Laitokselle myönnettyä investointitukea lukuun ottamatta tuotetun ja viedyn sähkön määrä ei saa olla saanut tukea kolmannen maan tukijärjestelmästä.

Yhteiset tukijärjestelmät (13 artikla): Toinen mahdollinen jäsenvaltioiden käytettävissä oleva yhteistyömekanismi ovat yhteiset tukijärjestelmät. Tämä tarkoittaa kahden tai useamman jäsenvaltion kansallisten tukijärjestelmien osittaista tai täydellistä yhteensovittamista ja/tai yhdistämistä. Koska yhteisiin tukijärjestelmiin voi liittyä huomattavia transaktiokustannuksia, ne kattavat yleensä useita hankkeita. Niitä voidaan kuitenkin käyttää myös suuriin yksittäisiin hankkeisiin, joilla on hyvin erityinen sisältö. Yhteiset tukijärjestelmät voivat koskea myös vain yhtä kansallisten uusiutuvien energialähteiden markkinoiden osaa, esimerkiksi tiettyä teknologiaa tai maantieteellistä aluetta, kuten raja-aluetta. Ellei toisin mainita, sovittu yhteinen tukijärjestelmä ei korvaa nykyisiä kansallisia tukijärjestelmiä, jotka ovat edelleen voimassa rinnakkaisina. Yhteiset tukijärjestelmät ovat yleensä vaativampia ja monimutkaisempia kuin yhteishankkeet, ja ne edellyttävät yleensä muutoksia kansalliseen lainsäädäntöön ja/tai sääntelyyn.

Uusiutuvaa energiaa koskevan yhteistyön periaatteet

Jäsenvaltioiden yhteistyötä uusiutuvan energian alalla ohjaavat yleensä seuraavat periaatteet:

Valinnaisuus: Kaksi tai useampi jäsenvaltiota, jotka toimivat yhteistyössä keskenään tai kolmannen maan kanssa, tekevät niin vapaaehtoisesti. Kun jäsenvaltiot päättävät yhdistää voimansa uusiutuvan energian alalla, ne voivat vapaasti suunnitella tällaisen yhteistyön yksityiskohdat ja ehdot.

Sosioekonomisten hyötyjen luominen: Rajatylittävien yhteistyöhankkeiden on tuotettava arvoa kokonaisvaltaisesta ja yhteiskunnallisesta näkökulmasta. Yleisesti ottaen hankkeen tuottamien sosioekonomisten hyötyjen on oltava suuremmat kuin sen kustannukset, kun sitä verrataan uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoon ilman yhteistyötä.

Kaikkia osapuolia hyödyttävän yhteistyön aloittaminen: Sen lisäksi, että rajatylittävät yhteistyöhankkeet luovat yhteiskunnallisia nettohyötyjä, ne voivat toteutua vain, jos hankkeista saadaan hyötyä kaikille osallistuville maille ja maiden keskeisille sidosryhmille. Yleisesti ottaen on epätodennäköistä, että hankkeen ansiosta kaikkien sidosryhmien tilanne paranee verrattuna tilanteeseen ilman hanketta, minkä vuoksi maiden on sovittava, mille sidosryhmille olisi suoritettava korvaus ja mitkä jäävät ilman korvausta.

Yhteistyön ehtoja koskeva sopimus: Jäsenvaltioiden, jotka aikovat toimia yhteistyössä, on tehtävä yhteistyösopimus, jossa vahvistetaan ehdot ja edellytykset.

Paikallisten erityisolosuhteiden soveltaminen: Vaikka yhteistyössä toimivat maat pyrkivät yhdenmukaistamaan asiaankuuluvia sääntöjä ja määräyksiä siinä määrin kuin se on tarpeen, tähän saattaa liittyä luonnollisia rajoituksia. Tällaisia rajoituksia sovelletaan erityisesti paikkakohtaisiin ehtoihin, kuten toimilupiin ja veroihin. Näin ollen sovelletaan oletusarvoisesti sen maan sääntöjä, jossa hanke toteutetaan fyysisesti, jolleivat yhteistyössä toimivat maat toisin sovi ja täsmennä.

Konkreettisen vaikutuksen varmistaminen: Jäsenvaltiot voivat päättää organisoida yhteistyön siten, että sillä on konkreettisia vaikutuksia niiden sähköjärjestelmiin ja -markkinoihin. Yhteistyössä toimivat jäsenvaltiot voivat esimerkiksi vaatia sähkön fyysistä tuontia (mikä on välttämätöntä kolmansien maiden kanssa toteutettavissa yhteishankkeissa).

Kustannusten ja hyötyjen jakaminen: Direktiivin mukaan tuotettu uusiutuva energia olisi sisällytettävä sen maan uusiutuvan energian osuuteen, joka rahoittaa laitoksen. Teknologiasta riippuen tukikustannusten lisäksi myös muilla kustannuksilla ja hyödyillä on merkitystä. Verkkoon liittämistä ja järjestelmän integrointia koskevat kustannukset ovat erityisen merkityksellisiä merituulivoimahankkeiden kannalta, kun taas tukikustannusten merkitys yleensä vähenee kypsään vaiheeseen edenneiden teknologioiden ja markkinoiden yhdentymisasteen myötä. Erilaiset kirjanpitovaihtoehdot ovat mahdollisia. Kumppanimaat voivat vapaasti vahvistaa yksityiskohdat yhteistyösopimuksessa.

---

(1)  Ohjeet perustuvat aiempiin ohjeisiin ”Uusiutuvaan energiaan liittyvän yhteistyömekanismin käyttöä koskevat ohjeet”, SWD(2013) 440, saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/documents/com_2013_public_intervention_swd05_en.pdf

(2)  Yksityiskohtaisempi kuvaus yhteistyömekanismeista esitetään liitteessä. Ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuimella on toimivalta antaa sitovia tulkintoja unionin lainsäädännöstä.

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2021/1153, annettu 7 päivänä heinäkuuta 2021, Verkkojen Eurooppa -välineestä (EUVL L 249, 14.7.2021, s. 38).

(4)  COM(2021)393: ”EU:n raja-alueet: Euroopan yhdentymisen koekentät”.

(5)  Raja-alueet ovat saman rajan molemmilla puolilla olevia alueita (ks. määritelmä osoitteessa https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Glossary:Border_region)

(6)  Tämä esimerkkitapauksen kuvaus perustuu raporttiin ”Design options for cross-border auctions”, joka on laadittu uusiutuvan energian tukihuutokauppoja koskevan AURES II -hankkeen yhteydessä. Koko raportti on saatavilla osoitteessa http://aures2project.eu/wp-content/uploads/2019/06/AURES_II_D6_1_final.pdf

(7)  Tähän mennessä on toteutettu/sovittu 12 yhteistyöhanketta (kymmenen tilastollisiin siirtoihin liittyvää hanketta, yksi yhteishanke ja yksi yhteinen tukijärjestelmä). Vaikka tämä viittaa siihen, että täytäntöönpano saattaa olla nopeutumassa, yhteistyömekanismien käyttö on edelleen odotettua vähäisempää. Seuraavat hankkeet on toteutettu ja/tai niistä on sovittu: tilastolliset siirrot Luxemburgin ja Liettuan, Luxemburgin ja Viron, Maltan ja Viron, Alankomaiden ja Tanskan, Irlannin ja Tanskan, Irlannin ja Viron, Tanskan ja Viron, Tanskan ja Belgian, Suomen ja Belgian, Tšekin ja Slovenian sekä Liettuan ja Belgian välillä; Saksan ja Tanskan yhteishanke sekä Ruotsin ja Norjan yhteinen tukijärjestelmä. Kun tarkastellaan vuotta 2020 koskevia jäsenvaltioiden kansallisia uusiutuvaa energiaa käsitteleviä toimintasuunnitelmia, on selvää, että mekanismien uutuuden ja toteutettujen hankkeiden puuttumisen vuoksi yhteistyömekanismien käyttöä koskevat suunnitelmat olivat edelleen epämääräisiä, varovaisia tai niitä ei edes ollut. Muutamaa vuotta myöhemmin kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa esitetyt jäsenvaltioiden suunnitelmat yhteistyömekanismien käytöstä olivat jo konkreettisempia. Tämä johtui erityisesti jäsenvaltioiden välisistä kahden- tai monenvälisistä neuvotteluista, joita ne olivat käyneet joko erikseen tai eri ryhmien ja foorumien välityksellä. Tässä yhteydessä olisi korostettava työtä alueellisilla energiafoorumeilla, kuten Pohjanmeren energiayhteistyöhön (NSEC), Itämeren energiamarkkinoiden yhteenliitäntäsuunnitelmaan (BEMIP), keskisen Itä-Euroopan ja Kaakkois-Euroopan energiayhteenliitäntöihin (CESEC), Lounais-Euroopan yhteenliitäntöihin (SWE) liittyvissä korkean tason ryhmissä tai viidenvälisellä foorumilla. Foorumeilla on onnistuttu kokoamaan yhteen keskeiset sidosryhmät ja helpottamaan vuoropuhelua. Konkreettisia ilmoitettuja suunnitelmia ei kuitenkaan edelleenkään ole, mikä kuvastaa yhteistyömekanismien käytössä havaittuja vaikeuksia.

(8)  Tutkimuksiin ja hankkeisiin kuuluvat muun muassa EU:n jäsenvaltioiden välisiä yhteistyömekanismeja ja vuorovaikutusta uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin (2009/28/EY) mukaisten tukijärjestelmien kanssa koskeva hanke (https://res-cooperation.eu/), CA-RES-hanke (https://www.ca-res.eu/) tai MUSTEC-hanke (https://mustec.eu/). Katso myös tutkimus ”Cooperation between EU countries under the RES directive”, 2014, saatavilla osoitteessa https://energy.ec.europa.eu/topics/renewable-energy/renewable-energy-directive-targets-and-rules/cooperation-mechanisms_en#documents

(9)  Tunnettuihin esimerkkeihin kuuluu Tanskan ja Alankomaiden välinen yhteisymmärryspöytäkirja yhdestä tai useammasta offshore-energiakeskuksesta, Latvian ja Viron välinen yhteisymmärryspöytäkirja offshore-yhteishankkeesta, aiesopimus Tanskan ja Saksan välisten offshore-yhteishankkeiden ja -hybridihankkeiden analysoinnista sekä yhteisymmärryspöytäkirja Tanskan ja Belgian välisiä energiasaarekkeita koskevien vaihtoehtojen tutkimisesta.

(10)  Useimmissa rajatylittävissä yhteistyöhankkeissa voidaan olettaa, että jäsenvaltiot tai kolmannet maat vastaavat suurimmista kustannuksista ja saavat suurimman osan hyödyistä. Ne ovat siten luonnollisia neuvotteluosapuolia ja edustavat sidosryhmiään oletusarvoisesti.

(11)  Koska uusiutuvien energialähteiden monitahoiseen yhteistyöhön kiinnitetään yhä enemmän huomiota, kuten merellä sijaitsevien hybridituulipuistojen tapauksessa, on annettava ohjeita siitä, miten koordinoidaan kustannusten ja hyötyjen jakamista rajojen yli sellaisissa energiansiirtohankkeissa, jotka on yhdistetty energiantuotantohankkeiden kehittämiseen. Ohjeet liittyvät TEN-E-asetuksen 15 artiklan 1 kohtaan [asetus (EU) 2022/869] sekä komission tiedonantoon Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle EU:n strategia avomerellä tuotettavan uusiutuvan energian potentiaalin valjastamiseksi ilmastoneutraalin tulevaisuuden tarpeisiin, COM(2020) 741 final, saatavilla osoitteessa https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/PDF/?uri=CELEX:52020DC0741&from=EN

(12)  Keskitetyn mallin elementit ovat osa 18. toukokuuta 2022 annettua komission ehdotusta tarkistaa uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin säännöksiä, jotka liittyvät uusiutuvia energialähteitä koskevien hankkeiden lupamenettelyihin (COM (2022) 222 final).

(13)  Tämä johtuu pääasiassa verkostovaikutuksista, mutta epävarmuus voi liittyä myös sääntelyn muutoksiin.

(14)  Jos markkinahinta alittaa huutokaupan rajahinnan, tuottajat saavat yksipuolisen vaihtuvan palkkion järjestelmässä tukea, joka kattaa eron, ja jos markkinahinta on korkeampi, ne voivat pitää ylijäämän. Kaksipuolinen vaihtuva palkkio toimii samalla tavalla, mutta tuottajan on kuitenkin maksettava ylijäämä takaisin. Kiinteiden palkkioiden järjestelmässä tuottajat saavat markkinahinnan lisäksi kiinteämääräisen ylijäämän.

(15)  Kukin yhteistyöhön osallistuva maa voi myös päättää kansallisesti, miten tukikustannukset peritään takaisin, paitsi jos on kyse yhteisistä tukijärjestelmistä.

(16)  2022/C 80/01

(17)  Ks. https://ec.europa.eu/regional_policy/en/information/publications/guides/2014/guide-to-cost-benefit-analysis-of-investment-projects-for-cohesion-policy-2014-2020.

(18)  ”The Economic Appraisal of Investment Projects at the EIB. Version March 2013 - Under review”, saatavilla osoitteessa https://www.eib.org/attachments/thematic/economic_appraisal_of_investment_projects_en.pdf

(19)  ”Methodologies for assessing the contribution of cross-border projects to the general criteria and for producing the cost-benefit analysis specified in Part IV of the Annex to the Regulation (EU) 2021/1153 establishing the Connecting Europe Facility”, saatavilla osoitteessa https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52021SC0429&qid=1564520971474

(20)  Ks. https://tyndp.entsoe.eu/cba

(21)  Jos uusiutuvan energian hankkeen toteuttaminen edellyttää valtiontukea, ilmasto-, energia- ja ympäristöalan valtiontuen suuntaviivojen mukaisesti toteutetun rahoitusvajeanalyysin olisi oltava kustannus-hyötyanalyysin keskeisten oletusten mukainen.

(22)  Infrastruktuurin osalta ACERin julkaisemassa rajatylittävästä kustannustenjaosta tehtyjä päätöksiä koskevassa neljännessä seurantakertomuksessa todettiin, että valtaosassa Euroopan laajuisista energiahankkeista, joihin liittyy rajatylittävää infrastruktuuria, valitaan ”perinteisiä” kustannusten jakamisen lähestymistapoja. Useimmissa maalla toteutettavissa hankkeissa noudatetaan niin sanottua alueperiaatetta, jonka mukaan kukin maa vastaa hankkeen täytäntöönpanoon liittyvistä kustannuksista omalla alueellaan, vaikka hankkeesta voi koitua hyötyä eri maissa, kun taas offshore-hankkeissa käytetään kustannusjakoa 50/50. Tämä lähestymistapa ei ehkä osoittaudu tehokkaaksi muun muassa uusien silmukoitujen merellä sijaitsevien verkkojen kaltaisissa tapauksissa, jotka saattavat vaikuttaa suurempaan määrään osapuolia.

(23)  Ks. erityisesti direktiivin (EU) 2018/2001 11 artiklan 2 kohdan a ja c alakohdassa säädetyt edellytykset.

(24)  Siirtoverkonhaltijan vastuulla.

(25)  Laskennassa voidaan käyttää vaihtoehtoista teknologiaa, jos suora vertailu ei ole mahdollista tai realistista.

---

| 29.12.2022 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 495/24 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 495/24

---

Komission tiedonanto: Ohjeet jäsenvaltioille vuosien 2021–2030 kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämisestä

(2022/C 495/02)

Energian hinnat ovat olleet ennätyksellisen korkealla vuoden 2021 jälkipuoliskolta lähtien, ja niiden nousua on pahentanut Venäjän perusteeton ja laiton hyökkäys Ukrainaan. Tämä antaa perustellun syyn vauhdittaa Euroopan vihreän kehityksen ohjelman täytäntöönpanoa ja vahvistaa energiaunionin joustavuutta nopeuttamalla siirtymää puhtaaseen energiaan ja katkaisemalla riippuvuus Venäjän fossiilisista polttoaineista kokonaan. Samalla viimeaikaiset äärimmäiset sääilmiöt ovat lisänneet energiansaantiin kohdistuvaa painetta sekä vaikuttaneet satoisuuteen, sisävesiliikenteeseen ja kansalaisten hyvinvointiin. Tämän kaiken vuoksi tarve sopeutua ilmastonmuutoksen vaikutuksiin korostuu entistäkin voimakkaammin.

Nämä viimeaikaiset kehityskulut korostavat myös energia- ja ilmastopolitiikkojen yhdennetyn suunnittelun merkitystä. Yhteisvastuun, vaurauden ja kestävyyden vaaliminen Euroopan unionissa edellyttää nyt enemmän kuin koskaan ennen vahvaa energiaunionia ja koordinoituja ilmastotoimia. Jotta voidaan vahvistaa energiaturvallisuutta ja nopeuttaa siirtymää kohti ilmastoneutraaliutta tasapuolisesti, jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin on hyödynnettävä unionin tasolle rakennettua vahvaa hallintojärjestelmää.

Energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta annetussa asetuksessa (hallintoasetus) (1)
  vahvistetaan joustava mutta silti vankka hallintojärjestelmä avointa ja kaikkia osapuolia vahvistavaa yhteistyötä varten EU:n jäsenvaltioiden ja Euroopan komission välille. Näin voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot soveltavat yhtenäistä lähestymistapaa energia- ja ilmastopolitiikkoihin ja jäsenvaltioiden välisiin koordinoituihin toimiin.

Kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat (jäljempänä ’kansalliset suunnitelmat’) ovat hallintoasetuksen mukaisia strategisen suunnittelun keskeisiä työkaluja. Kansalliset suunnitelmat takaavat lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin investointien ennustettavuuden etenkin epävarmoina aikoina. Lisäksi ne ovat ratkaisevan tärkeitä yhteisen tavoitteen eli ilmastoneutraaliuden saavuttamisen edellyttämien massiivisten investointien mobilisoinnissa, oikeudenmukaisen siirtymän varmistamisessa sekä energiaturvallisuuden ja kohtuuhintaisuuden säilyttämisessä. Ne auttavat jäsenvaltioita saavuttamaan yhdessä Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa, eurooppalaisessa ilmastolaissa (2) sekä 55-valmiuspaketissa (3) asetetut tavoitteet, myös energiatehokkuutta ja uusiutuvaa energiaa koskevat tiukennetut tavoitteet, ja noudattamaan Pariisin sopimukseen perustuvia EU:n kansainvälisiä sitoumuksia.

Kansallisilla energia- ja ilmastosuunnitelmilla on keskeinen rooli myös REPowerEU-suunnitelman (4)
  toteuttamisessa, sillä nykyistä joustavamman energiaunionin luomiseen liittyvät haasteet ovat kasvaneet. Sen jälkeen, kun energianhinnat alkoivat nousta vuoden 2021 puolivälissä, EU:ssa on hyväksytty kattavia ja räätälöityjä hätätoimenpiteitä viimeaikaisten geopoliittisten tapahtumien aiheuttamaan energiakriisiin vastaamiseksi. Tämä muokkaa energiaunionia ennen vuotta 2030 ja sen jälkeen. Kansallisissa suunnitelmissa on otettava huomioon kriittiset haasteet, jotka liittyvät energiaturvallisuuteen ja kohtuuhintaisuuteen. Tähän sisältyvät tarve monipuolistaa energiantuotantoa nopeasti, laatia yhdenmukainen aikataulu kaasun varastoinnille (5) sekä ottaa huomioon kysynnän vähentämiseen (6) ja korkeisiin energiahintoihin ja yhteisvastuun lisäämiseen (7) liittyvät hätätoimenpiteet.

Jäsenvaltioiden on toimitettava vuosia 2021–2030 koskevien päivitettyjen kansallisten suunnitelmiensa luonnokset kesäkuuhun 2023 mennessä ja lopulliset suunnitelmat kesäkuuhun 2024 mennessä (8). Energia- ja ilmastopolitiikka ja geopoliittiset olosuhteet ovat muuttuneet huomattavasti sen jälkeen, kun ensimmäiset kansalliset suunnitelmat laadittiin vuosina 2019–2020. Suunnitelmien päivittämisessä on siksi keskityttävä tarpeeseen tiukentaa ilmastotavoitteita, vauhdittaa siirtymää puhtaaseen energiaan ja vahvistaa energiaturvallisuutta. Päivitettyjen kansallisten suunnitelmien myötä EU:n pitäisi pystyä siirtymään kohti nykyistä joustavampaa ja kestävämpää energiaunionia ja vähentämään nopeasti riippuvuuttaan Venäjän fossiilisista polttoaineista niin, ettei ketään jätetä jälkeen.

Tässä asiakirjassa annetaan jäsenvaltioille ohjeita kansallisten suunnitelmaluonnosten ja lopullisten suunnitelmien laatimisprosessista ja sen laajuudesta. Siinä kuvataan hyviä käytäntöjä ja kerrotaan viimeaikaisten poliittisten ja geopoliittisten tapahtumien seurauksista hallintoasetuksessa ja etenkin sen liitteessä I vahvistetun lainsäädäntökehyksen puitteissa (9).

Laatiessaan näitä ohjeita komissio teki tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa teknisellä tasolla ja kuuli sidosryhmiä8. syyskuuta 2022 pidetyssä sidosryhmätyöpajassa (10), ulkopuolisissa tapahtumissa ja osana kahdenvälistä yhteydenpitoa. Näitä ohjeita tulee pitää yhtenä osana läpi koko prosessin jatkuvaa tiedonvaihtoa ja yhteistyötä.

| Laatikko 1: Kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämisen periaatteet ja hyvät käytännöt







  — | Tiukennetaan tavoitteita, jotta voidaan vauhdittaa vihreää siirtymää ilmastoneutraaliuteen ja vahvistaa energiajärjestelmän häiriönsietokykyä ilmastolain, 55-valmiuspaketin ja REPowerEU-suunnitelman mukaisesti. Erityistä huomiota on kiinnitettävä uusiutuvaan energiaan, energiatehokkuuteen, energiaturvallisuuteen ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen. |
| --- | --- |

Laatikko 1: Kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämisen periaatteet ja hyvät käytännöt

—

Tiukennetaan tavoitteita, jotta voidaan vauhdittaa vihreää siirtymää ilmastoneutraaliuteen ja vahvistaa energiajärjestelmän häiriönsietokykyä ilmastolain, 55-valmiuspaketin ja REPowerEU-suunnitelman mukaisesti. Erityistä huomiota on kiinnitettävä uusiutuvaan energiaan, energiatehokkuuteen, energiaturvallisuuteen ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen.

| — | Vahvistetaan kansallisiin suunnitelmiin kuuluvaa suunnittelua siten, että voidaan varmistaa oikeudenmukainen siirtymä, lieventää sosiaalisia ja työllisyyteen liittyviä vaikutuksia, ratkaista työvoiman ja ammattitaidon puutteesta johtuvia ongelmia, vähentää energiaköyhyyttä ja varmistaa kohtuuhintaisten peruspalvelujen saatavuus kaikille. |
| --- | --- |

—

Vahvistetaan kansallisiin suunnitelmiin kuuluvaa suunnittelua siten, että voidaan varmistaa oikeudenmukainen siirtymä, lieventää sosiaalisia ja työllisyyteen liittyviä vaikutuksia, ratkaista työvoiman ja ammattitaidon puutteesta johtuvia ongelmia, vähentää energiaköyhyyttä ja varmistaa kohtuuhintaisten peruspalvelujen saatavuus kaikille.

| — | Asetetaan kansallisia päämääriä ja tavoitteita (myös rahoituksen osalta), jotka muodostavat selkeät etenemisreitit vuoteen 2030 ja vuoteen 2050 kansallisten pitkän aikavälin strategioiden mukaisesti. |
| --- | --- |

—

Asetetaan kansallisia päämääriä ja tavoitteita (myös rahoituksen osalta), jotka muodostavat selkeät etenemisreitit vuoteen 2030 ja vuoteen 2050 kansallisten pitkän aikavälin strategioiden mukaisesti.

| — | Sisällytetään suunnitelmiin sopeutumista koskevia tavoitteita ja otetaan ne tarvittaessa huomioon päivitettyjen kansallisten suunnitelmien viidessä ulottuvuudessa. |
| --- | --- |

—

Sisällytetään suunnitelmiin sopeutumista koskevia tavoitteita ja otetaan ne tarvittaessa huomioon päivitettyjen kansallisten suunnitelmien viidessä ulottuvuudessa.

| — | Asetetaan metaanipäästöjen vähentämiseen tähtääviä päämääriä ja tavoitteita ja liitetään niihin maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloja koskevat tiukennetut tavoitteet ja hillitsemis- ja sopeuttamistoimenpiteet hiilidioksidi- ja muiden päästöjen ja hiilen poistamisen osalta. |
| --- | --- |

—

Asetetaan metaanipäästöjen vähentämiseen tähtääviä päämääriä ja tavoitteita ja liitetään niihin maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloja koskevat tiukennetut tavoitteet ja hillitsemis- ja sopeuttamistoimenpiteet hiilidioksidi- ja muiden päästöjen ja hiilen poistamisen osalta.

| — | Hyödynnetään energia- ja digitaalistrategioiden synergioita energiajärjestelmän digitalisaation edistämiseksi. |
| --- | --- |

—

Hyödynnetään energia- ja digitaalistrategioiden synergioita energiajärjestelmän digitalisaation edistämiseksi.

| — | Parannetaan tutkimukseen, innovointiin ja kilpailukykyyn liittyvää ulottuvuutta etenkin asettamalla erityistavoitteita ja -päämääriä ja integroidaan tuotantokapasiteetin monipuolistaminen ja ammattitaidon kehittäminen puhtaaseen energiaan siirtymisen vauhdittamiseksi. |
| --- | --- |

—

Parannetaan tutkimukseen, innovointiin ja kilpailukykyyn liittyvää ulottuvuutta etenkin asettamalla erityistavoitteita ja -päämääriä ja integroidaan tuotantokapasiteetin monipuolistaminen ja ammattitaidon kehittäminen puhtaaseen energiaan siirtymisen vauhdittamiseksi.

| — | Toteutetaan laaja ja osallistava kuuleminen kansalaisyhteiskunnan, paikallisviranomaisten, työmarkkinaosapuolten ja toimialakohtaisten sidosryhmien kanssa jo prosessin alkuvaiheessa. |
| --- | --- |

—

Toteutetaan laaja ja osallistava kuuleminen kansalaisyhteiskunnan, paikallisviranomaisten, työmarkkinaosapuolten ja toimialakohtaisten sidosryhmien kanssa jo prosessin alkuvaiheessa.

| — | Vahvistetaan alueellista yhteistyötä kiinteänä osana kansallisia suunnitelmia etenkin energiaturvallisuusulottuvuuden osalta, jotta voidaan taata politiikkojen yhtenäisyys ja kattava yhteisvastuu. |
| --- | --- |

—

Vahvistetaan alueellista yhteistyötä kiinteänä osana kansallisia suunnitelmia etenkin energiaturvallisuusulottuvuuden osalta, jotta voidaan taata politiikkojen yhtenäisyys ja kattava yhteisvastuu.

| — | Selvitetään energiaunionin viiden ulottuvuuden (11) päämäärien, tavoitteiden ja panosten sekä politiikkojen ja toimenpiteiden väliset synergiamahdollisuudet. |
| --- | --- |

—

Selvitetään energiaunionin viiden ulottuvuuden (11) päämäärien, tavoitteiden ja panosten sekä politiikkojen ja toimenpiteiden väliset synergiamahdollisuudet.

| — | Hyödynnetään kokemukset, joita on saatu ensimmäisistä kansallisista suunnitelmista, niitä koskevista komission arvioinneista sekä niiden täytäntöönpanotilanteesta, jotta voidaan määrittää puutteet ja parannuskohteet tiukennettuihin tavoitteisiin ja tuloksiin pyrittäessä. |
| --- | --- |

—

Hyödynnetään kokemukset, joita on saatu ensimmäisistä kansallisista suunnitelmista, niitä koskevista komission arvioinneista sekä niiden täytäntöönpanotilanteesta, jotta voidaan määrittää puutteet ja parannuskohteet tiukennettuihin tavoitteisiin ja tuloksiin pyrittäessä.

| — | Varmistetaan yhdenmukaisuus muiden suunnitteluvälineiden kanssa ja otetaan päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa huomioon asiaankuuluvat politiikat, toimenpiteet ja investoinnit (12). |
| --- | --- |

—

Varmistetaan yhdenmukaisuus muiden suunnitteluvälineiden kanssa ja otetaan päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa huomioon asiaankuuluvat politiikat, toimenpiteet ja investoinnit (12).

| — | Kehitetään kokonaisvaltainen, päivitetty ja yksityiskohtainen analyyttinen perusta, johon sisältyvät taloudelliset, työllisyyteen liittyvät, sosiaaliset, tutkimukseen, innovointiin, kilpailukykyyn ja ympäristöön liittyvät vaikutukset sekä kiertotaloudesta syntyvä panos. |
| --- | --- |

—

Kehitetään kokonaisvaltainen, päivitetty ja yksityiskohtainen analyyttinen perusta, johon sisältyvät taloudelliset, työllisyyteen liittyvät, sosiaaliset, tutkimukseen, innovointiin, kilpailukykyyn ja ympäristöön liittyvät vaikutukset sekä kiertotaloudesta syntyvä panos.

| — | Laaditaan yksityiskohtainen rahoitussuunnitelma, jossa käsitellään jokaisen viiden ulottuvuuden investointitarpeita julkisista varoista maksettavan tuen kustannustehokkaan käytön ja yksityisten investointien avulla hyödyntäen myös rahoitusvälineitä ja innovatiivisia rahoitusmalleja. |
| --- | --- |

—

Laaditaan yksityiskohtainen rahoitussuunnitelma, jossa käsitellään jokaisen viiden ulottuvuuden investointitarpeita julkisista varoista maksettavan tuen kustannustehokkaan käytön ja yksityisten investointien avulla hyödyntäen myös rahoitusvälineitä ja innovatiivisia rahoitusmalleja.

| — | Otetaan huomioon talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä annetut maakohtaiset suositukset ja varmistetaan toimenpiteiden yhdenmukaisuus niiden kanssa. |
| --- | --- |

—

Otetaan huomioon talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä annetut maakohtaiset suositukset ja varmistetaan toimenpiteiden yhdenmukaisuus niiden kanssa.

1   Uuden lainsäädännöllisen, sosioekonomisen, poliittisen ja geopoliittisen toimintaympäristön huomioiminen

Tässä luvussa kuvataan, miten vuoden 2019 jälkeiset merkittävät muutokset energia- ja ilmastopolitiikan lainsäädännöllisessä, sosioekonomisessa ja geopoliittisessa kehyksessä vaikuttavat kansallisten suunnitelmien päivityksiin tavoitteiden ja laajuuden kannalta. Tätä täydennetään taulukossa 1 olevalla luettelolla lainsäädäntöviitteistä. Luettelossa esitetään yhteenveto lainsäädännössä, strategioissa ja ehdotuksissa määritetyistä päämääristä, tavoitteista ja panoksista sekä politiikoista ja toimenpiteistä, joita niiden saavuttaminen edellyttää. Jäsenvaltioita kehotetaan ottamaan nämä viitteet huomioon laatiessaan päivitettyjen kansallisten suunnitelmiensa luonnoksia. Lopullisissa päivitetyissä suunnitelmissa on otettava huomioon kaikki merkittävät kehityskulut, joita jatkuvasti muuttuvassa lainsäädännöllisessä, sosioekonomisessa ja geopoliittisessa toimintaympäristössä on tapahtunut. Lisäksi niissä on otettava komission suositukset päivitettyjen suunnitelmien luonnoksista asianmukaisesti huomioon (13).

1.1   
  Vuoden 2030 ilmastoneutraaliustavoitteiden tiukentaminen

Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on vauhdittanut energia- ja ilmastotavoitteiden tiukentamista siten, että kaikki pysyvät mukana. Eurooppalaisen ilmastolain myötä tavoitteista saavuttaa ilmastoneutraalius EU:n tasolla vuoteen 2050 mennessä ja vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 55 prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2030 mennessä on tullut lakisääteisiä velvoitteita. Nämä tavoitteet ovat huomattavasti tiukempia kuin ne, joiden perusteella jäsenvaltiot laativat ensimmäiset kansalliset suunnitelmansa (14).

Energia- ja ilmastoasioita käsittelevää, vuoteen 2030 ulottuvaa lainsäädäntökehystä päivitetään 55-valmiuspaketilla eurooppalaisen ilmastolain tavoitteiden saavuttamiseksi. Sen vuoksi jäsenvaltioiden on päivitettävä ensimmäisissä kansallisissa suunnitelmissaan asetetut päämäärät ja tavoitteet sekä politiikat ja toimenpiteet, joilla ne on tarkoitus saavuttaa, etenkin hiilestä irtautumisen (ja uusiutuvan energian), energiatehokkuuden ja energian sisämarkkinoiden ulottuvuuksien osalta.

Jotta tiukennetut tavoitteet voitaisiin saavuttaa, EU on hyväksynyt myös keskeisiä energia- ja ilmastostrategioita, joissa käsitellään esimerkiksi energiajärjestelmän integrointia (15), vetyä (16), avomerellä tuotettavaa uusiutuvaa energiaa (17), uusiutuvaa aurinkoenergiaa (18), ilmastonmuutokseen sopeutumista (19) ja kestävää hiilen kiertoa (20). Lisäksi on hyväksytty energiajärjestelmän digitalisointia koskeva EU:n toimintasuunnitelma (21)
  .. Komissio on laatinut myös muita asiaan liittyviä strategioita esimerkiksi saasteettomuudesta (22), biodiversiteetistä (23), metsistä (24) sekä kestävästä ja älykkäästä liikkuvuudesta (25). Näiden strategioiden tarkoituksena on edistää ilmasto- ja energiatavoitteiden saavuttamista.

Aiemmin tänä vuonna REPowerEU-suunnitelmassa ehdotettiin erityistoimenpiteitä, jotta EU:n energiariippuvuutta Venäjän fossiilisista polttoaineista voitaisiin vähentää ja jotta Euroopan vihreän kehityksen ohjelman täytäntöönpanoa voitaisiin vauhdittaa uusilla toimilla 55-valmiuspaketin pohjalta. Tavoitteena on nykyistä kohtuuhintaisempi, varmempi ja kestävämpi energiahuolto sekä nykyistä joustavamman energiajärjestelmän ja todellisen energiaunionin luominen. Suunnitelmassa komissio kehotti lainsäätäjiä tiukentamaan energiatehokkuutta ja uusiutuvaa energiaa koskevissa direktiiveissä asetettuja tavoitteita. REPowerEU-suunnitelman toteuttaminen nopeuttaa maakaasun vaihtoehtojen ja uusiutuvien energialähteiden, kuten kestävän biometaanin, uusiutuvan vedyn, aurinkovoiman ja merituulivoiman käyttöönottoa. Lisäksi sen avulla saadaan käyntiin keskipitkän ja pitkän aikavälin rakenteellisia energiatehokkuustoimenpiteitä.

Nämä tiukentuneet tavoitteet olisi otettava huomioon päivitettyjen kansallisten suunnitelmien luonnoksissa. Jäsenvaltioiden olisi sisällytettävä suunnitelmiinsa 55-valmiuspakettia ja REPowerEU-suunnitelmaa koskevissa ehdotuksissa määritetyt uudet ja tarkistetut energia- ja ilmastotavoitteet (26), vaikka niiden hyväksymiseen tarvittava lainsäädäntömenettely on vielä kesken. Jäsenvaltioiden olisi jo nyt otettava huomioon myös taakanjakoasetuksessa sekä maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloudesta annetussa asetuksessa ehdotetut tiukennetut kansalliset tavoitteet, sillä lainsäätäjät ovat hyväksyneet komission ehdottaman tavoitetason kummankin säädöksen osalta. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon tarkistetussa energiatehokkuusdirektiivissä ja tarkistetussa uusiutuvaa energiaa koskevassa direktiivissä asetetut uudet tavoitteet.

Sen jälkeen, kun ensimmäiset kansalliset suunnitelmat laadittiin, jäsenvaltiot ovat työstäneet myös omia kansallisia pitkän aikavälin strategioitaan hallintoasetuksen mukaisesti. Hallintoasetuksen mukaisesti päivitettyjen kansallisten energia-ja ilmastosuunnitelmien on oltava johdonmukaisia näiden pitkän aikavälin strategioiden sekä eurooppalaisessa ilmastolaissa asetetun ilmastoneutraaliustavoitteen kanssa.

Päivitetyissä suunnitelmissa olisi otettava huomioon myös Pariisin sopimukseen liittyvä kansainvälinen kehitys, etenkin Glasgow’n ilmastosopimuksessa määritetty prosessi ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemistä koskevan tavoitteen tiukentamiseksi (27). Tähän sisältyy useita energia- ja ilmastoasioiden suunnittelua koskevia päätöksiä esimerkiksi hiilivoiman käytön asteittaisesta vähentämisestä ja fossiilisten polttoaineiden tukien asteittaisesta lopettamisesta. Lisäksi huomioon olisi otettava muut toimet, joilla vähennetään muita kuin hiilidioksidipäästöjä (esimerkiksi metaanipäästöjä) vuoteen 2030 mennessä.

1.2   
  Nykyistä joustavamman energiaunionin edistäminen parantamalla energiaturvallisuutta ja energian kohtuuhintaisuutta

Päivitetyillä kansallisilla energia- ja ilmastosuunnitelmilla olisi vahvistettava valmiuksia ja lujitettava kollektiivista energiaturvallisuutta parantavia toimenpiteitä EU:ssa. Viimeaikainen geopoliittinen tilanne on johtanut siihen, että energian tukku- ja vähittäishinnat ovat nousseet ennennäkemättömän jyrkästi: tukkuhintojen vuotuinen vaihtelu on ollut enimmillään 360 prosenttia ja vähittäishintojen vaihtelu 55 prosenttia (elokuu 2022). Tämä äärimmäinen vaihtelu koskee kaikkia jäsenvaltioita, ja se vaikuttaa kotitalouksien ostovoimaan ja talouden kilpailukykyyn. Samalla tämä tilanne kasvattaa Euroopan energiaturvallisuuteen kohdistuvaa painetta.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi otettava huomioon REPowerEU-suunnitelmaan perustuvat toimenpiteet, joilla muutetaan energiajärjestelmää perustavanlaatuisesti pitkällä aikavälillä.

Uusi kaasun varastoinnista annettu asetus (28) edellyttää, että jäsenvaltiot tehostavat energiaturvallisuutta koskevaa suunnitteluaan. Energiansaannin monipuolistaminen on ratkaisevan tärkeää, ja sitä varten on selvitettävä uusia energian tuonnin vaihtoehtoja myös ydinpolttoaineiden ja fossiilisten polttoaineiden korvaajien osalta. Jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon energiansaannin turvallisuuteen liittyvät näkökohdat, kun ne tarkastelevat energialähteiden yhdistelmää päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan.

Jäsenvaltioita kehotetaan myös arvioimaan sellaisten infrastruktuurihankkeiden etenemistä ja suunnittelua, jotka on määritetty Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja REPowerEU-suunnitelman tavoitteiden saavuttamisen kannalta merkittäviksi. Euroopan laajuiset energiaverkot (TEN-E) (29) ja yhteistä etua koskevat hankkeet ovat parantaneet energiamarkkinoiden varmuutta ja tehneet niistä aiempaa yhtenäisempiä ja kilpailukykyisempiä. Viides yhteistä etua koskevien hankkeiden luettelo (30) sekä REPowerEU-suunnitelman liitteessä 3 kuvattu rajallinen lisäinfrastruktuuri auttavat poistamaan loputkin pullonkaulat verkoista ja monipuolistamaan kaasureittejä ja -resursseja entisestään, vahvistamaan maalla olevia sähköverkkoja ja saavuttamaan merellä tuotettua uusiutuvaa energiaa koskevat tiukat tavoitteet kaikilla Euroopan merialueilla. Infrastruktuurihankkeet eivät kuitenkaan saa johtaa fossiilisiin polttoaineisiin jumittumiseen ja hukkainvestointeihin, jotka estävät pitkän aikavälin siirtymisen ilmastoneutraaliin talouteen.

Lisäksi jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä energiakriisin hätätoimenpiteiden täyttä potentiaalia kansallisten suunnitelmien energiaturvallisuusulottuvuuden vahvistamiseksi.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi otettava huomioon komission tiedonanto ”Kaasua säästöön talven varalle”
   (31)
  sekä neuvoston asetus koordinoiduista kaasun kysynnän vähentämistoimenpiteistä (32)
  . Näissä asiakirjoissa määritetään toimenpiteet kaasuntoimitusten mahdollisiin häiriöihin varautumiseksi. Näiden lyhyen aikavälin toimenpiteiden tavoitteena on vahvistaa koko EU:n valmiutta yhteisvastuun hengessä. Tämän kehyksen nojalla hyväksytyt toimenpiteet liittyvät REPowerEU-suunnitelmaan ja eritoten EU:n energiansäästötiedonantoon.

Komissio esitti myös välittömiä toimia energianhintojen nousun hillitsemiseksi. Neuvosto hyväksyi 6. lokakuuta 2022 korkeisiin energianhintoihin liittyviä hätätoimenpiteitä (33). Sähkönkysynnän vähentäminen kysyntäpiikkien aikana sekä loppukäyttäjille annettava asianmukainen tuki, joka perustuu inframarginaalisten teknologioiden käyttämisestä saatavien tulojen ylärajaan ja solidaarisuusmaksuun, edistävät energiaturvallisuutta ja energian kohtuuhintaisuutta tulevina kuukausina. Komissio ehdotti 18. lokakuuta 2022 vielä muita hätätoimenpiteitä energianhintojen hillitsemiseksi ja yhteisvastuun lisäämiseksi valmiuksien parantamisen yhteydessä (34).

Yhteisvastuu ja kollektiiviset toimet ovat kansallisten suunnitelmien keskeinen osa, sillä ne vaikuttavat jokaisen jäsenvaltion energiaturvallisuuteen, energian kohtuuhintaisuuteen ja viime kädessä myös EU:n kollektiiviseen selviytymiskykyyn.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi käsiteltävä myös sitä, miten korkeiden energianhintojen vaikutusten rajoittamiseen tarkoitetut hätätoimenpiteet i) on sisällytetty vuoteen 2030 ulottuvaan keskipitkän aikavälin suunnitteluun, ja ii) sitä, ovatko ne johdonmukaiset energiaunionin viiden ulottuvuuden kanssa. Vaikka tavoitteena on tarjota helpotusta loppukäyttäjille, nämä toimenpiteet olisi suunniteltava siten, etteivät ne vääristä Euroopan vihreän kehityksen ohjelman pidemmän aikavälin yleistavoitteita. Nämä yleistavoitteet liittyvät muun muassa hiilestä irtautumiseen, saasteettomuuteen, biodiversiteettiin, resurssitehokkuuteen ja energiatehokkuuteen. Niiden on oltava myös julkisen talouden kannalta kestäviä, eivätkä ne saa vaarantaa toimitusvarmuutta ja tasapuolisia toimintaedellytyksiä energian sisämarkkinoilla.

Jäsenvaltioiden olisi kuvattava päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan, miten ne aikovat tuoda edullisemmista uusiutuvista energianlähteistä ja vähähiilisistä teknologioista koituvat hyödyt kuluttajille. Jotta sähköala voisi irtautua hiilestä kokonaan, jäsenvaltioiden olisi kartoitettava kannustimia joustavuuteen, (älykkäisiin) verkkoihin, sähköverkkojen digitalisaation mahdollistaviin ratkaisuihin ja kiinteään kapasiteettiin liittyviin investointeihin. Lisäksi vaikuttaa olevan tarpeen varmistaa likvidit futuurimarkkinat ja suojata kuluttajia nykyistä paremmin hintojen liialliselta epävakaudelta, korkeilta hinnoilta sekä toimittajien liialliselta riskinotolta. Kansallisissa suunnitelmissa olisi selvitettävä myös, miten rajatylittävää kaupankäyntiä voitaisiin tehostaa samalla kun varmistetaan, että kaikilla sähköenergian muodoilla voidaan käydä vapaasti kauppaa jäsenvaltioiden välillä. Rinnakkain tämän kanssa komissio aloittaa viipymättä sähkömarkkinoiden rakenteen perusteellisen ja kattavan uudistamisen.

Jäsenvaltioita kehotetaan hyödyntämään kansallisten suunnitelmien yhdennettyä lähestymistapaa parhaalla mahdollisella tavalla ja selvittämään perinpohjaisesti, millaisia synergioita suunnitelmiin sisältyvissä eri ulottuvuuksissa on. Esimerkiksi nopea edistyminen varastointiin, energiansaannin monipuolistamiseen ja kysyntäjoustoon liittyvissä kysymyksissä vahvistaa energiaturvallisuutta ja auttaa vauhdittamaan uusiutuvan energian käyttöä, lisäämään koko energiajärjestelmän energiatehokkuutta ja parantamaan energian sisämarkkinoiden yhdentymistä.

Tarvittaessa on tehtävä alueellista yhteistyötä ja hyödynnettävä asianmukaisia foorumeja, jotta voidaan kehittää sellaisia kollektiivisia toimia ja yhteisvastuumekanismeja, joiden avulla varmistetaan vaihtoehtoiset toimitukset, ehkäistään häiriöitä ja parannetaan valmiuksia ja häiriönsietokykyä.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi otettava REPowerEU-suunnitelman mukaisesti huomioon myös EU:n ulkoinen energiastrategia (35). Jäsenvaltioiden olisi viitattava asianmukaisiin aloitteisiin tai hankkeisiin, jotka on aloitettu tai toteutettu Global Gateway -strategian (36) mukaisesti.

| Laatikko 2: Talouspolitiikan EU-ohjausjakson hyödyntäminen


  Hallintoasetuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot ottavat huomioon viimeisimmät talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä annetut maakohtaiset suositukset (37). Talouspolitiikan EU-ohjausjakson vuoden 2022 maaraporteissa21 määritetään keskeiset nykyiset tai kehittymässä olevat makrotaloudelliset haasteet, joihin elpymis- ja palautumissuunnitelmissa määritetyt sitoumukset eivät riitä vastaamaan.

  Vuoden 2022 maakohtaisissa suosituksissa keskitytään kunkin jäsenvaltion osalta näihin rakenteellisiin haasteisiin, myös niihin, jotka liittyvät REPowerEU-suunnitelman toteuttamiseen. Erityistä huomiota kiinnitetään puhtaaseen energiaan siirtymisen sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen (38). Energia- ja ilmastopolitiikan alalla näiden suositusten tavoitteena on ennen kaikkea vähentää riippuvuutta Venäjän fossiilisista polttoaineista ja edistää siirtymistä vähähiiliseen talouteen. Suosituksissa kehotetaan vauhdittamaan uusiutuvan energian ja tarvittavan infrastruktuurin käyttöönottoa, tukemaan työvoiman välttämätöntä uudelleen- ja täydennyskoulutusta, ratkaisemaan työvoiman ja ammattitaidon puutteesta johtuvia ongelmia, parantamaan energiatehokkuutta ja lisäämään yhteenliitäntöjen kapasiteettia EU:ssa. Hyvin monen jäsenvaltion suositukset koskevat myös kestävää liikkuvuutta, ja joillekin jäsenvaltioille on annettu ympäristönäkökohtia, kuten kiertotaloutta, koskevia suosituksia.

  Jäsenvaltioiden olisi kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia päivittäessään otettava kokonaisuudessaan huomioon vuoden 2022 ja 2023 maakohtaiset suositukset, jotka on annettu talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä. Suunnitelmissa olisi annettava myös tietoa siitä, miten kuhunkin päivitettyjen kansallisten suunnitelmien ulottuvuuteen liittyvillä politiikoilla ja toimenpiteillä edistetään energia- ja ilmastoasioihin liittyvien maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoa. |
| --- |

Laatikko 2: Talouspolitiikan EU-ohjausjakson hyödyntäminen

Hallintoasetuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot ottavat huomioon viimeisimmät talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä annetut maakohtaiset suositukset (37). Talouspolitiikan EU-ohjausjakson vuoden 2022 maaraporteissa21 määritetään keskeiset nykyiset tai kehittymässä olevat makrotaloudelliset haasteet, joihin elpymis- ja palautumissuunnitelmissa määritetyt sitoumukset eivät riitä vastaamaan.

Vuoden 2022 maakohtaisissa suosituksissa keskitytään kunkin jäsenvaltion osalta näihin rakenteellisiin haasteisiin, myös niihin, jotka liittyvät REPowerEU-suunnitelman toteuttamiseen. Erityistä huomiota kiinnitetään puhtaaseen energiaan siirtymisen sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen (38). Energia- ja ilmastopolitiikan alalla näiden suositusten tavoitteena on ennen kaikkea vähentää riippuvuutta Venäjän fossiilisista polttoaineista ja edistää siirtymistä vähähiiliseen talouteen. Suosituksissa kehotetaan vauhdittamaan uusiutuvan energian ja tarvittavan infrastruktuurin käyttöönottoa, tukemaan työvoiman välttämätöntä uudelleen- ja täydennyskoulutusta, ratkaisemaan työvoiman ja ammattitaidon puutteesta johtuvia ongelmia, parantamaan energiatehokkuutta ja lisäämään yhteenliitäntöjen kapasiteettia EU:ssa. Hyvin monen jäsenvaltion suositukset koskevat myös kestävää liikkuvuutta, ja joillekin jäsenvaltioille on annettu ympäristönäkökohtia, kuten kiertotaloutta, koskevia suosituksia.

Jäsenvaltioiden olisi kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia päivittäessään otettava kokonaisuudessaan huomioon vuoden 2022 ja 2023 maakohtaiset suositukset, jotka on annettu talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä. Suunnitelmissa olisi annettava myös tietoa siitä, miten kuhunkin päivitettyjen kansallisten suunnitelmien ulottuvuuteen liittyvillä politiikoilla ja toimenpiteillä edistetään energia- ja ilmastoasioihin liittyvien maakohtaisten suositusten täytäntöönpanoa.

1.3   
  Oikeudenmukaisen siirtymän varmistaminen

1.3.1   Lievennetään sosiaalisia ja työllisyyteen liittyviä vaikutuksia ja mahdollistetaan oikeudenmukainen energia- ja ilmastosiirtymä

Sosioekonomiset vaikutukset olisi otettava päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa paremmin huomioon kuin alkuperäisissä suunnitelmissa. Oikeudenmukaisuus ja yhteisvastuu ovat Euroopan vihreän kehityksen ohjelman keskeisiä tavoitteita ja kiinteä osa sitä, ja ohjelmassa tunnustetaan, ettei yhtäkään ihmistä tai aluetta saa jättää jälkeen muista. Tämänhetkisen energiakriisin ratkaiseminen ja oikeudenmukaisen siirtymän edistäminen edellyttävät sitä, että energia- ja ilmastosiirtymän sosioekonomiset vaikutukset otetaan huomioon alusta alkaen ja kotitalouksia, vaikutuksille alttiita yrityksiä ja työntekijöitä suojellaan koko prosessin ajan.

Oikeudenmukaista siirtymistä ilmastoneutraaliuteen koskevassa neuvoston suosituksessa kuvataan toimenpidekokonaisuuksia, joilla tuetaan oikeudenmukaista vihreää siirtymää, ja kehotetaan jäsenvaltioita ottamaan ne kokonaisuudessaan huomioon kansallisten suunnitelmiensa päivittämisprosessissa (39). Jäsenvaltioiden olisi laadittava erityisesti selkeitä strategioita, joilla voidaan määrittää energia- ja ilmastosiirtymän sosiaaliset sekä työllisyyteen ja osaamiseen liittyvät seuraukset (ja kaikki muut jakaumavaikutukset) ja mitata niitä, ja pohdittava, miten näihin haasteisiin vastataan tuloksellisesti. Päivitetyistä kansallisista suunnitelmista olisi selvästi priorisoitava oikeudenmukaisen siirtymän, uudelleen- ja täydennyskoulutuksen sekä työmarkkinasopeutuksen rahoitustarpeita.

Politiikkojen ja toimenpiteiden suunnittelussa ja toteuttamisessa olisi noudatettava sekä koko yhteiskunnan kattavaa lähestymistapaa että yksityiskohtaisempaa lähestymistapaa, jossa keskitytään kaikkein altteimpiin alueisiin, toimialoihin ja väestöryhmiin, etenkin niihin, jotka ovat jo haavoittuvassa tilanteessa.

| Laatikko 3: Oikeudenmukaisen siirtymän keskeiset politiikat ja toimenpiteet, jotka olisi otettava huomioon päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa







  — | edistetään energiatehokkuuden parantamiseen suunnattuja toimenpiteitä myös sosiaalisen asuntotuotannon alalla; tarjotaan taloudellisia kannustimia ja neuvontaa yksityishenkilöille ja kiinnitetään asianmukaista huomiota ristiriitaisiin kannustimiin erityisesti omistajien ja vuokralaisten keskuudessa sekä asumiskustannusten kehitykseen; |
| --- | --- |

Laatikko 3: Oikeudenmukaisen siirtymän keskeiset politiikat ja toimenpiteet, jotka olisi otettava huomioon päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa

—

edistetään energiatehokkuuden parantamiseen suunnattuja toimenpiteitä myös sosiaalisen asuntotuotannon alalla; tarjotaan taloudellisia kannustimia ja neuvontaa yksityishenkilöille ja kiinnitetään asianmukaista huomiota ristiriitaisiin kannustimiin erityisesti omistajien ja vuokralaisten keskuudessa sekä asumiskustannusten kehitykseen;

| — | annetaan kaikille kuluttajille, etenkin haavoittuvassa asemassa oleville kotitalouksille, kohdennettua tietoa ja neuvontaa energiankulutuksen ja energialaskujen pienentämisestä myös digitaalisten työkalujen avulla; kohdennetaan energiansäästötoimenpiteitä sellaiseen kulutukseen ja tuotantotoimiin, joissa energiankulutus on suurta; |
| --- | --- |

—

annetaan kaikille kuluttajille, etenkin haavoittuvassa asemassa oleville kotitalouksille, kohdennettua tietoa ja neuvontaa energiankulutuksen ja energialaskujen pienentämisestä myös digitaalisten työkalujen avulla; kohdennetaan energiansäästötoimenpiteitä sellaiseen kulutukseen ja tuotantotoimiin, joissa energiankulutus on suurta;

| — | parannetaan energian käyttäjien vaikutusmahdollisuuksia helpottamalla uusiutuvista lähteistä olevan energian saantia yksinkertaistamalla lupamenettelyjä ja jatkamalla oman tuotannon kehittämistä kansalaisten ja uusiutuvan energian yhteisöjen kanssa sekä järjestämällä lisäksi kampanjoita, joissa keskitytään erityisesti haavoittuvassa asemissa oleviin ryhmiin ja maaseudulla ja syrjäseuduilla (esim. EU:n syrjäisimmillä alueilla) asuviin kuluttajiin (40)); |
| --- | --- |

—

parannetaan energian käyttäjien vaikutusmahdollisuuksia helpottamalla uusiutuvista lähteistä olevan energian saantia yksinkertaistamalla lupamenettelyjä ja jatkamalla oman tuotannon kehittämistä kansalaisten ja uusiutuvan energian yhteisöjen kanssa sekä järjestämällä lisäksi kampanjoita, joissa keskitytään erityisesti haavoittuvassa asemissa oleviin ryhmiin ja maaseudulla ja syrjäseuduilla (esim. EU:n syrjäisimmillä alueilla) asuviin kuluttajiin (40));

| — | vältetään kestävän liikenteen haasteet (joihin lukeutuu muun muassa kohtuuhintaisuus haavoittuvassa asemassa oleville kotitalouksille) suorilla tukitoimenpiteillä ja kehittämällä tarvittavaa infrastruktuuria; |
| --- | --- |

—

vältetään kestävän liikenteen haasteet (joihin lukeutuu muun muassa kohtuuhintaisuus haavoittuvassa asemassa oleville kotitalouksille) suorilla tukitoimenpiteillä ja kehittämällä tarvittavaa infrastruktuuria;

| — | tuetaan työllistymistä laadukkaaseen työhön erityisesti julkisten työvoimapalvelujen, räätälöidyn työnhakuneuvonnan ja muiden aktiivisten työmarkkinapoliittisten toimenpiteiden, kuten erilaisten kurssien, työllistämiseen ja työpaikasta toiseen siirtymiseen liittyvien kannustimien, kohdennettujen ja aikasidonnaisten työllisyysohjelmien, oppisopimuskoulutuksen tukijärjestelmien ja laadukkaan harjoittelun) avulla; |
| --- | --- |

—

tuetaan työllistymistä laadukkaaseen työhön erityisesti julkisten työvoimapalvelujen, räätälöidyn työnhakuneuvonnan ja muiden aktiivisten työmarkkinapoliittisten toimenpiteiden, kuten erilaisten kurssien, työllistämiseen ja työpaikasta toiseen siirtymiseen liittyvien kannustimien, kohdennettujen ja aikasidonnaisten työllisyysohjelmien, oppisopimuskoulutuksen tukijärjestelmien ja laadukkaan harjoittelun) avulla;

| — | edistetään vihreään toimintaan liittyvien työpaikkojen luomista ja yrittäjyyttä esimerkiksi rahoitus- ja muilla toimenpiteillä, jotta varmistetaan matalan kynnyksen tuki aliedustetuille ja haavoittuvassa oleville ryhmille ja kannustetaan käyttämään vihreitä sopimuksentekoperusteita yrittäjille; |
| --- | --- |

—

edistetään vihreään toimintaan liittyvien työpaikkojen luomista ja yrittäjyyttä esimerkiksi rahoitus- ja muilla toimenpiteillä, jotta varmistetaan matalan kynnyksen tuki aliedustetuille ja haavoittuvassa oleville ryhmille ja kannustetaan käyttämään vihreitä sopimuksentekoperusteita yrittäjille;

| — | tarjotaan ihmisille ne taidot, joita tarvitaan laadukkaan työpaikan saamiseksi ja työvoimapulan ratkaisemiseksi vihreän ja digitaalisen siirtymän yhteydessä, edistämällä 1) osallistavaa koulutusta osaamistarpeita koskevien ennusteiden mukaisesti ja sidosryhmäkumppanuuksien avulla osaamissopimuksessa (41) määritetyn mukaisesti; 2) oppisopimuskoulutusjärjestelmiä, palkallista harjoittelua ja työelämään tutustumisjärjestelyjä; 3) aikuisten täydennys- ja uudelleenkoulutusta esimerkiksi yksilöllisten oppimistilien (42) tai laajalti tunnustettujen kurssien avulla taikka liittymällä Euroopan osaamissopimukseen (43); |
| --- | --- |

—

tarjotaan ihmisille ne taidot, joita tarvitaan laadukkaan työpaikan saamiseksi ja työvoimapulan ratkaisemiseksi vihreän ja digitaalisen siirtymän yhteydessä, edistämällä 1) osallistavaa koulutusta osaamistarpeita koskevien ennusteiden mukaisesti ja sidosryhmäkumppanuuksien avulla osaamissopimuksessa (41) määritetyn mukaisesti; 2) oppisopimuskoulutusjärjestelmiä, palkallista harjoittelua ja työelämään tutustumisjärjestelyjä; 3) aikuisten täydennys- ja uudelleenkoulutusta esimerkiksi yksilöllisten oppimistilien (42) tai laajalti tunnustettujen kurssien avulla taikka liittymällä Euroopan osaamissopimukseen (43);

| — | varmistetaan tasapainoiset ja tasapuoliset koulutus- ja työllistymismahdollisuudet kaikilla tasoilla ja toimialoilla esimerkiksi pienentämällä nykyistä sukupuolten epätasapainoa, joka on ollut tähän asti tyypillistä STEM-alojen opiskelijoiden keskuudessa ja energia-alalla; |
| --- | --- |

—

varmistetaan tasapainoiset ja tasapuoliset koulutus- ja työllistymismahdollisuudet kaikilla tasoilla ja toimialoilla esimerkiksi pienentämällä nykyistä sukupuolten epätasapainoa, joka on ollut tähän asti tyypillistä STEM-alojen opiskelijoiden keskuudessa ja energia-alalla;

| — | varmistetaan oikeudenmukaiset vero- ja etuusjärjestelmät sekä sosiaaliturva niiden henkilöiden ja kotitalouksien tukemiseksi, joihin vaikutukset kohdistuvat eniten (erityisesti haavoittuvassa asemassa olevat henkilöt ja kotitaloudet), muun muassa 1) kohdennetulla ja tilapäisellä suoralla tulotuella investointitoimenpiteiden täydentämiseksi, 2) siirtämällä verorasitusta ansiotuloista vihreisiin tavoitteisiin ja 3) tarjoamalla innovatiivisia työpaikasta toiseen siirtymisen malleja toimeentuloturvan varmistamiseksi työmarkkinasiirtymien aikana. |
| --- | --- |

—

varmistetaan oikeudenmukaiset vero- ja etuusjärjestelmät sekä sosiaaliturva niiden henkilöiden ja kotitalouksien tukemiseksi, joihin vaikutukset kohdistuvat eniten (erityisesti haavoittuvassa asemassa olevat henkilöt ja kotitaloudet), muun muassa 1) kohdennetulla ja tilapäisellä suoralla tulotuella investointitoimenpiteiden täydentämiseksi, 2) siirtämällä verorasitusta ansiotuloista vihreisiin tavoitteisiin ja 3) tarjoamalla innovatiivisia työpaikasta toiseen siirtymisen malleja toimeentuloturvan varmistamiseksi työmarkkinasiirtymien aikana.

1.3.2   Energiaköyhyyteen liittyvien kiireellisimpiin haasteisiin vastaaminen

Kohtuuhintaisuus on Euroopan unionin prioriteetti, ja se olisi otettava huomioon päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa. Kaikkia jäsenvaltioita kehotetaan asettamaan selvä, nimenomainen, saavutettavissa ja mitattavissa oleva aikasidonnainen tavoite energiaköyhyyden vähentämiselle. Jäsenvaltioiden on arvioitava energiaköyhyydessä olevien kotitalouksien määrä (44). Energiaköyhyyttä koskevassa komission suosituksessa (45) annetaan ohjeita sopivista indikaattoreista, joilla sitä voidaan mitata. Lisäksi suosituksessa selitetään, miten energiaköyhyyden määritelmää ja mainittuja indikaattoreita käytetään ja miten energiaköyhyydestä kerätään dataa sekä kansallisella että paikallisella tasolla.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa on otettava huomioon viimeisin lainsäädäntökehitys, erityisesti energiatehokkuusdirektiivissä ehdotettu energiaköyhyyden määritelmä, ehdotus sosiaalisesta ilmastorahastosta sekä edellä mainittu neuvoston suositus oikeudenmukaisesta siirtymisestä ilmastoneutraaliuteen.

Jos jokin jäsenvaltio toteaa tällaisen arvioinnin perusteella, että merkittävä määrä kotitalouksia kärsii energiaköyhyydestä, sen on sisällytettävä päivitettyyn kansalliseen suunnitelmaansa energiaköyhyyden vähentämiseen tähtäävä kansallinen ohjeellinen tavoite sekä määräaika, johon mennessä tavoitteet on saavutettava (46). Kun kuitenkin otetaan huomioon tämänhetkinen piikki energian hinnoissa, kaikkia jäsenvaltioita kehotetaan asettamaan energiaköyhyyden vähentämiseen tähtäävä tavoite. Jos jäsenvaltio ei pidä tavoitteen asettamista tarpeellisena, sen olisi perusteltava tämä päätös ja määritettävä kotitalouksien vähimmäismäärä, joka tässä yhteydessä katsottaisiin merkittäväksi. Lisäksi kansallisissa suunnitelmissa olisi kuvattava energiaköyhyyden vähentämistä koskevat politiikat ja toimenpiteet sekä sosiaalipoliittiset toimenpiteet ja muut asiaankuuluvat kansalliset ohjelmat. Jäsenvaltioiden olisi selitettävä, miten tavoite on määritetty, ja niiden olisi käytettävä tuoreinta saatavilla olevaa tietoa, jotta energianhintojen tämänhetkinen piikki voidaan ottaa huomioon.

2   Aihekohtaiset kysymykset

2.1   
  Puhtaaseen energiaan siirtymisen edistäminen

Käyttöön otettu energiaunionin ja ilmastotoimien hallintokehys on osoittautunut toimivaksi, sillä EU:n energiatehokkuutta ja uusiutuvaa energiaa koskevat tavoitteet vuodelle 2020 ylitettiin. Venäjän fossiiliset polttoaineet on korvattava kiireellisesti, mikä edellyttää puhtaaseen energiaan siirtymisen voimakasta tehostamista. Siinä on priorisoitava energiatehokkuutta edistäviä rakenteellisia toimenpiteitä ja tehostettava tuntuvasti uusiutuvan energian käyttöön siirtymistä. Myös digitaalisten ratkaisujen käyttöönotolla energia-alalla on tärkeä tehtävä energia-alan siirtymän tukemisessa. Jotta ilmastotavoite saavutetaan, energia-alan ja digitaalisen alan toimijoiden yhteistyön edistäminen ja synergiaetujen luominen energia-alan ja digitaalisen alan toimintaohjelmien välille on ratkaisevan tärkeää. Hallintomekanismin potentiaali on otettava kokonaisuudessaan käyttöön, kun kansallisia suunnitelmia päivitetään tähän suuntaan.

2.1.1   Uusiutuvan energian ja vedyn käyttöönoton vauhdittaminen

Päivitettyjen kansallisten suunnitelmien olisi oltava linjassa tarkistetussa uusiutuvaa energiaa koskevassa direktiivissä ehdotetun tiukennetun tavoitteen kanssa, ja niissä olisi määritettävä kansallinen panos EU:n sitovan yleisen tavoitteen saavuttamiseen. Kansallisten suunnitelmien olisi sisällettävä myös tämän yleistavoitteen kannalta oikeasuhteiset alakohtaiset panokset, jotka täyttävät liikennealaa, kaukolämpöä ja -jäähdytystä sekä teollisuutta ja rakennusalaa koskevat alatavoitteet. Uusiutuvan energian nopeutettu ja laaja-alainen käyttöönotto kaikkialla EU:ssa on välttämätöntä, jotta voidaan edistää ratkaisevasti EU:n tavoitetta lopettaa Venäjältä peräisin olevien fossiilisten polttoaineiden käyttö asteittain ja saavuttaa ilmastoneutraaliustavoite.

REPowerEU-suunnitelman mukaisesti erityistä huomiota olisi kiinnitettävä maakaasun korvaamiseen lisäämällä (pääasiassa orgaanisesta jätteestä sekä metsä- ja maatalousjäämistä tuotettavan) kestävän biometaanin tuotantoa ja vauhdittamalla uusiutuvan vedyn käyttöönottoa sellaisilla liikenteen ja teollisuuden aloilla, joilla hiilestä irtautuminen on vaikeaa.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi kuvattava tarvittavan infrastruktuurin ja kannustimien käyttöönottoa REPowerEU-suunnitelman tavoitteiden mukaisesti (uusiutuvan vedyn EU:n sisäinen tuotanto 10 miljoonaa tonnia ja kestävän biometaanin tuotanto 35 miljardia kuutiometriä vuoteen 2030 mennessä). Lisäksi suunnitelmissa olisi kuvattava sitä, miten öljypohjainen liikennepolttoaine korvataan maakuljetuksissa sähköistämisellä ja uusiutuvalla vedyllä. Lisäksi REPowerEU-suunnitelmassa on asetettu tavoitteeksi, että unioniin tuodaan vetyä 10 miljoonaa tonnia vuoteen 2030 mennessä. Tämän tavoitteen mukaisesti päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi kerrottava myös aloitteista tai toimista, joihin on ryhdytty tai joita on suunniteltu, tai kansainvälisistä kumppanuuksista, jotka on määrä aloittaa tai on aloitettu, uusiutuvan vedyn tuonnin helpottamiseksi.

Jäsenvaltioita kannustetaan sisällyttämään päivitettyihin kansallisiin suunnitelmiinsa kestävän biokaasun ja biometaanin tuotantoa ja käyttöä koskevan osion, jossa arvioidaan kansallista potentiaalia ja määritetään toimenpiteet, joilla näitä koskevat tavoitteet saavutetaan vuosiin 2030 ja 2050 mennessä (47).

Tarvitaan politiikoista ja toimenpiteistä muodostuva kokonaisvaltainen kehys, jolla edistetään uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa kaikilla asiaankuuluvilla talouden aloilla. Uusiutuvan energian suunniteltua nopeampi käyttöönotto on erityisen tärkeää sellaisilla aloilla, joilla edistyminen on ollut tähän asti muita hitaampaa (esimerkiksi liikenne, rakennusala ja teollisuus sekä etenkin ne teollisuuden alat, joilla hiilestä irtautuminen on vaikeaa). Siinä olisi keskityttävä sähköistämisen lisäämiseen, uusiutuvia energialähteitä hyödyntäviin teknologioihin (teollisuuden toimialoilla myös uusiutuvan vedyn käyttöön), energian varastointiin ja kysyntäjoustoon, jolla parannetaan energiajärjestelmän joustavuutta ja helpotetaan uusiutuvien energialähteiden integrointia energiajärjestelmään.

Useimpiin uusiutuvaa energiaa koskevien hankkeiden kehittämiseen ja toteuttamiseen liittyvä erityishaaste, jota kansallisissa suunnitelmissa olisi käsiteltävä, on lupamenettely. Tältä osin jäsenvaltioiden olisi saatettava kansalliset politiikkansa ja toimenpiteensä yhtenäisiksi uusiutuvaa energiaa koskevan direktiivin muuttamista toukokuusta 2022 alkaen koskevan ehdotuksen (48) sekä EU:n aurinkoenergiastrategian ja siihen liittyvän, uusiutuvaa energiaa koskevien hankkeiden lupamenettelyjen nopeuttamisesta annetun suosituksen (49) kanssa.

Jäsenvaltioiden olisi kansallisia suunnitelmia päivittäessään suunniteltava myös toimenpiteitä, joilla helpotetaan energian ostosopimuksia ja alkuperätakuun myöntämistä. Politiikoissa olisi otettava huomioon myös uusiutuvaan energiaan perustuvien ratkaisujen käyttöönotto rakennuksissa rakennusten energiatehokkuudesta annetun direktiivin uudelleenlaatimista koskevan ehdotuksen ja REPowerEU-suunnitelman tavoitteen mukaisesti, erityisesti lämmityksen (esimerkiksi lämpöpumput) ja katoille asennettavien aurinkoenergiajärjestelmien osalta.

2.1.2   Rakenteellisten energiatehokkuustoimenpiteiden hyödyntäminen

Energiatehokkuustoimenpiteet voivat usein olla halvin, turvallisin ja puhtain tapa vähentää riippuvuuttamme fossiilisten polttoaineiden tuonnista Venäjältä ja varmistaa, että siirrymme oikeudenmukaisella tavalla kohti puhtaan energian käyttöä. Energiankulutuksen vähentäminen tukee myös toimitusvarmuutta ja energian varastointia, auttaa vähentämään energiaköyhyyttä ja lisää kilpailukykyä maailmanlaajuisessa toimintaympäristössä.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi otettava huomioon uudelleenlaaditussa energiatehokkuusdirektiivissä ehdotettu tiukennettu tavoite määrittämällä EU:n sitovaa yleistavoitetta tukeva kansallinen panos sekä loppukäyttöalojen energiankulutuksen osuudet. Päivitettyihin kansallisiin suunnitelmiin olisi sisällytettävä myös yksityiskohtaisia tietoja energiansäästövelvoitteen laskennasta ja laskentamenetelmistä sekä vaaditut tiedot julkisten rakennusten kunnostettavasta kokonaispinta-alasta tai vastaavasta vuotuisesta energiansäästöstä.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa esitettyjen politiikkojen, toimenpiteiden ja ohjelmien olisi katettava kaikki energian kysynnän alat, myös rakennukset (asunto- ja palveluala), teollisuus ja liikenne. Lähtökohtana olisi oltava energiatehokkuus etusijalle -periaate (50), ja suunnitelmissa olisi selitettävä, miten sitä on sovellettu. Lisäksi olisi kuvattava primäärienergiakertoimen laskennassa käytettyä laskentamenetelmää ja sen pohjana olevia tietoja.

Rakennusten osalta päivitettyjen kansallisten suunnitelmien olisi oltava linjassa rakennusten energiatehokkuutta koskevan direktiiviehdotuksen päivitettyjen ja tiukennettujen tavoitteiden ja vaatimusten kanssa. Suunnitelmista olisi myös käytävä ilmi, että rakennusten energiaremontteja koskevia toimia tehostetaan ja että tavoitteena on kaksinkertaistaa perusparannusaste (perusparannusaalto (51)). Kansallisissa pitkän aikavälin perusparannusstrategioissa määritettyjen sitoumusten mukaisesti kansallisiin päivitettyihin suunnitelmiin olisi sisällytettävä toimenpiteitä, joiden avulla rakennuskanta saadaan vähitellen vapaaksi hiilestä. Lisäksi suunnitelmissa olisi kuvattava tätä tavoitetta tukevia taloudellisen tuen ja teknisen avun toimenpiteitä, jotka liittyvät muun muassa ammattitaitoisen työvoiman saatavuuteen.

REPowerEU-suunnitelman ja energiansäästöä EU:ssa koskevan tiedonannon (52)
  mukaisesti jäsenvaltioiden olisi sisällytettävä kansallisiin suunnitelmiin tietoa myös omista panoksistaan ja siitä, miten ne toteuttavat REPowerEU-suunnitelmaa esimerkiksi käyttäytymisen muuttamiseen liittyvillä toimenpiteillä, tiedotuskampanjoilla ja verotuksellisilla toimenpiteillä, joita on toteutettu tai suunniteltu energian säästämiseen kannustamiseksi.

2.1.3. Vihreän ja digitaalisen siirtymän täyden potentiaalin hyödyntäminen

Myös EU:n energiajärjestelmän kattava digitalisointi on yksi ratkaisevan tärkeä osatekijä, jolla edistetään REPowerEU-suunnitelman ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteiden saavuttamista. Energia- ja resurssitehokkuus, hiilestä irtautuminen, sähköistäminen, alojen integroituminen ja energiajärjestelmän hajauttaminen edellyttävät kaikki suurta panostusta digitalisaatioon.

Jäsenvaltioita kehotetaan määrittämään synergiaetuja energiaan ja digitalisaatioon liittyvien kansallisten toimien, tavoitteiden ja päämäärien välillä ja kuvaamaan suunnitelmissaan sitä, miten niitä voidaan hyödyntää politiikkojen ja toimenpiteiden avulla asiakirjassa Energiajärjestelmän digitalisointi – EU:n toimintasuunnitelma (53) esitetyn mukaisesti. Digitalisaatio on keskeinen osatekijä, jonka avulla voidaan lisätä kuluttajien osallistumista ja kehittää tulevan energiajärjestelmän kannalta tarkoituksenmukainen sähköinfrastruktuuri. Sähköverkon digitalisointiin investoiminen mahdollistaa myös energiajärjestelmän muuttamisen kustannustehokkaasti.

Elpymis- ja palautumissuunnitelmista saatuihin kokemuksiin tukeutuen jäsenvaltioita kehotetaan etsimään synergiaetuja myös kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien ja kansallisten digitaalista vuosikymmentä koskevien strategisten etenemissuunnitelmien välillä, jotka on laadittu vuoteen 2030 ulottuvan Polku digitaaliselle vuosikymmenelle -ohjelman (54) mukaisesti. Näin varmistetaan, että digitaalinen infrastruktuuri ja digitaaliset teknologiat osaltaan edistävät kestävää kiertotaloutta ja ilmastoneutraalia taloutta ja yhteiskuntaa Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaisesti. Jäsenvaltioita kehotetaan kuvaamaan suunnitelmissaan sitä, miten ne hyödyntävät digitaalisen vuosikymmenen prosessia ja työkaluja sekä erityisesti monikansallisia hankkeita vihreän siirtymän vauhdittamiseksi.

2.2   
  Ilmastonmuutokseen sopeutumisen haasteiden integroiminen

Sään ääri-ilmiöistä on tullut aiempaa yleisempiä ja vakavampia. Ensimmäisten kansallisten suunnitelmien laatimisen jälkeen ilmastonmuutokseen sopeutumisen tärkeys on tunnustettu kansainvälisesti yhä laajemmin (55). Komissio julkaisi vuonna 2021 uuden EU:n strategian ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi. Strategiassa korostetaan, että on hyvin tärkeää sisällyttää ilmastokestävyys makrotalouden ja julkisen talouden politiikkaan ja edistää luontopohjaisia sopeutumisratkaisuja. Eurooppalaisessa ilmastolaissa puolestaan painotetaan, että alakohtaisten toimenpiteiden on tärkeää sietää ilmastonmuutoksen mahdollisia haitallisia vaikutuksia (56).

Jäsenvaltioita kehotetaan määrittämään päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan mukauttamistavoitteita energiaunioniin liittyvien kansallisten päämäärien, tavoitteiden ja panosten (57)
  saavuttamisen tukemiseksi EU:n ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan strategian mukaisesti. Ilmastonmuutokseen liittyvät riskit on huomioitava investointi- ja suunnittelupäätöksissä, joiden tavoitteena on parantaa jäsenvaltioiden sopeutumis- ja häiriönsietokykyä ja vähentää ilmastonmuutokseen liittyvää haavoittuvuutta. On tärkeää muistaa, että jos mukauttamistoimet on suunniteltu asianmukaisesti, niistä voi koitua myös ilmastonmuutoksen vaikutusten hillitsemiseen liittyviä sivuhyötyjä. Lisäksi niillä voidaan parantaa sosiaalista ja taloudellista häiriönsietokykyä tasapuolisesti, kun otetaan huomioon, että ilmastonmuutoksen alueelliset ja yhteiskunnalliset vaikutukset ja sään ääri-ilmiöt jakautuvat epätasaisesti. Hillitsemistoimia koskevissa investoinneissa on otettava huomioon myös ilmastokestävyysnäkökohdat.

Mukauttamistavoitteet olisi mahdollisuuksien mukaan kvantifioitava, ja niiden olisi liityttävä selvästi niihin energiaunionin päämääriin ja politiikkoihin, joita niillä tuetaan. Viittauksia kansalliseen sopeutumisstrategiaan tai -suunnitelmaan voidaan sisällyttää päivitettyjen kansallisten suunnitelmien politiikkoja ja toimenpiteitä käsittelevän luvun asianmukaisiin osioihin. Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa voidaan esimerkiksi määrittää, millä toimenpiteillä turvataan maankäytön hiilensidontapotentiaali (hiilestä irtautumista koskeva ulottuvuus), sähköntuotantokapasiteetti (energiaturvallisuutta koskeva ulottuvuus) tai asuinrakennusten energiansäästö (energiatehokkuutta koskeva ulottuvuus), kun otetaan huomioon vesistressi, kuivuus, tulvat, metsäpalot tai helleaallot. Suunnitelmissa voidaan kuvata suunniteltuja ja toteutettuja luontopohjaisia ratkaisuja sekä niiden toteutuneita tai odotettuja vaikutuksia ilmastonmuutokseen sopeutumisen kannalta (esimerkiksi suojautuminen aavikoitumiselta, kaupunkien lämpösaarekeilmiöltä, tulvilta ja muilta vastaavilta ilmiöiltä). Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä veteen eli siihen, miten hyvin energiajärjestelmät kestävät veden rakenteellista tai kausiluonteista niukkuutta. Lisäksi voidaan harkita innovatiivisia lähestymistapoja, kuten ilmastonsuojeluvajeeseen liittyviä vakuutuksia ja julkistalouden toimenpiteitä, samoin kuin investointeja, joiden tavoitteena on säilyttää ilmastonmuutokseen sopeutumiseen vaikuttava biologinen monimuotoisuus.

2.3   
  Maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloja koskevan suunnittelun parantaminen

Maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloilla on tärkeä rooli EU:n ilmastoneutraaliuteen ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseen liittyvien tavoitteiden saavuttamisessa. Kestävyyttä pyritään vahvistamaan vähentämällä kasvihuonekaasupäästöjä merkittävästi, tehostamalla hiilen poistamista ja parantamalla ekosysteemipalveluja. EU:n hiilinielut vähenevät koko ajan. Syynä ovat puun kysynnän kasvu, korjuukypsyyttä lähestyvät metsät ja metsähäiriöiden lisääntyminen. Vaikka ilmastotoimiin kohdistettu tuki on lisääntynyt, edistyminen päästövähennystavoitteiden saavuttamisessa EU:n maatalousalalla on samalla kuitenkin pysähtynyt. Maatalousalalla keskeisiä kasvihuonekaasupäästöjen lähteitä ovat karjan metaanipäästöt (sekä karjan suolistokäymisestä että lannan käsittelystä peräisin olevat) ja typpioksiduulipäästöt, jotka johtuvat kemiallisten lannoitteiden käytöstä ja lannan käsittelystä.

Kuten 1.1 kohdassa on mainittu, päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi otettava huomioon LULUCF-asetuksen tarkistusta varten ehdotettu tiukennettu tavoite ja kuvattava, miten kansalliset tavoitteet on määrä saavuttaa. Kansallisissa suunnitelmissa olisi selitettävä, miten jäsenvaltio aikoo kasvattaa maankäytön, metsätalouden ja maatalouden alojen panosta EU:n tiukennetun ilmastotavoitteen saavuttamiseksi politiikoilla ja toimenpiteillä sekä tavoitteita tiukentamalla. Jäsenvaltioiden olisi integroitava maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloilla toteutettavat hillitsemistä, sopeutumista ja ennallistamista koskevat toimenpiteet nykyistä paremmin asiaan liittyviin biodiversiteettiä ja bioenergiaa koskeviin aloitteisiin. Hiljattain annetussa ehdotuksessa luonnon ennallistamista koskevaksi asetukseksi (58) käsitellään myös sellaisia maankäytön suunnittelun näkökohtia, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseen.

Politiikoissa ja toimenpiteissä olisi otettava huomioon tiukennettu tavoite ilmastonmuutokseen sopeutumisen ja ilmastonmuutoksen hillitsemisen osalta. Niissä olisi käsiteltävä hiilidioksidipäästöjä ja muita kuin hiilidioksidipäästöjä sekä hiilen poistamista energiatehokkuuden, uusiutuvan energian tuotannon ja käytön sekä ekosysteemien säilyttämisen, suojelun ja ennallistamisen kannalta.

| Laatikko 4: Päivitettyjen kansallisten suunnitelmien LULUCF-asetukseen liittyvä sisältö. Seuraavien toimien suunnittelu ja kvantifiointi:







  — | Tehokkaiden poliittisten valintojen, suunnittelun ja täytäntöönpanon edellyttämän tiedonkeruu- ja seurantajärjestelmän parannustarpeiden määrittäminen maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloilla (esimerkiksi satelliittikuvat). Järjestelmään olisi sisällytettävä ominaisuus, jolla voidaan varmistaa tehokas täytäntöönpano ekosysteemien suojelemista ja ennallistamista koskevien tavoitteiden osalta. |
| --- | --- |

Laatikko 4: Päivitettyjen kansallisten suunnitelmien LULUCF-asetukseen liittyvä sisältö. Seuraavien toimien suunnittelu ja kvantifiointi:

—

Tehokkaiden poliittisten valintojen, suunnittelun ja täytäntöönpanon edellyttämän tiedonkeruu- ja seurantajärjestelmän parannustarpeiden määrittäminen maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloilla (esimerkiksi satelliittikuvat). Järjestelmään olisi sisällytettävä ominaisuus, jolla voidaan varmistaa tehokas täytäntöönpano ekosysteemien suojelemista ja ennallistamista koskevien tavoitteiden osalta.

| — | Muiden kasvihuonekaasujen kuin hiilidioksidin päästöjen vähentäminen maataloudessa esimerkiksi karjan suolistokäymisestä ja lannan käsittelystä sekä lannoitteiden käsittelystä aiheutuvien päästöjen osalta. |
| --- | --- |

—

Muiden kasvihuonekaasujen kuin hiilidioksidin päästöjen vähentäminen maataloudessa esimerkiksi karjan suolistokäymisestä ja lannan käsittelystä sekä lannoitteiden käsittelystä aiheutuvien päästöjen osalta.

| — | Nettopoistumien lisääminen maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloilla hiiltä sitovan viljelyn ja pitkäikäisten hiiltä varastoivien materiaalien (kuten puupohjaisten rakennusmateriaalien) avulla siten, että painopiste on yhdennetyissä lähestymistavoissa, kuten luontopohjaisissa ratkaisuissa, jotta edistetään myös ekosysteemien suojelua ja ennallistamista koskevien tavoitteiden ja muiden ympäristötavoitteiden (esim. biodiversiteetti, saasteettomuus, luonnonvarojen ehtymisen pysäyttäminen) saavuttamista. |
| --- | --- |

—

Nettopoistumien lisääminen maankäytön, metsätalouden ja maatalouden aloilla hiiltä sitovan viljelyn ja pitkäikäisten hiiltä varastoivien materiaalien (kuten puupohjaisten rakennusmateriaalien) avulla siten, että painopiste on yhdennetyissä lähestymistavoissa, kuten luontopohjaisissa ratkaisuissa, jotta edistetään myös ekosysteemien suojelua ja ennallistamista koskevien tavoitteiden ja muiden ympäristötavoitteiden (esim. biodiversiteetti, saasteettomuus, luonnonvarojen ehtymisen pysäyttäminen) saavuttamista.

| — | Biomassaan liittyvien energiatehokkuustoimenpiteiden edistäminen ja täytäntöönpano, myös biopohjaisten eristysmateriaalien tuotanto. |
| --- | --- |

—

Biomassaan liittyvien energiatehokkuustoimenpiteiden edistäminen ja täytäntöönpano, myös biopohjaisten eristysmateriaalien tuotanto.

2.4   
  Metaanipäästöjen vähentäminen

Komissio kehottaa jäsenvaltioita asettamaan päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan metaanipäästöjen vähentämiseen tähtääviä alakohtaisia päämääriä ja tavoitteita sekä esittämään siihen liittyviä politiikkoja ja toimenpiteitä EU:n metaanistrategian (59)
  tavoitteiden mukaisesti.

Metaanipäästöjä vähentämällä edistetään suoraan ilmaston lämpenemisen hidastumista. Koska metaani on otsonin esiaste, sen määrän pienentäminen vähentää myös ilman saastumista. Metaanin lämmitysvaikutus on yli 28 kertaa suurempi kuin hiilidioksidin 100 vuoden ajanjaksolla. EU:ssa yli puolet ihmisten toiminnasta aiheutuvista metaanipäästöistä on peräisin maataloudesta, ja karjan osuus metaanin kokonaispäästöistä EU:ssa on 54 prosenttia (yli 6 prosenttia kasvihuonekaasujen kokonaispäästöistä EU:ssa) (60). Noin neljäsosa metaanipäästöistä tulee kiinteästä jätteestä ja jätevedestä ja noin viidesosa energiasta.

Metaania käsitellään taakanjakoasetuksessa (61)
  , joka antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden valita joustavasti tarkoituksenmukaiset politiikat metaanipäästöjen vähentämiseksi. Lisäksi EU:ssa on useita alakohtaisia politiikkoja, jotka auttavat vähentämään metaanipäästöjä (62). Sellaisia ovat esimerkiksi yhteinen maatalouspolitiikka, kaatopaikkadirektiivi sekä teollisuuden päästödirektiivin, yhdyskuntajätevesidirektiivin ja uusiutuvaa energiaa koskevan direktiivin ehdotetut ja suunnitellut tarkistukset ja uusi ehdotus asetukseksi metaanipäästöjen vähentämisestä energia-alalla.

| Laatikko 5: Esimerkkejä metaanipäästöjen vähentämiseen tähtäävistä politiikoista ja toimenpiteistä:







  — | Maatalous: Otetaan käyttöön sellaisia kannustimia eläinjalostukseen, joilla voidaan parantaa eläinten terveyttä ja hedelmällisyyttä, rehun hallintaa ja rehun lisäaineita, jotta voidaan vähentää suolistokäymisestä johtuvan metaanin määrää ja välttää kompromissiratkaisuja muihin ympäristöongelmiin, kuten ammoniakkipäästöihin, nähden. Parannetaan lannan varastointitekniikoita (esimerkiksi lietteen jäähdyttäminen, lietteen happokäsittely, lanta- ja lietesäiliöiden peittäminen, päästöraja-arvojen käyttöönotto ja seurantavaatimukset) ja edistetään anaerobista hajoamista biokaasun talteenotolla, jotta voidaan vähentää lannan käsittelystä syntyviä metaanipäästöjä; lisähyötynä vähennetään riippuvuutta maakaasun tuonnista ja vältetään ammoniakkipäästöt. Edistetään nykyistä kestävämpiä ruokavalioita, jotka sisältävät vähemmän punaista ja prosessoitua lihaa ja enemmän kasvipohjaisia proteiinilähteitä. |
| --- | --- |

Laatikko 5: Esimerkkejä metaanipäästöjen vähentämiseen tähtäävistä politiikoista ja toimenpiteistä:

—

Maatalous: Otetaan käyttöön sellaisia kannustimia eläinjalostukseen, joilla voidaan parantaa eläinten terveyttä ja hedelmällisyyttä, rehun hallintaa ja rehun lisäaineita, jotta voidaan vähentää suolistokäymisestä johtuvan metaanin määrää ja välttää kompromissiratkaisuja muihin ympäristöongelmiin, kuten ammoniakkipäästöihin, nähden. Parannetaan lannan varastointitekniikoita (esimerkiksi lietteen jäähdyttäminen, lietteen happokäsittely, lanta- ja lietesäiliöiden peittäminen, päästöraja-arvojen käyttöönotto ja seurantavaatimukset) ja edistetään anaerobista hajoamista biokaasun talteenotolla, jotta voidaan vähentää lannan käsittelystä syntyviä metaanipäästöjä; lisähyötynä vähennetään riippuvuutta maakaasun tuonnista ja vältetään ammoniakkipäästöt. Edistetään nykyistä kestävämpiä ruokavalioita, jotka sisältävät vähemmän punaista ja prosessoitua lihaa ja enemmän kasvipohjaisia proteiinilähteitä.

| — | Kiinteä jäte ja jätevesi: Vähennetään orgaanisen jätteen sijoittamista kaatopaikoille panemalla jäte- ja kaatopaikkalainsäädäntö kokonaisuudessaan ja nopeasti täytäntöön. Vähennetään kiinteästä jätteestä syntyviä metaanipäästöjä jätteiden syntypaikkalajittelun ja biokaasun talteenottoon perustuvan anaerobisen hajoamisen avulla. Vähennetään jätevedestä syntyviä metaanipäästöjä hajottamalla lietettä anaerobisesti biokaasun talteenoton avulla. |
| --- | --- |

—

Kiinteä jäte ja jätevesi: Vähennetään orgaanisen jätteen sijoittamista kaatopaikoille panemalla jäte- ja kaatopaikkalainsäädäntö kokonaisuudessaan ja nopeasti täytäntöön. Vähennetään kiinteästä jätteestä syntyviä metaanipäästöjä jätteiden syntypaikkalajittelun ja biokaasun talteenottoon perustuvan anaerobisen hajoamisen avulla. Vähennetään jätevedestä syntyviä metaanipäästöjä hajottamalla lietettä anaerobisesti biokaasun talteenoton avulla.

| — | Energia: Metaanipäästöjen vähentämistä koskevan asetusehdotuksen (63) mukaisesti metaanipäästöjen mittausta, raportointia ja todentamista energia-alalla on parannettava, päästöjä on vähennettävä vuotojen pakollisten tunnistamis- ja korjaustoimien avulla ja tuuletus ja soihdutus on kiellettävä. |
| --- | --- |

—

Energia: Metaanipäästöjen vähentämistä koskevan asetusehdotuksen (63) mukaisesti metaanipäästöjen mittausta, raportointia ja todentamista energia-alalla on parannettava, päästöjä on vähennettävä vuotojen pakollisten tunnistamis- ja korjaustoimien avulla ja tuuletus ja soihdutus on kiellettävä.

2.5   
  Hiilidioksidin geologisen varastoinnin integroiminen

Jäsenvaltioita kannustetaan sisällyttämään päivitettyihin kansallisiin suunnitelmiinsa suunnitellut toimet, joiden avulla yritykset voivat ottaa talteen väistämättä syntyvät prosessipäästönsä ja varastoida ne pysyvästi geologisiin varastointipaikkoihin direktiivin 2009/31/EY mukaisesti. Ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttaminen edellyttää, että EU:n laajuiset jäljellä olevat kasvihuonekaasupäästöt ja poistumat teollisuudenaloilla, joilla hiilestä irtautuminen on vaikeaa, on tasapainotettava EU:ssa vuoteen 2050 mennessä ja että EU saavuttaa sen jälkeen negatiiviset päästöt.

Useissa toiminnoissa, kuten energiaintensiivisillä toimialoilla (sementti-, rauta- ja teräs-, alumiini-, sellu- ja paperiteollisuudessa sekä jalostamoilla) ja maataloudessa, syntyy väistämättä prosessipäästöjä, jotka aiheutuvat varsinaisista tuotantoprosesseista. Hiilen talteenotto ja varastointi taikka hiilen talteenotto ja käyttö voivat olla keskeinen tekijä näiden alojen päästöjen vähentämisessä.

Lisäksi se voi auttaa poistamaan hiilidioksidia ilmakehästä hiilen poistamiseen tarkoitetuilla keinoilla, joita ovat esimerkiksi bioenergian tuotantoon yhdistetty hiilidioksidin talteenotto ja varastointi (BECCS) sekä hiilidioksidin suora talteenotto ilmasta (DACCS). BECCS-menetelmän käyttöönottoa olisi käsiteltävä päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa ottaen asianmukaisesti huomioon menetelmän rajat sekä kestävän biomassan saatavuus.

| Laatikko 6: Hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia koskevien päämäärien ja tavoitteiden asettaminen sekä panosten määrittäminen.


  Jäsenvaltioita kehotetaan antamaan seuraavat tiedot:







  — | vuotuinen yhteenlaskettu ennuste väistämättä syntyvistä prosessipäästöistä, joita on vähennettävä hiilidioksidin talteenotolla; |
| --- | --- |

Laatikko 6: Hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia koskevien päämäärien ja tavoitteiden asettaminen sekä panosten määrittäminen.

Jäsenvaltioita kehotetaan antamaan seuraavat tiedot:

—

vuotuinen yhteenlaskettu ennuste väistämättä syntyvistä prosessipäästöistä, joita on vähennettävä hiilidioksidin talteenotolla;

| — | vuotuinen biogeeninen ja suoraan ilmasta talteen otettava hiilidioksidi, joka on käytettävissä hiilidioksidin geologiseen varastointiin; |
| --- | --- |

—

vuotuinen biogeeninen ja suoraan ilmasta talteen otettava hiilidioksidi, joka on käytettävissä hiilidioksidin geologiseen varastointiin;

| — | hiilidioksidin geologisen varastoinnin kapasiteetti, joka on käytettävissä vuosittain; |
| --- | --- |

—

hiilidioksidin geologisen varastoinnin kapasiteetti, joka on käytettävissä vuosittain;

| — | vuotuinen hiilidioksidin varastointikapasiteetti, joka saattaa tulla käytettäväksi hiilivetyvarantojen hyödyntämisen päätyttyä; |
| --- | --- |

—

vuotuinen hiilidioksidin varastointikapasiteetti, joka saattaa tulla käytettäväksi hiilivetyvarantojen hyödyntämisen päätyttyä;

| — | suunniteltu hiilidioksidin kuljetusinfrastruktuuri; |
| --- | --- |

—

suunniteltu hiilidioksidin kuljetusinfrastruktuuri;

| — | hiilidioksidin talteenottoon, kuljetuksiin ja varastointiin liittyviin investointeihin saatavilla oleva julkinen rahoitustuki; |
| --- | --- |

—

hiilidioksidin talteenottoon, kuljetuksiin ja varastointiin liittyviin investointeihin saatavilla oleva julkinen rahoitustuki;

| — | muut toimenpiteet, joilla tuetaan hiilidioksidin pitkäaikaisten geologisten varastointimahdollisuuksien hyödyntämistä. |
| --- | --- |

—

muut toimenpiteet, joilla tuetaan hiilidioksidin pitkäaikaisten geologisten varastointimahdollisuuksien hyödyntämistä.

2.6   
  Tutkimukseen, innovointiin ja kilpailukykyyn liittyvän ulottuvuuden edistäminen

Ensimmäisten kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien vuonna 2020 toteutetun arvioinnin (64)
  perusteella ja kun otetaan huomioon tämänhetkiset geopoliittiset olosuhteet ja viimeaikainen poliittinen kehitys, jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan tutkimukseen, innovointiin ja kilpailukykyyn liittyvää ulottuvuutta päivitetyissä suunnitelmissaan.

Tuloksellinen tutkimus- ja innovointitoiminta, jonka tavoitteena on puhdasta energiaa hyödyntävien ja vähähiilisten teknologioiden käyttöönotto, edellyttää, että toiminnassa on mukana riittävästi asiantuntijoita ja yrittäjiä. Lisäksi on hyödynnettävä EU:n, kansallisia ja alueellisia tukiohjelmia synergistisesti. Selvät kansalliset tutkimus- ja innovointitavoitteet ja -päämäärät, jotka ulottuvat vuoteen 2030 (ja tarvittaessa vuoteen 2050), lisääntynyt yhteistyö jäsenvaltioiden välillä sekä kansallisten tutkimus- ja innovointitoimien jatkuva seuranta ovat ratkaisevan tärkeitä osatekijöitä EU:n kilpailukyvyn vahvistamiseksi ja vihreän kehityksen ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi. Nämä osatekijät ovat merkityksellisiä myös tutkimus- ja innovointitoimien tulosten ja niiden markkinoille saattamisen välisten esteiden poistamisessa ja EU:n kilpailukyvyn vahvistamisessa. Lisäksi ne voivat johtaa siihen, että teknologioita, joiden odotetaan vaikuttavan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteisiin, otetaan käyttöön suunniteltua nopeammin. Tutkimus- ja kehitysstrategioissa tulisi ottaa huomioon ja käsitellä myös muita kuin teknologiaan liittyviä tieteidenvälisiä näkökohtia, jotka ovat kriittisen tärkeitä sekä ekologisen siirtymän että energiasiirtymän vauhdittamisessa. Tällaisia näkökohtia ovat käyttäytymisen muutoksen vauhdittaminen, ilmastotietoiset elämäntapavalinnat sekä institutionaalisten, hallinnollisten ja poliittisten innovaatioiden edistäminen ilmastoneutraaliuteen tähtäävän muutoksen mahdollistavien olosuhteiden luomiseksi.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi kuvattava jäsenvaltioiden tavoitteita ja politiikkoja, joilla on määrä helpottaa kaupallisesti saatavilla olevien vähähiilisten teknologioiden, laitteiden ja komponenttien valmistuksen laajentamista (esimerkiksi kuvaamalla nykytilannetta ja trendejä investointeihin ja syntyvään lisäarvoon nähden) niiden alueella. Lisäksi olisi kuvattava tavoitteita ja politiikkoja, jotka koskevat tavoitteen saavuttamiseksi kolmansissa maissa toteutettavia monipuolistamistoimia. REPowerEU-suunnitelmassa täsmennetään, että tavoitteiden saavuttaminen edellyttää uusiutuvan energian laitteiden ja kriittisten raaka-aineiden tarjonnan monipuolistamista, alakohtaisten riippuvuuksien vähentämistä, toimitusketjun pullonkaulojen poistamista ja EU:n puhtaan energiateknologian tuotantokapasiteetin laajentamista. Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi kuvattava nykyistä paremmin valmistuskapasiteetteihin ja teollisuuden arvoketjuihin liittyviä tarpeita keskeisten vähähiilisten energiateknologioiden osalta.

| Laatikko 7: Tutkimukseen, innovointiin ja kilpailukykyyn liittyvän ulottuvuuden parantamiseen tähtäävät parhaat käytännöt







  — | Määritetään ja kuvataan puhdasta energiaa koskevat tutkimus- ja innovointitarpeet, jotka on täytettävä energia- ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan lukien ympäristövaikutuksiin ja oikeudenmukaiseen siirtymään liittyvät näkökohdat (65). Lisäksi kuvataan vihreän siirtymän sosioekonomisten vaikutusten arviointia. |
| --- | --- |

Laatikko 7: Tutkimukseen, innovointiin ja kilpailukykyyn liittyvän ulottuvuuden parantamiseen tähtäävät parhaat käytännöt

—

Määritetään ja kuvataan puhdasta energiaa koskevat tutkimus- ja innovointitarpeet, jotka on täytettävä energia- ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi, mukaan lukien ympäristövaikutuksiin ja oikeudenmukaiseen siirtymään liittyvät näkökohdat (65). Lisäksi kuvataan vihreän siirtymän sosioekonomisten vaikutusten arviointia.

| — | Kuvataan kansallisia tutkimus- ja innovointitavoitteita ja rahoituskohteita, jotka muodostavat konkreettiset ja määrälliset etenemisreitit kohti keskeisiä puhtaita energiateknologioita sekä hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia koskevia, vuosiin 2030 ja 2050 ulottuvia tavoitteita. |
| --- | --- |

—

Kuvataan kansallisia tutkimus- ja innovointitavoitteita ja rahoituskohteita, jotka muodostavat konkreettiset ja määrälliset etenemisreitit kohti keskeisiä puhtaita energiateknologioita sekä hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia koskevia, vuosiin 2030 ja 2050 ulottuvia tavoitteita.

| — | Integroidaan suunnitelmiin puhtaan energian arvoketjujen teolliset vaiheet esimerkiksi käsittelemällä uusiutuvaan energiaan perustuvien teknologioiden valmistuskapasiteettia ja tukemalla siten myös eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä. |
| --- | --- |

—

Integroidaan suunnitelmiin puhtaan energian arvoketjujen teolliset vaiheet esimerkiksi käsittelemällä uusiutuvaan energiaan perustuvien teknologioiden valmistuskapasiteettia ja tukemalla siten myös eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä.

| — | Haetaan synergioita asiaankuuluvien kansallisten rahastojen ja toimien välillä, innovaatiofoorumien kanssa sekä strategisen energiateknologiasuunnitelman toteuttamisesta vastaavien työryhmien kanssa ja tarvittaessa EU:n vihreän kehityksen neljän mission (66) kanssa. |
| --- | --- |

—

Haetaan synergioita asiaankuuluvien kansallisten rahastojen ja toimien välillä, innovaatiofoorumien kanssa sekä strategisen energiateknologiasuunnitelman toteuttamisesta vastaavien työryhmien kanssa ja tarvittaessa EU:n vihreän kehityksen neljän mission (66) kanssa.

| — | Parannetaan yhteistyötä strategisen energiateknologiasuunnitelman osallistujamaiden välillä etenkin esimerkiksi Horisontti Eurooppa -ohjelman puhtaaseen energiaan siirtymistä koskevan kumppanuuden avulla. |
| --- | --- |

—

Parannetaan yhteistyötä strategisen energiateknologiasuunnitelman osallistujamaiden välillä etenkin esimerkiksi Horisontti Eurooppa -ohjelman puhtaaseen energiaan siirtymistä koskevan kumppanuuden avulla.

| — | Kuvataan, miten parannetaan yhteistyötä kansainvälisten kumppaneiden kanssa puhdasta energiaa koskevan tutkimuksen ja innovoinnin alalla. |
| --- | --- |

—

Kuvataan, miten parannetaan yhteistyötä kansainvälisten kumppaneiden kanssa puhdasta energiaa koskevan tutkimuksen ja innovoinnin alalla.

| — | Parannetaan yritysten innovointitoimien tukea ja rahoituksen saantia myös startup-yritysten, nopeasti kasvavien kasvuyritysten ja pk-yritysten osalta. |
| --- | --- |

—

Parannetaan yritysten innovointitoimien tukea ja rahoituksen saantia myös startup-yritysten, nopeasti kasvavien kasvuyritysten ja pk-yritysten osalta.

| — | Integroidaan puhtaan energian ja vähähiilisen teknologian arvoketjuihin liittyvä valmistuksen laajentaminen ja monipuolistettu tuotantokapasiteetti kansallisiin tavoitteisiin, politiikkoihin ja toimenpiteisiin, jotka liittyvät kilpailukykyyn. |
| --- | --- |

—

Integroidaan puhtaan energian ja vähähiilisen teknologian arvoketjuihin liittyvä valmistuksen laajentaminen ja monipuolistettu tuotantokapasiteetti kansallisiin tavoitteisiin, politiikkoihin ja toimenpiteisiin, jotka liittyvät kilpailukykyyn.

| — | Integroidaan suunnitelmiin puhtaaseen energiaan siirtymisen edellyttämä ammattitaidon kehittäminen esimerkiksi liittämällä se uusiutuvan energian alaa koskevaan Euroopan osaamissopimukseen. |
| --- | --- |

—

Integroidaan suunnitelmiin puhtaaseen energiaan siirtymisen edellyttämä ammattitaidon kehittäminen esimerkiksi liittämällä se uusiutuvan energian alaa koskevaan Euroopan osaamissopimukseen.

| — | Integroidaan suunnitelmiin kierrätettävyyden ja kiertotalouden käsitteet sekä maininta tarpeesta vähentää riippuvuutta ja monipuolistaa tehokkaasti puhtaiden energiateknologioiden valmistamisessa tarvittavien unioniin tuotavien raaka-aineiden ja komponenttien hankintaa. |
| --- | --- |

—

Integroidaan suunnitelmiin kierrätettävyyden ja kiertotalouden käsitteet sekä maininta tarpeesta vähentää riippuvuutta ja monipuolistaa tehokkaasti puhtaiden energiateknologioiden valmistamisessa tarvittavien unioniin tuotavien raaka-aineiden ja komponenttien hankintaa.

| — | Määritetään ja kuvataan, miten voidaan parantaa puhtaiden energiateknologioiden kilpailukykyä maailmanlaajuisilla markkinoilla, mukaan lukien keskeiset edistävät tekijät ja haasteet niin sisämarkkinoilla kuin maailmanlaajuisilla markkinoilla. |
| --- | --- |

—

Määritetään ja kuvataan, miten voidaan parantaa puhtaiden energiateknologioiden kilpailukykyä maailmanlaajuisilla markkinoilla, mukaan lukien keskeiset edistävät tekijät ja haasteet niin sisämarkkinoilla kuin maailmanlaajuisilla markkinoilla.

2.7   
  Ilmastoneutraaliustavoitteen integroiminen

Jäsenvaltioiden olisi kansallisten pitkän aikavälin strategioidensa pohjalta sisällytettävä päivitettyihin kansallisiin energia- ja ilmastosuunnitelmiinsa osatekijöitä, joilla parannetaan suunnitelmien yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen kanssa. Jotta voitiin varmistaa yhtenäisyys ja johdonmukaisuus EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen kanssa, hallintoasetusta muutettiin eurooppalaisella ilmastolailla siten, että sen asiaa koskeviin säännöksiin lisättiin ilmastoneutraaliustavoite (67). Jäsenvaltiot voivat parantaa yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta esimerkiksi seuraavien osatekijöiden osalta:

| — | Suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutusten arviointi: analysoidaan johdonmukaisuus ilmastolain 2 artiklan 1 kohdassa säädetyn EU:n ilmastotavoitteen kanssa (hallintoasetuksen 3 artiklan 2 kohdan f alakohta). |
| --- | --- |

—

Suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutusten arviointi: analysoidaan johdonmukaisuus ilmastolain 2 artiklan 1 kohdassa säädetyn EU:n ilmastotavoitteen kanssa (hallintoasetuksen 3 artiklan 2 kohdan f alakohta).

| — | Suunnitelman analyyttinen perusta: kuvataan sitä, miten nykyiset ja suunnitellut politiikat ja toimenpiteet edistävät ilmastolain 2 artiklan 1 kohdassa säädetyn EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamista (hallintoasetuksen 8 artiklan 2 kohdan e alakohta ja hallintoasetuksen liitteessä I olevan 1 osan B jakson 5.5 kohta). |
| --- | --- |

—

Suunnitelman analyyttinen perusta: kuvataan sitä, miten nykyiset ja suunnitellut politiikat ja toimenpiteet edistävät ilmastolain 2 artiklan 1 kohdassa säädetyn EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamista (hallintoasetuksen 8 artiklan 2 kohdan e alakohta ja hallintoasetuksen liitteessä I olevan 1 osan B jakson 5.5 kohta).

| — | Kasvihuonekaasupäästöihin ja poistumiin liittyvien politiikkojen ja toimenpiteiden määrittäminen: tarkastellaan sitä, miten ne edistävät EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamista (hallintoasetuksen liitteessä I olevan 1 osan A jakson 3.1.1 kohdan i alakohta). |
| --- | --- |

—

Kasvihuonekaasupäästöihin ja poistumiin liittyvien politiikkojen ja toimenpiteiden määrittäminen: tarkastellaan sitä, miten ne edistävät EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamista (hallintoasetuksen liitteessä I olevan 1 osan A jakson 3.1.1 kohdan i alakohta).

3   Monialaiset näkökohdat, joihin on kiinnitettävä huomiota kansallisia suunnitelmia päivitettäessä

3.1   
  Ensimmäisistä kansallisista suunnitelmista saatujen kokemusten hyödyntäminen

Jäsenvaltioiden toimittamat ensimmäiset kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat |ovat perusta, jonka pohjalta tiukennetaan tavoitteita ja pyritään saavuttamaan Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja REPowerEU-suunnitelman tavoitteet. Suunnitelmat laadittiin hallintoasetuksessa määritetyn monivaiheisen prosessin mukaisesti, ja ne perustuvat komission ja jäsenvaltioiden välisiin laaja-alaisiin kuulemisiin sekä sidosryhmille ja kansalaisyhteiskunnalle järjestettyihin kuulemisiin. Komissio arvioi ensimmäiset suunnitelmaluonnokset yksitellen ja EU:n tasolla (68) ja antoi jäsenvaltioille suosituksia (69) lopullisten suunnitelmien laatimista varten. Lopulliset suunnitelmat toimitettiin 31. joulukuuta 2019 mennessä, joskin muutamia viivästyksiä oli. Komissio arvioi lopulliset suunnitelmat yksitellen ja yhdistetysti (70).

3.1.1   Vuoteen 2030 ulottuvien kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien parantaminen

”Kaikki hallinnonalat kattava toimintamalli” on keskeinen osa ensimmäisten suunnitelmien laatimista ja yksi hallintoasetuksen perusperiaatteista. Se auttaa parantamaan suunnitelmien johdonmukaisuutta energiaunionin viiden ulottuvuuden kanssa ja luomaan synergiaetuja eri politiikanalojen välille.

Jäsenvaltioita kehotetaan ottamaan kaikki asianosaiset viranomaiset ja sidosryhmät mukaan yhdennettyjen kansallisten suunnitelmien luonnosten ja lopullisten versioiden päivitystyöhön. Näiden asianosaisten viranomaisten olisi tehtävä kansallisten suunnitelmien päivittämiseksi yhteistyötä hallinnonalojensa välillä, jotta energiaunionin, Euroopan vihreän kehityksen ohjelman, EU-ohjausjakson, elpymis- ja palautumisvälineen ja REPowerEU-suunnitelman yhteiset tavoitteet sekä muut EU:n energia- ja ilmastopolitiikkojen muutosten mukaiset tavoitteet saavutetaan. Tällaisella prosessilla on tarkoitus varmistaa, että viranomaiset ottavat vastuun yhdennettyjen kansallisten suunnitelmien täytäntöönpanosta.

Jäsenvaltioita kehotetaan päivittämään suunnitelma ensimmäisten kansallisten suunnitelmiensa pohjalta ja ottamaan komission tekemä arviointi kokonaisuudessaan huomioon.

3.1.2   Synergiat yhdennettyjä suunnitelmia koskevien edistymisraporttien kanssa

Jäsenvaltioita kehotetaan hyödyntämään ensimmäisiä yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien edistymisraportteja, kun ne päivittävät kansallisia suunnitelmiaan. Raportteja voidaan käyttää i) apuna nykytilanteen ja ilmastonmuutoksen sopeutumisen kuvaamisessa; ii) sen arvioimisessa, mitä ensimmäisissä kansallisissa suunnitelmissa asetettujen päämäärien, tavoitteiden ja panosten saavuttaminen vielä edellyttää; ja iii) tehtäessä päätelmiä kansallisten suunnitelmien edistymisraporteissa kuvattujen politiikkojen, toimenpiteiden ja investointien riittävyydestä jokaisen ulottuvuuden ja sektorin osalta sekä niiden vaikutuksesta ilmanlaatuun ja ilman epäpuhtauspäästöihin.

Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle 15. maaliskuuta 2023 mennessä ensimmäistä kertaa kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien edistymisraportit (71). Edistymisestä raportointi ja edistymisen seuranta ovat kaksi hallintoasetuksen keskeistä piirrettä. Kansallisten suunnitelmien edistymisraporttien perusteella voidaan tehdä näyttöön perustuva arviointi siitä, miten ensimmäisten kansallisten suunnitelmien täytäntöönpanossa on edistytty, ja siksi ne ovat hyvä keino tunnistaa osa-alueet, joilla tarvitaan parannusta. Edistymisen raportointi- ja seurantamuoto kehitettiin sellaiseksi, että sen avulla voidaan analysoida kansallisissa suunnitelmissa esitettyjen energia- ja ilmastopolitiikkojen täytäntöönpanoa niin, että jäsenvaltioiden ja komission hallinnollinen työmäärä pysyy kohtuullisena.

Edistymisestä raportointia varten kerätyistä tiedoista voi olla hyötyä päivitettyjen kansallisten suunnitelmien analyyttista osaa laadittaessa sekä politiikkoja ja toimenpiteitä suunniteltaessa. Jos jäsenvaltiot viittaavat raporteissaan sähkö- ja kaasumarkkinoihin, energian hintoihin sekä tämänhetkisen hinnan muodostavien osatekijöiden jakautumiseen (energia, siirto, verot / muut maksut), niiden olisi esitettävä päivitetty analyysi tiedoista, jotka on toimitettu kansallisten suunnitelmien edistymisraporttien yhteydessä.

3.2   
  Varhainen ja osallistava yleisön osallistuminen Århusin yleissopimuksen mukaisesti

Kuten ensimmäisten suunnitelmienkin yhteydessä, jäsenvaltioiden on päivitettävä kansalliset suunnitelmat käymällä vuoropuhelua paikallisviranomaisten, kansalaisjärjestöjen, työmarkkinaosapuolten, alakohtaisen yritysyhteisön, sijoittajien ja muiden sidosryhmien kanssa. Hallintoasetuksen 10 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on annettava yleisölle ajoissa ja tosiasiallisesti mahdollisuus osallistua kansallisten suunnitelmien valmisteluun. Jäsenvaltiot ovat Århusin yleissopimuksen osapuolia (72), joten niillä on velvollisuus varmistaa, että yleisölle annetaan ajoissa ja tosiasiallisia mahdollisuuksia osallistua päivitettyjen kansallisten suunnitelmien luonnosten valmisteluun avoimen ja oikeudenmukaisen toimintakehyksen puitteissa (73). Yleisölle on erityisesti annettava kohtuullisesti aikaa osallistua eri vaiheisiin, ja sitä on kuultava, kun kaikki vaihtoehdot ovat vielä avoimia (74). Asianmukainen kuuleminen tarkoittaa sitä, että yleisön olisi voitava tutustua kaikkiin asianmukaisiin asiakirjoihin, raportteihin ja oletuksiin kuulemisajan alkaessa. Jäsenvaltioita kehotetaan kuvaamaan parhaita käytäntöjä, kuten kuulemisen järjestämistä sellaisen kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia koskevan verkkosivuston välityksellä, joka sisältää kaikki tarvittavat tiedot.

Hallintoasetuksen 11 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on käynnistettävä ilmasto- ja energia-alan monitasoinen vuoropuhelu. Niiden on perustettava alusta, jolla sidosryhmien kanssa voidaan keskustella energia- ja ilmastopolitiikan eri skenaarioista ja ilmastolaissa asetetun EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamisesta (75). Jäsenvaltiot raportoivat tämän vuoropuhelun käynnistämisen edistymisestä kansallisten suunnitelmiensa edistymisraporteissa. Julkisten kuulemisten osalta jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan monitasoista vuoropuhelua ja tekemään yhteistyötä sellaisten alueellisten ja paikallisten yksityishenkilöiden ja ryhmien kanssa, jotka voivat ehdottaa konkreettisia toimenpiteitä. Niiden olisi myös selvitettävä mahdollisia synergioita nykyisten foorumien, kuten EU:n kaupunginjohtajien energia- ja ilmastosopimuksen, kanssa. Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava työmarkkinaosapuolten täysimääräinen ja oikea-aikainen kuuleminen ja osallistuminen asiaa koskevien kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti. Sosiaalinen vuoropuhelu ja koko yhteiskunnan kattava lähestymistapa ovat tärkeitä tekijöitä tehokkaiden energia- ja ilmastopolitiikkojen suunnittelussa ja täytäntöönpanossa Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteiden mukaisesti.

Jäsenvaltioiden on sisällytettävä päivitettyihin kansallisiin suunnitelmiinsa yhteenveto kuulemisista ja yleisön näkemyksestä tai alustavista näkemyksistä. Jäsenvaltioiden olisi selitettävä, miten yleisön näkemykset on otettu huomioon ennen kansallisten suunnitelmaluonnosten ja lopullisten versioiden toimittamista. Jäsenvaltioiden odotetaan myös kuvaavan sitä, miten prosessissa annettiin yleisölle mahdollisuus osallistua suunnitteluun avoimesti ja oikeudenmukaisesti.

3.3   
  Alueellisen yhteistyön vahvistaminen toimien koordinoinnin parantamiseksi ja yhteisvastuun edistämiseksi

Jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan alueellista yhteistyötä päivitettyjä kansallisia suunnitelmia valmistellessaan. Mikäli mahdollista, tällaista yhteistyötä olisi suositeltavaa koordinoida vakiintuneen alueellisen yhteistyöfoorumin kautta. Myös EU:n energianhankintafoorumin yhteydessä perustetut alueelliset ryhmät (76) sekä kaasun toimitusvarmuuteen EU:n markkinoilla liittyviä alueellisia riskejä käsittelevät ryhmät voivat tarjota tukea tarvittaessa. Vaikka hallintomekanismi on suunniteltu edistämään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä rajatylittävällä ja alueellisella tasolla (77), jäsenvaltiot eivät hyödyntäneet kaikkia alueellisen yhteistyön tarjoamia mahdollisuuksia ensimmäisiä kansallisia suunnitelmia valmistellessaan.

Jäsenvaltioita kehotetaan myös osallistumaan vapaaehtoisesti kansallisten suunnitelmiensa osien yhteiseen valmisteluun sekä alueellisella että alakohtaisella tasolla. Näin voidaan vähentää jäsenvaltioiden hallinnollista työmäärää ja parantaa kansallisten suunnitelmien sisältöä. Komissio on valmis helpottamaan tätä yhteistyötä, jos jäsenvaltiot sitä pyytävät päivitettyjen kansallisten suunnitelmien luonnoksia valmistellessaan. Energia- ja ilmastopolitiikkoja koskevan alueellisen yhteistyön avulla voidaan selvittää mahdolliset synergiaedut, joiden avulla kansalliset energia- ja ilmastotavoitteet voidaan saavuttaa tehokkaasti. Näin voidaan varmistaa myös se, että suunnitelmat ovat aiempaa yhtenäisempiä. Koordinoitavia osa-alueita voivat olla vaikkapa uusiutuvia energialähteitä koskevat yhteiset hankkeet tai tukiohjelmat (esimerkiksi yhtenäiset määräajat ja toimenpiteet yhteisen ohjelman kehittämistä varten) ja yhtenäiset lähestymistavat kehitettäessä uusiutuvaa energiaa tietyllä alueella taikka yhteistyö SET-suunnitelman puitteissa.

Jäsenvaltioita kehotetaan esittämään päivitetyissä kansallisissa suunnitelmaluonnoksissaan yhteenveto alueellisten kuulemisten tuloksista sekä muiden jäsenvaltioiden esittämät huomautukset ja selittämään, miten nämä huomautukset on otettu huomioon.

Lisäksi jäsenvaltioita kehotetaan ottamaan alueellisia kumppaneita mukaan valmisteluun, jotta varmistetaan yhtenäinen suunnittelu ja se, että toimitusvarmuuteen liittyvät riskit otetaan huomioon. Tämä on tärkeää myös sen varmistamiseksi, että käyttöön otetaan riittävä sähkö- ja energiansiirtoinfrastruktuuri (fyysinen ulottuvuus). Lisäksi tällä edistetään markkinoiden yhdentymistä. Viimeaikainen energiapoliittinen kehitys on osoittanut, että energiajärjestelmän häiriönsietokyvyn ja kriisivalmiuden tehostamisessa sekä puhtaaseen energiaan siirtymisen vauhdittamisessa tarvitaan alueellista yhteistyötä. Alueellisen yhteistyön ja eurooppalaisen yhteistyön merkitys on nykyisin suurempi kuin koskaan. Ne ovatkin EU:n vahvimpia valttikortteja, joiden avulla toteutetaan monipuolinen energiantarjonta, vahvistetaan energiaturvallisuuden ulottuvuutta kansallisissa suunnitelmissa ja saavutetaan viime kädessä nykyistä kestävämpi energiaunioni. Alueellisen yhteistyön helpottamiseksi komissio julkaisee ohjeita uusiutuvan energian yhteistyöhankkeiden kustannusten ja hyötyjen jakamisesta.

Komissio kehottaa jäsenvaltioita esittämään päivitetyissä kansallisissa suunnitelmaluonnoksissaan yhteenvedon EU:n energianhankintafoorumin toimintaan osallistumisesta ja mahdollisista toimista, joita osallistumisen perusteella on toteutettu. EU:n energianhankintafoorumi luotiin sen työn koordinoimiseksi, jonka tavoitteena on monipuolistaa EU:n kaasuntoimituksia ja irtaantua venäläisistä kaasunlähteistä. Tähän sisältyy osittain myös kaasun ja uusiutuvan vedyn ostamiseen liittyvän vapaaehtoisen EU-mekanismin luominen, jotta EU:n kollektiivista poliittista ja markkinoihin liittyvää painoarvoa voidaan hyödyntää optimaalisesti. Lisäksi on luotu viisi alueellista ryhmää (Kaakkois-Eurooppa, keskinen Itä-Eurooppa, Luoteis-Eurooppa, Lounais-Eurooppa ja Baltian maat), joiden tehtävänä on laatia toimintasuunnitelmat EU:n energianhankintafoorumiin liittyvien toimien toteuttamiseksi.

3.4   
  Muihin vihreän ja oikeudenmukaisen siirtymän suunnitteluvälineisiin liittyvien synergioiden ja yhteyksien täyden potentiaalin hyödyntäminen

Päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa olisi otettava huomioon uudet suunnittelun rahoitusvälineet, jotka on kehitetty sen jälkeen, kun ensimmäisten kansallisten suunnitelmien lopulliset versiot toimitettiin vuonna 2019. Joidenkin varojen saamisen ehtona on jäsenvaltioiden kansallisten suunnitelmien hyväksyntä. Kansallisissa suunnitelmissa olisi kuvattava johdonmukaisella ja yhdennetyllä tavalla kaikkia asiaankuuluvia politiikkoja ja toimenpiteitä, jotka vaikuttavat kansallisten energia- ja ilmastopäämäärien, -tavoitteiden ja panosten toteutumiseen. Myös muihin rahoitus- ja suunnitteluvälineisiin (78) perustuvia toimia ja rahoitusmahdollisuuksia olisi kuvattava.

3.4.1   Elpymis- ja palautumistukiväline

On tärkeää, että jäsenvaltiot kuvaavat päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan kaikkia kansallisiin elpymis- ja palautumissuunnitelmiinsa (79)
  sisältyviä energia- ja ilmastoinvestointeja ja -uudistuksia ja tukeutuvat niihin saavuttaakseen vuoteen 2030 ulottuvat päivitetyt tavoitteensa ja päämääränsä ja täyttääkseen sitoumuksensa. Elpymis- ja palautumistukiväline on määrällisesti tarkasteltuna suurin uusi rahoituslähde energia- ja ilmastopolitiikan alalla. Elokuuhun 2026 asti (80) jäsenvaltioiden energia- ja ilmastouudistukseen ja investointisuunnitelmiin liittyvien toimien eteneminen pohjautuu eriasteisesti elpymis- ja palautumissuunnitelmiin. Elpymis- ja palautumissuunnitelmat laadittiin edistämään kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päämäärien, tavoitteiden ja panosten toteutumista vuosien 2030 ja 2050 tiukennettujen tavoitteiden mukaisesti. REPowerEU-suunnitelman mukaisesti jäsenvaltioiden on kuvattava elpymis- ja palautumissuunnitelmissaan täydentäviä politiikkoja ja toimenpiteitä sisällyttämällä niihin REPowerEU-suunnitelmaa koskeva luku.

Avoimuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi komissio kehottaa jäsenvaltioita kuvaamaan täsmällisesti, millainen rooli elpymis- ja palautumissuunnitelmilla sekä REPowerEU-suunnitelmaa koskevilla luvuilla on päivitettyjen kansallisten energia-ja ilmastosuunnitelmien täytäntöönpanossa. Sitä varten päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi annettava määrällistä tietoa siitä, miten elpymis- ja palautumissuunnitelman mukaiset toimenpiteet vaikuttavat päivitettyihin ilmasto- ja energiapäämääriin ja -tavoitteisiin myös rahoituksen osalta. Lisäksi jäsenvaltioita pyydetään tekemään päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan ristiviittauksia elpymis- ja palautumissuunnitelmaan ja REPowerEU-lukuun kunkin asiaankuuluvan politiikan ja toimenpiteen yhteydessä. Jäsenvaltioiden olisi mainittava, onko politiikka tai toimenpide kokonaan vai osittain osa elpymis- ja palautumissuunnitelmaa ja REPowerEU-lukua ja millainen rooli kansallisella suunnitelmalla on elpymis- ja palautumissuunnitelmien ja REPowerEU-luvun täydentämisessä.

Tarvittaessa jäsenvaltioiden olisi viitattava neuvoston täytäntöönpanopäätökseen, joka koskee niiden elpymis- ja palautumissuunnitelmanarvioinnin hyväksyntää. Jäsenvaltioiden olisi kuvattava sellaista investointien ja uudistusten laajentamista, joka voi vaikuttaa niiden päivitettyjen kansallisten suunnitelmien vuoteen 2030 ulottuviin päämääriin, tavoitteisiin ja panoksiin.

Komissio kannustaa jäsenvaltioita hyödyntämään myös elpymis- ja palautumissuunnitelmaan liittyvästä prosessista kertynyttä kokemusta. Tämä voi parantaa päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa kuvattujen investointien ja uudistusten yksityiskohtaisuutta kustannusarvioiden, rahoituksen, laajuutta koskevien kuvausten, tiettyjen välitavoitteiden ja tavoitteiden osalta. Kyseisten kahden välineen välinen johdonmukaisuus on kuitenkin säilytettävä.

Komissio kehottaa jäsenvaltioita soveltamaan ”ei merkittävää haittaa”-kriteerejä, kun ne määrittävät politiikkoja ja toimenpiteitä päivitettyjä kansallisia suunnitelmia varten, vaikkei se olekaan nykyiseen hallintoasetukseen perustuva vaatimus. ”Ei merkittävää haittaa” -periaatteen noudattaminen on elpymis- ja palautumistukivälineen keskeinen ominaispiirre. Sillä varmistetaan, että suunnitelmilla edistetään vihreää siirtymää ja kestävää elpymistä, samalla kun rajataan biodiversiteettiin, vesivaroihin ja merten luonnonvaroihin kohdistuvia vahinkoja, tehostetaan kiertotaloutta ja ehkäistään saastumista sekä vältetään lukkiutuminen kestämättömiin omaisuuseriin ja toimiin. Komissio on antanut teknisiä ohjeita ”ei merkittävää haittaa” -periaatteen soveltamisesta elpymis- ja palautumissuunnitelmien yhteydessä (81).

3.4.2   Oikeudenmukaisen siirtymän rahasto

Oikeudenmukaisen siirtymän mekanismi (82), erityisesti oikeudenmukaisen siirtymän rahasto, on luotu investointien mobilisoimiseksi vuosina 2021–2027. Tällä investointivälineellä autetaan niitä EU:n alueita, joihin ilmastoneutraaliuteen siirtyminen vaikuttaa eniten, koska ne ovat suuresti riippuvaisia fossiilisten polttoaineiden – kuten kivihiilen, turpeen ja öljyliuskeen – tuotannosta ja hiili-intensiivisistä teollisuusprosesseista. Myös oikeudenmukaisen siirtymän rahastossa, joka on osa koheesiopolitiikkaa, sovelletaan ei merkittävää haittaa -periaatetta, ja investoinnit fossiilisiin polttoaineisiin on suljettu siitä pois. Mekanismi sisältää vankat hallintopuitteet, joissa keskitytään alueellisiin oikeudenmukaista siirtymää koskeviin suunnitelmiin. Näitä suunnitelmia viimeistellään paraikaa. Alueelliset oikeudenmukaista siirtymää koskevat suunnitelmat ovat strategisia asiakirjoja, joissa selostetaan oikeudenmukaisen siirtymän prosessi kussakin jäsenvaltiossa. Lisäksi niissä kuvataan toimet, joilla lievennetään odotuksenmukaisia sosioekonomisia seurauksia alueilla, joihin siirtymä vaikuttaa eniten. Alueelliset oikeudenmukaista siirtymää koskevat suunnitelmat luovat puitteet toimenpiteille ja investoinneille kivihiilestä riippuvaisilla alueilla ja/tai sellaisilla alueilla, joilla on paljon kasvihuonekaasupäästöjä tuottavaa teollisuutta (esimerkiksi kemianteollisuutta sekä teräs- ja sementtiteollisuutta), sillä siirtymä vaikuttaa näihin alueisiin kaikkein kielteisimmin.

Jäsenvaltioiden olisi kuvattava päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan siirtymäprosessia, joka on määritetty alueellisissa oikeudenmukaista siirtymää koskevissa suunnitelmissa. Jäsenvaltioiden olisi selitettävä, millaisia synergioita on vuoteen 2030 ulottuvien ilmasto- ja energiatavoitteiden ja fossiilisista polttoaineista uusiutuvien polttoaineiden käyttöön siirtymisen välillä. Lisäksi niiden olisi kuvattava, miten kansallisten tavoitteiden saavuttamisesta aiheutuvia sosioekonomisia vaikutuksia lievennetään kohdennetusti alueellisella tasolla.

3.4.3   Sosiaalinen ilmastorahasto

Komissio kehottaa jäsenvaltioita mahdollisuuksien mukaan sisällyttämään päivitettyihin kansallisiin energia- ja ilmastosuunnitelmiin sosiaalisten ilmastosuunnitelmien laatimisen perusteena käytetyn analyysin. Niiden olisi myös selostettava, miten ne aikovat käyttää sosiaalisesta ilmastorahastosta saatavan tuoton asiaankuuluvien päämäärien, tavoitteiden ja panosten toteuttamiseen. Sosiaalista ilmastorahastoa (83) on ehdotettu 55-valmiuspaketin yhteydessä, ja sillä pyritään lieventämään haavoittuviin kotitalouksiin, haavoittuviin mikroyrityksiin ja haavoittuviin liikenteen käyttäjiin kohdistuvia sosiaalisia vaikutuksia, joita voi aiheutua rakennusten ja tieliikenteen sisällyttämisestä päästökauppajärjestelmään (ETS). Sosiaalisen ilmastorahaston tavoitteena on auttaa haavoittuvia ryhmiä vähentämään riippuvuuttaan kalliista fossiilisista polttoaineista parantamalla rakennusten energiatehokkuutta, siirtymällä rakennusten lämmityksessä ja jäähdytyksessä muihin kuin hiiliperäisiin energialähteisiin (mihin kuuluu myös uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian integrointi) ja parantamalla kestävien liikennepalvelujen saatavuutta. Lisäksi sosiaalisen ilmastorahaston tavoitteena on tukea haavoittuvia ryhmiä kansallisilla toimenpiteillä, joilla tarjotaan kohdennettua ja tilapäistä suoraa tulotukea samalla, kun toteutetaan investointitoimenpiteitä.

Kun 55-valmiuspakettia koskevat neuvottelut saadaan päätökseen, kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat ja sosiaaliseen ilmastorahastoon liittyvät suunnitelmat liittyvät tiiviisti toiseensa. Tämä johtuu siitä, että kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa määritetään ne toimintapoliittiset puitteet, joissa sosiaalinen ilmastorahasto toimii. Jäsenvaltioiden kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan tekemät uudistukset ja sitoumukset muodostavat kehyksen sosiaaliseen ilmastorahastoon liittyville suunnitelmille. Sosiaaliseen ilmastorahastoon liittyvissä suunnitelmissa keskitytään konkreettisiin toimenpiteisiin ja investointeihin, joita siitä rahoitetaan. Näillä suunnitelmilla varmistetaan myös johdonmukaisuus ja tuotetaan synergioita kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien sekä muiden merkityksellisten EU:n ohjelmien ja välineiden kanssa.

3.4.4   Yhteinen maatalouspolitiikka

Komissio kehottaa jäsenvaltioita etsimään synergioita yhteisen maatalouspolitiikan strategiasuunnitelmien (YMP:n strategiasuunnitelmien) ja kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien väliltä. Kansallisissa YMP:n strategiasuunnitelmissaan jäsenvaltiot ovat suunnitelleet tukijärjestelmiä, joihin sisältyy myös ilmastoon, energiaan, terveyteen ja biodiversiteettiin liittyviä tavoitteita. Komissio on antanut suosituksia ja huomautuksia kunkin jäsenvaltion YMP:n strategiasuunnitelmasta. Jäsenvaltiot ovat määrittäneet tai suunnitelleet myös muita kuin YMP:n strategiasuunnitelmaan liittyviä kansallisia toimenpiteitä, jotka voivat vaikuttaa näihin tavoitteisiin. Nämä tavoitteet huomioon ottaen jäsenvaltioilla on velvollisuus arvioida YMP:n strategiasuunnitelmiaan uudelleen ja tarvittaessa muuttaa niitä, kunhan LULUCF-asetuksella ja muutetulla taakanjakoasetuksella (joka odottaa hyväksymistä) käyttöön otetut tiukennetut tavoitteet tulevat voimaan (84). Jäsenvaltioiden olisi päivitettävä kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmansa ja YMP:n strategiasuunnitelmansa ja selvitettävä, onko niiden väliltä löydettävissä mahdollisia synergioita.

Näiden kahden prosessin välistä yhteyttä voidaan parantaa i) tehostamalla toimia, joilla arvioidaan maatalouspolitiikan ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtäävien toimenpiteiden vaikutuksia; ii) lisäämällä hiilen poistamista ja iii) yksilöimällä asianmukaisia uusiutuvia energianlähteitä, jollainen on esimerkiksi biometaani. Komissio ja Euroopan ympäristökeskus järjestävät valmiuksien parantamistoimia osana toimia, joita järjestetään ilmastopolitiikkaa ja -toimenpiteitä koskevan raportoinnin parantamiseksi (85).

3.4.5   Koheesiopolitiikka

Jäsenvaltioita kehotetaan kuvaamaan päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan synergioita vuosien 2021–2027 koheesiopolitiikkaa koskevien nykyisten suunnitteluasiakirjojen kanssa. EU:n koheesiopolitiikan (jota toteutetaan Euroopan aluekehitysrahaston, koheesiorahaston, Euroopan sosiaalirahasto plussan ja oikeudenmukaisen siirtymän rahaston avulla) tavoitteena on vahvistaa taloudellista, sosiaalista ja alueellista koheesiota (86).

Vuosina 2021–2027 koheesiopolitiikassa (jolla on mobilisoitu 392 miljardia euroa investointeja EU:ssa) keskitytään viiteen toimintapoliittiseen tavoitteeseen (joista yksi koskee vihreää vähähiilistä siirtymää ilmastoneutraaliin talouteen) ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaan. Voidakseen hyötyä koheesiopolitiikan rahastoista jäsenvaltioiden on tehtävä kumppanuussopimuksia ja laadittava toimintaohjelmia. Näissä toimintaohjelmissa on otettava huomioon kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat ja käsiteltävä niissä yksilöityjä haasteita. Lisäksi jäsenvaltioiden on täytettävä mahdollistavat edellytykset, myös ne, jotka liittyvät vaatimukseen kattavasta kansallisesta energia- ja ilmastosuunnitelmasta sekä energiatehokkuuteen, asuinrakennusten ja muiden rakennusten perusparannukseen ja uusiutuvaan energiaan.

3.5   
  Vahva analyyttinen perusta

Jotta päivitettyjä kansallisia energia- ja ilmastosuunnitelmia voidaan pitää luotettavina, niissä on kuvattava strategista visiota, ja niiden on perustuttava nykyisten ja tulevien tilanteiden luotettavaan ja yksityiskohtaiseen määrälliseen analyysiin. Vahvan analyyttisen perustan avulla varmistetaan myös, että suunnitelman eri osat ovat kattavia ja vertailukelpoisia. Kansallisten suunnitelmien analyyttisessä osiossa käsitellään ensin nykytilannetta, joka on muuttunut merkittävästi ensimmäisten kansallisten suunnitelmien laatimisen jälkeen. Osio sisältää myös ennusteet nykyisillä politiikoilla ja toimenpiteillä saatavista tuloksista (87),,. Päivitetyn suunnitelman nykytilannetta koskevassa osiossa olisi kuvattava energiaunionin kussakin viidessä ulottuvuudessa tapahtuneita muutoksia tuoreimpien saatavilla olevien tietojen perusteella. Osiossa olisi käsiteltävä erityisesti covid-19-pandemian sosiaalista ja taloudellista vaikutusta sekä energianhintoihin vaikuttavaa tämänhetkistä geopoliittista tilannetta ja energian sisämarkkinoita, energiaturvallisuutta ja päästösuuntauksia laajemminkin.

Jäsenvaltioita kehotetaan käyttämään ajantasaisimpia mallintamisvälineitä ja -lähestymistapoja. Johdonmukaisen lähestymistavan varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi käytettävä öljyn, kaasun ja kivihiilen tuontihintojen ja EU:n päästökauppajärjestelmän mukaisten hiilen hintojen osalta samoja keskeisiä parametreja, joita käytetään hallintoasetuksen 18 artiklan mukaisessa raportoinnissa. Jäsenvaltioiden olisi annettava selkeät viittaukset lähteisiin, joihin niiden analyysi perustuu, jotta voidaan varmistaa käytetyn datan läpinäkyvyys. Komissio kehottaa jäsenvaltioita käyttämään EU:n virallisia tilastoja aina kuin mahdollista.

3.5.1   Skenaariot ja aikataulu

Päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa olisi kuvattava nykytilannetta (88)
  sisällyttämällä kuvaukseen kasvihuonekaasupäästöjen alakohtaiset kehitysennusteet ja energiaunionin muita ulottuvuuksia koskevat ennusteet nykyisten toimenpiteiden perusteella (”nykyisiin toimenpiteisiin perustuva skenaario) vähintään vuoteen 2040 asti, vuosi 2030 mukaan lukien (89). Lisäksi päivitettyihin kansallisiin suunnitelmiin olisi sisällytettävä ennusteita muilla suunnitelluilla politiikoilla ja toimenpiteillä saavutettavista tuloksista (”muihin suunniteltuihin toimenpiteisiin perustuva skenaario”) (90). Näiden ennusteiden avulla voidaan arvioida suunniteltujen politiikoiden ja toimenpiteiden vaikutusta ja verrata sitä nykyisten politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutukseen, ja ennusteiden on ulotuttava vähintään vuoteen 2040 (91)
  , (92). Jäsenvaltioiden olisi myös kuvattava sitä, miten nykyiset ja suunnitellut politiikat ja toimenpiteet vaikuttavat eurooppalaisen ilmastolain (93) 2 artiklan 1 kohdassa asetetun EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamiseen.

Eurooppalainen ilmastolaki muuttaa ihmisen toiminnasta peräisin olevien kasvihuonekaasupäästöjen ennusteita koskevia vaatimuksia (94) siten, että raportointivuotta välittömästi seuraavien kuuden vuoden sijasta käytetään raportointivuotta välittömästi seuraavia neljää vuotta, joiden viimeinen luku on 0 tai 5. Jäsenvaltiot laativat kasvihuonekaasupäästöjä koskevia, vuoteen 2050 ulottuvia ennusteita, jotta ne voivat toimittaa nämä ennusteet hallintoasetuksen 18 artiklan mukaisesti viimeistään 15. maaliskuuta 2023. Sen vuoksi niitä kehotetaan esittämään päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan vuoteen 2050 ulottuvat ennusteet sekä nykyisiin toimenpiteisiin perustuvien skenaarioiden että muihin suunniteltuihin toimenpiteisiin perustuvien skenaarioiden osalta, jotta nähdään, miltä EU:n ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamiseen liittyvät suuntaukset näyttävät.

Jäsenvaltioiden on asetettava yleisön saataville yksityiskohtainen kuvaus lopullisissa skenaarioissa ja ennusteissa käytetyistä oletuksista, parametreista ja menetelmistä ottaen huomioon tilastolliset rajoitukset, kaupallisten tietoaineistojen käyttöluparajoitukset ja tietosuojasääntöjen noudattamisen (95). Avoimeen lähdekoodiin perustuvia työkaluja ja avointa dataa olisi käytettävä mahdollisimman laajasti tulosten avoimuuden, validoinnin ja vertailtavuuden edistämiseksi.

3.5.2   Taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöön liittyvien vaikutusten arvioiminen

Jäsenvaltioiden on arvioitava päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden taikka politiikka- ja toimenpidekokonaisuuksien kansallisen ja tarvittaessa alueellisen tason makrotaloudellista vaikutusta. Mahdollisuuksien mukaan on arvioitava myös niiden vaikutusta terveyteen, ympäristöön, kilpailukykyyn, työllisyyteen, osaamiseen ja yhteiskuntaan. Arviointiin olisi sisällytettävä nykyisiin politiikkoihin ja toimenpiteisiin taikka toimenpidekokonaisuuksiin perustuvien ennusteiden vertailu (96), ja siinä olisi keskityttävä jakaumavaikutusten arviointiin (97) ja energiaköyhyyteen (98). Komissio asettaa säännöllisesti saataville tuloksia tämän alan tutkimushankkeista, kuten makro- ja mikrotason mallintamisesta, jonka avulla arvioidaan puhtaaseen energiaan siirtymisen työllisyyteen liittyviä sekä sosiaalisia ja jakaumavaikutuksia tai geopoliittista kehitystä (esim. energianhintaskenaariot) (99). Näistä osatekijöistä voi olla apua kansallisten suunnitelmien päivittämisessä.

Jäsenvaltioita kehotetaan käsittelemään suunnitelmissaan ongelmia, kuten mahdollisia koko talouden laajuisia tai alakohtaisia pullonkauloja etenkin energiantuotannon, veden ja raaka-aineiden sekä työvoiman ja osaamisen saatavuuden kannalta. Suunnitelmissa olisi kuvattava myös jäsenvaltioiden talouden alakohtaisessa koostumuksessa odotettuja muutoksia, koska jotkin teollisuudenalat heikentyvät, jotkin kehittyvät ja/tai kasvavat ja jotkin taas muuttuvat. Tältä osin suunnitelmiin olisi sisällytettävä pohdintoja puhtaan energian alaan liittyvästä tutkimuksesta ja innovoinnista sekä sen kilpailukyvystä. Myös energiasiirtymän myönteistä vaikutusta olisi arvioitava.

Kun päivitetyissä suunnitelmissa käsitellään ympäristövaikutuksia, huomioon olisi otettava kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien edistymisraporteissa esitetyt havainnot. (100) Suunnitelmissa olisi käsiteltävä myös hiilestä irtautumisen ja saastepäästöjen vähentämisen (puhdistuksen) välisiä nykyisiä ja tulevia vuorovaikutuksia. Veden, energian ja ilmaston välisillä yhteyksillä on ratkaisevan tärkeä merkitys energiaunionin tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Ääri-ilmiöt, kuten kuivuus ja kuumuus, kuormittavat sähkövoimajärjestelmää ja vaikuttavat voimalaitosten toimintaan. Matala vedenkorkeus pahentaa Euroopan energiakriisiä, sillä se vaikuttaa vesivoiman ja ydinvoiman tuotantoon ja sisävesiliikenteeseen. Jäsenvaltioita pyydetään kuvaamaan päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan suunniteltujen politiikoiden ja toimenpiteiden vaikutusta vesivarojen hallintaan (kuivuus, tulvat ja vedentarve mukaan lukien) ja vesiekosysteemeihin etenkin energiaturvallisuusulottuvuuden osalta. Jäsenvaltioita kehotetaan laatimaan päivitetyt kansalliset suunnitelmat asianmukaisten vesivarojen hallintaa koskevien suunnitteluasiakirjojen mukaisesti. Niitä ovat esimerkiksi vesipiirien hoitosuunnitelmat, tulvariskin hallintasuunnitelmat ja kuivuudenhallintasuunnitelmat.

Komissio kehottaa jäsenvaltioita laatimaan päivitetyt kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmansa tiiviisti rinta rinnan kansallisten ilmansuojeluohjelmiensa päivitysten kanssa (101). Ensimmäisiin kansallisiin suunnitelmiin verrattuna päivitetyissä versioissa on yhä varaa parantaa ja vahvistaa arviointia, joka koskee suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutusta ilmansaastepäästöihin. Osana yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien edistymisraportteja jäsenvaltiot antavat myös tietoja politiikkojen ja toimenpiteiden (tai politiikka- ja toimenpidekokonaisuuksien) ilmanlaatuun ja ilmansaastepäästöihin kohdistuvan vaikutuksen kvantifioinnista. Kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissa esitetyn arvioinnin perusteella jäsenvaltiot voivat kuitenkin priorisoida niitä toimenpiteitä, joilla voidaan maksimoida yhdistetyt hyödyt. Politiikkojen ja toimenpiteiden olisi oltava yhdenmukaisia EU:n biodiversiteettistrategian (102), kiertotaloutta koskevan toimintasuunnitelman (103), saasteettomuutta koskevan toimintasuunnitelman (104) ja EU:n syöväntorjuntasuunnitelman (105) kanssa.

Päivitetyissä suunnitelmissa käsiteltävissä ympäristövaikutuksissa olisi kuvattava myös ilmasto- ja energiapolitiikkojen vaikutusta biodiversiteettiin. Ilmastonmuutos ja biodiversiteetin köyhtyminen liittyvät toisiinsa. Energia- ja ilmastopolitiikat voivat johtaa synergioihin mutta myös biodiversiteettiin liittyviin kompromissiratkaisuihin (esimerkiksi luonnon ennallistaminen tai luontopohjaiset ratkaisut hiilinielujen lisäämiseksi verrattuna metsäkatoon tai metsien tilan heikkenemiseen, joka johtuu biomassan tuottamisesta energiaksi). Näitä vaikutuksia olisi kuvattava ja kvantifioitava päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa.

3.5.3   Kiertotalouden integroiminen suunnitelmaan ja sen ilmastosiirtymään kohdistuvan vaikutuksen mallintaminen

Jäsenvaltioita kehotetaan kuvaamaan päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissaan keskeisiä kiertotalouteen liittyviä politiikkojaan ja toimenpiteitään, jotka vaikuttavat kasvihuonekaasupäästöihin, energiankulutukseen ja kriittisten raaka-aineiden käyttöön. Kiertotalous vähentää jätettä (myös orgaanista jätettä, joka on metaanipäästöjen lähde) ja ensiömateriaalien käyttöä (myös energian ja kriittisten raaka-aineiden käyttöä). Siksi se vähentää myös kasvihuonekaasupäästöjä. Kiertotalous luo työpaikkoja sellaisten tuotteiden läheisyyteen, joita on huollettava ja kunnostettava tai joita käytetään jakamistalouden periaatteita soveltaen (106). Lisäksi kiertotalous parantaa raaka-aineiden saatavuutta, mikä vähentää Euroopan talouden riippuvuutta tuontiraaka-aineista. Kiertotalous luo myös uusia työpaikkoja ja mahdollisuuksia eri osaamistasoille, myös ryhmille, jotka ovat usein aliedustettuina työmarkkinoilla. Tällaisia ryhmiä ovat esimerkiksi naiset, vammaiset ja haavoittuvassa asemassa olevat väestöryhmät. Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi esitettävä ristiviittauksia näihin strategioihin ja toimintasuunnitelmiin sekä kiertotalouteen liittyvään lainsäädäntöön energiaan ja kasvihuonekaasupäästöihin kohdistuvien vaikutusten osalta. Lisäksi kansallisissa suunnitelmissa olisi esitettävä saatavilla olevien mallinnusvälineiden avulla arviot tosiasiallisista ja odotetuista kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä, jotka kiertotalouteen liittyvillä toimenpiteillä saadaan aikaan.

Jäsenvaltioiden olisi kuvattava keskeiset jäte- ja jätevesipolitiikat ja -toimenpiteet, joiden tavoitteena on vähentää metaanipäästöjä. Tätä koskeviin tietoihin olisi sisällytettävä näillä politiikoilla ja toimenpiteillä aikaan saatavien, kasvihuonekaasupäästöihin kohdistuvien tosiasiallisten tai ennustettujen vaikutusten kvantifiointi. Jäsenvaltioita kehotetaan antamaan tietoa myös vaikutuksen ennustamisessa käytetyistä malleista.

3.6   
  Energia- ja ilmastosiirtymien rahoitus: investointitarpeiden sekä saatavilla olevan julkisen ja yksityisen rahoituksen yhteensovittaminen

Jäsenvaltioita kehotetaan sisällyttämään päivitettyihin kansallisiin suunnitelmiinsa perusteellinen ja johdonmukainen katsaus julkisista ja yksityisistä investoinneista, joita niiden energia- ja ilmastopolitiikan päämäärien, tavoitteiden ja panosten toteutuminen edellyttää. Kun jäsenvaltiot toimittivat kansalliset suunnitelmansa vuonna 2020, kaikki jäsenvaltiot määrittivät energiaan liittyvät investointitarpeensa alakohtaisine erittelyineen. Kaikki jäsenvaltiot eivät kuitenkaan käsitelleet investointitarpeita energiaunionin kaikkien viiden ulottuvuuden osalta tai esittäneet perusteellista katsausta ilmastosiirtymään liittyvistä investointitarpeista, ilmastonmuutokseen sopeutumista koskeva toimenpiteet mukaan luettuina. Eri lukujen esittämisessä käytetyt menetelmät ja mallit olivat myös usein epäjohdonmukaisia. Lähestymistapoihin ja analyysin perusteellisuuteen liittyvien erojen vuoksi arvioituja investointitarpeita oli vaikea vertailla kaikkien kansallisten suunnitelmien välillä. Tämä tarkoitti, että ennustettavuus oli sijoittajien kannalta riittämätöntä, eivätkä kansalliset suunnitelmat olleet tarpeeksi yksityiskohtaisia.

Jotta varmistetaan investointitarpeita ja rahoitusta käsittelevän katsauksen johdonmukaisuus, jäsenvaltioita kehotetaan laatimaan kunkin yksittäisen politiikan tai toimenpiteen taikka politiikka- ja toimenpidekokonaisuuden tasolla yhdenmukaistettu katsaus. Kunkin politiikan, toimenpiteen tai kokonaisuuden osalta olisi annettava tietoa investoinneista, joiden odotetaan toteutuvan, ja niiden rahoittamisesta julkisen puolen (kansallinen ja EU:n taso) ja yksityisen puolen varoista. Raportointirakenteena voidaan käyttää kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien rahoittamista koskevan edistymisraportin liitteessä XIII olevaa mallia.

3.6.1   Investointitarpeiden arviointi

Jäsenvaltioiden olisi annettava päivitetyissä kansallisissa energia- ja ilmastosuunnitelmissaan tietoa investointivolyymeistä, joita ne odottavat suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden toteuttamisen edellyttävän (107). Komissio pyytää jäsenvaltioita määrittämään tärkeimpien suunniteltujen politiikkojen ja toimenpiteiden tai politiikka- ja toimenpidekokonaisuuksien toteuttamiseen liittyvät rahoituslähteet (ks. jäljempänä oleva 3.6.2 kohta). Jo hyväksyttyjen ja toteutettujen politiikkojen ja toimenpiteiden osalta jäsenvaltioiden olisi esitettävä katsaus arvioidusta alustavista investointitarpeista ja tiedot toteutuneista investoinneista, jos nämä tiedot ovat saatavilla, käyttäen mahdollisuuksien mukaan kansallisten suunnitelmien edistymisraporteista kerättyjä tietoja. Mikäli mahdollista, tämä katsaus olisi eriteltävä tärkeimpien politiikkojen ja toimenpiteiden tai politiikka- ja toimenpidekokonaisuuksien mukaan. Hyvä analyyttinen perusta auttaa investointitarpeiden määrittämisessä. Näitä tarpeita voidaan arvioida eri tavoin käyttämällä myös täydentäviä ylhäältä alas- tai alhaalta ylös -lähestymistapoja. Ylhäältä alas -lähestymistavat sopivat parhaiten vaihtoehtoisten politiikkaskenaarioiden vertailuun, kun taas alhaalta ylös -lähestymistapojen avulla voidaan selvittää yksittäisten investointien ja uudistusten tarpeet.

| Laatikko 8: Hyvät käytännöt arvioitujen investointitarpeiden kuvaamiseen

  Avoimuuden lisäämiseksi jäsenvaltioita kehotetaan sisällyttämään päivitettyihin kansallisiin energia- ja ilmastosuunnitelmiinsa erityisesti seuraavat tiedot:






  — | kuvaus menetelmistä, joilla ennusteet on laskettu; |
| --- | --- |

Laatikko 8: Hyvät käytännöt arvioitujen investointitarpeiden kuvaamiseen

Avoimuuden lisäämiseksi jäsenvaltioita kehotetaan sisällyttämään päivitettyihin kansallisiin energia- ja ilmastosuunnitelmiinsa erityisesti seuraavat tiedot:

—

kuvaus menetelmistä, joilla ennusteet on laskettu;

| — | kuvaus perustilanteesta (eli skenaariosta ilman lisäinvestointeja); |
| --- | --- |

—

kuvaus perustilanteesta (eli skenaariosta ilman lisäinvestointeja);

| — | selvä kuvaus siitä, mihin luvut viittaavat (eli kumulatiivinen vs. vuotuinen lisäinvestointi, nimelliset vs. nykyarvot), ja mahdollisesti siitä, minkä tyyppisistä investoinneista on kyse (esim. pääoma, kestokulutushyödykkeet, toimintamenot); |
| --- | --- |

—

selvä kuvaus siitä, mihin luvut viittaavat (eli kumulatiivinen vs. vuotuinen lisäinvestointi, nimelliset vs. nykyarvot), ja mahdollisesti siitä, minkä tyyppisistä investoinneista on kyse (esim. pääoma, kestokulutushyödykkeet, toimintamenot);

| — | investoinnin erittely tarkasti määritettyjen tärkeimpien politiikka- ja toimenpidekokonaisuuksien mukaisesti, mahdollisesti energiaunionin viiden ulottuvuuden ja/tai toimialojen perusteella yhdennettyjen energia- ja ilmastosuunnitelmien edistymisraportin mukaisesti; |
| --- | --- |

—

investoinnin erittely tarkasti määritettyjen tärkeimpien politiikka- ja toimenpidekokonaisuuksien mukaisesti, mahdollisesti energiaunionin viiden ulottuvuuden ja/tai toimialojen perusteella yhdennettyjen energia- ja ilmastosuunnitelmien edistymisraportin mukaisesti;

| — | tiedot investointivolyymistä, jota kunkin politiikan ja toimenpiteen toteuttaminen edellyttää, ja rahoituslähteestä (kansallinen, EU, myös elpymis- ja palautumistukiväline, ja tarvittaessa yksityinen); |
| --- | --- |

—

tiedot investointivolyymistä, jota kunkin politiikan ja toimenpiteen toteuttaminen edellyttää, ja rahoituslähteestä (kansallinen, EU, myös elpymis- ja palautumistukiväline, ja tarvittaessa yksityinen);

| — | investointiarvon perusvuosi ja suhteellinen diskonttokorko. |
| --- | --- |

—

investointiarvon perusvuosi ja suhteellinen diskonttokorko.

3.6.2   Julkinen ja yksityinen rahoitus

Jäsenvaltioita kehotetaan kuvaamaan jokaisen päivitettyyn kansalliseen energia- ja ilmastosuunnitelmaan sisältyvän politiikan ja toimenpiteen rahoitusta sekä määrällisesti että laadullisesti. Tähän sisältyvät myös tiedot siitä, miten EU:n ja kansallisia rahoitusvälineitä käytetään (108). Tällaisia tietoja ovat esimerkiksi se, miten käytetään EU:n talousarvioon kuuluvia ohjelmia, kuten elpymis- ja palautumisvälinettä, ja se, paljonko tuottoa arvioidaan saatavan EU:n päästökauppajärjestelmästä (sekä modernisaatiorahastosta, innovaatiorahastosta ja kansallisista huutokaupoista), ja se, mitä muita kansallisia resursseja on käytettävissä. Koska erilaiset EU:n ja kansalliset välineet voivat täydentää toisiaan, jäsenvaltioita kehotetaan kuvaamaan sitä, miten ne ovat luoneet kustannustehokkaita synergioita ja yhdistelmäratkaisuja julkisen rahoitustuen yhteydessä, miten vältetään kaksinkertainen rahoitus ja miten julkisten välineiden odotetaan synnyttävän lisää yksityisiä investointeja.

Jäsenvaltioita pyydetään kuvaamaan, millainen rooli kehityspankeilla on energia- ja ilmastoinvestointien rahoittamisessa ja yksityisen pääoman vahvistamisessa. Esimerkiksi Euroopan investointipankki on asettanut joukon tavoitteita (sekä EU:ssa että sen maailmanlaajuisissa toiminnoissa) roolissaan EU:n ”ilmastopankkina”: vuoteen 2025 mennessä 50 prosentilla sen toiminnoista tuetaan ilmastotoimia ja ympäristön kestävyyttä ja vuoden 2020 lopusta lähtien kaikki sen rahoitus on mukautettu Pariisin sopimukseen. Lisäksi se on asettanut yleistavoitteeksi saada mobilisoitua vähintään biljoona euroa ilmasto- ja ympäristöhankkeisiin kuluvalla vuosikymmenellä.

Päivitetyissä kansallisissa suunnitelmissa olisi myös esitettävä yhteenveto siitä, paljonko yksityisen sektorin odotetaan rahoittavan suunniteltuja politiikkoja ja toimenpiteitä. Esimerkiksi energiatehokkuuden osalta jäsenvaltioiden olisi annettava yksityiskohtaista tietoa yksityisten investointien odotetusta volyymistä ja siitä, missä määrin kuluttajien odotetaan hyödyntävän energiatehokkuuden parantamiseen tarkoitettuja lainatuotteita (vihreät lainat, energiatehokkuuslainat).

4   Iteratiivinen prosessi komission kanssa ja jatkotoimet

Komissio odottaa, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat hallintoasetuksen 14 artiklassa määrättyä aikataulua. Jäsenvaltioiden olisi priorisoitava lopullisten päivitettyjen suunnitelmaluonnosten valmistelua, kun otetaan huomioon tiukennetut tavoitteet ja se, että vuosi 2030 koittaa melko pian.

Komissio on sitoutunut tukemaan jäsenvaltioita kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivittämisessä kaikin tavoin. Komissio jatkaa jäsenvaltioiden tukemista varsinkin teknisellä tasolla. Näin komissio varmistaa, että niiden kanssa käydään edelleen perusteellista näkemystenvaihtoa ja että se voi antaa yksityiskohtaista lisätietoa näiden ohjeiden tietyistä näkökohdista. Komissio organisoi asiaankuuluvia työryhmiä ja kahdenvälisiä neuvotteluja, ja lisäksi se tukee hyvää yhteistyötä koko prosessin ajan osallistumalla myös alakohtaisiin ja alueellisiin toimiin.

Säännöllisten neuvottelujen lisäksi komissio hyödyntää kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivitysten valmistelussa ja arvioinnissa useita välineitä, kuten EU-ohjausjaksoa ja teknisen tuen välinettä, sekä lukuisia täydentäviä toimenpiteitä ja tutkimuksia, esimerkiksi tukisopimuksia, Sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat toimittaneet päivitettyjen kansallisten suunnitelmien luonnokset (109), komissio arvioi ne, ja se voi antaa jäsenvaltioille maakohtaisia suosituksia hallintoasetuksessa säädetyn mukaisesti.

Osana jäsenvaltioiden ja komission välistä iteratiivista prosessia komissio arvioi kansalliset suunnitelmat hallintoasetuksen vaatimusten perusteella ja ottaa täysimääräisesti huomioon tässä asiakirjassa annetut ohjeet. Komissio kiinnittää erityistä huomiota siihen, ovatko jäsenvaltioiden asettamat päämäärät, tavoitteet ja panokset riittävät energiaunionin kollektiivisen toteutumisen kannalta. Tämä koskee myös niitä päämääriä, tavoitteita ja panoksia, joihin liittyvästä lainsäädännöstä neuvotellaan paraikaa tai jotka on esitetty parhaillaan arvioitavina olevissa yksittäisissä suunnitelmissa.

Taulukko 1:

Keskeiset lainsäädännössä, strategioissa ja ehdotuksissa esitetyt päämäärät, tavoitteet ja panokset sekä politiikat ja toimenpiteet

| Huomautus: | Tämä taulukko ei ole tyhjentävä, vaan siinä esitetään yhteenveto keskeisistä osatekijöistä, jotka on syytä ottaa huomioon kansallisia suunnitelmia päivitettäessä. |
| --- | --- |

Huomautus:

| Aloite | Viite | Tyyppi | Päämäärät ja tavoitteet | Politiikat ja toimenpiteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Euroopan vihreän kehityksen ohjelma
  Eurooppalainen ilmastolaki | COM(2019) 640 final
  Asetus (EU) 2021/1119 | Tiedonanto
  Hyväksytty säädös | — | Ilmastoneutraalius EU:n tasolla vuoteen 2050 mennessä. |

Aloite

Viite

Tyyppi

Päämäärät ja tavoitteet

Politiikat ja toimenpiteet

Euroopan vihreän kehityksen ohjelma

Eurooppalainen ilmastolaki

COM(2019) 640 final

Asetus (EU) 2021/1119

Tiedonanto

Hyväksytty säädös

—

Ilmastoneutraalius EU:n tasolla vuoteen 2050 mennessä.

| — | Tiukennetaan vuoteen 2030 ulottuvaa EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitetta vähintään 50 prosenttiin ja jopa 55 prosenttiin. |
| --- | --- |

—

Tiukennetaan vuoteen 2030 ulottuvaa EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitetta vähintään 50 prosenttiin ja jopa 55 prosenttiin.

Ei sovelleta

Käyttövoimaa ilmastoneutraalille taloudelle: EU:n energiajärjestelmän integrointistrategia

COM(2020) 299 final

Tiedonanto

| — | Ei lisätavoitteita |
| --- | --- |

—

Ei lisätavoitteita

Toimenpiteitä, joilla seuraavia tavoitteita:

| — | käytetään energiajärjestelmän integrointia keinona tasapainottaa sähköverkkoa ja varmistetaan uusiutuvan sähkön integrointi; |
| --- | --- |

—

käytetään energiajärjestelmän integrointia keinona tasapainottaa sähköverkkoa ja varmistetaan uusiutuvan sähkön integrointi;

| — | liitetään lämmitys- ja sähkösektori toisiinsa, jotta varmistetaan uusiutuvien energialähteiden parempi integrointi kummallakin sektorilla; |
| --- | --- |

—

liitetään lämmitys- ja sähkösektori toisiinsa, jotta varmistetaan uusiutuvien energialähteiden parempi integrointi kummallakin sektorilla;

| — | liitetään eri loppukäyttösektorit ja energiasektori toisiinsa hukkalämmön käytön varmistamiseksi; |
| --- | --- |

—

liitetään eri loppukäyttösektorit ja energiasektori toisiinsa hukkalämmön käytön varmistamiseksi;

| — | varmistetaan sähköajoneuvojen sisäisten tietojen saatavuus ajoneuvojen käyttäjille. |
| --- | --- |

—

varmistetaan sähköajoneuvojen sisäisten tietojen saatavuus ajoneuvojen käyttäjille.

Vetystrategia ilmastoneutraalille Euroopalle

COM(2020) 301 final

Tiedonanto

| — | 6 GW uusiutuvan vedyn elektrolyysikapasiteettia EU:ssa käyttöön vuoteen 2024 mennessä ja 40 GW vuoteen 2030 mennessä. |
| --- | --- |

—

6 GW uusiutuvan vedyn elektrolyysikapasiteettia EU:ssa käyttöön vuoteen 2024 mennessä ja 40 GW vuoteen 2030 mennessä.

Ei sovelleta

Energiaköyhyyttä koskeva komission suositus

COM(2020) 9600

Tiedonanto

| — | Ei lisätavoitteita |
| --- | --- |

—

Ei lisätavoitteita

Toimenpiteitä, joilla seuraavia tavoitteita:

| — | vähennetään ja/tai lievennetään energiaköyhyyttä energiatehokkuuden avulla; |
| --- | --- |

—

vähennetään ja/tai lievennetään energiaköyhyyttä energiatehokkuuden avulla;

| — | turvataan energiansaanti kaikille kuluttajaryhmille, etenkin kaikkein haavoittuvimmassa asemassa oleville. |
| --- | --- |

—

turvataan energiansaanti kaikille kuluttajaryhmille, etenkin kaikkein haavoittuvimmassa asemassa oleville.

EU:n strategia avomerellä tuotettavan uusiutuvan energian potentiaalin valjastamiseksi ilmastoneutraalin tulevaisuuden tarpeisiin

COM(2020) 741 final

Tiedonanto

| — | Merituulivoiman asennetun kapasiteetin on oltava vähintään 60 GW ja valtamerienergian asennetun kapasiteetin vähintään 1 GW vuoteen 2030 mennessä; tavoitteena saavuttaa 300 GW ja 40 GW vuoteen 2050 mennessä. |
| --- | --- |

—

Merituulivoiman asennetun kapasiteetin on oltava vähintään 60 GW ja valtamerienergian asennetun kapasiteetin vähintään 1 GW vuoteen 2030 mennessä; tavoitteena saavuttaa 300 GW ja 40 GW vuoteen 2050 mennessä.

| — | Jäsenvaltioiden on sisällytettävä avomerellä tuotettavan uusiutuvan energian kehittämistä koskevia tavoitteita merten aluesuunnitteluunsa. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden on sisällytettävä avomerellä tuotettavan uusiutuvan energian kehittämistä koskevia tavoitteita merten aluesuunnitteluunsa.

Ei sovelleta

Ilmastokestävä Eurooppa - Uusi EU:n strategia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi

COM(2021) 82 final

Tiedonanto

| — | Ilmastokestävä yhteiskunta, joka on täysin sopeutunut ilmastonmuutoksen väistämättömiin vaikutuksiin. |
| --- | --- |

—

Ilmastokestävä yhteiskunta, joka on täysin sopeutunut ilmastonmuutoksen väistämättömiin vaikutuksiin.

| — | Strategiassa on 48 julkispoliittista sitoumusta. |
| --- | --- |

—

Strategiassa on 48 julkispoliittista sitoumusta.

| — | Luontopohjaisten ratkaisujen käyttöönotto, ilmasto- ja terveysriskien vähentäminen, ilmastonsuojelun parantaminen ja makean veden saatavuuden turvaaminen. |
| --- | --- |

—

Luontopohjaisten ratkaisujen käyttöönotto, ilmasto- ja terveysriskien vähentäminen, ilmastonsuojelun parantaminen ja makean veden saatavuuden turvaaminen.

| — | Kuivuudenhallintasuunnitelmat, maaperän vedenpidätyskykyä lisäävät toimenpiteet sekä veden turvallinen uudelleenkäyttö. |
| --- | --- |

—

Kuivuudenhallintasuunnitelmat, maaperän vedenpidätyskykyä lisäävät toimenpiteet sekä veden turvallinen uudelleenkäyttö.

55-valmiuspaketti: Vuoden 2030 ilmastotavoitteesta totta matkalla kohti ilmastoneutraaliutta

COM(2021) 550 final

Tiedonanto

Ei sovelleta (tavoitteet esitetään liitteenä olevissa ehdotuksissa)

Ei sovelleta (toimenpiteet esitetään liitteenä olevissa ehdotuksissa)

Energiatehokkuusdirektiivi (uudelleenlaadittu) (110)

COM(2021) 558 final

Säädösehdotus

| — | EU:n tason tavoite vähentää energiankulutusta 9 prosenttia vuoteen 2030 mennessä ja jäsenvaltioiden kansallisten panosten tarkistaminen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. |
| --- | --- |

—

EU:n tason tavoite vähentää energiankulutusta 9 prosenttia vuoteen 2030 mennessä ja jäsenvaltioiden kansallisten panosten tarkistaminen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

| — | Energiansäästövelvoite – energiansäästön alatavoite, joka liittyy energiaköyhyyteen ja sosiaaliseen asuntotuotantoon. |
| --- | --- |

—

Energiansäästövelvoite – energiansäästön alatavoite, joka liittyy energiaköyhyyteen ja sosiaaliseen asuntotuotantoon.

| — | Tavoite vähentää kaikkien julkisten elinten yhteistä energian kokonaisloppukulutusta. |
| --- | --- |

—

Tavoite vähentää kaikkien julkisten elinten yhteistä energian kokonaisloppukulutusta.

| — | Vaatimus kunnostaa kaikki julkiset rakennukset lähes nollapäästörakennuksia koskevat vaatimukset täyttäviksi. |
| --- | --- |

—

Vaatimus kunnostaa kaikki julkiset rakennukset lähes nollapäästörakennuksia koskevat vaatimukset täyttäviksi.

| — | Energiatehokkuus etusijalle -periaatteen mukaiset toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Energiatehokkuus etusijalle -periaatteen mukaiset toimenpiteet.

| — | Toimenpiteet, joilla poistetaan energiatehokkaiden julkisten hankintojen esteet. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla poistetaan energiatehokkaiden julkisten hankintojen esteet.

| — | Luettelo julkisista elimistä, joiden on osaltaan edistettävä julkisten elinten yhteisen energian kokonaisloppukulutuksen vähentämistä koskevaa tavoitetta. |
| --- | --- |

—

Luettelo julkisista elimistä, joiden on osaltaan edistettävä julkisten elinten yhteisen energian kokonaisloppukulutuksen vähentämistä koskevaa tavoitetta.

| — | Energiansäästövaatimuksen täyttämiseen tähtäävät toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Energiansäästövaatimuksen täyttämiseen tähtäävät toimenpiteet.

| — | Energian muuntamisen, siirron ja jakelun aloja koskevat toimenpiteet, myös tehokas kaukolämpö- ja kaukojäähdytysinfrastruktuuri. |
| --- | --- |

—

Energian muuntamisen, siirron ja jakelun aloja koskevat toimenpiteet, myös tehokas kaukolämpö- ja kaukojäähdytysinfrastruktuuri.

| — | Energiakatselmusten ja energianhallintajärjestelmien edistämiseen tähtäävät toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Energiakatselmusten ja energianhallintajärjestelmien edistämiseen tähtäävät toimenpiteet.

| — | Lämmitystä ja jäähdytystä koskevat kattavat arvioinnit (sovelletaan lopullisten kansallisten suunnitelmien yhteydessä vuodesta 2024 alkaen). |
| --- | --- |

—

Lämmitystä ja jäähdytystä koskevat kattavat arvioinnit (sovelletaan lopullisten kansallisten suunnitelmien yhteydessä vuodesta 2024 alkaen).

| — | Loppuasiakkaiden ja loppukäyttäjien tehokkaan energiankäytön edistämiseen ja helpottamiseen tähtäävät toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Loppuasiakkaiden ja loppukäyttäjien tehokkaan energiankäytön edistämiseen ja helpottamiseen tähtäävät toimenpiteet.

| — | Toimenpiteet, joilla julkisia elimiä kannustetaan käyttämään energiatehokkuutta koskevia sopimuksia suurten rakennusten peruskorjauksissa. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla julkisia elimiä kannustetaan käyttämään energiatehokkuutta koskevia sopimuksia suurten rakennusten peruskorjauksissa.

| — | Energiapalvelumarkkinoiden edistämiseen julkisella sektorilla tähtäävät toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Energiapalvelumarkkinoiden edistämiseen julkisella sektorilla tähtäävät toimenpiteet.

| — | Sertifiointi- ja/tai vastaavat pätevyysjärjestelmät energiatehokkuusalan ammatteihin. |
| --- | --- |

—

Sertifiointi- ja/tai vastaavat pätevyysjärjestelmät energiatehokkuusalan ammatteihin.

| — | Energiatehokkuusohjelmien ja -järjestelmien rahoitus. |
| --- | --- |

—

Energiatehokkuusohjelmien ja -järjestelmien rahoitus.

Uusiutuvista lähteistä peräisin olevaa energiaa koskevan direktiivin tarkistaminen[1]

COM(2021) 557 final

Säädösehdotus

| — | Uusiutuvan energian osuutta koskevaa EU-tason tavoitetta tiukennettu: sen on oltava 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä; jäsenvaltioiden panoksia tarkistettu tämän tavoitteen mukaisesti. |
| --- | --- |

—

Uusiutuvan energian osuutta koskevaa EU-tason tavoitetta tiukennettu: sen on oltava 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä; jäsenvaltioiden panoksia tarkistettu tämän tavoitteen mukaisesti.

| — | Kasvihuonekaasuintensiteetin vähennystavoitetta ja liikenteen vähennystavoitetta tiukennettu. |
| --- | --- |

—

Kasvihuonekaasuintensiteetin vähennystavoitetta ja liikenteen vähennystavoitetta tiukennettu.

| — | Kehittyneitä polttoaineita koskevaa alatavoitetta tiukennettu vuosille 2025 ja 2030. |
| --- | --- |

—

Kehittyneitä polttoaineita koskevaa alatavoitetta tiukennettu vuosille 2025 ja 2030.

| — | Liikenteessä käytettäville muuta kuin biologista alkuperää oleville uusiutuville polttoaineille asetettu uusia alatavoitteita. |
| --- | --- |

—

Liikenteessä käytettäville muuta kuin biologista alkuperää oleville uusiutuville polttoaineille asetettu uusia alatavoitteita.

| — | Uusi vuotuinen lisäystavoite uusiutuvan energian osuudessa lämmityksen ja jäähdytyksen alalla, myös lisäystavoitteen sitova osa ja jäsenvaltioiden vapaaehtoiset lisäosuudet. |
| --- | --- |

—

Uusi vuotuinen lisäystavoite uusiutuvan energian osuudessa lämmityksen ja jäähdytyksen alalla, myös lisäystavoitteen sitova osa ja jäsenvaltioiden vapaaehtoiset lisäosuudet.

| — | Tiukennettu ohjeellinen vuotuinen lisäystavoite kaukolämmössä ja -jäähdytyksessä. |
| --- | --- |

—

Tiukennettu ohjeellinen vuotuinen lisäystavoite kaukolämmössä ja -jäähdytyksessä.

| — | Uudet ohjeelliset vertailuarvot uusiutuvan energian osuudesta kansallisella rakennusalalla vuonna 2030. |
| --- | --- |

—

Uudet ohjeelliset vertailuarvot uusiutuvan energian osuudesta kansallisella rakennusalalla vuonna 2030.

| — | Uusi ohjeellinen vuotuinen lisäystavoite uusiutuvan energian osuudelle teollisuudessa vuosille 2021–2030. |
| --- | --- |

—

Uusi ohjeellinen vuotuinen lisäystavoite uusiutuvan energian osuudelle teollisuudessa vuosille 2021–2030.

| — | Uusi tavoite muuta kuin biologista alkuperää olevien uusiutuvien polttoaineiden osuudelle teollisuudessa vuosina 2030 ja 2035. |
| --- | --- |

—

Uusi tavoite muuta kuin biologista alkuperää olevien uusiutuvien polttoaineiden osuudelle teollisuudessa vuosina 2030 ja 2035.

| — | Uusiutuvan energian tuotantoa koskevat yhteishankkeet (9 artikla). |
| --- | --- |

—

Uusiutuvan energian tuotantoa koskevat yhteishankkeet (9 artikla).

| — | Uusiutuvaa energiaa hyödyntävien järjestelmien suunnittelijoiden ja asentajien sertifiointijärjestelmät (18 artikla). |
| --- | --- |

—

Uusiutuvaa energiaa hyödyntävien järjestelmien suunnittelijoiden ja asentajien sertifiointijärjestelmät (18 artikla).

| — | Järjestelmien integrointia koskevat toimenpiteet (20 artikla ja 20 a artikla). |
| --- | --- |

—

Järjestelmien integrointia koskevat toimenpiteet (20 artikla ja 20 a artikla).

| — | Toimenpiteet, joiden avulla saavutetaan uusiutuvan energian osuuden lisäys lämmitys- ja jäähdytysalalla 24 artiklan 1–2 kohdan mukaisesti, ja toimenpiteet, joita sovelletaan 23 artiklan 4 kohdassa olevan luettelon mukaisesti. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joiden avulla saavutetaan uusiutuvan energian osuuden lisäys lämmitys- ja jäähdytysalalla 24 artiklan 1–2 kohdan mukaisesti, ja toimenpiteet, joita sovelletaan 23 artiklan 4 kohdassa olevan luettelon mukaisesti.

| — | Jäsenvaltioiden velvoite arvioida uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käyttöön liittyvä potentiaalinsa (23 artiklan 1 a kohta). |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden velvoite arvioida uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käyttöön liittyvä potentiaalinsa (23 artiklan 1 a kohta).

| — | Toimenpiteet, joilla saavutetaan uusiutuvan energian vuotuisen osuuden keskimääräinen lisäys kaukolämmön- ja jäähdytyksen osalta. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla saavutetaan uusiutuvan energian vuotuisen osuuden keskimääräinen lisäys kaukolämmön- ja jäähdytyksen osalta.

| — | Toimenpiteet, joilla lisätään uusiutuvan energian osuutta jäähdytyksessä ja kaukojäähdytyksessä. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla lisätään uusiutuvan energian osuutta jäähdytyksessä ja kaukojäähdytyksessä.

| — | Energiaverkkojen sektori-integraation mahdollistavat puitteet. |
| --- | --- |

—

Energiaverkkojen sektori-integraation mahdollistavat puitteet.

| — | Liikennealan velvoitteeseen liittyvä hyvitysmekanismi (25 artikla). |
| --- | --- |

—

Liikennealan velvoitteeseen liittyvä hyvitysmekanismi (25 artikla).

| — | Kestävyyskriteereihin liittyvät toimenpiteet, myös metsäbiomassaa koskevat kielletyt alueet. |
| --- | --- |

—

Kestävyyskriteereihin liittyvät toimenpiteet, myös metsäbiomassaa koskevat kielletyt alueet.

| — | Toimenpiteet, joilla varmistetaan biomassan kaskadikäyttöön liittyvän periaatteen soveltaminen. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla varmistetaan biomassan kaskadikäyttöön liittyvän periaatteen soveltaminen.

Metaanipäästöjen vähentäminen energia-alalla

COM(2021) 805 final

Säädösehdotus

Ei sovelleta

| — | Metaanipäästöjen vähentämissuunnitelmat sekä hylättyjen hiilikaivosten ja ei-toiminnassa olevien lähteiden metaanipitoisuuden mittaus. |
| --- | --- |

—

Metaanipäästöjen vähentämissuunnitelmat sekä hylättyjen hiilikaivosten ja ei-toiminnassa olevien lähteiden metaanipitoisuuden mittaus.

Hiilirajamekanismin perustaminen

COM(2021) 564 final

Säädösehdotus

| — | Ehdotus koskee EU:n tullialueelle tuotuihin tiettyihin tavaroihin sitoutuneita kasvihuonekaasupäästöjä, ja tavoitteena on ehkäistä hiilivuodon riski. |
| --- | --- |

—

Ehdotus koskee EU:n tullialueelle tuotuihin tiettyihin tavaroihin sitoutuneita kasvihuonekaasupäästöjä, ja tavoitteena on ehkäistä hiilivuodon riski.

Ei sovelleta

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan direktiivin tarkistus

COM(2021) 563 final

Säädösehdotus

| — | Varmistetaan, että energiatuotteiden ja sähkön selkeät verotussäännöt edistävät edelleen sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa ja että verotuksessa otetaan paremmin huomioon niiden ympäristö- ja terveysvaikutukset. |
| --- | --- |

—

Varmistetaan, että energiatuotteiden ja sähkön selkeät verotussäännöt edistävät edelleen sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa ja että verotuksessa otetaan paremmin huomioon niiden ympäristö- ja terveysvaikutukset.

| — | Toimenpiteet, joiden avulla energiatuotteista ja sähköstä kannetaan veroa kyseisen direktiivin mukaisesti. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joiden avulla energiatuotteista ja sähköstä kannetaan veroa kyseisen direktiivin mukaisesti.

Tasapuolisten toimintaedellytysten varmistaminen kestävälle lentoliikenteelle (RefuelEU aviation -aloite) (111)

COM(2021) 561 final

Säädösehdotus

| — | Kestävien lentopolttoaineiden osuus lentopolttoaineista on oltava 2 prosenttia vuonna 2025, 5 prosenttia vuonna 2030 ja 63 prosenttia vuonna 2050. |
| --- | --- |

—

Kestävien lentopolttoaineiden osuus lentopolttoaineista on oltava 2 prosenttia vuonna 2025, 5 prosenttia vuonna 2030 ja 63 prosenttia vuonna 2050.

Ei sovelleta

Uusiutuvien ja vähähiilisten polttoaineiden käyttö meriliikenteessä (FuelEU maritime -aloite) (111)

COM(2021) 562 final

Säädösehdotus

| — | Määrätään raja-arvo aluksella käytetyn energian kasvihuonekaasuintensiteetille. |
| --- | --- |

—

Määrätään raja-arvo aluksella käytetyn energian kasvihuonekaasuintensiteetille.

| — | Velvoite käyttää maasähköä tai päästötöntä energiaa satamissa. |
| --- | --- |

—

Velvoite käyttää maasähköä tai päästötöntä energiaa satamissa.

Ei sovelleta

Vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotto (111)
   (112)

COM(2021) 559 final

Säädösehdotus

| — | Kansalliset tavoitteet, jotka koskevat maantieajoneuvojen, vesiliikenteen alusten ja pysäköityjen ilma-alusten vaihtoehtoisten polttoaineiden riittävän infrastruktuurin käyttöönottoa unionissa. |
| --- | --- |

—

Kansalliset tavoitteet, jotka koskevat maantieajoneuvojen, vesiliikenteen alusten ja pysäköityjen ilma-alusten vaihtoehtoisten polttoaineiden riittävän infrastruktuurin käyttöönottoa unionissa.

Ei sovelleta

Päästökauppajärjestelmä (pääjärjestelmä) – meriliikenne, rakennukset ja liikenne

COM(2021) 551 final

Säädösehdotus

| — | EU:n päästökauppajärjestelmään kuuluvien alojen päästöjen kokonaismäärän vähentyminen 61 prosentilla vuoteen 2030 mennessä vuoden 2005 tasoon verrattuna. |
| --- | --- |

—

EU:n päästökauppajärjestelmään kuuluvien alojen päästöjen kokonaismäärän vähentyminen 61 prosentilla vuoteen 2030 mennessä vuoden 2005 tasoon verrattuna.

| — | Rakennusten ja tieliikenteen päästövähennykset 43 prosenttia vuoteen 2030 mennessä vuoden 2005 tasoihin verrattuna. |
| --- | --- |

—

Rakennusten ja tieliikenteen päästövähennykset 43 prosenttia vuoteen 2030 mennessä vuoden 2005 tasoihin verrattuna.

| — | Hiilen hinnoittelu sekä ilmastorahoituksen tarjoaminen huutokauppatulojen, modernisaatiorahaston ja innovaatiorahaston sekä markkinavakausvarannon (MSR) avulla keinona varmistaa hiilimarkkinoiden vakaus. |
| --- | --- |

—

Hiilen hinnoittelu sekä ilmastorahoituksen tarjoaminen huutokauppatulojen, modernisaatiorahaston ja innovaatiorahaston sekä markkinavakausvarannon (MSR) avulla keinona varmistaa hiilimarkkinoiden vakaus.

Päästökauppajärjestelmän markkinavakausvaranto

COM(2021) 571 final

Säädösehdotus

| — | Markkinavakausvarannon nykyiset muuttujat säilytetään ennallaan vuoden 2023 jälkeen asti, jotta voidaan varmistaa markkinoiden ennustettavuus (24 prosentin osuus ja varantoon lisättävän 200 miljoonan päästöoikeuden vähimmäismäärä). |
| --- | --- |

—

Markkinavakausvarannon nykyiset muuttujat säilytetään ennallaan vuoden 2023 jälkeen asti, jotta voidaan varmistaa markkinoiden ennustettavuus (24 prosentin osuus ja varantoon lisättävän 200 miljoonan päästöoikeuden vähimmäismäärä).

Ei sovelleta

Ilmailun päästökauppajärjestelmä

COM(2021) 552 final

Säädösehdotus

| — | Poistetaan ilmaiset päästöoikeudet kokonaan vuoteen 2027 mennessä ja vahvistetaan ilmailun päästöoikeuksien kokonaismäärä nykyiselle tasolle soveltamalla päästökauppajärjestelmän lineaarista vähennyskerrointa. |
| --- | --- |

—

Poistetaan ilmaiset päästöoikeudet kokonaan vuoteen 2027 mennessä ja vahvistetaan ilmailun päästöoikeuksien kokonaismäärä nykyiselle tasolle soveltamalla päästökauppajärjestelmän lineaarista vähennyskerrointa.

Ei sovelleta

Päästökauppajärjestelmä siltä osin kuin on kyse CORSIA-järjestelmään tehtävistä ilmoituksista

COM(2021) 567 final

Säädösehdotus

Ei sovelleta

Ei sovelleta

Sosiaalinen ilmastorahasto

COM(2021) 568 final

Säädösehdotus

Ei sovelleta

| — | Kansallinen sosiaalinen ilmastosuunnitelma. |
| --- | --- |

—

Kansallinen sosiaalinen ilmastosuunnitelma.

| — | Rakennusten energiatehokkuuden parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä. |
| --- | --- |

—

Rakennusten energiatehokkuuden parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä.

| — | Rakennusten lämmitys- ja jäähdytysjärjestelmän hiilestä irtautumista tehostavia toimenpiteitä. |
| --- | --- |

—

Rakennusten lämmitys- ja jäähdytysjärjestelmän hiilestä irtautumista tehostavia toimenpiteitä.

| — | Päästöttömien ja vähäpäästöisten liikennepalvelujen saatavuuden parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä. |
| --- | --- |

—

Päästöttömien ja vähäpäästöisten liikennepalvelujen saatavuuden parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä.

Oikeudenmukaisen siirtymän rahasto

Asetus (EU) 2021/1056

Hyväksytty säädös

Ei sovelleta

| — | 8 artiklan nojalla tuettavat toimet |
| --- | --- |

—

8 artiklan nojalla tuettavat toimet

Taakanjakoasetuksen tarkistus

COM(2021) 555 final

Säädösehdotus

| — | EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitetta vuodelle 2030 tiukennettu taakanjakoon osallistuvilla aloilla 40 prosenttiin vuoden 2005 tasosta; EU:n tavoitteiden jakaminen sitoviin kansallisiin osuuksiin. |
| --- | --- |

—

EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitetta vuodelle 2030 tiukennettu taakanjakoon osallistuvilla aloilla 40 prosenttiin vuoden 2005 tasosta; EU:n tavoitteiden jakaminen sitoviin kansallisiin osuuksiin.

Ei sovelleta

Maankäyttöä, maankäytön muutosta ja metsätaloutta koskevan asetuksen tarkistus

COM(2021) 554 final

Säädösehdotus

| — | EU:n hiilen poistamista koskevaa tavoitetta vuodelle 2030 tiukennettu maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsätalouden aloilla 310 megatonniin; kansalliset sitovat tavoitteet vuosiksi 2026–2030. |
| --- | --- |

—

EU:n hiilen poistamista koskevaa tavoitetta vuodelle 2030 tiukennettu maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsätalouden aloilla 310 megatonniin; kansalliset sitovat tavoitteet vuosiksi 2026–2030.

| — | Tavoitteena ilmastoneutraalius maankäyttösektorilla vuonna 2035. |
| --- | --- |

—

Tavoitteena ilmastoneutraalius maankäyttösektorilla vuonna 2035.

| — | Integroidut vähentämissuunnitelmat maankäyttösektorille. |
| --- | --- |

—

Integroidut vähentämissuunnitelmat maankäyttösektorille.

| — | Yhteys biodiversiteettiin ja luonnon ennallistamiseen. |
| --- | --- |

—

Yhteys biodiversiteettiin ja luonnon ennallistamiseen.

Henkilöautojen ja uusien kevyiden hyötyajoneuvojen hiilidioksidipäästönormit

COM(2021) 556 final

Säädösehdotus

| — | Henkilöautot: EU:n koko ajoneuvokantaa koskeva tavoite vuodelle 2030 vastaa 37,5 prosentin vähennystä vuoden 2021 tavoitteesta. Vuoden 2035 tavoite on 100 prosentin vähennys. |
| --- | --- |

—

Henkilöautot: EU:n koko ajoneuvokantaa koskeva tavoite vuodelle 2030 vastaa 37,5 prosentin vähennystä vuoden 2021 tavoitteesta. Vuoden 2035 tavoite on 100 prosentin vähennys.

| — | Hyötyajoneuvot: EU:n koko ajoneuvokantaa koskeva tavoite vuodelle 2030 vastaa 31 prosentin vähennystä vuoden 2021 tavoitteesta. Vuoden 2035 tavoite on 100 prosentin vähennys. |
| --- | --- |

—

Hyötyajoneuvot: EU:n koko ajoneuvokantaa koskeva tavoite vuodelle 2030 vastaa 31 prosentin vähennystä vuoden 2021 tavoitteesta. Vuoden 2035 tavoite on 100 prosentin vähennys.

Ei sovelleta

Uudelleenlaadittu rakennusten energiatehokkuutta koskeva direktiivi

COM(2021) 802 final

Säädösehdotus

| — | Kansallisesti vahvistetut tavoitteet, jotta voidaan varmistaa korkea energiatehokkuus ja kansallisen rakennuskannan hiilestä irtautuminen sekä nykyisten rakennusten muuttaminen nollapäästörakennuksiksi vuoteen 2050 mennessä. |
| --- | --- |

—

Kansallisesti vahvistetut tavoitteet, jotta voidaan varmistaa korkea energiatehokkuus ja kansallisen rakennuskannan hiilestä irtautuminen sekä nykyisten rakennusten muuttaminen nollapäästörakennuksiksi vuoteen 2050 mennessä.

| — | Uudet energiatehokkuuden vähimmäisvaatimukset. |
| --- | --- |

—

Uudet energiatehokkuuden vähimmäisvaatimukset.

| — | Lähes nollaenergiarakennuksen määritelmän päivitys uusia ja nykyisiä rakennuksia varten. |
| --- | --- |

—

Lähes nollaenergiarakennuksen määritelmän päivitys uusia ja nykyisiä rakennuksia varten.

| — | Kansallinen rakennusten perusparannussuunnitelma. |
| --- | --- |

—

Kansallinen rakennusten perusparannussuunnitelma.

| — | Energiatehokkuuden vähimmäisvaatimusten täyttämisen tukemiseen tähtääviä toimenpiteitä (9 artiklan 3 kohta). |
| --- | --- |

—

Energiatehokkuuden vähimmäisvaatimusten täyttämisen tukemiseen tähtääviä toimenpiteitä (9 artiklan 3 kohta).

Vety/kaasu

Asetuksen tarkistus

COM(2021) 804 final

Säädösehdotus

Ei sovelleta

| — | Kaasun toimitusvarmuuteen liittyviä ehkäiseviä ja hätätoimenpiteitä. |
| --- | --- |

—

Kaasun toimitusvarmuuteen liittyviä ehkäiseviä ja hätätoimenpiteitä.

| — | Kyberturvallisuuteen liittyviä toimenpiteitä. |
| --- | --- |

—

Kyberturvallisuuteen liittyviä toimenpiteitä.

Vety/kaasu

Direktiivin tarkistus

COM(2021) 803 final

Säädösehdotus

Ei sovelleta

| — | Vetymarkkinoiden, etenkin infrastruktuurin, mahdollistamiseen tähtääviä toimenpiteitä. |
| --- | --- |

—

Vetymarkkinoiden, etenkin infrastruktuurin, mahdollistamiseen tähtääviä toimenpiteitä.

| — | Kuluttajien oikeutta osallistua vetymarkkinoille koskevia toimenpiteitä. |
| --- | --- |

—

Kuluttajien oikeutta osallistua vetymarkkinoille koskevia toimenpiteitä.

Suositus

oikeudenmukaisesta siirtymisestä ilmastoneutraaliuteen

2022/C 243/04

Neuvoston suositus

| — | Varmistetaan, että EU:n siirtymä ilmastoneutraaliin ja ympäristön kannalta kestävään talouteen vuoteen 2050 mennessä on oikeudenmukainen ja ettei ketään jätetä jälkeen. |
| --- | --- |

—

Varmistetaan, että EU:n siirtymä ilmastoneutraaliin ja ympäristön kannalta kestävään talouteen vuoteen 2050 mennessä on oikeudenmukainen ja ettei ketään jätetä jälkeen.

| — | Kokonaisvaltaiset ja johdonmukaiset politiikkapaketit:






  a) | laadukkaan työllisyyden aktiivinen tuki; |
| --- | --- | --- |

—

Kokonaisvaltaiset ja johdonmukaiset politiikkapaketit:

a)

laadukkaan työllisyyden aktiivinen tuki;

| b) | koulutus ja elinikäinen oppiminen; |
| --- | --- |

b)

koulutus ja elinikäinen oppiminen;

| c) | oikeudenmukaiset veroetuus- ja sosiaaliturvajärjestelmät; |
| --- | --- |

c)

oikeudenmukaiset veroetuus- ja sosiaaliturvajärjestelmät;

| d) | peruspalvelujen ja asuntojen saatavuus. |
| --- | --- |

d)

peruspalvelujen ja asuntojen saatavuus.

Toimitusvarmuus ja kohtuulliset energian hinnat: Vaihtoehtoja kiireellisiksi toimenpiteiksi ja valmistautuminen ensi talveen

COM(2022) 138 final

Tiedonanto

Ei sovelleta

| — | Taloudellisia korvauksia vähittäis- ja tukkumarkkinoilla, esimerkiksi tulotuki, verohelpotukset, aggregaattimalli. |
| --- | --- |

—

Taloudellisia korvauksia vähittäis- ja tukkumarkkinoilla, esimerkiksi tulotuki, verohelpotukset, aggregaattimalli.

| — | Kiinteä hinta tuottajille. |
| --- | --- |

—

Kiinteä hinta tuottajille.

Varastoitavan kaasun määrää koskevat velvoitteet

Asetus (EU) 2022/1032

Asetus

| — | Kaasuvarastojen täyttötaso vähintään 80 prosenttia 1. marraskuuta 2022 mennessä; kasvatetaan 90 prosenttiin seuraavina vuosina. |
| --- | --- |

—

Kaasuvarastojen täyttötaso vähintään 80 prosenttia 1. marraskuuta 2022 mennessä; kasvatetaan 90 prosenttiin seuraavina vuosina.

| — | Energiajärjestelmien joustavuuden parantamista ja energian varastointia koskevat kansalliset tavoitteet. |
| --- | --- |

—

Energiajärjestelmien joustavuuden parantamista ja energian varastointia koskevat kansalliset tavoitteet.

| — | Toimenpiteet, joilla varmistetaan, että täyttöpolkuja ja tavoitteita koskevat vaatimukset täyttyvät tulevina vuosina, ja että myös maanalaiset varastot täytetään. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla varmistetaan, että täyttöpolkuja ja tavoitteita koskevat vaatimukset täyttyvät tulevina vuosina, ja että myös maanalaiset varastot täytetään.

| — | Jäsenvaltioiden väliseen koordinointiin tarkoitetut toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden väliseen koordinointiin tarkoitetut toimenpiteet.

REPowerEU-suunnitelma

COM(2022) 230 final

Tiedonanto

| — | Venäjän kaasusta irtautumista koskevat kansalliset tavoitteet. |
| --- | --- |

—

Venäjän kaasusta irtautumista koskevat kansalliset tavoitteet.

| — | Energialähteiden monipuolistamista ja energian toimittamista EU:n ulkopuolisista maista koskevat kansalliset tavoitteet. |
| --- | --- |

—

Energialähteiden monipuolistamista ja energian toimittamista EU:n ulkopuolisista maista koskevat kansalliset tavoitteet.

| — | Kansalliset tavoitteet Venäjän fossiilisten polttoaineiden korvaamiseksi ottamalla käyttöön EU:n sisäisiä energialähteitä, etenkin uusiutuvaa energiaa ja vähähiilisiä kaasuja. |
| --- | --- |

—

Kansalliset tavoitteet Venäjän fossiilisten polttoaineiden korvaamiseksi ottamalla käyttöön EU:n sisäisiä energialähteitä, etenkin uusiutuvaa energiaa ja vähähiilisiä kaasuja.

| — | Uusiutuvien kaasujen tuotantoa koskevat tavoitteet, etenkin metaanin tuotannon lisääminen 35 miljardiin kuutiometriin vuoteen 2030 mennessä. |
| --- | --- |

—

Uusiutuvien kaasujen tuotantoa koskevat tavoitteet, etenkin metaanin tuotannon lisääminen 35 miljardiin kuutiometriin vuoteen 2030 mennessä.

| — | Vedyntuotantoa koskevat tavoitteet. |
| --- | --- |

—

Vedyntuotantoa koskevat tavoitteet.

| — | Tarkistetut ehkäisevät toimintasuunnitelmat ja hätäsuunnitelmat. |
| --- | --- |

—

Tarkistetut ehkäisevät toimintasuunnitelmat ja hätäsuunnitelmat.

| — | Kaasun ja öljyn toimitusreittien monipuolistaminen. |
| --- | --- |

—

Kaasun ja öljyn toimitusreittien monipuolistaminen.

| — | Lämmityslähteiden monipuolistaminen. |
| --- | --- |

—

Lämmityslähteiden monipuolistaminen.

| — | Jäsenvaltioiden väliset yhteisvastuumekanismit. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltioiden väliset yhteisvastuumekanismit.

| — | Alueellista yhteistyötä ja suhteita kansainvälisten kumppaneiden kanssa edistävät toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Alueellista yhteistyötä ja suhteita kansainvälisten kumppaneiden kanssa edistävät toimenpiteet.

| — | Politiikat ja toimenpiteet, joilla luodaan edellytykset siirtyä fossiilisten polttoaineiden käytöstä uusiutuvien ja vähähiilisten kaasujen, etenkin kestävän biometaanin, ja uusiutuvan vedyn käyttöön. |
| --- | --- |

—

Politiikat ja toimenpiteet, joilla luodaan edellytykset siirtyä fossiilisten polttoaineiden käytöstä uusiutuvien ja vähähiilisten kaasujen, etenkin kestävän biometaanin, ja uusiutuvan vedyn käyttöön.

Energiansäästö EU:ssa

COM(2022) 240 final

Tiedonanto

Ei sovelleta

| — | Kysynnän lyhytaikaiseen vähentämiseen tarkoitetut toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Kysynnän lyhytaikaiseen vähentämiseen tarkoitetut toimenpiteet.

| — | Energiatehokkuuden vahvistamiseen tarkoitetut toimenpiteet, jotka on lueteltu tiedonannon 3.2 kohdassa. |
| --- | --- |

—

Energiatehokkuuden vahvistamiseen tarkoitetut toimenpiteet, jotka on lueteltu tiedonannon 3.2 kohdassa.

| — | Toimenpiteet, joiden tavoitteena on parantaa liikenteen energiatehokkuutta ja kannustaa siirtymään tehokkaiden uusiutuvien vaihtoehtojen käyttöön. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joiden tavoitteena on parantaa liikenteen energiatehokkuutta ja kannustaa siirtymään tehokkaiden uusiutuvien vaihtoehtojen käyttöön.

| — | Tällaisia investointeja tukevat rahoitustoimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Tällaisia investointeja tukevat rahoitustoimenpiteet.

EU:n aurinkoenergiastrategia

COM(2022) 221 final

Tiedonanto

| — | Tavoite: EU:n aurinkosähkökapasiteetti lähes 600 GW vuoteen 2030 mennessä. |
| --- | --- |

—

Tavoite: EU:n aurinkosähkökapasiteetti lähes 600 GW vuoteen 2030 mennessä.

| — | Kansalliset tavoitteet vähintään yhden uusiutuviin energialähteisiin perustuvan energiayhteisön muodostamiseksi jokaiseen yli 10 000  asukkaan kuntaan. |
| --- | --- |

—

Kansalliset tavoitteet vähintään yhden uusiutuviin energialähteisiin perustuvan energiayhteisön muodostamiseksi jokaiseen yli 10 000  asukkaan kuntaan.

| — | Toimenpiteet, joilla mahdollistetaan tehokas oma kulutus moniasuntoisissa rakennuksissa (uusiutuvaa energiaa koskevan RED II -direktiivin). |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla mahdollistetaan tehokas oma kulutus moniasuntoisissa rakennuksissa (uusiutuvaa energiaa koskevan RED II -direktiivin).

| — | Toimenpiteet sen varmistamiseksi, että energiaköyhillä kotitalouksilla ja heikossa asemassa olevilla kuluttajilla on mahdollisuus saada aurinkoenergiaa. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet sen varmistamiseksi, että energiaköyhillä kotitalouksilla ja heikossa asemassa olevilla kuluttajilla on mahdollisuus saada aurinkoenergiaa.

| — | Investointikehys ja -toimet aurinkoenergiainvestointien vauhdittamiseksi peruskorjauksiin, energian varastointiin ja lämpöpumppujen käyttöönottoon yhdistettynä. |
| --- | --- |

—

Investointikehys ja -toimet aurinkoenergiainvestointien vauhdittamiseksi peruskorjauksiin, energian varastointiin ja lämpöpumppujen käyttöönottoon yhdistettynä.

| — | Toimenpiteet jo asennettujen järjestelmien kustannustehokkaiden laajennusten hallinnollisten esteiden poistamiseksi. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet jo asennettujen järjestelmien kustannustehokkaiden laajennusten hallinnollisten esteiden poistamiseksi.

| — | Toimenpiteet, joilla tuetaan rakennuksiin integroitavia aurinkosähköjärjestelmiä sekä uusissa että peruskorjattavissa rakennuksissa. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla tuetaan rakennuksiin integroitavia aurinkosähköjärjestelmiä sekä uusissa että peruskorjattavissa rakennuksissa.

| — | Toimenpiteet, joilla arvioidaan uusiutuvaa energiaa tuottavien ja kansalaisten energiayhteisöjen kehityksen perusteettomia esteitä ja poistetaan ne. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla arvioidaan uusiutuvaa energiaa tuottavien ja kansalaisten energiayhteisöjen kehityksen perusteettomia esteitä ja poistetaan ne.

| — | Toimenpiteet, joilla poistetaan esteet aurinkoenergian innovatiivisten ratkaisujen käyttöönoton tieltä. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla poistetaan esteet aurinkoenergian innovatiivisten ratkaisujen käyttöönoton tieltä.

EU:n ulkoinen energiastrategia

JOIN/2022/23 final

Tiedonanto

Ei sovelleta

| — | Toimenpiteet, joilla EU valmistautuu uusiutuvan vedyn kauppaan; priorisoidaan paikallisten asukkaiden energian ja veden tarpeita. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla EU valmistautuu uusiutuvan vedyn kauppaan; priorisoidaan paikallisten asukkaiden energian ja veden tarpeita.

| — | Toimenpiteet, joilla helpotetaan energiatehokkuuteen ja energiansäästöön liittyviä investointeja koskevan rahoituksen saatavuutta ja saantia. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla helpotetaan energiatehokkuuteen ja energiansäästöön liittyviä investointeja koskevan rahoituksen saatavuutta ja saantia.

Uusiutuvaa energiaa, rakennusten energiatehokkuutta ja energiatehokkuutta koskevien direktiivien muutokset

COM(2022) 222 final

Säädösehdotus

| — | Uusiutuvan energian osuutta vuodelle 2030 koskeva tavoite nostettu 45 prosenttiin. |
| --- | --- |

—

Uusiutuvan energian osuutta vuodelle 2030 koskeva tavoite nostettu 45 prosenttiin.

| — | EU:n energiatehokkuustavoitetta korotettu 13 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä; jäsenvaltioiden kansallisia panoksia tarkistettu tämän tavoitteen saavuttamiseksi. |
| --- | --- |

—

EU:n energiatehokkuustavoitetta korotettu 13 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä; jäsenvaltioiden kansallisia panoksia tarkistettu tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

| — | Kansalliset tavoitteet uusiutuvan energian ydinkehittämisalueiden nimeämiseksi. |
| --- | --- |

—

Kansalliset tavoitteet uusiutuvan energian ydinkehittämisalueiden nimeämiseksi.

| — | Niiden alueiden määrittäminen, jotka ovat tarpeen uusiutuvia energialähteitä käyttävien tuotantolaitosten perustamiselle, vuoteen 2030 asetetun uusiutuvaa energiaa koskevan tavoitteen saavuttamiseksi. |
| --- | --- |

—

Niiden alueiden määrittäminen, jotka ovat tarpeen uusiutuvia energialähteitä käyttävien tuotantolaitosten perustamiselle, vuoteen 2030 asetetun uusiutuvaa energiaa koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.

| — | Uusiutuvan energian ydinkehittämisalueita koskevat toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Uusiutuvan energian ydinkehittämisalueita koskevat toimenpiteet.

| — | Lupamenettelyjä koskevien määräaikojen noudattamiseen liittyvät toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Lupamenettelyjä koskevien määräaikojen noudattamiseen liittyvät toimenpiteet.

| — | Katoille asennettavia aurinkoenergiajärjestelmiä koskevan lupamenettelyn keston rajaamista koskevat toimenpiteet (RED II -direktiivin tarkistus). |
| --- | --- |

—

Katoille asennettavia aurinkoenergiajärjestelmiä koskevan lupamenettelyn keston rajaamista koskevat toimenpiteet (RED II -direktiivin tarkistus).

| — | Toimenpiteet, joilla varmistetaan, että uudet rakennukset soveltuvat aurinkoenergian käyttöön, ja joilla aurinkoenergiasta tehdään pakollista tietyissä rakennuskategorioissa (EPBD-direktiivin tarkistus). |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla varmistetaan, että uudet rakennukset soveltuvat aurinkoenergian käyttöön, ja joilla aurinkoenergiasta tehdään pakollista tietyissä rakennuskategorioissa (EPBD-direktiivin tarkistus).

Lupamenettelyjä ja energian ostosopimuksia koskeva suositus

C(2022) 3219 final

Suositus

| — | Henkilöstön täydennys- ja uudelleenkoulutusta koskevat kansalliset päämäärät ja tavoitteet lupamenettelyjen ja ympäristöarviointien parissa työskentelevän henkilöstön osaamisvajeen korjaamiseksi. |
| --- | --- |

—

Henkilöstön täydennys- ja uudelleenkoulutusta koskevat kansalliset päämäärät ja tavoitteet lupamenettelyjen ja ympäristöarviointien parissa työskentelevän henkilöstön osaamisvajeen korjaamiseksi.

| — | Uusiutuvan energian tuotantokapasiteetin suunniteltua laajentamista koskevat pitkän aikavälin kehityssuunnitelmat. |
| --- | --- |

—

Uusiutuvan energian tuotantokapasiteetin suunniteltua laajentamista koskevat pitkän aikavälin kehityssuunnitelmat.

Toimenpiteitä, joilla seuraavia tavoitteita:

| — | lupamenettelyjen nopeuttaminen ja yksinkertaistaminen; |
| --- | --- |

—

lupamenettelyjen nopeuttaminen ja yksinkertaistaminen;

| — | uusiutuvan energian yhteisöjä koskevien menettelyjen yksinkertaistaminen; |
| --- | --- |

—

uusiutuvan energian yhteisöjä koskevien menettelyjen yksinkertaistaminen;

| — | lupamenettelyn virtaviivaistaminen ja keskitetyn yhteyspisteen suunnitteleminen; |
| --- | --- |

—

lupamenettelyn virtaviivaistaminen ja keskitetyn yhteyspisteen suunnitteleminen;

| — | digitaalisten menettelyjen käyttöönotto; |
| --- | --- |

—

digitaalisten menettelyjen käyttöönotto;

| — | ympäristöarviointimenettelyjen virtaviivaistaminen; |
| --- | --- |

—

ympäristöarviointimenettelyjen virtaviivaistaminen;

| — | menettelyjen yksinkertaistaminen olemassa olevien uusiutuvan energian laitosten uusimista varten; |
| --- | --- |

—

menettelyjen yksinkertaistaminen olemassa olevien uusiutuvan energian laitosten uusimista varten;

| — | innovatiivisten hankkeiden edistäminen; |
| --- | --- |

—

innovatiivisten hankkeiden edistäminen;

| — | yritysten energian ostosopimusten helpottaminen. |
| --- | --- |

—

yritysten energian ostosopimusten helpottaminen.

Lupamenettelyjä ja energian ostosopimuksia koskevat ohjeet

SWD(2022) 149

Ohje

| — | Samat kuin lupamenettelyjä koskevassa suosituksessa. |
| --- | --- |

—

Samat kuin lupamenettelyjä koskevassa suosituksessa.

| — | Samat kuin lupamenettelyjä koskevassa suosituksessa. |
| --- | --- |

—

Samat kuin lupamenettelyjä koskevassa suosituksessa.

Elpymis- ja palautumissuunnitelmien muuttaminen (REPowerEU-lukujen osalta)

COM(2022) 231 final

Säädösehdotus

Ei sovelleta

| — | Elpymis- ja palautumissuunnitelmaan on sisällytettävä REPowerEU-luku. |
| --- | --- |

—

Elpymis- ja palautumissuunnitelmaan on sisällytettävä REPowerEU-luku.

Ohjeet elpymis- ja palautumissuunnitelmista REPowerEU-välineen yhteydessä

C(2022) 3300 final

Komission tiedonanto

Ei sovelleta

| — | Uusia toimenpiteitä REPowerEU-suunnitelman tavoitteiden edistämiseksi (tiedonannossa on luettelo mahdollisista investoinneista ja uudistuksista). |
| --- | --- |

—

Uusia toimenpiteitä REPowerEU-suunnitelman tavoitteiden edistämiseksi (tiedonannossa on luettelo mahdollisista investoinneista ja uudistuksista).

Kaasua säästöön talven varalle

COM(2022) 360 final

Tiedonanto

| — | Kansalliset tavoitteet: kaasun kysynnän vähentäminen 15 prosentilla suunnitelman mukaisesti. |
| --- | --- |

—

Kansalliset tavoitteet: kaasun kysynnän vähentäminen 15 prosentilla suunnitelman mukaisesti.

| — | Toimenpiteet, joilla vähennetään rakennusten lämmitystä ja jäähdytystä. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla vähennetään rakennusten lämmitystä ja jäähdytystä.

| — | Toimenpiteet, joilla säästetään kaasua sähkön ja lämmön tuotannossa. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla säästetään kaasua sähkön ja lämmön tuotannossa.

| — | Toimenpiteet, joilla edistetään polttoaineen vaihtamista teollisuudessa. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla edistetään polttoaineen vaihtamista teollisuudessa.

Koordinoidut kaasun kysynnän vähentämistoimenpiteet

Asetus (EU) 2022/1369

Asetus

| — | Vähennetään kansallista kaasunkulutusta 1. elokuuta 2022 ja 31. maaliskuuta 2023 välisenä aikana vähintään 15 prosentilla verrattuna keskimääräiseen kaasunkulutukseen 1. elokuuta ja 31. maaliskuuta välisenä aikana viiden edeltävän vuoden aikana. |
| --- | --- |

—

Vähennetään kansallista kaasunkulutusta 1. elokuuta 2022 ja 31. maaliskuuta 2023 välisenä aikana vähintään 15 prosentilla verrattuna keskimääräiseen kaasunkulutukseen 1. elokuuta ja 31. maaliskuuta välisenä aikana viiden edeltävän vuoden aikana.

Ei sovelleta

Korkeisiin energianhintoihin liittyvät hätätoimenpiteet

COM(2022) 473 final

Säädösehdotus

| — | Vähennetään sähkönkulutusta 10 prosentilla viitejaksoon verrattuna. |
| --- | --- |

—

Vähennetään sähkönkulutusta 10 prosentilla viitejaksoon verrattuna.

| — | Vähennetään sähkönkulutusta huippukulutustunteina 5 prosenttia. |
| --- | --- |

—

Vähennetään sähkönkulutusta huippukulutustunteina 5 prosenttia.

| — | Toimenpiteet, joilla vauhditetaan uusiutuvan energian ostosopimusten käyttöönottoa erityisesti pk-yrityksissä. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteet, joilla vauhditetaan uusiutuvan energian ostosopimusten käyttöönottoa erityisesti pk-yrityksissä.

Energiajärjestelmän digitalisointi - EU:n toimintasuunnitelma

COM(2022) 552 final

Tiedonanto

Ei sovelleta

Toimenpiteitä, joilla seuraavia tavoitteita:

| — | lisätään investointeja energia-alan digitaalisia ratkaisuja koskevaan tutkimukseen ja innovointiin, mukaan lukien laajennukset; |
| --- | --- |

—

lisätään investointeja energia-alan digitaalisia ratkaisuja koskevaan tutkimukseen ja innovointiin, mukaan lukien laajennukset;

| — | lisätään investointeja energia-alan digitaalisten ratkaisujen kehittämiseen, käyttöönottoon, testaukseen ja pilotointiin sekä markkinoille saattamiseen; |
| --- | --- |

—

lisätään investointeja energia-alan digitaalisten ratkaisujen kehittämiseen, käyttöönottoon, testaukseen ja pilotointiin sekä markkinoille saattamiseen;

| — | lisätään investointeja älykkäiden sähköverkkojen kehittämiseen; |
| --- | --- |

—

lisätään investointeja älykkäiden sähköverkkojen kehittämiseen;

| — | edistetään energiajärjestelmien integrointia ja digitaalisen infrastruktuurin suunnittelua esimerkiksi käyttämällä datakeskusten hukkalämpö uudestaan; |
| --- | --- |

—

edistetään energiajärjestelmien integrointia ja digitaalisen infrastruktuurin suunnittelua esimerkiksi käyttämällä datakeskusten hukkalämpö uudestaan;

| — | selvitetään kaikki mahdollisuudet hyödyntää julkisia verkkoja (etenkin 5G-asemia) ja F-taajuusalueita energiaverkoille, joissa tarvitaan Euroopan-laajuinen liitettävyys; |
| --- | --- |

—

selvitetään kaikki mahdollisuudet hyödyntää julkisia verkkoja (etenkin 5G-asemia) ja F-taajuusalueita energiaverkoille, joissa tarvitaan Euroopan-laajuinen liitettävyys;

| — | annetaan kuluttajille mahdollisuus hyötyä uusista palveluista ja parantaa digitaitojaan ja tarjotaan heille älykkäitä energiapalveluja; |
| --- | --- |

—

annetaan kuluttajille mahdollisuus hyötyä uusista palveluista ja parantaa digitaitojaan ja tarjotaan heille älykkäitä energiapalveluja;

| — | pienennetään TVT-sektorin hiilijalanjälkeä; |
| --- | --- |

—

pienennetään TVT-sektorin hiilijalanjälkeä;

| — | edistetään energia-alan ja digitaalisen alan toimijoiden välistä yhteistyötä ja luodaan synergioita energia-alan ja digitaalisen alan toimintaohjelmien välille. |
| --- | --- |

—

edistetään energia-alan ja digitaalisen alan toimijoiden välistä yhteistyötä ja luodaan synergioita energia-alan ja digitaalisen alan toimintaohjelmien välille.

---

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1999, annettu 11 päivänä joulukuuta 2018, energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta (hallintoasetus) (EUVL L 328, 21.12.2018, s. 1).

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2021/1119, annettu 30 päivänä kesäkuuta 2021, puitteiden vahvistamisesta ilmastoneutraaliuden saavuttamiseksi (eurooppalainen ilmastolaki) (EUVL L 243, 9.7.2021, s. 1).

(3)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Valmiina 55:een: Vuoden 2030 ilmastotavoitteesta totta matkalla kohti ilmastoneutraaliutta. COM(2021) 550 final; Vetyä ja vähähiilistä kaasua koskeva paketti, COM(2021) 803 ja COM(2021) 804.

(4)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, Eurooppa-neuvostolle, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: REPowerEU-suunnitelma, 18. toukokuuta 2022, COM (2022)230 final.

(5)  Asetusten (EU) 2017/1938 ja (EY) N:o 715/2009 muuttamisesta kaasun varastoinnin osalta 29 päivänä kesäkuuta 2022 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2022/1032 hyväksymisen perusteella (EUVL L 173, 30.6.2022, s. 17).

(6)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: ”Kaasua säästöön talven varalle”, COM (2022) 360 final, ja neuvoston asetus (EU) 2022/1854, annettu 6 päivänä lokakuuta 2022, korkeisiin energianhintoihin liittyvistä hätätoimenpiteistä (EUVL L 261I, 7.10.2022, s. 1).

(7)  Ehdotus neuvoston asetukseksi yhteisvastuun lisäämisestä kaasuhankintojen paremman koordinoinnin, rajat ylittävän kaasukaupan ja luotettavien viitehintojen avulla, COM(2022) 549 final.

(8)  Ks. hallintoasetuksen 14 artikla sekä 2 luvussa ja liitteessä I esitetyt vaatimukset.

(9)  Ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuimella on toimivalta antaa sitovia tulkintoja unionin lainsäädännöstä.

(10)  Sidosryhmätyöpaja kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien päivityksistä | Euroopan komissio (europa.eu).

(11)  Hallintoasetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut energiaunionin viisi ulottuvuutta liittyvät tiiviisti toisiinsa ja ovat toisiaan vahvistavia: energiaturvallisuus, energian sisämarkkinat, energiatehokkuus, hiilestä irtautuminen sekä tutkimus, innovointi ja kilpailukyky.

(12)  Ks. 3.4 kohta.

(13)  Hallintoasetuksen 9 artiklan 2 kohdan mukaan komissio arvioi päivitettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien luonnokset viimeistään kuusi kuukautta ennen lopullisten suunnitelmien toimittamisen määräaikaa.

(14)  Hallintoasetuksen 2 artiklan 11 kohta.

(15)  Käyttövoimaa ilmastoneutraalille taloudelle: EU:n energiajärjestelmän integrointistrategia, COM(2020) 299 final.

(16)  Vetystrategia ilmastoneutraalille Euroopalle, COM(2020) 301 final.

(17)  EU:n strategia avomerellä tuotettavan uusiutuvan energian potentiaalin valjastamiseksi ilmastoneutraalin tulevaisuuden tarpeisiin, COM(2020) 741 final.

(18)  EU:n aurinkoenergiastrategia, COM(2022) 221 final.

(19)  Ilmastokestävä Eurooppa - Uusi EU:n strategia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi, COM(2021) 82 final.

(20)  Kestävä hiilen kierto, COM(2021) 800 final.

(21)  Energiajärjestelmän digitalisointi - EU:n toimintasuunnitelma, COM(2022) 552 final.

(22)  Terve maapallo kaikille – EU:n toimintasuunnitelma ”Kohti ilman, veden ja maaperän saasteettomuutta”, COM(2021) 400 final.

(23)  Vuoteen 2030 ulottuva EU:n biodiversiteettistrategia ”Luonto takaisin osaksi elämäämme”, COM(2020) 380 final.

(24)  Uusi EU:n metsästrategia 2030, COM(2021) 572 final.

(25)  Kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategia, COM(2020) 789 final.

(26)  Asetus (EU) 2022/1032.

(27)  Päätös 1/CMA.3.

(28)  Asetus (EU) 2022/1032.

(29)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2022/869, annettu 30 päivänä toukokuuta 2022, Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoista, asetusten (EY) N:o 715/2009, (EU) 2019/942 ja (EU) 2019/943 ja direktiivien 2009/73/EY ja (EU) 2019/944 muuttamisesta ja asetuksen (EU) N:o 347/2013 kumoamisesta (EUVL L 152, 3.6.2022, s. 45).

(30)  Komission delegoitu asetus (EU) 2022/564, annettu 19 päivänä marraskuuta 2021, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 347/2013 muuttamisesta vahvistamalla unionin luettelo yhteistä etua koskevista hankkeista (EUVL L 109, 8.4.2022, s. 14).

(31)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: ”Kaasua säästöön talven varalle”, COM(2022) 360 final.

(32)  Neuvoston asetus (EU) 2022/1369, annettu 5 päivänä elokuuta 2022, koordinoiduista kaasun kysynnän vähentämistoimenpiteistä (EUVL L 206, 8.8.2022, s. 1).

(33)  Neuvoston asetus (EU) 2022/1854, annettu 6 päivänä lokakuuta 2022, korkeisiin energianhintoihin liittyvistä hätätoimenpiteistä (EUVL L 261I, 7.10.2022, s. 1).

(34)  Ehdotus neuvoston asetukseksi yhteisvastuun lisäämisestä kaasuhankintojen paremman koordinoinnin, rajat ylittävän kaasukaupan ja luotettavien viitehintojen avulla, COM(2022) 549 final.

(35)  EU:n ulkoinen energiastrategia, JOIN(2022) 23 final.

(36)  Global Gateway, JOIN(2021) 30 final.

(37)  Asetuksen (EU) 2018/1999 14 artiklan 5 kohta.

(38)  Ks. vuoden 2022 ohjausjakson maaraporttien liite 8.

(39)  Neuvoston suositus, annettu 16 päivänä kesäkuuta 2022, oikeudenmukaisesta siirtymisestä ilmastoneutraaliuteen (EUVL C 243, 27.6.2022, s. 35).

(40)  EU:ssa on yhdeksän syrjäisintä aluetta, jotka sijaitsevat läntisellä Atlantilla, Karibian alueella, Amazonin metsäalueella ja Intian valtamerellä. Näillä alueilla asuu yhteensä 4,8 miljoonaa kansalaista. Syrjäisimmät alueet ovat saaria ja saaristoja, ja niihin kuuluu myös yksi maa-alue (Ranskan Guayana). Nämä alueet eivät kuulu Manner-Euroopan verkkoon. Hallintoasetuksen 5 artiklan 1 kohdan e alakohdan iv luetelmakohdan mukaan jäsenvaltioiden on otettava huomioon maantieteelliset, ympäristöön liittyvät ja luontoon liittyvät rajoitteet, mukaan lukien yhteenliittämättömiin alueisiin liittyvät rajoitteet, kun ne asettavat uusiutuvaa energiaa koskevia tavoitteita.

(41)  https://pact-for-skills.ec.europa.eu/index_en

(42)  Neuvoston suositus yksilöllisistä oppimistileistä.

(43)  Ks. myös JRC:n raportti: Czako V. Skills for the clean energy transition, Euroopan unionin julkaisutoimisto, Luxemburg, 2022, JRC129676.

(44)  Hallintoasetuksen 3 artiklan 3 kohdan d alakohta.

(45)  Komission suositus (EU) 2020/1563, annettu 14 päivänä lokakuuta 2020, energiaköyhyydestä (EUVL L 357, 27.10.2020, s. 35).

(46)  Hallintoasetuksen 3 artiklan 3 kohdan d alakohta.

(47)  Implementing the Repower EU Action Plan: investment needs, hydrogen accelerator and achieving the bio-methane targets, SWD(2022) 230 final, s. 35.

(48)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetun direktiivin (EU) 2018/2001, rakennusten energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2010/31/EU ja energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2012/27/EU muuttamisesta, COM(2022) 222 final.

(49)  EU:n aurinkoenergiastrategia, COM(2022) 221 final; Ohjeita jäsenvaltioille hyvistä käytännöistä uusiutuvaa energiaa koskevien hankkeiden lupamenettelyjen nopeuttamiseksi, SWD(2022)0149 final.

(50)  Hallintoasetuksen 2 artiklan 18 kohta.

(51)  Perusparannusaaltoa koskeva tiedonanto, COM 2020 662 final.

(52)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Energiansäästö, COM(2022) 240 final.

(53)  Energiajärjestelmän digitalisointi - EU:n toimintasuunnitelma, COM(2022) 552 final.

(54)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi vuoteen 2030 ulottuvan ”Polku digitaaliselle vuosikymmenelle”-ohjelman perustamisesta, COM(2021) 574 final.

(55)  Esimerkiksi YK:n ilmastokokouksessa, maailmanlaajuista sopeutumista koskevassa kokouksessa ja ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen ja Pariisin sopimuksen osapuolikonferensseissa.

(56)  Eurooppalaisen ilmastolain 5 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevat politiikat ovat johdonmukaisia, ne tukevat toisiaan, niistä saadaan sivuhyötyjä alakohtaisiin politiikkoihin ja niillä osaltaan parannetaan ilmastonmuutokseen sopeutumisen sisällyttämistä yhdenmukaisella tavalla kaikkiin politiikanaloihin.

(57)  Hallintoasetuksen 4 artiklan a kohdan 1 alakohdan iii luetelmakohta ja liite I.

(58)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi luonnon ennallistamisesta, COM(2022) 304 final.

(59)  EU:n metaanistrategia, COM(2020) 663 final.

(60)  Euroopan ympäristövirasto.

(61)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/842, annettu 30 päivänä toukokuuta 2018, sitovista vuotuisista kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä jäsenvaltioissa vuosina 2021–2030, joilla edistetään ilmastotoimia Pariisin sopimuksen sitoumusten täyttämiseksi (EUVL L 156, 19.6.2018, s. 26).

(62)  Esimerkiksi yhteinen maatalouspolitiikka, kaatopaikkadirektiivi sekä teollisuuden päästödirektiivin, yhdyskuntajätevesidirektiivin ja uusiutuvaa energiaa koskevan direktiivin ehdotetut ja suunnitellut tarkistukset.

(63)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi metaanipäästöjen vähentämisestä energia-alalla ja asetuksen (EU) 2019/942 muuttamisesta, COM(2021) 805 final.

(64)  Kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien EU:n laajuinen arviointi: Vihreän siirtymän ja talouden elpymisen edistäminen yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien avulla.

(65)  Ks. Neuvoston suositus, annettu 16 päivänä kesäkuuta 2022, oikeudenmukaisesta siirtymisestä ilmastoneutraaliuteen (EUVL C 243, 27.6.2022, s. 35).

(66)  Ilmastonmuutokseen sopeutuminen, valtamerien ja vesistöjen ennallistaminen, ilmastoneutraalit ja älykkäät kaupungit ja EU:n maaperästrategia.

(67)  Eurooppalaisen ilmastolain 13 artikla.

(68)  Energiaunionin ja ilmastotoimien yhteinen toteuttaminen – perustan luominen onnistuneelle siirtymiselle puhtaaseen energiaan, COM(2019) 285. Ks. myös Economidou, M., Ringel, M., Valentova, M., Zancanella, P., Tsemekidi Tzeiranak, S., Zangheri, P., Paci, D., Ribeiro Serrenho, T., Palermo, V. ja Bertoldi, P., National Energy and Climate Plans for 2021–2030 under the EU Energy Union, EUR 30487 EN, Euroopan unionin julkaisutoimisto, Luxemburg, 2020, ISBN 978-92-76-27013-3, doi:10.2760/678371, JRC122862.

(69)  Kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat | Euroopan komissio (europa.eu).

(70)  Kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien EU:n laajuinen arviointi: Vihreän siirtymän ja talouden elpymisen edistäminen yhdennettyjen kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien avulla, COM(2020) 564.

(71)  Hallintoasetuksen 17–25 artikla.

(72)  Aarhus (europa.eu).

(73)  Århusin yleissopimuksen 6 artikla.

(74)  Århusin yleissopimuksen 7 artikla.

(75)  LIFE-ohjelmasta rahoitetun NECPlatform-hankkeen tavoitteena on tukea kuutta jäsenvaltiota (Bulgariaa, Italiaa, Kroatiaa, Portugalia, Ranskaa ja Romaniaa) pysyvien monitasoisten ilmasto- ja energiavuoropuheluun tarkoitettujen alustojen perustamisessa ja hallinnoinnissa. Tämä auttaa niitä noudattamaan hallintoasetuksen 11 artiklaa ja edistämään energia- ja ilmastopolitiikkojen vertikaalista ja horisontaalista integraatiota. Lisätietoja: Funding & tenders (europa.eu)

(76)  EU Energy Platform (europa.eu).

(77)  Hallintoasetuksen 12 artikla.

(78)  Ks. yhteenveto EU:n rahoitusvälineistä ja oikeudenmukaiseen vihreään siirtymään liittyvistä välineistä: komission ehdotukseen neuvoston suositukseksi oikeudenmukaisesta siirtymisestä ilmastoneutraaliuteen liittyvän komission yksiköiden valmisteluasiakirjan liite 3, SWD(2021) 452 final.

(79)  Perustettu elpymis- ja palautumistukivälineen perustamisesta 12 päivänä helmikuuta 2021 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/241 (EUVL L 57, 18.2.2021, s. 17).

(80)  Noin 40 prosenttia elpymis- ja palautumissuunnitelmien määrärahoista liittyy ilmastotavoitteiden tukemiseen, ja asetuksessa ilmastotoimien rahoittamiseen säädetty raja, 37 prosenttia, ylittyi useissa elpymis- ja palautumissuunnitelmissa selvästi. Niissä 26 suunnitelmassa, jotka oli hyväksytty 5. lokakuuta 2022 mennessä, ilmastomenot olivat yhteensä 199,9 miljardia euroa. Lisäksi suunnitelmat sisältävät muita ilmastomenoja, joiden määrä on 18,4 miljardia euroa. Näin ollen joko ilmasto- tai ympäristötavoitteiden edistämiseen korvamerkityt kokonaismenot ovat yhteensä 218,2 miljardia euroa eli 44,1 prosenttia kokonaismäärärahoista.

(81)  COM(2021) 1054 final.

(82)  Ilmoitettu osana Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa koskevasta investointiohjelmasta 14. tammikuuta 2020 annettua tiedonantoa.

(83)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sosiaalisen ilmastorahaston perustamisesta, COM(2021) 568.

(84)  Strategiasuunnitelmasta annettu asetus (EU) 2021/2115, 120 artikla.

(85)  Verkkoseminaari maatalouden kasvihuonekaasuja koskevista politiikoista ja toimenpiteistä, heinäkuu 2022, ks. https://www.eionet.europa.eu/etcs/etc-cm/products/webinars-and-workshops/2021-webinar-on-the-evsaluation-of-agricultural-greenhouse-gas-policies-and-measures.

(86)  Vuosina 2014–2020 se on ollut pääasiallinen EU-rahoituksen lähde ilmaston ja energian alalla, ja investointien määrä on lähes 70 miljoonaa euroa. Koheesiopolitiikalla tuetaan energiaunionia ja Euroopan rakenne- ja investointirahastoja (europa.eu).

(87)  Hallintoasetuksen 8 artikla.

(88)  Hallintoasetuksen liitteessä I olevan B jakson mukaisesti.

(89)  Hallintoasetuksen liitteessä I olevan B jakson 4.2.1 kohdan ii alakohta.

(90)  Hallintoasetuksen liitteessä I olevan B jakson 5 kohta.

(91)  Vähintään 10 vuotta sen ajanjakson jälkeen, jota suunnitelma koskee.

(92)  Hallintoasetuksen liitteessä I olevan B jakson 5.1 kohdan i alakohta.

(93)  Hallintoasetuksen 8 artiklan 2 kohdan e alakohta.

(94)  Kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat | Euroopan komissio (europa.eu).

(95)  Hallintoasetuksen 8 artiklan 3 kohta.

(96)  Hallintoasetuksen 8 artiklan 2 kohdan b alakohta.

(97)  Ks. tiedonanto jakaumavaikutusten arvioinnista, COM(2022) 494 final.

(98)  Hallintoasetuksen 3 artiklan 3 kohdan d alakohta.

(99)  Ks. esimerkiksi työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston ja Yhteisen tutkimuskeskuksen yhdessä toteuttamat hankkeet GD-AMEDI ja AMEDI+. Kummankin hankkeen tärkeimmät tulokset esitetään yhteisen hankkeen verkkosivustolla, jonne ne myös asetetaan saataville.

(100)  Hallintoasetuksen 14 artiklan 4 kohta.

(101)  Tämä päivitys on tehtävä useimmissa jäsenvaltioissa vuonna 2023 eli neljän vuoden kuluttua ensimmäisen kansallisen ilmansuojeluohjelman hyväksymisestä tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisten päästöjen vähentämisestä annetun direktiivin 2016/2284 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

(102)  COM(2020) 380 final.

(103)  COM(2020) 98 final.

(104)  COM(2021) 400 final.

(105)  https://ec.europa.eu/health/sites/health/files/non_communicable_diseases/docs/eu_cancer-plan_en.pdf

(106)  Kiertotaloutta koskeva toimintasuunnitelma, COM(2020) 98.

(107)  Hallintoasetuksen liitteessä I olevan B jakson 5.3 kohdan i alakohta.

(108)  Energiaunionin tila 2022 -kertomus (COM(2022) 547) sisältää luettelon saatavilla olevista EU:n rahoitusvälineistä.

(109)  Hallintoasetuksen 31 artikla.

(110)  Asiakirjassa COM(2022) 222 final (ks. toisaalla taulukossa) on ehdotettu, että joitakin tähän ehdotukseen sisältyviä tavoitteita tiukennettaisiin entisestään.

(111)  Ehdotuksen oikeusperusta on muu kuin hallintoasetus. Jäsenvaltioiden on varmistettava kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman ja päämäärien/tavoitteiden sekä niiden saavuttamiseksi tarvittavien politiikkojen ja toimenpiteiden johdonmukaisuus tässä ehdotuksessa edellytetyn mukaisesti. Jäsenvaltioita kehotetaan sisällyttämään kansalliseen energia- ja ilmastosuunnitelmaan tähän ehdotukseen liittyviä politiikkoja ja toimenpiteitä, jos niissä on tärkeitä ilmastoon ja energiaan liittyviä näkökohtia.

(112)  Jäsenvaltioiden on varmistettava kansallisen energia- ja ilmastosuunnitelman ja tässä asetusehdotuksessa esitetyn kansallisen politiikkakehyksen välinen johdonmukaisuus.

---

IV Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Neuvosto

| 29.12.2022 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 495/56 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 495/56

---

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät sukupolvien välisen ulottuvuuden edistämisestä nuorisoalalla vuoropuhelun ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseksi

(2022/C 495/03)

NEUVOSTO JA NEUVOSTOSSA KOKOONTUNEET JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJAT, JOTKA

TOTEAVAT SEURAAVAA:

| 1. | EU:n nuorisostrategian eurooppalaisella nuorisotavoitteella nro 3 (Osallistavat yhteiskunnat), jonka tavoitteena on tarjota ”enemmän tiloja, mahdollisuuksia, voimavaroja ja ohjelmia, joiden avulla lisätään vuoropuhelua (1) ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä torjutaan syrjintää ja erottelua”, ja eurooppalaisella nuorisotavoitteella nro 4 (Tiedonsaanti ja rakentava vuoropuhelu) pyritään varmistamaan, että nuoret ottavat osaa osallistavaan ja rakentavaan vuoropuheluun. |
| --- | --- |

1.

EU:n nuorisostrategian eurooppalaisella nuorisotavoitteella nro 3 (Osallistavat yhteiskunnat), jonka tavoitteena on tarjota ”enemmän tiloja, mahdollisuuksia, voimavaroja ja ohjelmia, joiden avulla lisätään vuoropuhelua (1) ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä torjutaan syrjintää ja erottelua”, ja eurooppalaisella nuorisotavoitteella nro 4 (Tiedonsaanti ja rakentava vuoropuhelu) pyritään varmistamaan, että nuoret ottavat osaa osallistavaan ja rakentavaan vuoropuheluun.

| 2. | Euroopan nuorison teemavuosi (2022) toteutetaan eurooppalaisella, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla olemassa olevien mahdollisuuksien pohjalta ja sen yhteydessä tunnustetaan, että nuoria on voimaannutettava, heille on annettava tunnustusta ja heitä on tuettava ja osallistettava sen varmistamiseksi, että heidän etunsa ja tarpeensa otetaan asianmukaisesti huomioon poliittisissa toimissa kaikilla politiikan aloilla (2). Nuorisopolitiikkojen sukupolvien välinen ulottuvuus on ratkaisevassa asemassa teemavuoden tavoitteiden saavuttamisessa ja sen perinnön turvaamisessa sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävällä tavalla. |
| --- | --- |

2.

Euroopan nuorison teemavuosi (2022) toteutetaan eurooppalaisella, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla olemassa olevien mahdollisuuksien pohjalta ja sen yhteydessä tunnustetaan, että nuoria on voimaannutettava, heille on annettava tunnustusta ja heitä on tuettava ja osallistettava sen varmistamiseksi, että heidän etunsa ja tarpeensa otetaan asianmukaisesti huomioon poliittisissa toimissa kaikilla politiikan aloilla (2). Nuorisopolitiikkojen sukupolvien välinen ulottuvuus on ratkaisevassa asemassa teemavuoden tavoitteiden saavuttamisessa ja sen perinnön turvaamisessa sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävällä tavalla.

| 3. | Nuorisotyöllä voidaan muun muassa auttaa taustoiltaan ja elinoloiltaan erilaisia nuoria, myös niitä, joilla on heikommat mahdollisuudet, osallistumaan erilaisiin sukupolvien välisiin hankkeisiin ja toimintaan. Nuorisotyö voi myös olla arvokas keino edistää sukupolvien välistä vuoropuhelua, solidaarisuutta ja tasapuolisuutta ja rakentaa myönteisiä ihmissuhteita eri sukupolvia edustavien ihmisten välille. |
| --- | --- |

3.

Nuorisotyöllä voidaan muun muassa auttaa taustoiltaan ja elinoloiltaan erilaisia nuoria, myös niitä, joilla on heikommat mahdollisuudet, osallistumaan erilaisiin sukupolvien välisiin hankkeisiin ja toimintaan. Nuorisotyö voi myös olla arvokas keino edistää sukupolvien välistä vuoropuhelua, solidaarisuutta ja tasapuolisuutta ja rakentaa myönteisiä ihmissuhteita eri sukupolvia edustavien ihmisten välille.

| 4. | Nuorisovaltuustoilla, nuorisojärjestöillä, nuorisotyörakenteilla, nuorisoverkostoilla ja epävirallisilla nuorisoryhmillä voi olla merkittävä rooli sukupolvien välisen vuoropuhelun, tasapuolisuuden ja solidaarisuuden edistämisessä. Nuorten asiantuntemuksen (3) ja tietotaidon avulla ne luovat tilaa kokeiluille ja voivat auttaa löytämään innovatiivisia ratkaisuja ja malleja sukupolvien väliseen yhteistyöhön. |
| --- | --- |

4.

Nuorisovaltuustoilla, nuorisojärjestöillä, nuorisotyörakenteilla, nuorisoverkostoilla ja epävirallisilla nuorisoryhmillä voi olla merkittävä rooli sukupolvien välisen vuoropuhelun, tasapuolisuuden ja solidaarisuuden edistämisessä. Nuorten asiantuntemuksen (3) ja tietotaidon avulla ne luovat tilaa kokeiluille ja voivat auttaa löytämään innovatiivisia ratkaisuja ja malleja sukupolvien väliseen yhteistyöhön.

| 5. | Covid-19-pandemia ja Venäjän Ukrainaa vastaan käymä hyökkäyssota, jonka vuoksi Eurooppaan on vuonna 2022 saapunut ennennäkemätön määrä ukrainalaisia pakolaisia, ovat osoittaneet, että kaikenikäiset vapaaehtoiset ovat yhteiskunnille tärkeitä niiden selviytymiskyvyn edistämiseksi kriisitilanteissa. Nuoret, jotka ovat tehneet jäsenvaltioissa vapaaehtoistyötä pandemian ja pakolaisvirran aikana, ovat osoittaneet kykynsä edistää sukupolvien välistä solidaarisuutta ja luoda sukupolvien välisiä siteitä nuorten ja muiden ikäryhmien kesken (4). |
| --- | --- |

5.

Covid-19-pandemia ja Venäjän Ukrainaa vastaan käymä hyökkäyssota, jonka vuoksi Eurooppaan on vuonna 2022 saapunut ennennäkemätön määrä ukrainalaisia pakolaisia, ovat osoittaneet, että kaikenikäiset vapaaehtoiset ovat yhteiskunnille tärkeitä niiden selviytymiskyvyn edistämiseksi kriisitilanteissa. Nuoret, jotka ovat tehneet jäsenvaltioissa vapaaehtoistyötä pandemian ja pakolaisvirran aikana, ovat osoittaneet kykynsä edistää sukupolvien välistä solidaarisuutta ja luoda sukupolvien välisiä siteitä nuorten ja muiden ikäryhmien kesken (4).

| 6. | Sukupolvien välinen vapaaehtoistyö tuo nuoret ja vanhat yhteen sellaisen toiminnan, ohjelmien ja hankkeiden parissa, jotka ovat mielekkäitä, hyödyttävät kaikkia osapuolia ja edistävät sukupolvien välistä solidaarisuutta, syvempää ymmärrystä ja kunnioitusta, sekä auttaa rakentamaan yhtenäisempiä yhteisöjä. |
| --- | --- |

6.

Sukupolvien välinen vapaaehtoistyö tuo nuoret ja vanhat yhteen sellaisen toiminnan, ohjelmien ja hankkeiden parissa, jotka ovat mielekkäitä, hyödyttävät kaikkia osapuolia ja edistävät sukupolvien välistä solidaarisuutta, syvempää ymmärrystä ja kunnioitusta, sekä auttaa rakentamaan yhtenäisempiä yhteisöjä.

| 7. | Digitaalinen kuilu havainnollistaa pitkään jatkunutta epätasa-arvoa, joka koskee taitojen kehittämistä ja pääsyn tarjoamista uusiin teknologioihin. Komission vihreässä kirjassa väestön ikääntymisestä todetaan, että ”investoimalla digitaalisiin taitoihin, yhteisöjen kehittämiseen ja sukupolvien väliseen yhteenkuuluvuuteen voidaan ehkäistä mielenterveyden ja hyvinvoinnin heikkenemistä ja vähentää eriarvoisuutta” (5). Digitaalisten taitojen ja tietämyksen jakaminen on ala, jolla nuoret voivat ottaa johtavan roolin ja auttaa luomaan vahvempaa sukupolvien välistä yhteenkuuluvuuden tunnetta itseään vanhempien ihmisten kanssa (6). |
| --- | --- |

7.

Digitaalinen kuilu havainnollistaa pitkään jatkunutta epätasa-arvoa, joka koskee taitojen kehittämistä ja pääsyn tarjoamista uusiin teknologioihin. Komission vihreässä kirjassa väestön ikääntymisestä todetaan, että ”investoimalla digitaalisiin taitoihin, yhteisöjen kehittämiseen ja sukupolvien väliseen yhteenkuuluvuuteen voidaan ehkäistä mielenterveyden ja hyvinvoinnin heikkenemistä ja vähentää eriarvoisuutta” (5). Digitaalisten taitojen ja tietämyksen jakaminen on ala, jolla nuoret voivat ottaa johtavan roolin ja auttaa luomaan vahvempaa sukupolvien välistä yhteenkuuluvuuden tunnetta itseään vanhempien ihmisten kanssa (6).

| 8. | EU:n ohjelmat ja aloitteet, kuten Erasmus+, Euroopan solidaarisuusjoukot, EU:n nuorisodialogi, Euroopan nuorison teemavuosi 2022, Euroopan tulevaisuuskonferenssi ja uusi eurooppalainen Bauhaus, sekä Euroopan rakenne- ja investointirahastot (ERI-rahastot), myös Euroopan sosiaalirahasto plussan puitteissa toteutettava ALMA-aloite(Aim, Learn, Master, Achieve) ja Euroopan unionin elpymisväline (NextGenerationEU), voivat olla arvokkaita välineitä sukupolvien välisen vuoropuhelun edistämiseksi ja sukupolvien välisen solidaarisuuden edistämiseksi nuorisoalalla paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan tasolla. Vapaaehtoistyöhön perustuvat hankkeet ja solidaarisuustoimet ovat todisteita siitä, että nuoret ovat sitoutuneita osallistumaan aktiivisesti muun muassa sukupolvien väliseen vuoropuheluun ja solidaarisuuteen. |
| --- | --- |

8.

EU:n ohjelmat ja aloitteet, kuten Erasmus+, Euroopan solidaarisuusjoukot, EU:n nuorisodialogi, Euroopan nuorison teemavuosi 2022, Euroopan tulevaisuuskonferenssi ja uusi eurooppalainen Bauhaus, sekä Euroopan rakenne- ja investointirahastot (ERI-rahastot), myös Euroopan sosiaalirahasto plussan puitteissa toteutettava ALMA-aloite(Aim, Learn, Master, Achieve) ja Euroopan unionin elpymisväline (NextGenerationEU), voivat olla arvokkaita välineitä sukupolvien välisen vuoropuhelun edistämiseksi ja sukupolvien välisen solidaarisuuden edistämiseksi nuorisoalalla paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan tasolla. Vapaaehtoistyöhön perustuvat hankkeet ja solidaarisuustoimet ovat todisteita siitä, että nuoret ovat sitoutuneita osallistumaan aktiivisesti muun muassa sukupolvien väliseen vuoropuheluun ja solidaarisuuteen.

| 9. | Sukupolvien välisen tasapuolisuuden edistäminen nuoria koskevien politiikkojen (7) avulla kaikilla tasoilla on erittäin tärkeää, etenkin maaseutualueilla, syrjäseuduilla, reuna-alueilla, vähemmän kehittyneillä alueilla ja syrjäisimmillä alueilla. Nuorempien sukupolvien kutistuva osuus eri jäsenvaltioissa (8) ja aivovienti ovat vakava haaste monille näistä yhteisöistä. Siksi niiden on tärkeää painottaa sukupolvien välistä tasapuolisuutta laatimalla nuoria tukevia politiikkoja (9) yhteenkuuluvuuden varmistamiseksi. |
| --- | --- |

9.

Sukupolvien välisen tasapuolisuuden edistäminen nuoria koskevien politiikkojen (7) avulla kaikilla tasoilla on erittäin tärkeää, etenkin maaseutualueilla, syrjäseuduilla, reuna-alueilla, vähemmän kehittyneillä alueilla ja syrjäisimmillä alueilla. Nuorempien sukupolvien kutistuva osuus eri jäsenvaltioissa (8) ja aivovienti ovat vakava haaste monille näistä yhteisöistä. Siksi niiden on tärkeää painottaa sukupolvien välistä tasapuolisuutta laatimalla nuoria tukevia politiikkoja (9) yhteenkuuluvuuden varmistamiseksi.

| 10. | Sukupuolten tasa-arvo (10) on varmistettava, kun edistetään sukupolvien välistä ulottuvuutta nuoria koskevissa politiikoissa ja nuorisotyön tarjonnassa. Tämä vaatii toimia paitsi julkiselta hallinnolta myös kansalaisyhteiskunnalta, muun muassa nuorisojärjestöiltä, nuoriso-ohjaajilta, nuorisotyöntekijöiltä, medialta ja yksityiseltä sektorilta. |
| --- | --- |

10.

Sukupuolten tasa-arvo (10) on varmistettava, kun edistetään sukupolvien välistä ulottuvuutta nuoria koskevissa politiikoissa ja nuorisotyön tarjonnassa. Tämä vaatii toimia paitsi julkiselta hallinnolta myös kansalaisyhteiskunnalta, muun muassa nuorisojärjestöiltä, nuoriso-ohjaajilta, nuorisotyöntekijöiltä, medialta ja yksityiseltä sektorilta.

| 11. | EU:n nuorisodialogi, EU:n suurin nuoria osallistava mekanismin, ja Euroopan neuvoston yhteishallintojärjestelmä tarjoavat tiloja hahmotella sukupolvien välistä vuoropuhelua prosessina, joka tarjoaa eri-ikäisille ihmisille mahdollisuuden yhteiselle pohdinnalle ja yhdessä luomiselle. EU:n nuorisokonferenssissa Prahassa 11.–13. heinäkuuta 2022 nuoret katsoivat, että sukupolvien välinen vuoropuhelu ei saisi korvata nuorten ja poliittisten päätöksentekijöiden välistä suoraa vuoropuhelua vaan sen pitäisi toimia suoran vuoropuhelun rinnalla. |
| --- | --- |

11.

EU:n nuorisodialogi, EU:n suurin nuoria osallistava mekanismin, ja Euroopan neuvoston yhteishallintojärjestelmä tarjoavat tiloja hahmotella sukupolvien välistä vuoropuhelua prosessina, joka tarjoaa eri-ikäisille ihmisille mahdollisuuden yhteiselle pohdinnalle ja yhdessä luomiselle. EU:n nuorisokonferenssissa Prahassa 11.–13. heinäkuuta 2022 nuoret katsoivat, että sukupolvien välinen vuoropuhelu ei saisi korvata nuorten ja poliittisten päätöksentekijöiden välistä suoraa vuoropuhelua vaan sen pitäisi toimia suoran vuoropuhelun rinnalla.

KATSOVAT SEURAAVAA:

| 12. | On tärkeää edistää vuoropuhelua sekä nuorten keskuudessa että nuorten ja vanhempien sukupolvien välillä. Eri sukupolvien kokemuksen ja osaamisen yhteen tuomisen hyödyt ovat merkittäviä ja ne auttavat rakentamaan rauhanomaisia ja yhtenäisempiä yhteiskuntia, jotka perustuvat keskinäiseen kunnioitukseen, empatiaan, solidaarisuuteen ja kaikkien ikäryhmien tarpeiden ymmärtämiseen. |
| --- | --- |

12.

On tärkeää edistää vuoropuhelua sekä nuorten keskuudessa että nuorten ja vanhempien sukupolvien välillä. Eri sukupolvien kokemuksen ja osaamisen yhteen tuomisen hyödyt ovat merkittäviä ja ne auttavat rakentamaan rauhanomaisia ja yhtenäisempiä yhteiskuntia, jotka perustuvat keskinäiseen kunnioitukseen, empatiaan, solidaarisuuteen ja kaikkien ikäryhmien tarpeiden ymmärtämiseen.

| 13. | Nuorten osallistuminen sukupolvien väliseen vuoropuheluun ja sukupolvien välistä solidaarisuutta koskeviin hankkeisiin, myös vapaaehtoistoimintaan, auttaa nuoria hankkimaan monialaista osaamista ja sosiaalisia taitoja, joita he voivat soveltaa muilla elämänaloilla. Erisukupolvien aktiivinen osallistuminen sukupolvien väliseen vuoropuheluun kehittää vuorovaikutustaitoja ja vastavuoroista sopeutumiskykyä ja auttaa vahvistamaan yhteiskunnan selviytymiskykyä ja hyvinvointia sosiaalisen osallisuuden, sosiaalisten yhteyksien vaalimisen ja sosiaalisen eristyneisyyden torjumisen kautta. |
| --- | --- |

13.

Nuorten osallistuminen sukupolvien väliseen vuoropuheluun ja sukupolvien välistä solidaarisuutta koskeviin hankkeisiin, myös vapaaehtoistoimintaan, auttaa nuoria hankkimaan monialaista osaamista ja sosiaalisia taitoja, joita he voivat soveltaa muilla elämänaloilla. Erisukupolvien aktiivinen osallistuminen sukupolvien väliseen vuoropuheluun kehittää vuorovaikutustaitoja ja vastavuoroista sopeutumiskykyä ja auttaa vahvistamaan yhteiskunnan selviytymiskykyä ja hyvinvointia sosiaalisen osallisuuden, sosiaalisten yhteyksien vaalimisen ja sosiaalisen eristyneisyyden torjumisen kautta.

| 14. | Sukupolvien välisen tasapuolisuuden edistäminen kokonaisvaltaisella ja ennakoivalla toimintatavalla, joka tähtää nuoria koskevien politiikkojen kehittämiseen, vahvistaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Poliittisten päätöksentekijöiden pitäisi tutkijoiden, nuorisotyöntekijöiden, nuorisojärjestöjen, muiden ammattilaisten (11) ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien tukemana osoittaa vahvaa poliittista sitoutumista puuttua niin sukupolvien sisäisiin kuin eri sukupolvien välisiin eriarvoisuuksiin sekä vastata ylisukupolvisiin haasteisiin. Heillä pitäisi olla pääsy olemassa olevaan kansalliseen tai eurooppalaiseen iän mukaan eriteltyyn tietoon ja näyttöön, joka seuraa taustoiltaan ja elinoloiltaan erilaisten ja eri-ikäisten nuorten välistä eriarvoisuutta. |
| --- | --- |

14.

Sukupolvien välisen tasapuolisuuden edistäminen kokonaisvaltaisella ja ennakoivalla toimintatavalla, joka tähtää nuoria koskevien politiikkojen kehittämiseen, vahvistaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Poliittisten päätöksentekijöiden pitäisi tutkijoiden, nuorisotyöntekijöiden, nuorisojärjestöjen, muiden ammattilaisten (11) ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien tukemana osoittaa vahvaa poliittista sitoutumista puuttua niin sukupolvien sisäisiin kuin eri sukupolvien välisiin eriarvoisuuksiin sekä vastata ylisukupolvisiin haasteisiin. Heillä pitäisi olla pääsy olemassa olevaan kansalliseen tai eurooppalaiseen iän mukaan eriteltyyn tietoon ja näyttöön, joka seuraa taustoiltaan ja elinoloiltaan erilaisten ja eri-ikäisten nuorten välistä eriarvoisuutta.

| 15. | Poliittisten päätöksentekijöiden, nuorisojärjestöjen, myös paikallisten nuorisoneuvostojen, nuorten, nuorisotyöntekijöiden, nuoriso-ohjaajien, tutkijoiden, kouluttajien ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien pitäisi tarvittaessa harkita lisätoimia ja innovatiivisia toimintatapoja, joilla voidaan tuoda nuoret ja muut ikäryhmät yhteen päätöksentekoprosessissa. |
| --- | --- |

15.

Poliittisten päätöksentekijöiden, nuorisojärjestöjen, myös paikallisten nuorisoneuvostojen, nuorten, nuorisotyöntekijöiden, nuoriso-ohjaajien, tutkijoiden, kouluttajien ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien pitäisi tarvittaessa harkita lisätoimia ja innovatiivisia toimintatapoja, joilla voidaan tuoda nuoret ja muut ikäryhmät yhteen päätöksentekoprosessissa.

| 16. | Monenlaisiin yksilöiden ja ryhmien ominaisuuksiin, kuten henkisiin ja fyysisiin kykyihin, sosioekonomisiin olosuhteisiin ja kunkin omaksumiin identiteetteihin, liittyvää sukupolvien erilaisuutta on kunnioitettava, jotta kaikilla sukupolvilla olisi tasavertaiset mahdollisuudet osallistua täysimääräisesti ja tehokkaasti sukupolvien väliseen vuoropuheluun kaikilla päätöksenteon tasoilla, jotka vaikuttavat heidän henkilökohtaiseen, ammatilliseen ja sosiaaliseen elämäänsä. |
| --- | --- |

16.

Monenlaisiin yksilöiden ja ryhmien ominaisuuksiin, kuten henkisiin ja fyysisiin kykyihin, sosioekonomisiin olosuhteisiin ja kunkin omaksumiin identiteetteihin, liittyvää sukupolvien erilaisuutta on kunnioitettava, jotta kaikilla sukupolvilla olisi tasavertaiset mahdollisuudet osallistua täysimääräisesti ja tehokkaasti sukupolvien väliseen vuoropuheluun kaikilla päätöksenteon tasoilla, jotka vaikuttavat heidän henkilökohtaiseen, ammatilliseen ja sosiaaliseen elämäänsä.

| 17. | On tärkeää tukea palkattuja ja vapaaehtoisia nuorisotyöntekijöitä heidän pyrkimyksissään edistää ja toteuttaa sukupolvien välistä ulottuvuutta työssään. Palkatuille ja vapaaehtoisille nuorisotyöntekijöille suunnattua, sukupolvien välistä ulottuvuutta koskevaa koulutusta pitäisi tarvittaessa mukauttaa siten, että se edistäisi sukupolvien välistä solidaarisuutta ja tasapuolisuutta nuorisotyön tarjonnassa ja vapaaehtoistoiminnassa. |
| --- | --- |

17.

On tärkeää tukea palkattuja ja vapaaehtoisia nuorisotyöntekijöitä heidän pyrkimyksissään edistää ja toteuttaa sukupolvien välistä ulottuvuutta työssään. Palkatuille ja vapaaehtoisille nuorisotyöntekijöille suunnattua, sukupolvien välistä ulottuvuutta koskevaa koulutusta pitäisi tarvittaessa mukauttaa siten, että se edistäisi sukupolvien välistä solidaarisuutta ja tasapuolisuutta nuorisotyön tarjonnassa ja vapaaehtoistoiminnassa.

| 18. | Olisi tarkasteltava, miten tutkijat voivat osallistua sellaisten pitkän aikavälin rakenteellisten toimien kehittämiseen, joilla edistetään sukupolvien välistä solidaarisuutta ja oikeudenmukaisuutta, esimerkiksi laatimalla sukupolvien välisen tasapuolisuuden indikaattoreita tai sukupolvien välistä tasapuolisuutta tarkastelevien säännöllisten tutkimusjulkaisujen avulla. |
| --- | --- |

18.

Olisi tarkasteltava, miten tutkijat voivat osallistua sellaisten pitkän aikavälin rakenteellisten toimien kehittämiseen, joilla edistetään sukupolvien välistä solidaarisuutta ja oikeudenmukaisuutta, esimerkiksi laatimalla sukupolvien välisen tasapuolisuuden indikaattoreita tai sukupolvien välistä tasapuolisuutta tarkastelevien säännöllisten tutkimusjulkaisujen avulla.

| 19. | Digitaitojen kehittämiseen tähtäävät innovatiiviset sukupolvien väliset vuoropuhelualoitteet voivat kannustaa nuoria eurooppalaisia helpottamaan muiden nuorten ja vanhempien ihmisten osallistumista digitaaliseen siirtymään. Tällaiset aloitteet, joiden tarkoituksena on voimaannuttaa yhteisöjä vahvistamaan digitaalista lukutaitoa, voivat vähentää yhteisön jäsenten yksinäisyyttä, parantaa heidän hyvinvointiaan ja lisätä heidän sosiaalista osallisuuttaan ja siten auttaa rakentamaan yhtenäisiä yhteisöjä. |
| --- | --- |

19.

Digitaitojen kehittämiseen tähtäävät innovatiiviset sukupolvien väliset vuoropuhelualoitteet voivat kannustaa nuoria eurooppalaisia helpottamaan muiden nuorten ja vanhempien ihmisten osallistumista digitaaliseen siirtymään. Tällaiset aloitteet, joiden tarkoituksena on voimaannuttaa yhteisöjä vahvistamaan digitaalista lukutaitoa, voivat vähentää yhteisön jäsenten yksinäisyyttä, parantaa heidän hyvinvointiaan ja lisätä heidän sosiaalista osallisuuttaan ja siten auttaa rakentamaan yhtenäisiä yhteisöjä.

| 20. | YK:n kestävän kehityksen tavoitteissa tarkoitettu kestävä kehitys ja tarve vahvistaa sen sosiaalista ulottuvuutta edellyttävät kaikenikäisten kansalaisten aktiivista sitoutumista turvallisten, osallistavien ja yhtenäisten yhteisöjen rakentamiseen. Eri ikäryhmien erilaisten tarpeiden ja velvollisuuksien yhteiskunnallista tunnustamista voidaan vahvistaa eri ikäryhmien edustajia yhteen tuovilla tapahtumilla ja vapaaehtoistoimilla, jotka tarjoavat nuoremmille ja vanhemmille sukupolville mahdollisuuden vuorovaikutukseen ja kestävää Eurooppaa koskevien näkemysten vaihtamiseen. |
| --- | --- |

20.

YK:n kestävän kehityksen tavoitteissa tarkoitettu kestävä kehitys ja tarve vahvistaa sen sosiaalista ulottuvuutta edellyttävät kaikenikäisten kansalaisten aktiivista sitoutumista turvallisten, osallistavien ja yhtenäisten yhteisöjen rakentamiseen. Eri ikäryhmien erilaisten tarpeiden ja velvollisuuksien yhteiskunnallista tunnustamista voidaan vahvistaa eri ikäryhmien edustajia yhteen tuovilla tapahtumilla ja vapaaehtoistoimilla, jotka tarjoavat nuoremmille ja vanhemmille sukupolville mahdollisuuden vuorovaikutukseen ja kestävää Eurooppaa koskevien näkemysten vaihtamiseen.

| 21. | Sukupolvien monimuotoisuuden ymmärtämisellä on merkittäviä vaikutuksia, kun luodaan valmiuksia kehittää terveitä sukupolvien välisiä suhteita ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Nuorempien ja vanhempien sukupolvien välisen vuoropuhelun edistämiseksi myös lapsille pitäisi tarjota mahdollisuuksia osallistua ylisukupolviseen vuoropuheluun, jolla pyritään saamaan aikaan jaettu kokemus rakentavasta vuoropuhelusta samalla kun luodaan keskinäistä kunnioitusta ja empatiaa varhaisesta iästä alkaen. |
| --- | --- |

21.

Sukupolvien monimuotoisuuden ymmärtämisellä on merkittäviä vaikutuksia, kun luodaan valmiuksia kehittää terveitä sukupolvien välisiä suhteita ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Nuorempien ja vanhempien sukupolvien välisen vuoropuhelun edistämiseksi myös lapsille pitäisi tarjota mahdollisuuksia osallistua ylisukupolviseen vuoropuheluun, jolla pyritään saamaan aikaan jaettu kokemus rakentavasta vuoropuhelusta samalla kun luodaan keskinäistä kunnioitusta ja empatiaa varhaisesta iästä alkaen.

KEHOTTAVAT JÄSENVALTIOITA ASIANMUKAISILLA TASOILLA

| 22. | lisäämään poliittisten päätöksentekijöiden tietoisuutta sukupolvien väliseen tasapuolisuuteen liittyvistä seikoista ja tarjoamaan heille näyttöä, tietoa ja muita asianmukaisia resursseja, joita tarvitaan vahvistamaan ikään perustuvaa tasa-arvoa päätöksenteossa. |
| --- | --- |

22.

lisäämään poliittisten päätöksentekijöiden tietoisuutta sukupolvien väliseen tasapuolisuuteen liittyvistä seikoista ja tarjoamaan heille näyttöä, tietoa ja muita asianmukaisia resursseja, joita tarvitaan vahvistamaan ikään perustuvaa tasa-arvoa päätöksenteossa.

| 23. | tarkastelemaan mahdollisuuksia sisällyttää nuorisostrategioihin ja -politiikkoihin asianmukaisia tavoitteita ja toimia, jotka heijastavat sukupolvien välistä ulottuvuutta. Näitä tavoitteita ja toimia pitäisi kehittää tiedon, näytön ja hyvien käytäntöjen pohjalta, ja kehittämistyössä pitäisi kuulla erilaisia nuorten ryhmiä, heidän edustajajärjestöjään ja muita asiaankuuluvia sidosryhmiä, jotta saavutettaisiin tarpeisiin paremmin vastaavia ja osallistavampia poliittisia tuloksia. |
| --- | --- |

23.

tarkastelemaan mahdollisuuksia sisällyttää nuorisostrategioihin ja -politiikkoihin asianmukaisia tavoitteita ja toimia, jotka heijastavat sukupolvien välistä ulottuvuutta. Näitä tavoitteita ja toimia pitäisi kehittää tiedon, näytön ja hyvien käytäntöjen pohjalta, ja kehittämistyössä pitäisi kuulla erilaisia nuorten ryhmiä, heidän edustajajärjestöjään ja muita asiaankuuluvia sidosryhmiä, jotta saavutettaisiin tarpeisiin paremmin vastaavia ja osallistavampia poliittisia tuloksia.

| 24. | edistämään ja helpottamaan nuorten kuulemista sekä aktiivista ja mielekästä osallistumista kaikkien nuoria koskevien politiikkojen sukupolvien välisen ulottuvuuden kehittämiseen, toteuttamiseen ja arvioimiseen läheisessä yhteistyössä nuorisojärjestöjen, nuorisovaltuustojen ja paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten ja yhteisöjen kanssa. |
| --- | --- |

24.

edistämään ja helpottamaan nuorten kuulemista sekä aktiivista ja mielekästä osallistumista kaikkien nuoria koskevien politiikkojen sukupolvien välisen ulottuvuuden kehittämiseen, toteuttamiseen ja arvioimiseen läheisessä yhteistyössä nuorisojärjestöjen, nuorisovaltuustojen ja paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten ja yhteisöjen kanssa.

| 25. | helpottamaan sellaisten mahdollisuuksien ja saavutettavien tilojen luomista nuorille, joiden ansiosta he voivat osallistua mielekkääseen sukupolvien väliseen vuoropuheluun julkisen päätöksenteon prosesseissa kaikilla politiikan aloilla, jotka vaikuttavat heidän elämäänsä ja hyvinvointiinsa, toteuttamalla kohdistettuja toimia, joilla osallistetaan erityisesti aliedustettuja nuorisoryhmiä sekä nuoria, joilla on muita vähemmän mahdollisuuksia. |
| --- | --- |

25.

helpottamaan sellaisten mahdollisuuksien ja saavutettavien tilojen luomista nuorille, joiden ansiosta he voivat osallistua mielekkääseen sukupolvien väliseen vuoropuheluun julkisen päätöksenteon prosesseissa kaikilla politiikan aloilla, jotka vaikuttavat heidän elämäänsä ja hyvinvointiinsa, toteuttamalla kohdistettuja toimia, joilla osallistetaan erityisesti aliedustettuja nuorisoryhmiä sekä nuoria, joilla on muita vähemmän mahdollisuuksia.

| 26. | tarkastelemaan keinoja tarjota foorumi, joka tuo yhteen päätöksentekijöitä, tutkijoita, nuorisotyöntekijöitä ja nuoria, jotta he voivat kehittää sukupolvien välisen vuoropuhelun välineitä, kuten tällaisen vuoropuhelun välineistöjä, ja edistämään yhtäläisiä mahdollisuuksia saada tietoa siitä, miten nuoria voidaan kuulla sukupolvien välisten vuoropuhelumahdollisuuksien kautta. |
| --- | --- |

26.

tarkastelemaan keinoja tarjota foorumi, joka tuo yhteen päätöksentekijöitä, tutkijoita, nuorisotyöntekijöitä ja nuoria, jotta he voivat kehittää sukupolvien välisen vuoropuhelun välineitä, kuten tällaisen vuoropuhelun välineistöjä, ja edistämään yhtäläisiä mahdollisuuksia saada tietoa siitä, miten nuoria voidaan kuulla sukupolvien välisten vuoropuhelumahdollisuuksien kautta.

| 27. | hyödyntämään Euroopan solidaarisuusjoukkoja koskevan ohjelman ja Erasmus+-ohjelman tarjoamia mahdollisuuksia nuorisojärjestöjen ja nuorten valmiuksienluomisstrategioiden kehittämisen ja toteuttamisen tukemiseksi. Kyseiset strategiat auttavat kehittämään yhteisöissä suoritettavaa vapaaehtoistoimintaa luomalla koko yhteisön moninaisuutta ja eri sukupolvien tarpeita kuvastavia kumppanuuksia. |
| --- | --- |

27.

hyödyntämään Euroopan solidaarisuusjoukkoja koskevan ohjelman ja Erasmus+-ohjelman tarjoamia mahdollisuuksia nuorisojärjestöjen ja nuorten valmiuksienluomisstrategioiden kehittämisen ja toteuttamisen tukemiseksi. Kyseiset strategiat auttavat kehittämään yhteisöissä suoritettavaa vapaaehtoistoimintaa luomalla koko yhteisön moninaisuutta ja eri sukupolvien tarpeita kuvastavia kumppanuuksia.

| 28. | tarkastelemaan, miten olemassa olevat osaamiseen perustuvat puitteet (12) viralliselle ja epäviralliselle nuorisotyökoulutukselle voisivat auttaa ottamaan sukupolvien välisen ulottuvuuden huomioon nuorisotyötoiminnassa. |
| --- | --- |

28.

tarkastelemaan, miten olemassa olevat osaamiseen perustuvat puitteet (12) viralliselle ja epäviralliselle nuorisotyökoulutukselle voisivat auttaa ottamaan sukupolvien välisen ulottuvuuden huomioon nuorisotyötoiminnassa.

KEHOTTAVAT JÄSENVALTIOITA JA EUROOPAN KOMISSIOTA TOIMIVALTANSA PUITTEISSA JA ASIANMUKAISILLA TASOILLA TOISSIJAISUUSPERIAATETTA NOUDATTAEN

| 29. | tutkimaan olemassa olevien ohjeiden, välineistöjen (13) ja mekanismien, kuten kansalaispaneelien (14), käyttöä tukemaan nuorisoulottuvuuden sisällyttämistä alakohtaisiin politiikkoihin ja siten edistämään politiikan johdonmukaisuutta, jotta voidaan toteuttaa nuorten tarpeita paremmin vastaavia politiikkoja ja palveluita. |
| --- | --- |

29.

tutkimaan olemassa olevien ohjeiden, välineistöjen (13) ja mekanismien, kuten kansalaispaneelien (14), käyttöä tukemaan nuorisoulottuvuuden sisällyttämistä alakohtaisiin politiikkoihin ja siten edistämään politiikan johdonmukaisuutta, jotta voidaan toteuttaa nuorten tarpeita paremmin vastaavia politiikkoja ja palveluita.

| 30. | hyödyntämään edelleen olemassa olevia osallistavia mekanismeja ja alustoja, kuten nuorisoparlamenttisimulaatioita ja toimintapoliittista vuoropuhelua päätöksentekijöiden kanssa paikallisella, kansallisella, alueellisella ja eurooppalaisella tasolla, nuorten ja päätöksentekovaltaisten sidosryhmien välisen sukupolvien välisen vuoropuhelun edistämiseksi kaikilla tasoilla. |
| --- | --- |

30.

hyödyntämään edelleen olemassa olevia osallistavia mekanismeja ja alustoja, kuten nuorisoparlamenttisimulaatioita ja toimintapoliittista vuoropuhelua päätöksentekijöiden kanssa paikallisella, kansallisella, alueellisella ja eurooppalaisella tasolla, nuorten ja päätöksentekovaltaisten sidosryhmien välisen sukupolvien välisen vuoropuhelun edistämiseksi kaikilla tasoilla.

| 31. | käyttämään olemassa olevia verkostoja ja työkaluja, kuten Eurodesk-verkostoa ja Euroopan nuorisoportaalia, ymmärrettävän tiedon levittämiseksi erilaisista EU:n tarjoamista mahdollisuuksista kehittää ja toteuttaa hankkeita ja aloitteita, jotka tukevat sukupolvien välistä vuoropuhelua, solidaarisuutta ja tasapuolisuutta. |
| --- | --- |

31.

käyttämään olemassa olevia verkostoja ja työkaluja, kuten Eurodesk-verkostoa ja Euroopan nuorisoportaalia, ymmärrettävän tiedon levittämiseksi erilaisista EU:n tarjoamista mahdollisuuksista kehittää ja toteuttaa hankkeita ja aloitteita, jotka tukevat sukupolvien välistä vuoropuhelua, solidaarisuutta ja tasapuolisuutta.

| 32. | helpottamaan sellaisten hyvien käytäntöjen jakamista, jotka liittyvät nuorempien ja vanhempien kansalaisten yhteiseen osallistumiseen solidaarisuustoimiin, yhteisölähtöiseen suunnitteluun, siten kuin tällaista yhteistä osallistumista on kehitetty Erasmus+-ohjelman ja Euroopan solidaarisuusjoukkojen kaltaisissa ohjelmissa, ja elinikäiseen oppimiseen olemassa olevien EU:n työkalujen ja alustojen kautta, jotta lisättäisiin sosiaalista yhteenkuuluvuutta paikallisyhteisöissä. |
| --- | --- |

32.

helpottamaan sellaisten hyvien käytäntöjen jakamista, jotka liittyvät nuorempien ja vanhempien kansalaisten yhteiseen osallistumiseen solidaarisuustoimiin, yhteisölähtöiseen suunnitteluun, siten kuin tällaista yhteistä osallistumista on kehitetty Erasmus+-ohjelman ja Euroopan solidaarisuusjoukkojen kaltaisissa ohjelmissa, ja elinikäiseen oppimiseen olemassa olevien EU:n työkalujen ja alustojen kautta, jotta lisättäisiin sosiaalista yhteenkuuluvuutta paikallisyhteisöissä.

| 33. | järjestämään eri politiikan alojen sidosryhmien, nuorten ja nuorisojärjestöjen välisiä keskinäisen oppimisen tilaisuuksia, kuten seminaareja, vertaisoppimistapahtumia tai muita asiaankuuluvia yhteistyömuotoja, joilla edistetään sukupolvien välistä vuoropuhelua, solidaarisuutta ja tasapuolisuutta. |
| --- | --- |

33.

järjestämään eri politiikan alojen sidosryhmien, nuorten ja nuorisojärjestöjen välisiä keskinäisen oppimisen tilaisuuksia, kuten seminaareja, vertaisoppimistapahtumia tai muita asiaankuuluvia yhteistyömuotoja, joilla edistetään sukupolvien välistä vuoropuhelua, solidaarisuutta ja tasapuolisuutta.

| 34. | tukemaan nykyisen rahoituskehyksen ja hankkeiden puitteissa nuorille suunnattuja tiloja ja aloitteita ja tarkastelemaan mahdollisuuksia perustaa niitä. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi heitä pitäisi auttaa kehittämään sukupolvien välistä vuoropuhelua edistävää toimintaa ja osallistumaan siihen. |
| --- | --- |

34.

tukemaan nykyisen rahoituskehyksen ja hankkeiden puitteissa nuorille suunnattuja tiloja ja aloitteita ja tarkastelemaan mahdollisuuksia perustaa niitä. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi heitä pitäisi auttaa kehittämään sukupolvien välistä vuoropuhelua edistävää toimintaa ja osallistumaan siihen.

PYYTÄVÄT EUROOPAN KOMISSIOTA TOISSIJAISUUSPERIAATTEEN MUKAISESTI

| 35. | edistämään synergiaa nuorisopolitiikan ja muiden nuoria koskevien politiikkojen ja ohjelmien välillä, jotta saavutetaan EU:n nuorisostrategian tavoitteet, myös eurooppalaiset nuorisotavoitteet nro 3 (Osallistavat yhteiskunnat) ja nro 4 (Tiedonsaanti ja rakentava vuoropuhelu), joista jälkimmäisen tavoitteisiin kuuluvat vuoropuhelu ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus sekä osallistuminen toisia kunnioittavaan ja väkivallattomaan vuoropuheluun. |
| --- | --- |

35.

edistämään synergiaa nuorisopolitiikan ja muiden nuoria koskevien politiikkojen ja ohjelmien välillä, jotta saavutetaan EU:n nuorisostrategian tavoitteet, myös eurooppalaiset nuorisotavoitteet nro 3 (Osallistavat yhteiskunnat) ja nro 4 (Tiedonsaanti ja rakentava vuoropuhelu), joista jälkimmäisen tavoitteisiin kuuluvat vuoropuhelu ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus sekä osallistuminen toisia kunnioittavaan ja väkivallattomaan vuoropuheluun.

| 36. | korostamaan EU:n nuorisoasioiden koordinaattorin roolia lisättäessä tietoisuutta siitä, että ylisukupolviset näkökohdat on otettava huomioon kaikilla asiaankuuluvilla politiikan aloilla. |
| --- | --- |

36.

korostamaan EU:n nuorisoasioiden koordinaattorin roolia lisättäessä tietoisuutta siitä, että ylisukupolviset näkökohdat on otettava huomioon kaikilla asiaankuuluvilla politiikan aloilla.

| 37. | helpottamaan sukupolvien välisen vuoropuhelun ja solidaarisuuden edistämistä koskevien hyvien käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden välillä hyödyntämällä Euroopan nuorisoportaalia, nuorisoasioiden wikisivustoa sekä EU:n ohjelmia ja aloitteita, kuten Erasmus+-ohjelmaa, Euroopan solidaarisuusjoukkoja, Luova Eurooppa -ohjelmaa ja Uusi eurooppalainen Bauhaus -aloitetta. |
| --- | --- |

37.

helpottamaan sukupolvien välisen vuoropuhelun ja solidaarisuuden edistämistä koskevien hyvien käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden välillä hyödyntämällä Euroopan nuorisoportaalia, nuorisoasioiden wikisivustoa sekä EU:n ohjelmia ja aloitteita, kuten Erasmus+-ohjelmaa, Euroopan solidaarisuusjoukkoja, Luova Eurooppa -ohjelmaa ja Uusi eurooppalainen Bauhaus -aloitetta.

KEHOTTAVAT KAIKKIA EUROOPPALAISEEN YHTEISTYÖHÖN OSALLISTUVIA NUORISOALAN TOIMIJOITA

| 38. | mainostamaan sukupolvien välisen solidaarisuuden eurooppalaista teemapäivää, jota on vietetty vuodesta 2009 alkaen vuosittain 29. huhtikuuta ja joka antaa unionille hyvän mahdollisuuden uudistaa sitoutumisensa sukupolvien välisen solidaarisuuden ja yhteistyön vahvistamiseen oikeudenmukaisen ja kestävän yhteiskunnan edistämiseksi (15). |
| --- | --- |

38.

mainostamaan sukupolvien välisen solidaarisuuden eurooppalaista teemapäivää, jota on vietetty vuodesta 2009 alkaen vuosittain 29. huhtikuuta ja joka antaa unionille hyvän mahdollisuuden uudistaa sitoutumisensa sukupolvien välisen solidaarisuuden ja yhteistyön vahvistamiseen oikeudenmukaisen ja kestävän yhteiskunnan edistämiseksi (15).

| 39. | edistämään sukupolvien välistä vuoropuhelua ikäsyrjinnän torjumiseksi tuomalla eri-ikäisiä yhteen ja tarjoamalla heille mahdollisuuden tutustua toisiinsa paremmin, oppia toisiltaan ja tehdä yhteistyötä jokapäiväisessä elämässään. |
| --- | --- |

39.

edistämään sukupolvien välistä vuoropuhelua ikäsyrjinnän torjumiseksi tuomalla eri-ikäisiä yhteen ja tarjoamalla heille mahdollisuuden tutustua toisiinsa paremmin, oppia toisiltaan ja tehdä yhteistyötä jokapäiväisessä elämässään.

| 40. | pyrkimään yhteistoimin toteuttamaan eurooppalaisen nuorisotavoitteen nro 4 sitouttamalla erisukupolvia yhteisillä aktiviteeteilla, joiden tavoitteena on ottaa paikallisyhteisöt mukaan kohdennettujen disinformaatio- ja propagandakampanjoiden torjuntaan. Tarvittaessa olisi arvioitava medialukutaitoa edistäviä ohjelmia, joiden tavoitteena on parantaa yhteiskunnan häiriönsietokykyä kohdennettujen disinformaatio- ja vääriä tietoja levittävien kampanjoiden varalta, ja tällaisten ohjelmien laajentamista pitäisi harkita sekä virallisessa koulutuksessa että epävirallisissa oppimisympäristöissä. Tämä on erityisen tärkeää covid-19-pandemian ja Venäjän Ukrainaa vastaan vuonna 2022 käynnistämän hyökkäyssodan kaltaisiin kriisitilanteisiin liittyvien disinformaatio- ja vääriä tietoja levittävien kampanjoiden yhteydessä. |
| --- | --- |

40.

pyrkimään yhteistoimin toteuttamaan eurooppalaisen nuorisotavoitteen nro 4 sitouttamalla erisukupolvia yhteisillä aktiviteeteilla, joiden tavoitteena on ottaa paikallisyhteisöt mukaan kohdennettujen disinformaatio- ja propagandakampanjoiden torjuntaan. Tarvittaessa olisi arvioitava medialukutaitoa edistäviä ohjelmia, joiden tavoitteena on parantaa yhteiskunnan häiriönsietokykyä kohdennettujen disinformaatio- ja vääriä tietoja levittävien kampanjoiden varalta, ja tällaisten ohjelmien laajentamista pitäisi harkita sekä virallisessa koulutuksessa että epävirallisissa oppimisympäristöissä. Tämä on erityisen tärkeää covid-19-pandemian ja Venäjän Ukrainaa vastaan vuonna 2022 käynnistämän hyökkäyssodan kaltaisiin kriisitilanteisiin liittyvien disinformaatio- ja vääriä tietoja levittävien kampanjoiden yhteydessä.

---

(1)  Näissä neuvoston päätelmissä ”vuoropuhelulla” tarkoitetaan ”sukupolvien välistä vuoropuhelua”.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EU) 2021/2316, annettu 22 päivänä joulukuuta 2021, Euroopan nuorison teemavuodesta (2022), EUVL L 462, 28.12.2021, s.1

(3)  Nuorten asiantuntemuksella tarkoitetaan nuorten käsityksiä siitä, mikä heidän kokemuksensa mukaan on toiminut hyvin.

(4)  Jäsenvaltioiden vastaukset säännöllisesti päivitettyihin kyselyihin, jotka koskevat jäsenvaltioiden toimenpiteitä koulutus- ja nuorisoalalla covid-19-pandemian aikana Kroatian, Saksan, Portugalin ja Slovenian puheenjohtajakausilla.

(5)  Komission vihreä kirja väestön ikääntymisestä: Sukupolvien välisen solidaarisuuden ja vastuullisuuden edistäminen, COM(2021) 50 final, EUVL C 50, 27.1.2021, s.21

(6)  EURACTIVin erityisraportti ”Golden years: Opportunities for Europe’s ageing population” (22. kesäkuuta 2022), jossa viitataan Edwards Lifesciences -yhtiön raporttiin ”Unifying generations: Building the Pathway to Intergenerational Solidarity” (21. kesäkuuta 2022).

(7)  Nuoria koskevat politiikat ovat politiikkoja, jotka vaikuttavat nuorten elämään ja joiden olennainen tehtävä on parantaa nuorten elinoloja ja mahdollisuuksia sekä tukea nuorten tasa-arvoisia mahdollisuuksia osallistua taloudellisen, sosiaaliseen ja poliittiseen elämään.

(8)  UNECE Policy Brief on Ageing No. 18, maaliskuu 2017.

(9)  Nuoria tukevat politiikat perustuvat arvioon nuorten tarpeista ja kohdistuvat sellaisiin julkisen politiikan osa-alueisiin, jotka eivät kuulu yleisten poliittisten asiakirjojen soveltamisalaan. Tällaisia ovat muun muassa hyvinvointi, mielenterveys, asuminen sekä infrastruktuurin ja palveluiden saatavuus.

(10)  Sukupuolten tasa-arvostrategia 2020–2025 asettaa puitteet tasa-arvoon liittyvälle Euroopan komission työlle, ja siinä esitetään politiikkatavoitteet ja keskeiset toimet vuosiksi 2020–2025. Komission tiedonanto COM (2020) 152 final.

(11)  Näissä neuvoston päätelmissä ”muulla ammattilaisella” tarkoitetaan henkilöä, jota pidetään yleensä (erilaisista kansallisista asiayhteyksistä riippuen) mentorina, kouluttajana, tutkijana, ohjaajana tai valmentajana ja joka tarjoaa päätöksentekijöille, nuorisotyöntekijöille ja nuorisoalalla toimiville vapaaehtoisille ohjausta tai koulutusta, jonka tavoitteena on auttaa heitä oppimaan heidän työnsä tai toimiensa edellyttämiä taitoja.

(12)  Euroopan neuvoston ministerikomitean suositus CM/Rec(2017) 4 jäsenvaltioille nuorisotyöstä.

(13)  OECD (2020), Governance for Youth, Trust and Intergenerational Justice: Fit for all Generations? OECD Public Governance Reviews, OECD Publishing, Pariisi tai YK:n nuorisostrategia, Youth Marker -menetelmä, Youth 2030 – Working with and for young people.

(14)  COM (2022) 404 final: Kansalaispaneeleissa kansalaiset voivat yhdessä pohtia heidän kannaltaan merkityksellisiä aiheita. Esimerkiksi eurooppalaiset kansalaispaneelit olivat tärkeä osa Euroopan tulevaisuuskonferenssia. Konferenssin tapaan paneelien osallistujat olisi valittava satunnaisesti. Kokoonpanojen olisi kuitenkin heijastettava EU:n monimuotoisuutta ja väestörakennetta. Kolmanneksen osallistujista olisi oltava nuoria. Paneelien kansalaisraportti sisällytetään tarvittaessa vaikutustenarviointiin, jossa esitetään yhteenveto näiden osallistavien keskusteluprosessien tuloksista. Pelkästään nuorista koostuvien paneelien raportteja kutsuttaisiin ”nuorisotesteiksi”. Ensimmäinen näistä uuden sukupolven kansalaispaneeleista käynnistetään, kun komission puheenjohtaja pitää unionin tilaa koskevan vuoden 2022 puheensa.

(15)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 940/2011/EU, annettu 14 päivänä syyskuuta 2011, aktiivisen ikääntymisen ja sukupolvien välisen solidaarisuuden eurooppalaisesta teemavuodesta (2012), EUVL L 246, 23.9.2011, s. 5.

---

LIITE

a)   VIITTEET

Antaessaan nämä päätelmät neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat ovat panneet merkille seuraavat asiakirjat:

| — | Neuvoston suositus, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2022, nuorten vapaaehtoisten liikkuvuudesta Euroopan unionissa, EUVL C 157, 11.4.2022, s. 1. |
| --- | --- |

—

Neuvoston suositus, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2022, nuorten vapaaehtoisten liikkuvuudesta Euroopan unionissa, EUVL C 157, 11.4.2022, s. 1.

| — | Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät – Nuorten muutostoimijuuden edistämisestä ympäristön suojelemiseksi, EUVL C 159, 12.4.2022, s. 9. |
| --- | --- |

—

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät – Nuorten muutostoimijuuden edistämisestä ympäristön suojelemiseksi, EUVL C 159, 12.4.2022, s. 9.

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EU) 2021/2316, annettu 22 päivänä joulukuuta 2021, Euroopan nuorison teemavuodesta (2022), EUVL L 462, 28.12.2021, s. 1. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EU) 2021/2316, annettu 22 päivänä joulukuuta 2021, Euroopan nuorison teemavuodesta (2022), EUVL L 462, 28.12.2021, s. 1.

| — | Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät nuorten osallistumisen kannalta mielekkään nuorten kansalaistoiminnan turvaamisesta ja synnyttämisestä, EUVL C 501 I, 13.12.2021, s. 19. |
| --- | --- |

—

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät nuorten osallistumisen kannalta mielekkään nuorten kansalaistoiminnan turvaamisesta ja synnyttämisestä, EUVL C 501 I, 13.12.2021, s. 19.

| — | Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät monitasoisen hallinnon vahvistamisesta nuorten päätöksentekoprosesseihin osallistumisen edistämisessä, EUVL C 241 21.6.2021, s. 3. |
| --- | --- |

—

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät monitasoisen hallinnon vahvistamisesta nuorten päätöksentekoprosesseihin osallistumisen edistämisessä, EUVL C 241 21.6.2021, s. 3.

| — | Euroopan komissio, vihreä kirja väestön ikääntymisestä: Sukupolvien välisen solidaarisuuden ja vastuullisuuden edistäminen, COM(2021) 50 final. |
| --- | --- |

—

Euroopan komissio, vihreä kirja väestön ikääntymisestä: Sukupolvien välisen solidaarisuuden ja vastuullisuuden edistäminen, COM(2021) 50 final.

| — | Neuvoston päätelmät ikääntymisen huomioon ottamisesta julkisessa politiikassa, 6976/21 (2021). |
| --- | --- |

—

Neuvoston päätelmät ikääntymisen huomioon ottamisesta julkisessa politiikassa, 6976/21 (2021).

| — | Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät nuorten demokratiatietoisuuden ja demokratiaan osallistumisen edistämisestä Euroopassa, EUVL C 415, 1.12.2020, s. 16. |
| --- | --- |

—

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät nuorten demokratiatietoisuuden ja demokratiaan osallistumisen edistämisestä Euroopassa, EUVL C 415, 1.12.2020, s. 16.

| — | Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät nuorten mahdollisuuksien lisäämisestä maaseutualueilla ja syrjäisillä alueilla, EUVL C 193, 9.6.2020 s. 3. |
| --- | --- |

—

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätelmät nuorten mahdollisuuksien lisäämisestä maaseutualueilla ja syrjäisillä alueilla, EUVL C 193, 9.6.2020 s. 3.

| — | Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma EU:n nuorisodialogin hallintoa koskevien suuntaviivojen antamiseksi – Euroopan unionin nuorisostrategia 2019–2027, EUVL C 189, 5.6.2019, s. 1. |
| --- | --- |

—

Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma EU:n nuorisodialogin hallintoa koskevien suuntaviivojen antamiseksi – Euroopan unionin nuorisostrategia 2019–2027, EUVL C 189, 5.6.2019, s. 1.

| — | Euroopan unionin neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma nuorisoalan eurooppalaisen yhteistyön puitteista: Euroopan unionin nuorisostrategia 2019–2027, EUVL C 456, 18.12.2018, s. 1. |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma nuorisoalan eurooppalaisen yhteistyön puitteista: Euroopan unionin nuorisostrategia 2019–2027, EUVL C 456, 18.12.2018, s. 1.

| — | Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös aktiivisen ikääntymisen ja sukupolvien välisen solidaarisuuden eurooppalaisesta teemavuodesta (2012), EUVL L 246, 23.9.2011, s. 5. |
| --- | --- |

—

Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös aktiivisen ikääntymisen ja sukupolvien välisen solidaarisuuden eurooppalaisesta teemavuodesta (2012), EUVL L 246, 23.9.2011, s. 5.

| — | Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Uusi eurooppalainen Bauhaus – Kaunista, kestävää, yhdessä, COM(2021) 573 final. |
| --- | --- |

—

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Uusi eurooppalainen Bauhaus – Kaunista, kestävää, yhdessä, COM(2021) 573 final.

| — | Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Lasten oikeuksia koskeva EU:n strategia, COM(2021) 142 final. |
| --- | --- |

—

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Lasten oikeuksia koskeva EU:n strategia, COM(2021) 142 final.

| — | Euroopan ulkosuhteiden neuvoston selvitys, syyskuu 2021, Europe's invisible divides: How covid-19 is polarising European politics. |
| --- | --- |

—

Euroopan ulkosuhteiden neuvoston selvitys, syyskuu 2021, Europe's invisible divides: How covid-19 is polarising European politics.

| — | Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Tasa-arvon unioni: sukupuolten tasa-arvostrategia 2020–2025, COM(2020) 152 final. |
| --- | --- |

—

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Tasa-arvon unioni: sukupuolten tasa-arvostrategia 2020–2025, COM(2020) 152 final.

| — | Euroopan komissio, Mapping study on the intergenerational dimension of sport: final report to the European Commission, Euroopan unionin julkaisutoimisto, 2020. |
| --- | --- |

—

Euroopan komissio, Mapping study on the intergenerational dimension of sport: final report to the European Commission, Euroopan unionin julkaisutoimisto, 2020.

| — | Euroopan komissio, Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskeva toimintasuunnitelma. |
| --- | --- |

—

Euroopan komissio, Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria koskeva toimintasuunnitelma.

| — | Euroopan komissio, Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin 20 periaatetta. |
| --- | --- |

—

Euroopan komissio, Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin 20 periaatetta.

| — | OECD, Recommendation of the Council on Creating Better Opportunities for Young People, OECD/LEGAL/0474, 10. kesäkuuta 2022. |
| --- | --- |

—

OECD, Recommendation of the Council on Creating Better Opportunities for Young People, OECD/LEGAL/0474, 10. kesäkuuta 2022.

| — | OECD:n raportti, Governance for Youth, Trust and Intergenerational Justice: Fit for all Generations?, 22. marraskuuta 2020. |
| --- | --- |

—

OECD:n raportti, Governance for Youth, Trust and Intergenerational Justice: Fit for all Generations?, 22. marraskuuta 2020.

| — | OECD:n raportti, Youth and COVID-19: Response, recovery and resilience, 11. kesäkuuta 2020. |
| --- | --- |

—

OECD:n raportti, Youth and COVID-19: Response, recovery and resilience, 11. kesäkuuta 2020.

| — | Euroopan komissio, komission yksiköiden valmisteluasiakirja – Paremman sääntelyn suuntaviivat, SWD(2021) 305 final, 3. marraskuuta 2021. |
| --- | --- |

—

Euroopan komissio, komission yksiköiden valmisteluasiakirja – Paremman sääntelyn suuntaviivat, SWD(2021) 305 final, 3. marraskuuta 2021.

| — | Yhdistyneet kansakunnat, Nuorisostrategia, Youth 2030: Working with and for young people. |
| --- | --- |

—

Yhdistyneet kansakunnat, Nuorisostrategia, Youth 2030: Working with and for young people.

| — | Deležan Tomaž, Derailing modern democracies: the case of youth absence from an intergenerational perspective, Annales, 2018. |
| --- | --- |

—

Deležan Tomaž, Derailing modern democracies: the case of youth absence from an intergenerational perspective, Annales, 2018.

| — | Deležan Tomaž, Intergenerational dialogue for democracy. International IDEA Discussion Paper 1/2017. |
| --- | --- |

—

Deležan Tomaž, Intergenerational dialogue for democracy. International IDEA Discussion Paper 1/2017.

| — | Parents for Future in Europe -verkoston kirje EU:n instituutioille, 12. kesäkuuta 2020. |
| --- | --- |

—

Parents for Future in Europe -verkoston kirje EU:n instituutioille, 12. kesäkuuta 2020.

b)   NÄISSÄ PÄÄTELMISSÄ SOVELLETAAN SEURAAVIA KESKEISTEN KÄSITTEIDEN MÄÄRITELMIÄ:

”Sukupolvien välisen ulottuvuuden edistämisellä nuoria koskevassa päätöksenteossa ja nuorisotyön tarjonnassa” tarkoitetaan sukupolvien välisen vuoropuhelun, sukupolvien välisen solidaarisuuden ja sukupolvien välisen oikeudenmukaisuuden/tasapuolisuuden edistämistä nuorisoalalla EU:n nuorisostrategian 2019–2027 toimeksiannon mukaisesti

| — | innovatiivisilla monialaisilla nuorisopolitiikoilla (esimerkiksi asettamalla sukupolvien välinen ulottuvuus yhdeksi horisontaaliseksi prioriteetiksi, pilariksi tai strategiseksi tai toiminnalliseksi tavoitteeksi nuorisopolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa), jotka lisäävät päätöksenteon vuoropuhelua, jotta nuorilla olisi yhtäläinen sananvalta heidän elämäänsä vaikuttavissa päätöksissä, ja siten edistävät monipuolisia ja tasapuolisia ikärakenteita julkisessa elämässä paikallisella, alueellisella, kansallisella ja eurooppalaisella tasolla; |
| --- | --- |

—

innovatiivisilla monialaisilla nuorisopolitiikoilla (esimerkiksi asettamalla sukupolvien välinen ulottuvuus yhdeksi horisontaaliseksi prioriteetiksi, pilariksi tai strategiseksi tai toiminnalliseksi tavoitteeksi nuorisopolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa), jotka lisäävät päätöksenteon vuoropuhelua, jotta nuorilla olisi yhtäläinen sananvalta heidän elämäänsä vaikuttavissa päätöksissä, ja siten edistävät monipuolisia ja tasapuolisia ikärakenteita julkisessa elämässä paikallisella, alueellisella, kansallisella ja eurooppalaisella tasolla;

| — | monipuolistamalla nuorisotyön tarjontaa sisällyttämällä nuorisotyön ja vapaaehtoistyön toimintaan sukupolvien välistä solidaarisuutta ja vuoropuhelua. |
| --- | --- |

—

monipuolistamalla nuorisotyön tarjontaa sisällyttämällä nuorisotyön ja vapaaehtoistyön toimintaan sukupolvien välistä solidaarisuutta ja vuoropuhelua.

”Sukupolvien välisellä vuoropuhelulla” tarkoitetaan vuorovaikutteista, turvallista ja osallistavaa tilaa tai tilaisuutta, joka tuo yhteen nuoremmat ja vanhemmat sukupolvet jaetun tiedon ja yhteisten kokemusten luomiseksi. Tällaista vuoropuhelua voidaan toteuttaa erilaisilla mekanismeilla, kuten kyselyillä, kokouksilla, kansalaispaneeleilla, foorumeilla tai neuvoa-antavilla toimikunnilla, ja tavoitteena on saavuttaa korkeat tasot kansalaisten valveutuneisuudessa, jaetun päätöksenteon hyödyntämisessä ja sukupolvien välisen tasapuolisuuden ja oikeudenmukaisuuden periaatteiden sisällyttämisessä hallinnon eri tasoihin.

”Sukupolvien välisellä tasa-arvolla” tarkoitetaan sitä, että kaikille yhteiskunnan ikäryhmille tarjotaan saman tasoisia mahdollisuuksia ja saman tasoista apua. Siten varmistetaan, että kaikilla ikäryhmillä on samat oikeudet ja velvollisuudet.

”Sukupolvien välisellä tasapuolisuudella” tarkoitetaan tietoisuutta siitä, että eri ikäryhmillä on erilaiset tarpeet ja että epätasa-arvoisuuksia on korjattava. Se on jatkuva prosessi, jossa pitää määrittää ja poistaa ennakkoluuloista tai järjestelmällisistä rakenteista kumpuavat tahalliset ja tahattomat esteet. Tasapuolisuus tarkoittaa sitä, että eri-ikäisille tarjotaan eri tasoista tukea ja apua sen mukaan, minkälaisia erityisiä tarpeita tai kykyjä heillä on. Siten varmistetaan, että kaiken ikäisille annetaan heidän tarvitsemansa resurssit, jotta heillä on samat mahdollisuudet.

”Sukupolvien välisellä oikeudenmukaisuudella” tarkoitetaan sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta, joka perustuu ajatukseen siitä, että ”nykyisen sukupolven hyvinvoinnin tavoittelun ei pitäisi heikentää tulevien sukupolvien mahdollisuuksia hyvään ja ihmisarvoiseen elämään” (Yhdistyneet kansakunnat, 2013 (1)). Näissä neuvoston päätelmissä sukupolvien välinen oikeudenmukaisuus kuvaa nykyisten sukupolvien, eli nuorempien ja vanhempien sukupolvien, välisiä suhteita.

”Sukupolvien välinen solidaarisuus” tarkoittaa eri ikäryhmien keskinäistä tukea ja yhteistyötä, jolla pyritään saavuttamaan yhteiskunta, jossa kaikenikäisillä ihmisillä on omien tarpeidensa ja kykyjensä mukainen tehtävä ja jossa he hyötyvät yhteisönsä taloudellisesta ja sosiaalisesta edistyksestä tasapuolisesti.

c)   TIIVISTELMÄ EU:N NUORISODIALOGIN 9. KIERROKSEN KANSALLISIA KUULEMISIA KOSKEVASTA LOPPURAPORTISTA:

EU:n nuorisodialogin 9. kierroksen kuulemisvaihe toteutettiin tammi–elokuussa 2022. EU:n nuorisodialogin 9. kierroksen tulosten tiivistelmä kattaa kansallisten työryhmien toteuttamat kuulemiset, EU:n nuorisodialogin 9. kierrokseen osallistuvilta kansainvälisiltä nuorisoalan kansalaisjärjestöiltä saadun palautteen sekä Prahassa (Tšekissä) järjestetyn EU:n nuorisodialogin 9. kierroksen nuorisokonferenssin tulokset (2). Se sisältää myös jakson puolivälissä toteutetun hyvien käytäntöjen keruun tulokset (3).

Alateeman 1 (Tieto ja koulutus) tulokset

Kuulemisiin osallistuneiden nuorten mukaan ilmastonmuutosta koskevien tietolähteiden ja oppimismahdollisuuksien pitäisi

| — | soveltua nuorisolle ja olla saavutettavia ja saatavilla erilaisissa muodoissa ja eri kielillä. |
| --- | --- |

—

soveltua nuorisolle ja olla saavutettavia ja saatavilla erilaisissa muodoissa ja eri kielillä.

| — | osoittaa ilmastonmuutoksen merkitys erilaisten nuorten elämässä. |
| --- | --- |

—

osoittaa ilmastonmuutoksen merkitys erilaisten nuorten elämässä.

| — | olla kokonaisvaltaisia ja luotettavia, perustua tieteelliseen tietoon, kattaa erilaisia ympäristöaiheita ja esitellä kestävyyteen liittyviä poliittisia prosesseja ja poliittista kehitystä. |
| --- | --- |

—

olla kokonaisvaltaisia ja luotettavia, perustua tieteelliseen tietoon, kattaa erilaisia ympäristöaiheita ja esitellä kestävyyteen liittyviä poliittisia prosesseja ja poliittista kehitystä.

| — | korostaa ilmastonmuutoksen ja epätasa-arvon välisiä yhteyksiä, joista moni kuulemiseen osallistunut nuori ei ollut tietoinen. |
| --- | --- |

—

korostaa ilmastonmuutoksen ja epätasa-arvon välisiä yhteyksiä, joista moni kuulemiseen osallistunut nuori ei ollut tietoinen.

| — | tiedottamisen lisäksi myös motivoida ja voimaannuttaa nuoria edistämään kestävyyttä, muun muassa poliittisen toiminnan ja kestävien elämäntapavalintojen kautta. |
| --- | --- |

—

tiedottamisen lisäksi myös motivoida ja voimaannuttaa nuoria edistämään kestävyyttä, muun muassa poliittisen toiminnan ja kestävien elämäntapavalintojen kautta.

| — | välttää ”maailmanlopun sanomaa”, joka aiheuttaa toivottomuuden tunteita ja vaikuttaa nuorten mielenterveyteen. |
| --- | --- |

—

välttää ”maailmanlopun sanomaa”, joka aiheuttaa toivottomuuden tunteita ja vaikuttaa nuorten mielenterveyteen.

Kestävyyttä koskevien oppimismahdollisuuksien lisäämiseksi ehdotettiin, että kouluja pitäisi hyödyntää aiempaa paremmin ja aihe pitäisi lisätä niiden opetussuunnitelmiin. Vaikka koulut olivat eniten ehdotettu foorumi näille oppimismahdollisuuksille, myös kansalaisyhteiskunta, nuorisokerhot, nuorisojärjestöt, digitaaliset työkalut ja vertaisohjelmat mainittiin hyödyllisinä oppimisympäristöinä. Esille tuotiin myös se, että nuorisotyö ja nuorisojärjestöt tarvitsevat rahoitusta, jotta ne voivat laajentaa kestävyyttä koskevia oppimismahdollisuuksia.

Alateeman 2 (Toiminta ja voimaannuttaminen) tulokset

Kuulemiseen osallistuneet olivat yleisesti sitä mieltä, että päätöksentekijät ja poliitikot eivät ole ryhtyneet toimiin kestävyyden ja ympäristöasioiden osalta ja että nuorilla on hyvin rajalliset keinot saattaa päätöksentekijöitä vastuuseen näistä aiheista. Poliitikkoja kohtaan ilmaistiin epäluottamusta ja tyytymättömyyttä. Monet, vaikka eivät kaikki, nuoret pystyivät yksilöimään erilaisia saatavilla olevia osallistavia mekanismeja (kuten protestit, anomukset ja kansalaisyhteiskunnan järjestöt). Yleisesti kuitenkin todettiin, että nämä mekanismit eivät ole saaneet aikaan muutosta kestävyyteen liittyen, sillä asiaankuuluvat poliittiset päättäjät eivät ole ryhtyneet toimiin. Mitään tiettyä mekanismia ei yleisesti määritetty muita tehokkaammaksi. Virallisiin rakenteisiin, kuten nuorisovaltuustoihin tai neuvoa-antaviin lautakuntiin, osallistuvien nuorten mukaan näillä rakenteilla oli jonkin verran vaikutusta, kun ne otettiin mukaan päätöksentekoon. Monet nuoret eivät kuitenkaan olleet tietoisia näistä rakenteista. Seuraavien asioiden mainittiin parantavan mahdollisuuksia saattaa päätöksentekijät vastuuseen:

| — | päätöksentekijöiden sitoutuminen laajempiin toimiin osallistavien mekanismien tulosten perusteella. |
| --- | --- |

—

päätöksentekijöiden sitoutuminen laajempiin toimiin osallistavien mekanismien tulosten perusteella.

| — | osallistavien mekanismien saavutettavuuden parantaminen ja sen varmistaminen, että ne keskittyvät sekä marginalisoitujen ryhmien huoliin että enemmistön ongelmiin ja antavat syrjäytyneille nuorille tilaisuuden ottaa johtotehtäviä. |
| --- | --- |

—

osallistavien mekanismien saavutettavuuden parantaminen ja sen varmistaminen, että ne keskittyvät sekä marginalisoitujen ryhmien huoliin että enemmistön ongelmiin ja antavat syrjäytyneille nuorille tilaisuuden ottaa johtotehtäviä.

| — | kestävyyteen liittyvien osallistumismahdollisuuksien lisääminen, etenkin vaaleilla valittujen edustajien kanssa käytävän epävirallisen ja säännöllisen vuoropuhelun kautta. |
| --- | --- |

—

kestävyyteen liittyvien osallistumismahdollisuuksien lisääminen, etenkin vaaleilla valittujen edustajien kanssa käytävän epävirallisen ja säännöllisen vuoropuhelun kautta.

| — | nuorisovaltuustojen edistäminen ja suojeleminen lisäämällä niiden resursseja, perustamalla enemmän paikallisia nuorisovaltuustoja ja varmistamalla niiden lainsäädännöllinen perusta. |
| --- | --- |

—

nuorisovaltuustojen edistäminen ja suojeleminen lisäämällä niiden resursseja, perustamalla enemmän paikallisia nuorisovaltuustoja ja varmistamalla niiden lainsäädännöllinen perusta.

Alateeman 3 (Hallinto) tulokset

Ranskassa ja Tšekissä järjestetyissä EU:n nuorisodialogin 9. kierroksen nuorisokonferensseissa ja Strasbourgissa 22. tammikuuta 2022 järjestetyssä epävirallisessa ministerikokouksessa nostettiin esiin nuorten huolet ”nuorisopesusta” eli nuorten näennäisestä edustuksesta. Kuulemisvaiheeseen osallistuneet nuoret eivät välttämättä tunteneet käsitettä, mutta he usein tunnistivat sen. Nuorisopesu määriteltiin poliitikkojen tai päätöksentekijöiden ja nuorten väliseksi vuorovaikutukseksi, jossa nuorilla ei ole aitoa mahdollisuutta saada aikaan poliittista muutosta, vaikka he niin haluaisivat. Kuulemisessa todettiin, että osallistavat mekanismit voivat vähentää nuorisopesua

| — | lisäämällä avoimuutta ja näkyvyyttä antamalla nuorille selkeää tietoa siitä, kuinka toteutettavia heidän vaatimuksensa ovat, ja varmistamalla, että päätöksentekijöiden sitoumukset tallennetaan virallisesti ja että niitä tuetaan julkisesti. |
| --- | --- |

—

lisäämällä avoimuutta ja näkyvyyttä antamalla nuorille selkeää tietoa siitä, kuinka toteutettavia heidän vaatimuksensa ovat, ja varmistamalla, että päätöksentekijöiden sitoumukset tallennetaan virallisesti ja että niitä tuetaan julkisesti.

| — | tarjoamalla nuorille mahdollisuuden seurata päätöksentekijöiden osallistamistoiminnan jälkeen toteuttamia toimia ja antaa palautetta niistä, kun päätöksentekijät julkaisevat annettuihin määräaikoihin mennessä julkisia raportteja aikaansaaduista muutoksista tai perustelevat niiden puutetta sekä osallistuvat jatkuvaan vuoropuheluun nuorten kanssa. |
| --- | --- |

—

tarjoamalla nuorille mahdollisuuden seurata päätöksentekijöiden osallistamistoiminnan jälkeen toteuttamia toimia ja antaa palautetta niistä, kun päätöksentekijät julkaisevat annettuihin määräaikoihin mennessä julkisia raportteja aikaansaaduista muutoksista tai perustelevat niiden puutetta sekä osallistuvat jatkuvaan vuoropuheluun nuorten kanssa.

| — | kehittämällä johdonmukaisempia ja vahvempia yhteyksiä osallistavien mekanismien ja kestävyyteen liittyvien politiikan alojen välille. |
| --- | --- |

—

kehittämällä johdonmukaisempia ja vahvempia yhteyksiä osallistavien mekanismien ja kestävyyteen liittyvien politiikan alojen välille.

Alateeman 4 (Liikkuvuus ja solidaarisuus) tulokset

Kuulemisessa kysyttiin erilaisista marginalisoiduista taustoista tulevilta nuorilta, mikä saisi heidät hyödyntämään EU:n laajuisia liikkuvuusmahdollisuuksia, jotka liittyvät ympäristöasioihin. Taloudelliset esteet tai mielletyt taloudelliset esteet olivat keskeinen ongelma. Niihin kuuluivat suorat kustannukset, kykenemättömyys olla poissa töistä tai riski sosiaaliavustuksen menettämisestä. Vaikutusta oli myös kielimuurilla ja sillä, että saatavilla olevaa mahdollisuuksista kertovaa tietoa oli puutteellisesti. Jotkut nuorista kokivat, että EU:n liikkuvuusmahdollisuuksia ei ole tarkoitettu heidän taustoistaan tuleville nuorille. Yhtenä tekijänä mainittiin myös taipumus keskittyä välittömiin elämän tarpeisiin tai paikallisiin ongelmiin ympäristöaiheiden sijaan. Kuulemisessa nuoret totesivat, että on

| — | madallettava kynnystä hyödyntää mahdollisuuksia poistamalla kustannuksia, tarjoamalla lyhyitä (kahden tai kolmen päivän) mahdollisuuksia, yksinkertaistamalla hallinnollisia menettelyjä ja tekemällä yhteistyötä suoraan koulujen tai paikallisten hankkeiden kanssa. |
| --- | --- |

—

madallettava kynnystä hyödyntää mahdollisuuksia poistamalla kustannuksia, tarjoamalla lyhyitä (kahden tai kolmen päivän) mahdollisuuksia, yksinkertaistamalla hallinnollisia menettelyjä ja tekemällä yhteistyötä suoraan koulujen tai paikallisten hankkeiden kanssa.

| — | lisättävä rahoitusta ja tukea järjestöille, jotka edistävät liikkuvuus- ja solidaarisuushankkeita. |
| --- | --- |

—

lisättävä rahoitusta ja tukea järjestöille, jotka edistävät liikkuvuus- ja solidaarisuushankkeita.

| — | keskityttävä paikallisiin ympäristöaloitteisiin, jotka liittyvät ja vaikuttavat marginalisoitujen nuorten omiin yhteisöihin. |
| --- | --- |

—

keskityttävä paikallisiin ympäristöaloitteisiin, jotka liittyvät ja vaikuttavat marginalisoitujen nuorten omiin yhteisöihin.

| — | lisättävä julkisuutta ja tiedotusta muun muassa tarjoamalla kouluihin kytköksissä olevia liikkuvuusmahdollisuuksia ja tekemällä yhteistyötä järjestöjen, ammattilaisten ja aikaisempien osallistujien kanssa, joilla on luottamuksellinen suhde marginalisoiduissa olosuhteissa eläviin nuoriin. |
| --- | --- |

—

lisättävä julkisuutta ja tiedotusta muun muassa tarjoamalla kouluihin kytköksissä olevia liikkuvuusmahdollisuuksia ja tekemällä yhteistyötä järjestöjen, ammattilaisten ja aikaisempien osallistujien kanssa, joilla on luottamuksellinen suhde marginalisoiduissa olosuhteissa eläviin nuoriin.

| — | painotettava osallistumisen henkilökohtaisia hyötyjä, etenkin työllistymiseen ja ammattitaitoihin liittyviä hyötyjä, ja tehtävä mahdollisuuksista houkuttelevampia. |
| --- | --- |

—

painotettava osallistumisen henkilökohtaisia hyötyjä, etenkin työllistymiseen ja ammattitaitoihin liittyviä hyötyjä, ja tehtävä mahdollisuuksista houkuttelevampia.

| — | tarjottava joustavaa, korkeatasoista ja ammattimaista tukea, joka pystyy vastaamaan erilaisiin saavutettavuustarpeisiin, muun muassa tarjoamalla marginalisoiduissa olosuhteissa elävien nuorten kanssa työskenteleville järjestöille resursseja ympäristöä koskevien liikkuvuusmahdollisuuksien tukemiseksi. |
| --- | --- |

—

tarjottava joustavaa, korkeatasoista ja ammattimaista tukea, joka pystyy vastaamaan erilaisiin saavutettavuustarpeisiin, muun muassa tarjoamalla marginalisoiduissa olosuhteissa elävien nuorten kanssa työskenteleville järjestöille resursseja ympäristöä koskevien liikkuvuusmahdollisuuksien tukemiseksi.

Alateeman 5 (Infrastruktuurin saatavuus) tulokset

Taloudelliset rajoitteet määritettiin yhdeksi keskeisistä tekijöistä, jotka estävät nuoria tekemästä kestävämpiä elämänvalintoja. Kuulemisiin osallistuneet kannustivat kehittämään kestävää infrastruktuuria, joka on kohtuuhintaista nuorille. Myös maaseutualueiden yleistä infrastruktuurin puutetta korostettiin. Nuoret toivoivat seuraavanlaisia infrastruktuureja:

| — | kohtuuhintainen ja parannettu julkinen liikenne ja turvallisemmat ja laaja-alaisemmat rakenteet pyöräilyä varten niin, että niistä tulisi varteenotettavia vaihtoehtoja autoilulle. |
| --- | --- |

—

kohtuuhintainen ja parannettu julkinen liikenne ja turvallisemmat ja laaja-alaisemmat rakenteet pyöräilyä varten niin, että niistä tulisi varteenotettavia vaihtoehtoja autoilulle.

| — | taloudellisesti nuorten ulottuvilla olevat asumisvaihtoehdot; nuorten mukaan taloudelliset esteet olivat keskeinen tekijä, joka teki kestävyyden huomioimisen vaikeaksi asunnon valitsemisessa. |
| --- | --- |

—

taloudellisesti nuorten ulottuvilla olevat asumisvaihtoehdot; nuorten mukaan taloudelliset esteet olivat keskeinen tekijä, joka teki kestävyyden huomioimisen vaikeaksi asunnon valitsemisessa.

| — | enemmän vihreitä ja avoimia julkisia tiloja ja uusiutuvan energian edistämistä. |
| --- | --- |

—

enemmän vihreitä ja avoimia julkisia tiloja ja uusiutuvan energian edistämistä.

| — | kohtuuhintaiset kestävät elintarvike- ja kulutusvaihtoehdot, myös kierrätys ja uusiokäyttö. Tämä oli tärkeää monille nuorille, mutta ei yhtä tärkeä prioriteetti kuin muut ehdotukset. |
| --- | --- |

—

kohtuuhintaiset kestävät elintarvike- ja kulutusvaihtoehdot, myös kierrätys ja uusiokäyttö. Tämä oli tärkeää monille nuorille, mutta ei yhtä tärkeä prioriteetti kuin muut ehdotukset.

EU:n nuorisokonferenssissa Prahassa nuorisopolitiikan ja nuorisoalan tehtäväksi määritettiin nuorten osallistumisen tukeminen sellaisilla politiikan aloilla, jotka liittyvät suoremmin infrastruktuuriin, kuten liikenne, asuminen, kaupunkisuunnittelu, energia ja maatalous.

Monialaisen teeman (Sukupolvien välinen vuoropuhelu) tulokset

EU:n nuorisokonferenssissa Prahassa tunnistettiin, että kestävyys ja osallisuus eivät ole vain ”nuorisokysymyksiä” vaan koko yhteiskuntaan vaikuttavia kysymyksiä. Sen vuoksi todettiin, että päätöksenteon hyvät käytännöt edellyttävät kaikkien sukupolvien välistä vuoropuhelua. EU:n nuorisodialogin 9. kierroksen kuulemisissa ei vaadittu voimakkaasti sukupolvien välistä vuoropuhelua, mutta se sai osallistuvilta nuorilta jonkin verran kannatusta, kun se esiteltiin heille. Sukupolvien välisen vuoropuhelun sanottiin voivan

| — | oikeuttaa nuorten kestävyyttä koskevia huolia ja toimia ja lisätä niiden tunnustamista. |
| --- | --- |

—

oikeuttaa nuorten kestävyyttä koskevia huolia ja toimia ja lisätä niiden tunnustamista.

| — | edistää keskinäistä solidaarisuutta ja tukea sukupolvien välillä. |
| --- | --- |

—

edistää keskinäistä solidaarisuutta ja tukea sukupolvien välillä.

| — | edistää ylisukupolvista oppimista ja tarjota nuorille mahdollisuus vaikuttaa vanhempien sukupolvien näkemyksiin kestävyydestä. |
| --- | --- |

—

edistää ylisukupolvista oppimista ja tarjota nuorille mahdollisuus vaikuttaa vanhempien sukupolvien näkemyksiin kestävyydestä.

Kuulemisissa todettiin, että sukupolvien välinen vuoropuhelu ei saisi korvata olemassa olevia nuorten osallistavia mekanismeja tai nuorten ja päätöksentekijöiden välistä suoraa vuoropuhelua vaan sen pitäisi toimia niiden rinnalla.

---

(1)  Yhdistyneet kansakunnat, Intergenerational solidarity and the needs of future generations (Sukupolvien välinen solidaarisuus ja tulevien sukupolvien tarpeet), pääsihteerin raportti, A/68/322, 2013.

(2)  EU:n nuorisodialogin 9. kierroksen EU:n nuorisokonferenssi Prahassa (Tšekissä). Konferenssin loppuraportti: Deliberations on Sustainability and Inclusion (Keskusteluja kestävyydestä ja osallisuudesta), 25. heinäkuuta 2022.

(3)  EU:n nuorisodialogin 9. kierroksen väliraportti. Good Practices and Consultation Processes (Hyvät käytännöt ja kuulemisprosessit), 30. kesäkuuta 2022.

---

Euroopan komissio

| 29.12.2022 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 495/66 |
| --- | --- | --- | --- |

29.12.2022

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 495/66

---

Euron kurssi (1)

28. joulukuuta 2022

(2022/C 495/04)

1 euro =

| | Rahayksikkö | Kurssi |
| --- | --- | --- |
| USD | Yhdysvaltain dollaria | 1,0640 |
| JPY | Japanin jeniä | 142,21 |
| DKK | Tanskan kruunua | 7,4365 |
| GBP | Englannin puntaa | 0,88058 |
| SEK | Ruotsin kruunua | 11,1038 |
| CHF | Sveitsin frangia | 0,9863 |
| ISK | Islannin kruunua | 151,90 |
| NOK | Norjan kruunua | 10,4495 |
| BGN | Bulgarian leviä | 1,9558 |
| CZK | Tšekin korunaa | 24,252 |
| HUF | Unkarin forinttia | 403,30 |
| PLN | Puolan zlotya | 4,7008 |
| RON | Romanian leuta | 4,9460 |
| TRY | Turkin liiraa | 19,9144 |
| AUD | Australian dollaria | 1,5660 |
| CAD | Kanadan dollaria | 1,4361 |
| HKD | Hongkongin dollaria | 8,2931 |
| NZD | Uuden-Seelannin dollaria | 1,6772 |
| SGD | Singaporen dollaria | 1,4323 |
| KRW | Etelä-Korean wonia | 1 348,59 |
| ZAR | Etelä-Afrikan randia | 18,2890 |
| CNY | Kiinan juan renminbiä | 7,4224 |
| HRK | Kroatian kunaa | 7,5365 |
| IDR | Indonesian rupiaa | 16 765,93 |
| MYR | Malesian ringgitiä | 4,7055 |
| PHP | Filippiinien pesoa | 59,613 |
| RUB | Venäjän ruplaa | |
| THB | Thaimaan bahtia | 36,953 |
| BRL | Brasilian realia | 5,6109 |
| MXN | Meksikon pesoa | 20,6856 |
| INR | Intian rupiaa | 88,0943 |

Rahayksikkö

Kurssi

USD

Yhdysvaltain dollaria

1,0640

JPY

Japanin jeniä

142,21

DKK

Tanskan kruunua

7,4365

GBP

Englannin puntaa

0,88058

SEK

Ruotsin kruunua

11,1038

CHF

Sveitsin frangia

0,9863

ISK

Islannin kruunua

151,90

NOK

Norjan kruunua

10,4495

BGN

Bulgarian leviä

1,9558

CZK

Tšekin korunaa

24,252

HUF

Unkarin forinttia

403,30

PLN

Puolan zlotya

4,7008

RON

Romanian leuta

4,9460

TRY

Turkin liiraa

19,9144

AUD

Australian dollaria

1,5660

CAD

Kanadan dollaria

1,4361

HKD

Hongkongin dollaria

8,2931

NZD

Uuden-Seelannin dollaria

1,6772

SGD

Singaporen dollaria

1,4323

KRW

Etelä-Korean wonia

1 348,59

ZAR

Etelä-Afrikan randia

18,2890

CNY

Kiinan juan renminbiä

7,4224

HRK

Kroatian kunaa

7,5365

IDR

Indonesian rupiaa

16 765,93

MYR

Malesian ringgitiä

4,7055

PHP

Filippiinien pesoa

59,613

RUB

Venäjän ruplaa

THB

Thaimaan bahtia

36,953

BRL

Brasilian realia

5,6109

MXN

Meksikon pesoa

20,6856

INR

Intian rupiaa

88,0943

---

(1)  Lähde: Euroopan keskuspankin ilmoittama viitekurssi.

---