# Den Europæiske Unions L 8/2012

| | ISSN 1977-0634
  doi:10.3000/19770634.L_2012.008.dan |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 8 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 55. årgang12. januar 2012 |

ISSN 1977-0634

doi:10.3000/19770634.L_2012.008.dan

Den Europæiske Unions

Tidende

L 8

Dansk udgave

Retsforskrifter

55. årgang12. januar 2012

---

| Indhold | | II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | | INTERNATIONALE AFTALER |
| | | 2012/22/EU |
| | * | Rådets afgørelse af 12. december 2011 om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, undtagen artikel 10 og 11 | 1 |
| | | 2012/23/EU |
| | * | Rådets afgørelse af 12. december 2011 om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 med hensyn til artikel 10 og 11 | 13 |
| | | FORORDNINGER |
| | * | Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 13/2012 af 6. januar 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1292/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i Indien | 17 |
| | * | Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 14/2012 af 9. januar 2012 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010 på importen af visse former for tråd af molybdæn med oprindelse i Folkerepublikken Kina til også at omfatte importen af visse former for tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej, og om afslutning af undersøgelsen, for så vidt angår varer afsendt fra Schweiz | 22 |
| | * | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 15/2012 af 10. januar 2012 om 162. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Al-Qaida-organisationen | 27 |
| | * | Kommissionens forordning (EU) nr. 16/2012 af 11. januar 2012 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 for så vidt angår krav vedrørende frosne animalske fødevarer til konsum (
  1
  ) | 29 |
| | * | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 17/2012 af 11. januar 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 32/2000 for så vidt angår videreførelse af EU-toldkontingenterne for forarbejdede varer af jute og kokos | 31 |
| | | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 18/2012 af 11. januar 2012 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager | 32 |
| | | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 19/2012 af 11. januar 2012 om fastsættelse af udstedelsesprocentsatsen for eksportlicenser, afvisning af eksportlicensansøgninger og suspension af indgivelsen af eksportlicensansøgninger for sukker, der er fremstillet ud over kvoten | 34 |
| | | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 20/2012 af 11. januar 2012 om fastsættelse af tildelingskoefficienten for de importlicensansøgninger, der er indgivet i perioden 1. til 6. januar 2012 inden for rammerne af det toldkontingent for byg, som blev åbnet ved forordning (EF) nr. 2305/2003 | 35 |
| | | AFGØRELSER |
| | | 2012/24/EU |
| | * | Kommissionens afgørelse af 11. januar 2012 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af vinylacetat med oprindelse i Amerikas Forenede Stater og frigivelse af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told | 36 |
| | | RETSAKTER VEDTAGET AF ORGANER OPRETTET VED INTERNATIONALE AFTALER |
| | | 2012/25/EU |
| | * | Afgørelse nr. 1/2011 truffet af det fælles udvalg, der er nedsat i henhold til Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus, af 11. november 2011 om fastsættelse af udvalgets forretningsorden og om tilpasning af aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej og af aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser samt af kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område | 38 |
| | | Henstilling nr. 1/2011 fra det fælles udvalg, der er nedsat i henhold til Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus, af 11. november 2011 om anvendelse af en teknisk rapport for busser for at lette kontrollen med anvendelsen af bestemmelserne i artikel 1 og 2 i bilag 2 til aftalen | 46 |

Indhold

II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

Side

INTERNATIONALE AFTALER

2012/22/EU

*

Rådets afgørelse af 12. december 2011 om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, undtagen artikel 10 og 11

1

2012/23/EU

*

Rådets afgørelse af 12. december 2011 om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 med hensyn til artikel 10 og 11

13

FORORDNINGER

*

Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 13/2012 af 6. januar 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1292/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i Indien

17

*

Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 14/2012 af 9. januar 2012 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010 på importen af visse former for tråd af molybdæn med oprindelse i Folkerepublikken Kina til også at omfatte importen af visse former for tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej, og om afslutning af undersøgelsen, for så vidt angår varer afsendt fra Schweiz

22

*

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 15/2012 af 10. januar 2012 om 162. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Al-Qaida-organisationen

27

*

Kommissionens forordning (EU) nr. 16/2012 af 11. januar 2012 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 for så vidt angår krav vedrørende frosne animalske fødevarer til konsum (
  1
  )

1

29

*

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 17/2012 af 11. januar 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 32/2000 for så vidt angår videreførelse af EU-toldkontingenterne for forarbejdede varer af jute og kokos

31

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 18/2012 af 11. januar 2012 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

32

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 19/2012 af 11. januar 2012 om fastsættelse af udstedelsesprocentsatsen for eksportlicenser, afvisning af eksportlicensansøgninger og suspension af indgivelsen af eksportlicensansøgninger for sukker, der er fremstillet ud over kvoten

34

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 20/2012 af 11. januar 2012 om fastsættelse af tildelingskoefficienten for de importlicensansøgninger, der er indgivet i perioden 1. til 6. januar 2012 inden for rammerne af det toldkontingent for byg, som blev åbnet ved forordning (EF) nr. 2305/2003

35

AFGØRELSER

2012/24/EU

*

Kommissionens afgørelse af 11. januar 2012 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af vinylacetat med oprindelse i Amerikas Forenede Stater og frigivelse af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told

36

RETSAKTER VEDTAGET AF ORGANER OPRETTET VED INTERNATIONALE AFTALER

2012/25/EU

*

Afgørelse nr. 1/2011 truffet af det fælles udvalg, der er nedsat i henhold til Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus, af 11. november 2011 om fastsættelse af udvalgets forretningsorden og om tilpasning af aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej og af aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser samt af kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område

38

Henstilling nr. 1/2011 fra det fælles udvalg, der er nedsat i henhold til Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus, af 11. november 2011 om anvendelse af en teknisk rapport for busser for at lette kontrollen med anvendelsen af bestemmelserne i artikel 1 og 2 i bilag 2 til aftalen

46

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst |

---

(1)   EØS-relevant tekst

1

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

INTERNATIONALE AFTALER

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/1 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/1

---

RÅDETS AFGØRELSE

af 12. december 2011

om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, undtagen artikel 10 og 11

(2012/22/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), og artikel 218, stk. 8, første afsnit,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenprotokollen«) er en væsentlig forbedring af ordningen for transportørernes erstatningsansvar over for og erstatning til passagerer ved søtransport. Den pålægger navnlig transportørerne objektivt ansvar, herunder obligatorisk forsikring med ret til direkte søgsmål mod forsikringsgiverne op til bestemte grænser og fastsætter regler om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser. Athenprotokollen er derfor i overensstemmelse med Unionens mål at forbedre lovgivningen vedrørende transportørernes erstatningsansvar. |
| --- | --- |

(1)

Protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenprotokollen«) er en væsentlig forbedring af ordningen for transportørernes erstatningsansvar over for og erstatning til passagerer ved søtransport. Den pålægger navnlig transportørerne objektivt ansvar, herunder obligatorisk forsikring med ret til direkte søgsmål mod forsikringsgiverne op til bestemte grænser og fastsætter regler om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser. Athenprotokollen er derfor i overensstemmelse med Unionens mål at forbedre lovgivningen vedrørende transportørernes erstatningsansvar.

| (2) | Athenprotokollen ændrer Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenkonventionen«), og fastsætter i artikel 15, at disse to instrumenter skal læses og fortolkes sammen som ét enkelt instrument mellem parterne i Athenprotokollen. |
| --- | --- |

(2)

Athenprotokollen ændrer Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenkonventionen«), og fastsætter i artikel 15, at disse to instrumenter skal læses og fortolkes sammen som ét enkelt instrument mellem parterne i Athenprotokollen.

| (3) | Størstedelen af Athenprotokollens bestemmelser er overtaget i EU-lovgivningen ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer (1). Unionen har derfor udøvet sin kompetence vedrørende de spørgsmål, der er reguleret af denne forordning. Medlemsstaterne bevarer dog deres kompetence i forbindelse med en række bestemmelser i Athenprotokollen, f.eks. ikke-deltagelses-bestemmelsen, som giver medlemsstaterne mulighed for at fastsætte højere grænser for erstatningsansvaret end dem, der er fastsat i Athenprotokollen. De spørgsmål, der henhører under medlemsstaternes kompetence i henhold til Athenprotokollen, og de spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence, hænger tæt sammen. Medlemsstaterne bør derfor i spørgsmål, der henhører under deres kompetence i henhold til Athenprotokollen, handle samordnet under hensyn til deres forpligtelse til loyalt at samarbejde. |
| --- | --- |

(3)

Størstedelen af Athenprotokollens bestemmelser er overtaget i EU-lovgivningen ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer (1). Unionen har derfor udøvet sin kompetence vedrørende de spørgsmål, der er reguleret af denne forordning. Medlemsstaterne bevarer dog deres kompetence i forbindelse med en række bestemmelser i Athenprotokollen, f.eks. ikke-deltagelses-bestemmelsen, som giver medlemsstaterne mulighed for at fastsætte højere grænser for erstatningsansvaret end dem, der er fastsat i Athenprotokollen. De spørgsmål, der henhører under medlemsstaternes kompetence i henhold til Athenprotokollen, og de spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence, hænger tæt sammen. Medlemsstaterne bør derfor i spørgsmål, der henhører under deres kompetence i henhold til Athenprotokollen, handle samordnet under hensyn til deres forpligtelse til loyalt at samarbejde.

| (4) | Athenprotokollen kan ratificeres, accepteres, godkendes eller tiltrædes af stater og af regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, der har givet disse organisationer kompetence på bestemte områder, som er omfattet af Athenprotokollen. |
| --- | --- |

(4)

Athenprotokollen kan ratificeres, accepteres, godkendes eller tiltrædes af stater og af regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, der har givet disse organisationer kompetence på bestemte områder, som er omfattet af Athenprotokollen.

| (5) | I henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), og artikel 19 i Athenprotokollen kan regionale organisationer for økonomisk integration indgå Athenprotokollen. |
| --- | --- |

(5)

I henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), og artikel 19 i Athenprotokollen kan regionale organisationer for økonomisk integration indgå Athenprotokollen.

| (6) | Den Internationale Søfartsorganisations juridiske udvalg vedtog i oktober 2006 IMO-forbeholdet og retningslinjer for gennemførelsen af Athenkonventionen (i det følgende benævnt »IMO-retningslinjerne«) for at løse visse problemer i forbindelse med Athenkonventionen, såsom navnlig erstatning for skader som følge af terrorisme. |
| --- | --- |

(6)

Den Internationale Søfartsorganisations juridiske udvalg vedtog i oktober 2006 IMO-forbeholdet og retningslinjer for gennemførelsen af Athenkonventionen (i det følgende benævnt »IMO-retningslinjerne«) for at løse visse problemer i forbindelse med Athenkonventionen, såsom navnlig erstatning for skader som følge af terrorisme.

| (7) | Forordning (EF) nr. 392/2009 har som bilag de relevante bestemmelser i den konsoliderede udgave af Athenkonventionen som ændret ved Athenprotokollen og IMO-retningslinjerne. |
| --- | --- |

(7)

Forordning (EF) nr. 392/2009 har som bilag de relevante bestemmelser i den konsoliderede udgave af Athenkonventionen som ændret ved Athenprotokollen og IMO-retningslinjerne.

| (8) | Ifølge Athenprotokollens artikel 19 skal regionale organisationer for økonomisk integration på tidspunktet for deres undertegnelse, ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse angive omfanget af deres kompetence på de områder, der er omfattet af Athenprotokollen. |
| --- | --- |

(8)

Ifølge Athenprotokollens artikel 19 skal regionale organisationer for økonomisk integration på tidspunktet for deres undertegnelse, ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse angive omfanget af deres kompetence på de områder, der er omfattet af Athenprotokollen.

| (9) | Unionen bør derfor tiltræde Athenprotokollen og tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne. Et sådant forbehold bør ikke fortolkes som en ændring af den nuværende kompetencefordeling mellem Unionen og medlemsstaterne i forbindelse med den certificering og kontrol, der foretages af en stats myndigheder. |
| --- | --- |

(9)

Unionen bør derfor tiltræde Athenprotokollen og tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne. Et sådant forbehold bør ikke fortolkes som en ændring af den nuværende kompetencefordeling mellem Unionen og medlemsstaterne i forbindelse med den certificering og kontrol, der foretages af en stats myndigheder.

| (10) | Visse bestemmelser i henhold til Athenprotokollen vedrører retligt samarbejde i civile sager og er derfor omfattet af anvendelsesområdet for afsnit V i tredje del i TEUF. Der skal vedtages en særskilt afgørelse vedrørende disse bestemmelser parallelt med nærværende afgørelse. |
| --- | --- |

(10)

Visse bestemmelser i henhold til Athenprotokollen vedrører retligt samarbejde i civile sager og er derfor omfattet af anvendelsesområdet for afsnit V i tredje del i TEUF. Der skal vedtages en særskilt afgørelse vedrørende disse bestemmelser parallelt med nærværende afgørelse.

| (11) | Medlemsstater, som skal ratificere eller tiltræde Athenprotokollen, bør om muligt gøre det samtidigt. Medlemsstater bør derfor udveksle oplysninger om, hvor langt de er nået med deres ratificerings- eller tiltrædelsesprocedure med henblik på så vidt muligt at forberede en samtidig deponering af deres ratificerings- eller tiltrædelsesinstrumenter. Når medlemsstater ratificerer eller tiltræder Athenprotokollen, bør de tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne — |
| --- | --- |

(11)

Medlemsstater, som skal ratificere eller tiltræde Athenprotokollen, bør om muligt gøre det samtidigt. Medlemsstater bør derfor udveksle oplysninger om, hvor langt de er nået med deres ratificerings- eller tiltrædelsesprocedure med henblik på så vidt muligt at forberede en samtidig deponering af deres ratificerings- eller tiltrædelsesinstrumenter. Når medlemsstater ratificerer eller tiltræder Athenprotokollen, bør de tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenprotokollen«) godkendes herved på Den Europæiske Unions vegne med hensyn til spørgsmål, som henhører under Unionens enekompetence, undtagen artikel 10 og 11.

Teksten til Athenprotokollen, undtagen artikel 10 og 11, er gengivet i bilaget.

Artikel 2

1.   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at deponere instrumentet for Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen i overensstemmelse med protokollens artikel 17, stk. 2, litra c), artikel 17, stk. 3, og artikel 19.

2.   På tidspunktet for deponeringen af tiltrædelsesinstrumentet fremsætter Unionen følgende kompetenceerklæring:

| »1. | I henhold til artikel 19 i Athenprotokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 kan regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, som har overdraget kompetence på områder, der reguleres af protokollen til disse organisationer undertegne den, forudsat at de afgiver den erklæring, der er omhandlet i artiklen. Unionen har vedtaget at tiltræde Athenprotokollen og afgiver nævnte erklæring i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

»1.

I henhold til artikel 19 i Athenprotokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 kan regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, som har overdraget kompetence på områder, der reguleres af protokollen til disse organisationer undertegne den, forudsat at de afgiver den erklæring, der er omhandlet i artiklen. Unionen har vedtaget at tiltræde Athenprotokollen og afgiver nævnte erklæring i overensstemmelse hermed.

| 2. | Den Europæiske Unions nuværende medlemsstater er Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland. |
| --- | --- |

2.

Den Europæiske Unions nuværende medlemsstater er Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.

| 3. | Denne erklæring finder ikke anvendelse på de af Den Europæiske Unions medlemsstaters områder, hvor traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) ikke finder anvendelse, og berører ikke foranstaltninger eller beslutninger, som medlemsstaterne vedtager i henhold til protokollen på disse områders vegne eller i deres interesse. |
| --- | --- |

3.

Denne erklæring finder ikke anvendelse på de af Den Europæiske Unions medlemsstaters områder, hvor traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) ikke finder anvendelse, og berører ikke foranstaltninger eller beslutninger, som medlemsstaterne vedtager i henhold til protokollen på disse områders vegne eller i deres interesse.

| 4. | Den Europæiske Unions medlemsstater har overdraget enekompetence til Unionen vedrørende foranstaltninger, der er vedtaget på grundlag af artikel 100 i TEUF. Sådanne foranstaltninger er blevet vedtaget for så vidt angår artikel 1 og 1a, artikel 2, stk. 2, artikel 3-16 og artikel 18, 20 og 21 i Athenkonventionen som ændret ved Athenprotokollen og bestemmelserne i IMO-retningslinjerne, ved vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer. |
| --- | --- |

4.

Den Europæiske Unions medlemsstater har overdraget enekompetence til Unionen vedrørende foranstaltninger, der er vedtaget på grundlag af artikel 100 i TEUF. Sådanne foranstaltninger er blevet vedtaget for så vidt angår artikel 1 og 1a, artikel 2, stk. 2, artikel 3-16 og artikel 18, 20 og 21 i Athenkonventionen som ændret ved Athenprotokollen og bestemmelserne i IMO-retningslinjerne, ved vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer.

| 5. | Udøvelsen af kompetence, som medlemsstaterne har overdraget til Unionen i medfør af TEUF, er i sagens natur stadig under udvikling. Inden for rammerne af TEUF kan de kompetente institutioner træffe beslutninger, som fastsætter omfanget af Den Europæiske Unions kompetence. Den Europæiske Union forbeholder sig derfor ret til at ændre denne erklæring i overensstemmelse hermed, uden at det udgør en forudsætning for udøvelsen af dens kompetence for så vidt angår de spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen. Den Europæiske Union underretter generalsekretæren for Den Internationale Søfartsorganisation om den ændrede erklæring.« |
| --- | --- |

5.

Udøvelsen af kompetence, som medlemsstaterne har overdraget til Unionen i medfør af TEUF, er i sagens natur stadig under udvikling. Inden for rammerne af TEUF kan de kompetente institutioner træffe beslutninger, som fastsætter omfanget af Den Europæiske Unions kompetence. Den Europæiske Union forbeholder sig derfor ret til at ændre denne erklæring i overensstemmelse hermed, uden at det udgør en forudsætning for udøvelsen af dens kompetence for så vidt angår de spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen. Den Europæiske Union underretter generalsekretæren for Den Internationale Søfartsorganisation om den ændrede erklæring.«

3.   Den eller de personer, der udpeges i henhold til stk. 1 i denne artikel, tager det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne, når instrumentet for Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen deponeres.

Artikel 3

Unionen deponerer sit instrument for tiltrædelse af Athenprotokollen senest den 31. december 2011.

Artikel 4

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at deponere deres ratifikations- eller tiltrædelsesinstrumenter vedrørende Athenprotokollen inden for en rimelig tidsfrist og om muligt senest den 31. december 2011.

2.   Medlemsstaterne tager det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne, når de deponerer deres ratifikations- eller tiltrædelsesinstrumenter vedrørende Athenprotokollen.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. december 2011.

På Rådets vegne

S. NOWAK

Formand

---

(1)  EUT L 131 af 28.5.2009, s. 24.

1

---

BILAG

OVERSÆTTELSE

PROTOKOL AF 2002 TIL ATHENKONVENTIONEN OM TRANSPORT AF PASSAGERER OG DERES BAGAGE TIL SØS, 1974

DE STATER, SOM ER KONTRAHERENDE PARTER I DENNE PROTOKOL, OG SOM

FINDER, at Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, udfærdiget i Athen den 13. december 1974, bør ændres for at forhøje erstatningen, fastsætte objektivt ansvar, indføre en forenklet procedure for ajourføring af beløbsgrænserne og pålægge obligatorisk forsikring til fordel for passagererne,

HENVISER TIL, at 1976-protokollen til konventionen indførte den særlige trækningsrettighed som regningsenhed i stedet for guldfranc,

KONSTATERER, at 1990-protokollen til konventionen indførte forhøjet erstatning og en forenklet procedure for ajourføring af beløbsgrænserne og nu er trådt i kraft —

ER BLEVET ENIGE om følgende:

Artikel 1

I denne protokol forstås ved:

1.   »Konventionen«: teksten til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974.

2.   »Organisationen«: den internationale søfartsorganisation.

3.   »Generalsekretæren«: organisationens generalsekretær.

Artikel 2

Konventionens artikel 1, stk. 1, affattes således:

a)   »transportør«: en person, som indgår en transportkontrakt, eller på hvis vegne en sådan kontrakt er indgået, uanset om transporten faktisk udføres af denne eller af en undertransportør

b)   »undertransportør«: en anden person end transportøren, som ejer, lejer eller driver et skib, og som faktisk udfører transporten eller en del af den, og

c)   »transportør, som faktisk udfører transporten eller en del af den«: undertransportøren eller transportøren selv, hvis denne faktisk udfører transporten«.

Artikel 3

1.   Konventionens artikel 1, stk. 10, affattes således:

»organisationen«: Den Internationale Søfartsorganisation«.

2.   Følgende indsættes i konventionen som artikel 1, stk. 11:

»generalsekretæren«: organisationens generalsekretær.«.

Artikel 4

Konventionens artikel 3 affattes således:

»Artikel 3

Transportørens erstatningsansvar

1.   Ved tab, der skyldes en passagers død eller tilskadekomst i forbindelse med en søulykke, er transportøren erstatningspligtig i det omfang, tabet for den pågældende passagers vedkommende ikke overskrider 250 000 regningsenheder pr. skadetilfælde, medmindre transportøren kan bevise, at ulykken:

| a) | skete som følge af krigshandlinger, fjendtligheder, borgerkrig, oprør eller en naturbegivenhed af usædvanlig, uundgåelig og uafværgelig karakter eller |
| --- | --- |

a)

skete som følge af krigshandlinger, fjendtligheder, borgerkrig, oprør eller en naturbegivenhed af usædvanlig, uundgåelig og uafværgelig karakter eller

| b) | udelukkende skyldes tredjemands forsætlige handling eller undladelse for at fremkalde ulykken. |
| --- | --- |

b)

udelukkende skyldes tredjemands forsætlige handling eller undladelse for at fremkalde ulykken.

Hvis tabet overskrider den nævnte grænse, er transportøren yderligere erstatningspligtig, medmindre han kan bevise, at den tabsforvoldende ulykke skete uden fejl eller forsømmelighed fra hans side.

2.   Ved tab, der skyldes en passagers død eller tilskadekomst i forbindelse med andet end en søulykke, er transportøren erstatningspligtig, hvis den tabsforvoldende hændelse skyldes fejl eller forsømmelighed fra hans side. Bevisbyrden for fejl eller forsømmelighed ligger hos skadelidte.

3.   Ved tab, som skyldes bortkomst eller beskadigelse af håndbagage, er transportøren erstatningspligtig, hvis den tabsforvoldende hændelse skyldes fejl eller forsømmelighed fra hans side. Ved tab, som skyldes en søulykke, forudsættes fejl eller forsømmelighed fra transportørens side.

4.   Ved tab, som skyldes bortkomst eller beskadigelse af anden bagage end håndbagage, er transportøren erstatningspligtig, medmindre han kan bevise, at den tabsforvoldende hændelse er sket uden fejl eller forsømmelighed fra hans side.

5.   Med henblik på denne artikel:

| a) | forstås ved »søulykke« skibbrud, kæntring, kollision eller stranding, eksplosion eller brand om bord eller skibsfejl |
| --- | --- |

a)

forstås ved »søulykke« skibbrud, kæntring, kollision eller stranding, eksplosion eller brand om bord eller skibsfejl

| b) | omfatter »fejl eller forsømmelighed fra transportørens side« også fejl eller forsømmelighed begået af transportørens ansatte under udførelsen af deres arbejde |
| --- | --- |

b)

omfatter »fejl eller forsømmelighed fra transportørens side« også fejl eller forsømmelighed begået af transportørens ansatte under udførelsen af deres arbejde

| c) | forstås ved »skibsfejl« fejlfunktioner, svigt eller manglende overholdelse af gældende sikkerhedsregler, når det gælder skibsdele eller skibsudstyr, der benyttes til redning eller evakuering af passagerer, til ombord- og frabordestigning, eller til fremdrift, styring, sikker navigation, fortøjning, opankring, læggen til eller fra kaj- eller ankerplads, eller til havarikontrol efter fyldning, eller til udsætning af redningsmateriel, og |
| --- | --- |

c)

forstås ved »skibsfejl« fejlfunktioner, svigt eller manglende overholdelse af gældende sikkerhedsregler, når det gælder skibsdele eller skibsudstyr, der benyttes til redning eller evakuering af passagerer, til ombord- og frabordestigning, eller til fremdrift, styring, sikker navigation, fortøjning, opankring, læggen til eller fra kaj- eller ankerplads, eller til havarikontrol efter fyldning, eller til udsætning af redningsmateriel, og

| d) | omfatter »tab« ikke straffende eller afskrækkende erstatning. |
| --- | --- |

d)

omfatter »tab« ikke straffende eller afskrækkende erstatning.

6.   Transportørens erstatningsansvar i henhold til denne artikel gælder kun tab, som skyldes hændelser, der indtræffer under transporten. Bevisbyrden for, at den tabsforvoldende hændelse er indtruffet under transporten, og for tabets omfang ligger hos skadelidte.

7.   Intet i denne konvention berører transportørens ret til regres over for tredjemand eller til at rejse påstand om egen skyld i henhold til artikel 6 i denne konvention. Intet i denne artikel er til hinder for begrænsningsretten i henhold til konventionens artikel 7 eller 8.

8.   At en parts fejl eller forsømmelighed forudsættes, eller at en part får pålagt bevisbyrden, hindrer ikke, at beviser til denne parts fordel tages i betragtning.«

Artikel 5

Følgende indsættes i konventionen som artikel 4a:

»Artikel 4a

Obligatorisk forsikring

1.   Ved passagertransport på et skib, der er registreret i en kontraherende stat, og som er godkendt til transport af over 12 passagerer og omfattet af denne konvention, skal den transportør, der faktisk udfører hele transporten eller en del af den være i besiddelse af en forsikring eller anden økonomisk sikkerhed, såsom en bankgaranti eller lignende, som kan dække erstatningsansvaret i henhold til denne konvention i tilfælde af passagerers død eller tilskadekomst. Grænsen for den obligatoriske forsikring eller anden økonomiske sikkerhed må ikke være under 250 000 regningsenheder pr. passager pr. skadetilfælde.

2.   Til hvert skib udstedes et certifikat til bekræftelse af, at forsikring eller anden økonomisk sikkerhed er i kraft i overensstemmelse med bestemmelserne i denne konvention, når den kompetente myndighed i en kontraherende stat har forvisset sig om, at kravene i stk. 1 er opfyldt. For et skib, der er registreret i en kontraherende stat, skal et sådant certifikat udstedes eller bekræftes af den kompetente myndighed i skibets registreringsstat; for et skib, der ikke er registreret i en kontraherende stat, kan certifikatet udstedes eller bekræftes af den kompetente myndighed i enhver kontraherende stat. Certifikatet skal svare til modellen i bilaget til denne konvention og indeholde følgende:

| a) | skibets navn, kendingsnummer eller bogstaver og registreringshavn |
| --- | --- |

a)

skibets navn, kendingsnummer eller bogstaver og registreringshavn

| b) | navnet på den transportør, som faktisk udfører transporten eller en del af den, og dennes hjemsted |
| --- | --- |

b)

navnet på den transportør, som faktisk udfører transporten eller en del af den, og dennes hjemsted

| c) | skibets IMO-identifikationsnummer |
| --- | --- |

c)

skibets IMO-identifikationsnummer

| d) | sikkerhedens art og gyldighed |
| --- | --- |

d)

sikkerhedens art og gyldighed

| e) | forsikringsselskabets eller sikkerhedsstillerens navn og hjemsted samt eventuelt adresse på den afdeling, hvor forsikringen tegnes, eller den finansielle sikkerhed stilles, og |
| --- | --- |

e)

forsikringsselskabets eller sikkerhedsstillerens navn og hjemsted samt eventuelt adresse på den afdeling, hvor forsikringen tegnes, eller den finansielle sikkerhed stilles, og

| f) | certifikatets gyldighedsperiode, som ikke må overskride forsikringens eller den anden økonomiske sikkerheds gyldighedsperiode. |
| --- | --- |

f)

certifikatets gyldighedsperiode, som ikke må overskride forsikringens eller den anden økonomiske sikkerheds gyldighedsperiode.

| 3. | a) | En kontraherende stat kan give en af staten godkendt institution eller organisation myndighed til at udstede certifikatet. Denne institution eller organisation skal underrette den pågældende stat om hver enkelt certifikatudstedelse. Den kontraherende stat står i alle tilfælde som garant for det udstedte certifikats fuldstændighed og nøjagtighed og påtager sig at sikre de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af denne forpligtelse. |
| --- | --- | --- |
| b) | De kontraherende stater giver generalsekretæren meddelelse om:






  i) | det særlige ansvar og de særlige vilkår, der knytter sig til myndighed, som de har overdraget til en godkendt institution eller organisation |

3.

a)

En kontraherende stat kan give en af staten godkendt institution eller organisation myndighed til at udstede certifikatet. Denne institution eller organisation skal underrette den pågældende stat om hver enkelt certifikatudstedelse. Den kontraherende stat står i alle tilfælde som garant for det udstedte certifikats fuldstændighed og nøjagtighed og påtager sig at sikre de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af denne forpligtelse.

b)

De kontraherende stater giver generalsekretæren meddelelse om:

i)

det særlige ansvar og de særlige vilkår, der knytter sig til myndighed, som de har overdraget til en godkendt institution eller organisation

| ii) | tilbagekaldelse af denne myndighed, og |
| --- | --- |

ii)

tilbagekaldelse af denne myndighed, og

| iii) | tidspunktet, hvor denne overdragelse eller tilbagekaldelse af myndigheden træder i kraft. |
| --- | --- |

iii)

tidspunktet, hvor denne overdragelse eller tilbagekaldelse af myndigheden træder i kraft.

En myndighedsoverdragelse kan først træde i kraft tre måneder efter det tidspunkt, hvor meddelelse herom er givet til generalsekretæren.

c)

Den institution eller organisation, som bemyndiges til at udstede certifikater i henhold til dette stykke, skal som minimum have myndighed til at inddrage disse certifikater, hvis de betingelser, de er udstedt på, ikke opfyldes. Institutionen eller organisationen skal i alle tilfælde meddele en sådan inddragelse til den stat, på hvis vegne certifikatet er udstedt.

4.   Certifikatet udstedes på den udstedende stats officielle sprog. Hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, skal certifikatet indeholde en oversættelse til et af disse sprog, mens statens officielle sprog efter dens egen beslutning kan udelades.

5.   Certifikatet skal forefindes om bord på skibet og en kopi af det deponeres hos de myndigheder, der fører skibsregistret, eller, hvis skibet ikke er registreret i en kontraherende stat, hos myndighederne i den stat, hvor certifikatet er udstedt eller påtegnet.

6.   En forsikring eller anden økonomisk sikkerhed opfylder ikke denne artikels krav, hvis den kan ophøre af andre grunde end den i certifikatet angivne forsikrings eller sikkerheds udløb inden for tre måneder efter det tidspunkt, hvor de i stk. 5 nævnte myndigheder får meddelelse om dens ophør, medmindre certifikatet er blevet overladt til disse myndigheder, eller et nyt certifikat er blevet udstedt inden for samme tidsrum. Disse bestemmelser gælder også ændringer, som medfører, at forsikringen eller den anden økonomiske sikkerhed ikke længere opfylder kravene i denne artikel.

7.   Skibsregisterstaten fastsætter under hensyntagen til denne artikels bestemmelser betingelserne for certifikatets udstedelse og gyldighed.

8.   Intet i denne konvention er til hinder for, at en kontraherende stat inden for denne konventions rammer kan benytte oplysninger om forsikringsselskabets eller sikkerhedsstillerens finansielle status fra andre stater, fra organisationen eller fra andre internationale organisationer. En kontraherende stat, der benytter sådanne oplysninger, fritages dog ikke fra sit ansvar som certifikatudstedende stat.

9.   Certifikater, som udstedes eller påtegnes under en kontraherende stats myndighed, accepteres inden for denne konventions rammer af de øvrige kontraherende stater, der betragter dem som certifikater med samme gyldighed, som hvis de selv havde udstedt eller påtegnet dem, også selv om de er udstedt eller påtegnet for et skib, der ikke er registreret i en kontraherende stat. En kontraherende stat kan på et hvilket som helst tidspunkt bede om samråd med den udstedende eller påtegnende stat, hvis den mener, at det forsikringsselskab eller den sikkerhedsstiller, som nævnes i forsikringscertifikatet, ikke har økonomisk evne til at opfylde de forpligtelser, denne konvention indebærer.

10.   Ethvert erstatningskrav, som i overensstemmelse med denne artikel dækkes af en forsikring eller anden økonomisk sikkerhed, kan rejses direkte over for forsikringsselskabet eller sikkerhedsstilleren. I så fald gælder beløbet i stk. 1 som forsikringsselskabets eller sikkerhedsstillerens erstatningsgrænse, også selv om transportøren eller undertransportøren ikke er underlagt nogen erstatningsgrænse. Den sagsøgte kan endvidere rejse de indsigelser (bortset fra konkurs eller likvidation), som den i stk. 1 omtalte transportør ville have kunnet rejse i henhold til denne konvention. Desuden kan den sagsøgte rejse den indsigelse, at skaden skyldes en forsætlig fejl fra den forsikredes side, men kan ikke rejse andre indsigelser, som ville have kunnet være benyttet ved søgsmål fra den forsikredes side. Den sagsøgte har under alle omstændigheder ret til at forlange, at både transportøren og undertransportøren inddrages i søgsmålet.

11.   Beløb, som skyldes forsikring eller dertil svarende finansiel sikkerhed i overensstemmelse med stk. 1, må kun benyttes til opfyldelse af krav, som rejses i henhold til denne konvention, og udbetaling af sådanne beløb ophæver enhver erstatningspligt i henhold til denne konvention i det udbetalte beløbs omfang.

12.   En kontraherende stat må ikke tillade skibe, der fører deres flag, og som omfattes af denne artikel, at sejle på noget tidspunkt, medmindre de har fået udstedt et certifikat i henhold til stk. 2 eller 15.

13.   Under hensyntagen til denne artikels bestemmelser sikrer hver kontraherende stat efter sin nationale lovgivning, at alle skibe, der har tilladelse til at transportere over 12 passagerer, og som anløber eller forlader en havn på dens territorium, hvor denne konvention finder anvendelse, uanset hvor skibene er registreret, er omfattet af en forsikring eller anden økonomisk sikkerhed af det i stk. 1 angivne omfang.

14.   Uanset stk. 5 kan en kontraherende stat meddele generalsekretæren, at skibene, for så vidt angår stk. 13, ikke behøver at have det i stk. 2 forlangte certifikat om bord eller at forelægge det, når de anløber eller forlader havne på dens territorium, hvis den kontraherende stat, som har udstedt certifikatet, har meddelt generalsekretæren, at den fører elektroniske registre, som er tilgængelige for alle kontraherende stater og viser, at certifikatet forefindes, og at de kontraherende stater er i stand til at opfylde deres forpligtelser i henhold til stk. 13.

15.   Hvis et skib, som ejes af en kontraherende stat, ikke er dækket af forsikring eller anden økonomisk sikkerhed, er dette skib heller ikke omfattet af denne artikels bestemmelser derom, men skibet skal medføre et certifikat, som er udstedt af den kompetente myndighed i skibsregistreringsstaten, og som angiver, at skibet ejes af denne stat, og at erstatningsansvaret er dækket inden for det beløb, der er fastsat i stk. 1. Dette certifikat skal så nøje som muligt følge den model, der foreskrives i stk. 2.«.

Artikel 6

Konventionens artikel 7 affattes således:

»Artikel 7

Erstatningsgrænse ved død eller tilskadekomst

1.   Transportørens erstatningspligt ved en passagers død eller tilskadekomst, jf. artikel 3, kan under ingen omstændigheder overstige 400 000 regningsenheder pr. passager pr. skadetilfælde. Hvis domstolen, i overensstemmelse med loven på det sted, hvor søgsmål anlægges, tilkender erstatning i form af løbende udbetalinger, kan disse udbetalingers kapitalværdi ikke overstige den nævnte grænse.

2.   De kontraherende stater kan ved særlige bestemmelser i den nationale lovgivning regulere erstatningsgrænsen i stk. 1, forudsat at den eventuelle nationale erstatningsgrænse ikke bliver lavere end fastsat i stk. 1. Kontraherende stater, der benytter denne mulighed, underretter generalsekretæren om den vedtagne erstatningsgrænse eller om, at der ingen findes.«.

Artikel 7

Konventionens artikel 8 affattes således:

»Artikel 8

Erstatningsgrænse ved bortkomst eller beskadigelse af bagage og køretøjer

1.   Transportørens erstatningsansvar ved bortkomst eller beskadigelse af håndbagage kan under ingen omstændigheder overstige 2 250 regningsenheder pr. passager pr. transport.

2.   Transportørens erstatningsansvar ved bortkomst eller beskadigelse af køretøjer, herunder al bagage, som medbringes i eller på køretøjet, kan under ingen omstændigheder overstige 12 700 regningsenheder pr. køretøj pr. transport.

3.   Transportørens erstatningsansvar ved bortkomst eller beskadigelse af anden bagage end den i stk. 1 og 2 nævnte, kan under ingen omstændigheder overstige 3 375 regningsenheder pr. passager pr. transport.

4.   Transportøren og passageren kan aftale, at der for transportørens erstatningsansvar er fastsat en selvrisiko på højst 330 regningsenheder ved beskadigelse af et køretøj og højst 149 regningsenheder pr. passager ved beskadigelse eller bortkomst af anden bagage, og at dette beløb skal fratrækkes tabet eller skaden.«.

Artikel 8

Konventionens artikel 9 affattes således:

»Artikel 9

Regningsenhed og omregning

1.   Den regningsenhed, som benyttes i denne konvention, er den af Den Internationale Valutafond definerede særlige trækningsrettighed. De beløb, der angives i artikel 3, stk. 1, artikel 4a, stk. 1, artikel 7, stk. 1, og artikel 8, omregnes til national valuta i den stat, hvor søgsmål finder sted, efter denne valutas værdi i forhold til de særlige trækningsrettigheder på domsafsigelsestidspunktet eller på et andet tidspunkt, som aftales af parterne. Hvis en kontraherende stat er medlem af Den Internationale Valutafond, beregnes dens nationale valutas værdi i særlige trækningsrettigheder efter den værdiansættelsesmetode, som Den Internationale Valutafond på det pågældende tidspunkt benytter i forbindelse med sine forretninger og transaktioner. Hvis en kontraherende stat ikke er medlem af Den Internationale Valutafond, beregnes dens nationale valutas værdi i særlige trækningsrettigheder efter en metode, som fastsættes af den selv.

2.   Stater, der ikke er medlemmer af Den Internationale Valutafond, og hvis lovgivning ikke tillader anvendelse af stk. 1, kan dog på tidspunktet for ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse af denne konvention eller på et hvilket som helst senere tidspunkt erklære, at den særlige trækningsrettighed i stk. 1 er lig med 15 guldfrancs. En guldfranc svarer i dette stykke til 65,5 mg guld af finholdighed 900. Guldfrancs omregnes til national valuta efter den pågældende stats lovgivning.

3.   Beregningen i sidste punktum i stk. 1 og omregningsmetoden i stk. 2 foretages på en sådan måde, at beløbene i artikel 3, stk. 1, artikel 4a, stk. 1, artikel 7, stk. 1, og artikel 8 så vidt muligt får den samme realværdi i de kontraherende staters nationale valuta, som de ville have fået ved anvendelse af de tre første punktummer i stk. 1. De kontraherende stater giver alt efter tilfældet generalsekretæren besked om, hvordan beregningen i henhold til stk. 1 foretages, eller om resultatet af omregningen i stk. 2, når de deponerer ratificerings-, accepterings-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumentet til denne konvention, eller hvis der sker ændringer heraf.«.

Artikel 9

Konventionens artikel 16, stk. 3, affattes således:

»3.   Suspension eller afbrydelse af forældelsesfrister sker efter loven på det sted, hvor søgsmål anlægges, dog kan der under ingen omstændigheder anlægges søgsmål på grundlag af denne konvention efter udløbet af en af følgende frister:

| a) | et tidsrum på fem år fra det tidspunkt, hvor passageren gik fra borde, eller fra det tidspunkt, hvor dette skulle være sket, afhængigt af, hvilket af disse tidspunkter der er senest, eller, hvis denne frist ligger tidligere |
| --- | --- |

a)

et tidsrum på fem år fra det tidspunkt, hvor passageren gik fra borde, eller fra det tidspunkt, hvor dette skulle være sket, afhængigt af, hvilket af disse tidspunkter der er senest, eller, hvis denne frist ligger tidligere

| b) | et tidsrum på tre år fra det tidspunkt, hvor den skadelidte havde kendskab til den forvoldte tilskadekomst, det forvoldte tab eller den forvoldte skade eller med rimelighed burde have haft det.«. |
| --- | --- |

b)

et tidsrum på tre år fra det tidspunkt, hvor den skadelidte havde kendskab til den forvoldte tilskadekomst, det forvoldte tab eller den forvoldte skade eller med rimelighed burde have haft det.«.

Artikel 10

[ikke gengivet]

Artikel 11

[ikke gengivet]

Artikel 12

Konventionens artikel 18 affattes således:

»Artikel 18

Ugyldige kontraktbestemmelser

Kontraktbestemmelser, som er indgået før den hændelse, der har forvoldt en passagers død eller tilskadekomst eller bortkomst eller beskadigelse af dennes bagage, og som har til formål at fritage personer, der er erstatningspligtige i henhold til denne konvention, for deres erstatningsansvar over for passageren eller fastsætte en lavere erstatningsgrænse end den, som, bortset fra artikel 8, stk. 4, foreskrives i konventionen, samt bestemmelser, der har til formål at flytte bevisbyrden fra transportøren eller undertransportøren eller indebærer en indskrænkning af mulighederne i artikel 17, stk. 1 eller 2, er ugyldige, men deres ugyldighed indebærer ikke, at transportkontrakten som sådan er ugyldig, hvis den i øvrigt overholder konventionens bestemmelser.«.

Artikel 13

Konventionens artikel 20 affattes således:

»Artikel 20

Atomskader

Denne konvention indebærer ikke erstatningspligt for skader, som forvoldes af atomulykker:

| a) | hvis den ansvarlige for et atomanlæg har erstatningsansvar i henhold til Pariskonventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område, således som ændret ved tillægsprotokol af 28. januar 1964, eller Wienkonventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade eller gældende ændringer eller protokoller til dem, eller |
| --- | --- |

a)

hvis den ansvarlige for et atomanlæg har erstatningsansvar i henhold til Pariskonventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område, således som ændret ved tillægsprotokol af 28. januar 1964, eller Wienkonventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade eller gældende ændringer eller protokoller til dem, eller

| b) | hvis den ansvarlige for et atomanlæg har erstatningsansvar i kraft af national lovgivning om erstatningsansvaret for sådanne skader, forudsat at denne lovgivning i enhver henseende er lige så fordelagtig for skadelidte som Pariskonventionen eller Wienkonventionen eller gældende ændringer eller protokoller til dem.«. |
| --- | --- |

b)

hvis den ansvarlige for et atomanlæg har erstatningsansvar i kraft af national lovgivning om erstatningsansvaret for sådanne skader, forudsat at denne lovgivning i enhver henseende er lige så fordelagtig for skadelidte som Pariskonventionen eller Wienkonventionen eller gældende ændringer eller protokoller til dem.«.

Artikel 14

Modelcertifikat

1.   Modelcertifikatet i bilaget til denne protokol vedføjes konventionen som bilag.

2.   Følgende indsættes i konventionen som artikel 1a:

»Artikel 1a

Bilag

Bilaget til denne konvention udgør en integrerende del af konventionen.«.

Artikel 15

Fortolkning og anvendelse

1.   Konventionen og denne protokol læses og fortolkes samlet som en enkelt akt af protokollens kontraherende parter.

2.   Konventionen gælder med de ved denne protokol foretagne ændringer kun for erstatningskrav, som skyldes hændelser, der indtræffer efter protokollens ikrafttrædelse for de enkelte staters vedkommende.

3.   Artikel 1-22 i den ved denne protokol ændrede konvention udgør sammen med artikel 17-25 i denne protokol og bilaget hertil Athenkonventionen af 2002 om transport af passagerer og deres bagage til søs, og benævnes således.

Artikel 16

Følgende indsættes i konventionen som artikel 22a:

»Artikel 22a

Konventionens afsluttende bestemmelser

Denne konventions afsluttende bestemmelser udgøres af artikel 17-25 i protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974. Henvisninger til kontraherende stater skal i denne konvention forstås som henvisninger til denne protokols kontraherende stater«.

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 17

Undertegnelse, ratificering, accept, godkendelse og tiltrædelse.

1.   Denne protokol kan undertegnes i organisationens hovedsæde fra den 1. maj 2003 til den 30. april 2004 og står derefter åben for tiltrædelse.

2.   Stater kan give tilsagn om at lade sig forpligte af denne protokol i form af:

| a) | undertegnelse uden forbehold med hensyn til ratificering, accept eller godkendelse eller |
| --- | --- |

a)

undertegnelse uden forbehold med hensyn til ratificering, accept eller godkendelse eller

| b) | undertegnelse med forbehold af ratificering, accept eller godkendelse fulgt af ratificering, accept eller godkendelse eller |
| --- | --- |

b)

undertegnelse med forbehold af ratificering, accept eller godkendelse fulgt af ratificering, accept eller godkendelse eller

| c) | tiltrædelse. |
| --- | --- |

c)

tiltrædelse.

3.   Ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse sker ved at deponere det dertil svarende instrument hos generalsekretæren.

4.   Ratificerings-, accepterings-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenter, som deponeres, når en ændring til denne protokol er trådt i kraft for alle nuværende kontraherende staters vedkommende eller efter afslutning af samtlige foranstaltninger, som er nødvendige for ændringens ikrafttrædelse for disse kontraherende staters vedkommende, betragtes som gældende for denne protokol i den derved ændrede form.

5.   En stat kan ikke give tilsagn om at lade sig forpligte af denne protokol medmindre den, hvis den er kontraherende part, opsiger:

| a) | Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, udfærdiget i Athen den 13. december 1974 |
| --- | --- |

a)

Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, udfærdiget i Athen den 13. december 1974

| b) | protokollen til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, udfærdiget i London den 19. november 1976, og |
| --- | --- |

b)

protokollen til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, udfærdiget i London den 19. november 1976, og

| c) | protokollen af 1990 om ændring af Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, udfærdiget i London den 29. marts 1990, |
| --- | --- |

c)

protokollen af 1990 om ændring af Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, udfærdiget i London den 29. marts 1990,

med virkning fra nærværende protokols ikrafttrædelsestidspunkt for den pågældende stats vedkommende i overensstemmelse med artikel 20.

Artikel 18

Stater med mere end et retssystem

1.   Hvis en stat består af to eller flere territoriale enheder, hvor de forhold, som behandles i denne protokol, er underkastet forskellige retssystemer, kan den på undertegnelses-, ratificerings-, accepterings-, godkendelses- eller tiltrædelsestidspunktet afgive erklæring om, at denne protokol gælder for alle dens territoriale enheder eller kun for en eller flere af dem, og ændre denne erklæring ved på et hvilket som helst tidspunkt at afgive en ny.

2.   En sådan erklæring sendes til generalsekretæren og skal udtrykkeligt nævne de territoriale enheder, protokollen gælder for.

3.   For en kontraherende stat, der har afgivet en sådan erklæring:

| a) | skal der ved udtrykket skibsregisterstat og ved udtrykket udstedende eller påtegnende stat i forbindelse med et obligatorisk forsikringscertifikat forstås henholdsvis den territoriale enhed, hvori skibet er registreret, og den, som udsteder eller påtegner certifikatet |
| --- | --- |

a)

skal der ved udtrykket skibsregisterstat og ved udtrykket udstedende eller påtegnende stat i forbindelse med et obligatorisk forsikringscertifikat forstås henholdsvis den territoriale enhed, hvori skibet er registreret, og den, som udsteder eller påtegner certifikatet

| b) | skal der ved udtrykkene national lovgivning, national erstatningsgrænse og national valuta forstås henholdsvis den lovgivning, den erstatningsgrænse og den valuta, som er gældende i den pågældende territoriale enhed, og |
| --- | --- |

b)

skal der ved udtrykkene national lovgivning, national erstatningsgrænse og national valuta forstås henholdsvis den lovgivning, den erstatningsgrænse og den valuta, som er gældende i den pågældende territoriale enhed, og

| c) | skal der ved udtrykket domstole og ved udtrykket domme, der skal anerkendes i de kontraherende stater, forstås henholdsvis domstole i den pågældende territoriale enhed og domme, som skal anerkendes i den. |
| --- | --- |

c)

skal der ved udtrykket domstole og ved udtrykket domme, der skal anerkendes i de kontraherende stater, forstås henholdsvis domstole i den pågældende territoriale enhed og domme, som skal anerkendes i den.

Artikel 19

Regionale organisationer for økonomisk integration

1.   En regional organisation for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, der har givet den kompetence på nogle af de områder, som omfattes af denne protokol, kan undertegne, ratificere, acceptere, godkende eller tiltræde protokollen. En regional organisation for økonomisk integration, der er kontraherende part i denne protokol, har samme rettigheder og forpligtelser som en kontraherende stat i det omfang, den har kompetence på de områder, protokollen omfatter.

2.   Når en regional organisation for økonomisk integration udøver sin stemmeret i anliggender, hvori den har kompetence, har den samme antal stemmer som den har medlemsstater, der er kontraherende parter i denne protokol og har overladt den kompetence i det pågældende anliggende. En regional organisation for økonomisk integration kan ikke udøve sin stemmeret, hvis dens medlemsstater udøver deres, og omvendt.

3.   Når antallet af kontraherende stater er relevant i denne protokol, hvilket gælder med hensyn til artikel 20 og 23, men ikke er begrænset hertil, medregnes medlemsstaterne i den regionale organisation for økonomisk integration hvis de samtidig er kontraherende stater, men ikke organisationens selv.

4.   På undertegnelses-, ratificerings-, accepterings-, godkendelses- eller tiltrædelsestidspunktet afgiver den regionale organisation for økonomisk integration en erklæring til generalsekretæren, hvori den præciserer, på hvilke af denne protokols områder, den har fået overdraget kompetence af de medlemsstater, som har undertegnet protokollen eller er kontraherende parter i den, samt eventuelle relevante begrænsninger for denne kompetence. Den regionale organisation for økonomisk integration underretter straks generalsekretæren om ændringer af kompetencefordelingen, herunder ny kompetenceoverdragelse i forhold til den erklæring, som afgives i henhold til dette stykke. Sådanne erklæringer stilles til rådighed af generalsekretæren i henhold til denne protokols artikel 24.

5.   Kontraherende stater, som er medlemmer af en regional organisation for økonomisk integration, der er kontraherende part i denne protokol, antages at have kompetence på alle områder, som omfattes af denne protokol, hvis det ikke er blevet udtrykkelig angivet eller anmeldt i overensstemmelse med stk. 4, at denne kompetence er overdraget til organisationen.

Artikel 20

Ikrafttræden

1.   Denne protokol træder i kraft 12 måneder efter det tidspunkt, hvor 10 stater enten har undertegnet den uden forbehold med hensyn til ratificering, accept eller godkendelse eller har deponeret ratificerings-, accepterings-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenterne hos generalsekretæren.

2.   For stater, som ratificerer, accepterer, godkender eller tiltræder denne protokol efter det tidspunkt, hvor ikrafttrædelsesbetingelserne i stk. 1 er blevet opfyldt, træder protokollen i kraft tre måneder efter tidspunktet for disse staters deponering af de relevante instrumenter, men dog ikke før protokollen er trådt i kraft i overensstemmelse med stk. 1.

Artikel 21

Opsigelse

1.   Enhver kontraherende stat kan opsige denne protokol på et hvilket som helst tidspunkt efter dens ikrafttrædelse for den pågældende stats vedkommende.

2.   Opsigelsen sker ved at deponere et opsigelsesinstrument hos generalsekretæren.

3.   Opsigelsen træder i kraft 12 måneder efter opsigelsesinstrumentets deponering hos generalsekretæren eller efter et længere tidsrum, som er angivet i det.

4.   En kontraherende stats opsigelse af konventionen i overensstemmelse med dens artikel 25, kan ikke af de kontraherende stater i denne protokol opfattes som en opsigelse af den ved protokollen ændrede konvention.

Artikel 22

Revision og ændring

1.   Organisationen kan indkalde til konference for at revidere eller ændre denne protokol.

2.   Organisationen indkalder de stater, som er kontraherende parter i denne protokol, til en konference om ændring eller revision af protokollen efter anmodning fra mindst en tredjedel af de kontraherende stater.

Artikel 23

Ændring af erstatningsgrænserne

1.   Med forbehold af artikel 22 gælder den særlige procedure i denne artikel kun for ændring af erstatningsgrænserne i artikel 3, stk. 1, artikel 4a, stk. 1, artikel 7, stk. 1, og artikel 8 i den ved denne protokol ændrede konvention.

2.   Efter anmodning fra mindst halvdelen, men under ingen omstændigheder færre end seks af de kontraherende stater i denne protokol, rundsender generalsekretæren forslag om ændring af erstatningsgrænserne, herunder også selvrisikoen, i artikel 3, stk. 1, artikel 4a, stk. 1, artikel 7, stk. 1, og artikel 8 i den ved denne protokol ændrede konvention til alle organisationens medlemmer og til samtlige kontraherende stater.

3.   Ændringsforslag, der rundsendes som beskrevet i det foregående, forelægges organisationens juridiske komité (i det følgende benævnt »den juridiske komité«) til behandling senest seks måneder efter rundsendelsestidspunktet.

4.   Alle stater, som er kontraherende parter i den ved denne protokol ændrede konvention, kan, uanset om de er medlemmer af organisationen eller ikke, deltage i den juridiske komités behandling og vedtagelse af ændringsforslag.

5.   Ændringsforslagene vedtages med to tredjedeles flertal blandt de stater, som er kontraherende parter i den ved denne protokol ændrede konvention, og som er til stede og afgiver stemme i den i henhold til stk. 4 udvidede juridiske komité, forudsat at mindst halvdelen af de stater, der er kontraherende parter i den ved denne protokol ændrede konvention, er til stede på afstemningstidspunktet.

6.   Når den juridiske komité behandler et forslag om ændring af erstatningsgrænserne, skal den tage hensyn til hændelsernes forekomst og ikke mindst til omfanget af de dermed forbundne skader, til ændringer af pengeværdien og til den foreslåede ændrings virkning på forsikringsomkostningerne.

| 7. | a) | Der kan ikke foretages ændringer af erstatningsgrænserne i henhold til denne artikel inden for fem år fra det tidspunkt, hvor denne protokol blev åbnet for undertegnelse, eller inden for fem år fra det tidspunkt, hvor en tidligere ændring i henhold til denne artikel trådte i kraft. |
| --- | --- | --- |
| b) | Ingen erstatningsgrænse kan forhøjes over et beløb, som svarer til den grænse, der er fastsat i den ved denne protokol ændrede konvention, forhøjet med 6 % om året beregnet kumulativt fra det tidspunkt, hvor denne protokol blev åbnet for undertegnelse. |
| c) | Ingen erstatningsgrænse kan forhøjes over et beløb, som svarer til den grænse, der er fastsat i den ved denne protokol ændrede konvention, ganget med tre. |

7.

a)

Der kan ikke foretages ændringer af erstatningsgrænserne i henhold til denne artikel inden for fem år fra det tidspunkt, hvor denne protokol blev åbnet for undertegnelse, eller inden for fem år fra det tidspunkt, hvor en tidligere ændring i henhold til denne artikel trådte i kraft.

b)

Ingen erstatningsgrænse kan forhøjes over et beløb, som svarer til den grænse, der er fastsat i den ved denne protokol ændrede konvention, forhøjet med 6 % om året beregnet kumulativt fra det tidspunkt, hvor denne protokol blev åbnet for undertegnelse.

c)

Ingen erstatningsgrænse kan forhøjes over et beløb, som svarer til den grænse, der er fastsat i den ved denne protokol ændrede konvention, ganget med tre.

8.   Ændringer, som vedtages i henhold til stk. 5, anmeldes af organisationen til alle kontraherende stater. En ændring anses for godkendt efter 18 måneders forløb fra anmeldelsestidspunktet, medmindre mindst en fjerdedel af de stater, der var kontraherende stater på ændringens vedtagelsestidspunkt, inden for dette tidsrum har meddelt generalsekretæren, at de ikke kan godkende ændringen, hvorefter den er forkastet og uden gyldighed.

9.   Ændringer, som anses for godkendt i overensstemmelse med stk. 8, træder i kraft 18 måneder efter godkendelsen.

10.   Ændringerne er bindende for samtlige kontraherende stater, medmindre disse opsiger protokollen i overensstemmelse med artikel 21, stk. 1 og 2, mindst seks måneder før ændringerne træder i kraft. Opsigelsen får virkning, når ændringerne træder i kraft.

11.   En ændring, som er blevet vedtaget, men hvis 18 måneders godkendelsesperiode endnu ikke er udløbet, er bindende for en stat, der bliver kontraherende part i denne periode, hvis ændringen træder i kraft. En stat, der bliver kontraherende stat efter denne periodes udløb, er bundet af ændringen, hvis den er blevet godkendt i overensstemmelse med stk. 8. I de i dette stykke nævnte tilfælde bliver en ændring bindende for en stat, når ændringen træder i kraft, eller når denne protokol træder i kraft for den pågældende stats vedkommende, hvis dette sker senere.

Artikel 24

Depositar

1.   Denne protokol og ændringer til den, som vedtages i henhold til artikel 23, deponeres hos generalsekretæren.

2.   Generalsekretæren:

| a) | underretter alle stater, som har undertegnet eller tiltrådt denne protokol, om:






  i) | enhver ny undertegnelse eller deponering af ratificerings-, accepterings-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenter og tidspunktet for dem |
| --- | --- | --- |

a)

underretter alle stater, som har undertegnet eller tiltrådt denne protokol, om:

i)

enhver ny undertegnelse eller deponering af ratificerings-, accepterings-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenter og tidspunktet for dem

| ii) | enhver erklæring og meddelelse i henhold til artikel 9, stk. 2 og 3, artikel 18, stk. 1, og artikel 19, stk. 4, i den ved denne protokol ændrede konvention |
| --- | --- |

ii)

enhver erklæring og meddelelse i henhold til artikel 9, stk. 2 og 3, artikel 18, stk. 1, og artikel 19, stk. 4, i den ved denne protokol ændrede konvention

| iii) | denne protokols ikrafttrædelsestidspunkt |
| --- | --- |

iii)

denne protokols ikrafttrædelsestidspunkt

| iv) | ethvert forslag om ændring af erstatningsgrænserne, som fremsættes i overensstemmelse med artikel 23, stk. 2, i denne protokol |
| --- | --- |

iv)

ethvert forslag om ændring af erstatningsgrænserne, som fremsættes i overensstemmelse med artikel 23, stk. 2, i denne protokol

| v) | enhver ændring, som vedtages i overensstemmelse med artikel 23, stk. 5, i denne protokol |
| --- | --- |

v)

enhver ændring, som vedtages i overensstemmelse med artikel 23, stk. 5, i denne protokol

| vi) | enhver ændring, som anses for godkendt i overensstemmelse med artikel 23, stk. 8, i denne protokol, samt tidspunktet for dens ikrafttrædelse i overensstemmelse med samme artikels stk. 9 og 10 |
| --- | --- |

vi)

enhver ændring, som anses for godkendt i overensstemmelse med artikel 23, stk. 8, i denne protokol, samt tidspunktet for dens ikrafttrædelse i overensstemmelse med samme artikels stk. 9 og 10

| vii) | deponering af opsigelsesinstrumenter til denne protokol samt deponeringstidspunktet og opsigelsens ikrafttrædelsestidspunkt |
| --- | --- |

vii)

deponering af opsigelsesinstrumenter til denne protokol samt deponeringstidspunktet og opsigelsens ikrafttrædelsestidspunkt

| viii) | enhver meddelelse, som kræves i henhold til denne protokols artikler |
| --- | --- |

viii)

enhver meddelelse, som kræves i henhold til denne protokols artikler

| b) | sender en bekræftet genpart af denne protokol til alle stater, som har undertegnet eller tiltrådt den. |
| --- | --- |

b)

sender en bekræftet genpart af denne protokol til alle stater, som har undertegnet eller tiltrådt den.

3.   Så snart denne protokol træder i kraft, sender generalsekretæren De Forenede Nationers sekretariat dens tekst til registrering og offentliggørelse i overensstemmelse med artikel 102 i De Forenede Nationers charter.

Artikel 25

Sprog

Denne protokol er udfærdiget i et eksemplar på arabisk, engelsk, fransk, kinesisk, russisk og spansk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

UDFÆRDIGET I LONDON, den 1. november 2002.

TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede med behørig bemyndigelse fra deres respektive regeringer undertegnet denne protokol.

BILAG TIL ATHENPROTOKOLLEN

Image

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/13 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/13

---

RÅDETS AFGØRELSE

af 12. december 2011

om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 med hensyn til artikel 10 og 11

(2012/23/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 1 og artikel 81, stk. 2, litra a) og c), sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), og artikel 218, stk. 8, første afsnit,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 ("Athenprotokollen") er en væsentlig forbedring af ordningen for transportørernes erstatningsansvar over for og erstatning til passagerer ved søtransport. |
| --- | --- |

(1)

Protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 ("Athenprotokollen") er en væsentlig forbedring af ordningen for transportørernes erstatningsansvar over for og erstatning til passagerer ved søtransport.

| (2) | Athenprotokollen ændrer Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 og fastsætter i artikel 15, at disse to instrumenter skal læses og fortolkes sammen som ét enkelt instrument mellem parterne i Athenprotokollen. |
| --- | --- |

(2)

Athenprotokollen ændrer Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 og fastsætter i artikel 15, at disse to instrumenter skal læses og fortolkes sammen som ét enkelt instrument mellem parterne i Athenprotokollen.

| (3) | Artikel 10 og 11 i Athenprotokollen berører Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1). Unionen har derfor enekompetence for så vidt angår Athenprotokollens artikel 10 og 11. |
| --- | --- |

(3)

Artikel 10 og 11 i Athenprotokollen berører Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1). Unionen har derfor enekompetence for så vidt angår Athenprotokollens artikel 10 og 11.

| (4) | Efter Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen bør reglerne i Athenprotokollens artikel 10 om retternes kompetence gå forud for Unionens relevante regler herom. |
| --- | --- |

(4)

Efter Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen bør reglerne i Athenprotokollens artikel 10 om retternes kompetence gå forud for Unionens relevante regler herom.

| (5) | Reglerne om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser, der er fastsat i Athenprotokollens artikel 11, bør dog hverken gå forud for Unionens relevante regler herom, som udvidet til Danmark ved aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (2), eller reglerne i Luganokonventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 16. september 1988 (3) eller i Luganokonventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 30. oktober 2007 (4), eftersom anvendelsen af disse regler sikrer, at retsafgørelser anerkendes og fuldbyrdes i mindst samme omfang som efter Athenprotokollens regler. |
| --- | --- |

(5)

Reglerne om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser, der er fastsat i Athenprotokollens artikel 11, bør dog hverken gå forud for Unionens relevante regler herom, som udvidet til Danmark ved aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (2), eller reglerne i Luganokonventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 16. september 1988 (3) eller i Luganokonventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 30. oktober 2007 (4), eftersom anvendelsen af disse regler sikrer, at retsafgørelser anerkendes og fuldbyrdes i mindst samme omfang som efter Athenprotokollens regler.

| (6) | Athenprotokollen kan ratificeres, accepteres, godkendes eller tiltrædes af stater og af regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, der har givet disse organisationer kompetence på bestemte områder, som er omfattet af Athenprotokollen. |
| --- | --- |

(6)

Athenprotokollen kan ratificeres, accepteres, godkendes eller tiltrædes af stater og af regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, der har givet disse organisationer kompetence på bestemte områder, som er omfattet af Athenprotokollen.

| (7) | I henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), og artikel 19 i Athenprotokollen kan regionale organisationer for økonomisk integration indgå Athenprotokollen. |
| --- | --- |

(7)

I henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), og artikel 19 i Athenprotokollen kan regionale organisationer for økonomisk integration indgå Athenprotokollen.

| (8) | Det Forenede Kongerige og Irland, som protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, finder anvendelse på, vil som en del af Den Europæiske Union være bundet af Athenprotokollens artikel 10 og 11. |
| --- | --- |

(8)

Det Forenede Kongerige og Irland, som protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, finder anvendelse på, vil som en del af Den Europæiske Union være bundet af Athenprotokollens artikel 10 og 11.

| (9) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark for så vidt angår artikel 10 og 11. Danmark vil kun være bundet af disse artikler som særskilt kontraherende part. |
| --- | --- |

(9)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark for så vidt angår artikel 10 og 11. Danmark vil kun være bundet af disse artikler som særskilt kontraherende part.

| (10) | Størstedelen af Athenprotokollens bestemmelser er overtaget i EU-lovgivningen ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer (5). Unionen har derfor udøvet sin kompetence vedrørende de spørgsmål, der er reguleret af denne forordning. Der skal vedtages en særskilt afgørelse vedrørende disse bestemmelser parallelt med nærværende afgørelse. |
| --- | --- |

(10)

Størstedelen af Athenprotokollens bestemmelser er overtaget i EU-lovgivningen ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer (5). Unionen har derfor udøvet sin kompetence vedrørende de spørgsmål, der er reguleret af denne forordning. Der skal vedtages en særskilt afgørelse vedrørende disse bestemmelser parallelt med nærværende afgørelse.

| (11) | Medlemsstater, som skal ratificere eller tiltræde Athenprotokollen, bør om muligt gøre det samtidig. Medlemsstater bør derfor udveksle oplysninger om, hvor langt de er nået med deres ratificerings- eller tiltrædelsesprocedure med henblik på så vidt muligt at forberede en samtidig deponering af deres ratificerings- eller tiltrædelsesinstrumenter. Når medlemsstater ratificerer eller tiltræder Athenprotokollen, bør de tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne — |
| --- | --- |

(11)

Medlemsstater, som skal ratificere eller tiltræde Athenprotokollen, bør om muligt gøre det samtidig. Medlemsstater bør derfor udveksle oplysninger om, hvor langt de er nået med deres ratificerings- eller tiltrædelsesprocedure med henblik på så vidt muligt at forberede en samtidig deponering af deres ratificerings- eller tiltrædelsesinstrumenter. Når medlemsstater ratificerer eller tiltræder Athenprotokollen, bør de tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 ("Athenprotokollen") godkendes herved på Den Europæiske Unions vegne med hensyn til artikel 10 og 11.

Teksten til disse artikler er gengivet i bilaget.

Artikel 2

1.   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at deponere instrumentet for Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen med hensyn til artikel 10 og 11 i overensstemmelse med protokollens artikel 17, stk. 2, litra c), artikel 17, stk. 3, og artikel 19.

2.   På tidspunktet for deponeringen af tiltrædelsesinstrumentet fremsætter Unionen følgende kompetenceerklæring:

"Med hensyn til spørgsmål omfattet af artikel 10 og 11 i Athenprotokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, som henhører under artikel 81 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (, har Den Europæiske Unions medlemsstater, med undtagelse af Kongeriget Danmark i overensstemmelse med artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, overdraget kompetence til Unionen. Unionen udøvede denne kompetence ved vedtagelse af Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område."

3.   På tidspunktet for deponeringen af tiltrædelsesinstrumentet fremsætter Unionen følgende erklæring vedrørende artikel 17a, stk. 3, i Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, som ændret ved Athenprotokollens artikel 11:

| "1. | Retsafgørelser vedrørende spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, og som træffes af en ret i Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i en af Den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med Den Europæiske Unions relevante regler herom. |
| --- | --- |

"1.

Retsafgørelser vedrørende spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, og som træffes af en ret i Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i en af Den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med Den Europæiske Unions relevante regler herom.

| 2. | Retsafgørelser vedrørende spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen, og som træffes af en ret i Kongeriget Danmark, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i en af den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område. |
| --- | --- |

2.

Retsafgørelser vedrørende spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen, og som træffes af en ret i Kongeriget Danmark, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i en af den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område.

| 3. | Retsafgørelser vedrørende spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen, og som træffes af en ret i en tredjestat,






  a) | som er omfattet af Luganokonventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 30. oktober 2007, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i Den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med konventionen; |
| --- | --- | --- |

3.

Retsafgørelser vedrørende spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen, og som træffes af en ret i en tredjestat,

a)

som er omfattet af Luganokonventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 30. oktober 2007, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i Den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med konventionen;

| b) | som er omfattet af Luganokonventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 16. september 1988, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i Den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med konventionen." |
| --- | --- |

b)

som er omfattet af Luganokonventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område af 16. september 1988, vil blive anerkendt og fuldbyrdet i Den Europæiske Unions medlemsstater i overensstemmelse med konventionen."

4.   Den eller de personer, der udpeges i henhold til stk. 1 i denne artikel, tager det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne, når instrumentet for Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen med hensyn til artikel 10 og 11 deponeres.

Artikel 3

Unionen deponerer sit instrument for tiltrædelse af Athenprotokollen med hensyn til artikel 10 og 11 senest den 31. december 2011.

Artikel 4

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at deponere deres ratifikations- eller tiltrædelsesinstrumenter vedrørende Athenprotokollen inden for en rimelig tidsfrist og om muligt senest den 31. december 2011.

Udfærdiget i Bruxelles, den 12. december 2011.

På Rådets vegne

S. NOWAK

Formand

---

(1)  EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1.

1

(2)  EUT L 299 af 16.11.2005, s. 62.

2

(3)  EFT L 319 af 25.11.1988, s. 9.

3

(4)  EUT L 339 af 21.12.2007, s. 3.

4

(5)  EUT L 131 af 28.5.2009, s. 24.

5

---

BILAG

OVERSÆTTELSE

ARTIKEL 10 OG 11 I PROTOKOLLEN AF 2002 TIL ATHENKONVENTIONEN OM TRANSPORT AF PASSAGERER OG DERES BAGAGE TIL SØS, 1974

Artikel 10

Konventionens artikel 17 affattes således:

»Artikel 17

Kompetent jurisdiktion

1.   Søgsmål efter denne konventions artikel 3 og 4 anlægges efter sagsøgerens valg ved en af de i det følgende angivne domstole, forudsat denne domstol ligger i en stat, som er kontraherende part i denne konvention, og under hensyntagen til de enkelte kontraherende parters lovgivning om rette værneting i de stater, hvor der er flere mulige love:

| a) | domstolen i den stat, hvor sagsøgte har permanent hjemsted eller hovedadresse, eller |
| --- | --- |

a)

domstolen i den stat, hvor sagsøgte har permanent hjemsted eller hovedadresse, eller

| b) | domstolen i afrejse- eller ankomststaten, ifølge transportkontrakten, eller |
| --- | --- |

b)

domstolen i afrejse- eller ankomststaten, ifølge transportkontrakten, eller

| c) | domstolen i den stat, hvor sagsøgeren har bopæl eller permanent opholdssted, hvis den sagsøgte har en adresse i denne stat og er underkastet dens jurisdiktion, eller |
| --- | --- |

c)

domstolen i den stat, hvor sagsøgeren har bopæl eller permanent opholdssted, hvis den sagsøgte har en adresse i denne stat og er underkastet dens jurisdiktion, eller

| d) | domstolen i den stat, hvor transportkontrakten blev indgået, hvis den sagsøgte har en adresse i denne stat og er underkastet dens jurisdiktion. |
| --- | --- |

d)

domstolen i den stat, hvor transportkontrakten blev indgået, hvis den sagsøgte har en adresse i denne stat og er underkastet dens jurisdiktion.

2.   Søgsmål efter konventions artikel 4a anlægges efter sagsøgerens valg ved en af de domstole, hvor det ifølge stk. 1 er muligt at anlægge søgsmål mod transportøren eller undertransportøren.

3.   Når en skadevoldende hændelse er indtruffet, kan parterne aftale, om erstatningskravet skal forelægges en domstol eller afgøres ved voldgift.«.

Artikel 11

Følgende indsættes i konventionen som artikel 17a:

»Artikel 17a

Anerkendelse og fuldbyrdelse

1.   En dom, som afsiges af en domstol med jurisdiktion i overensstemmelse med artikel 17, og som er retsgyldig i domsstaten, hvor den ikke kan underkastes fornyet prøvelse, anerkendes af samtlige kontraherende stater, medmindre

| a) | dommen er opnået ved svig, eller |
| --- | --- |

a)

dommen er opnået ved svig, eller

| b) | den sagsøgte ikke har fået rimeligt varsel og rimelig mulighed for at fremlægge sin sag. |
| --- | --- |

b)

den sagsøgte ikke har fået rimeligt varsel og rimelig mulighed for at fremlægge sin sag.

2.   En dom, som anerkendes i henhold til stk. 1, er retsgyldig i de enkelte kontraherende stater, så snart de enkelte staters nødvendige formaliteter er blevet opfyldt. Disse formaliteter kan ikke tillade, at sagens materielle del genoptages.

3.   Stater, som er kontraherende parter i denne protokol, kan følge andre regler for anerkendelse og fuldbyrdelse af domme, forudsat de sikrer, at dommene anerkendes og fuldbyrdes i mindst samme omfang, som det ville ske efter stk. 1 og 2.«.

---

FORORDNINGER

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/17 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/17

---

RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 13/2012

af 6. januar 2012

om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1292/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i Indien

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9, stk. 4, og artikel 11, stk. 3, 5 og 6,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A.   PROCEDURE

1.   Tidligere undersøgelser og gældende antidumpingforanstaltninger

| (1) | Ved forordning (EF) nr. 1676/2001 (2) indførte Rådet i august 2001 en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i bl.a. Indien. Foranstaltningerne bestod i en antidumpingtold i form af en værditold på mellem 0 % og 62,6 % på importen af varer fra individuelt nævnte eksporterende producenter og en resttold på 53,3 % på importen af varer fra alle andre virksomheder. |
| --- | --- |

(1)

Ved forordning (EF) nr. 1676/2001 (2) indførte Rådet i august 2001 en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i bl.a. Indien. Foranstaltningerne bestod i en antidumpingtold i form af en værditold på mellem 0 % og 62,6 % på importen af varer fra individuelt nævnte eksporterende producenter og en resttold på 53,3 % på importen af varer fra alle andre virksomheder.

| (2) | Ved afgørelse 2001/645/EF (3) godtog Kommissionen i august 2001 pristilsagn afgivet af fem indiske producenter. Godtagelsen af tilsagnene blev efterfølgende trukket tilbage (4) i marts 2006. |
| --- | --- |

(2)

Ved afgørelse 2001/645/EF (3) godtog Kommissionen i august 2001 pristilsagn afgivet af fem indiske producenter. Godtagelsen af tilsagnene blev efterfølgende trukket tilbage (4) i marts 2006.

| (3) | Ved forordning (EF) nr. 366/2006 (5) ændrede Rådet i marts 2006 de foranstaltninger, som blev indført ved forordning (EF) nr. 1676/2001. Den indførte antidumpingtold var på mellem 0 % og 18 % under hensyntagen til resultaterne af udløbsundersøgelsen af den endelige udligningstold, som er uddybet i Rådets forordning (EF) nr. 367/2006 (6). |
| --- | --- |

(3)

Ved forordning (EF) nr. 366/2006 (5) ændrede Rådet i marts 2006 de foranstaltninger, som blev indført ved forordning (EF) nr. 1676/2001. Den indførte antidumpingtold var på mellem 0 % og 18 % under hensyntagen til resultaterne af udløbsundersøgelsen af den endelige udligningstold, som er uddybet i Rådets forordning (EF) nr. 367/2006 (6).

| (4) | Ved forordning (EF) nr. 1424/2006 (7) ændrede Rådet i september 2006 efter en anmodning om behandling som en ny eksporterende producent forordning (EF) nr. 1676/2001, for så vidt angår en indisk eksportør. I den ændrede forordning blev der fastsat en dumpingmargen på 15,5 % for samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgår i stikprøven, og en antidumpingtold på 3,5 % for den pågældende virksomhed under hensyntagen til virksomhedens eksportsubsidiemargen, som blev fastslået i den antisubsidieundersøgelse, der førte til vedtagelsen af forordning (EF) nr. 367/2006. Eftersom virksomheden ikke var omfattet af en individuel udligningstold, anvendtes den told, som er fastsat for alle andre virksomheder. |
| --- | --- |

(4)

Ved forordning (EF) nr. 1424/2006 (7) ændrede Rådet i september 2006 efter en anmodning om behandling som en ny eksporterende producent forordning (EF) nr. 1676/2001, for så vidt angår en indisk eksportør. I den ændrede forordning blev der fastsat en dumpingmargen på 15,5 % for samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgår i stikprøven, og en antidumpingtold på 3,5 % for den pågældende virksomhed under hensyntagen til virksomhedens eksportsubsidiemargen, som blev fastslået i den antisubsidieundersøgelse, der førte til vedtagelsen af forordning (EF) nr. 367/2006. Eftersom virksomheden ikke var omfattet af en individuel udligningstold, anvendtes den told, som er fastsat for alle andre virksomheder.

| (5) | Ved forordning (EF) nr. 1292/2007 (8) indførte Rådet i november 2007 efter en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, en endelig antidumpingtold på importen af PET-folie med oprindelse i Indien. Ved samme forordning blev en delvis interimsundersøgelse, der var begrænset til undersøgelsen af dumpingaspektet for så vidt angår en indisk eksporterende producent, bragt til ophør i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. |
| --- | --- |

(5)

Ved forordning (EF) nr. 1292/2007 (8) indførte Rådet i november 2007 efter en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, en endelig antidumpingtold på importen af PET-folie med oprindelse i Indien. Ved samme forordning blev en delvis interimsundersøgelse, der var begrænset til undersøgelsen af dumpingaspektet for så vidt angår en indisk eksporterende producent, bragt til ophør i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3.

| (6) | Udvidelsen af foranstaltningerne til Brasilien og Israel blev desuden opretholdt ved forordning (EF) nr. 1292/2007, dog blev enkelte virksomheder undtaget. Den seneste ændring af forordning (EF) nr. 1292/2007 i den henseende blev foretaget ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 806/2010 (9). |
| --- | --- |

(6)

Udvidelsen af foranstaltningerne til Brasilien og Israel blev desuden opretholdt ved forordning (EF) nr. 1292/2007, dog blev enkelte virksomheder undtaget. Den seneste ændring af forordning (EF) nr. 1292/2007 i den henseende blev foretaget ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 806/2010 (9).

| (7) | Rådet ændrede ved forordning (EF) nr. 15/2009 (10) i januar 2009 efter en delvis interimsundersøgelse vedrørende subsidiering af fem indiske PET-folieproducenter, som Kommissionen indledte på eget initiativ, den endelige antidumpingtold, der blev pålagt disse virksomheder ved forordning (EF) nr. 1292/2007, og den endelige udligningstold, der blev pålagt disse virksomheder ved forordning (EF) nr. 367/2006. |
| --- | --- |

(7)

Rådet ændrede ved forordning (EF) nr. 15/2009 (10) i januar 2009 efter en delvis interimsundersøgelse vedrørende subsidiering af fem indiske PET-folieproducenter, som Kommissionen indledte på eget initiativ, den endelige antidumpingtold, der blev pålagt disse virksomheder ved forordning (EF) nr. 1292/2007, og den endelige udligningstold, der blev pålagt disse virksomheder ved forordning (EF) nr. 367/2006.

| (8) | Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 469/2011 (11) ændrede Rådet i maj 2011 forordning (EF) nr. 1292/2007 og justerede således antidumpingtolden på baggrund af udløbet den 9. marts 2011 (12) af den udligningstold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 367/2006. |
| --- | --- |

(8)

Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 469/2011 (11) ændrede Rådet i maj 2011 forordning (EF) nr. 1292/2007 og justerede således antidumpingtolden på baggrund af udløbet den 9. marts 2011 (12) af den udligningstold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 367/2006.

| (9) | Ansøgeren i denne fornyede undersøgelse — Ester Industries Limited — er for øjeblikket pålagt en endelig antidumpingtold på 29,3 %. |
| --- | --- |

(9)

Ansøgeren i denne fornyede undersøgelse — Ester Industries Limited — er for øjeblikket pålagt en endelig antidumpingtold på 29,3 %.

2.   Anmodning om en delvis interimsundersøgelse

| (10) | I juli 2010 modtog Kommissionen en anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Anmodningen, som var begrænset til dumpingaspektet, blev indgivet af Ester Industries Limited, som er en eksporterende producent fra Indien (»Ester« eller »ansøgeren«). Ansøgeren hævdede i sin anmodning, at de omstændigheder, som lå til grund for foranstaltningerne, har ændret sig, og at disse ændringer er af varig karakter. Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det ikke længere er nødvendigt at fastholde foranstaltningen på sit nuværende niveau for at modvirke den skadevoldende dumping. |
| --- | --- |

(10)

I juli 2010 modtog Kommissionen en anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Anmodningen, som var begrænset til dumpingaspektet, blev indgivet af Ester Industries Limited, som er en eksporterende producent fra Indien (»Ester« eller »ansøgeren«). Ansøgeren hævdede i sin anmodning, at de omstændigheder, som lå til grund for foranstaltningerne, har ændret sig, og at disse ændringer er af varig karakter. Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det ikke længere er nødvendigt at fastholde foranstaltningen på sit nuværende niveau for at modvirke den skadevoldende dumping.

3.   Indledning af undersøgelsen

| (11) | Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en delvis interimsundersøgelse, og offentliggjorde den 29. oktober 2010 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
   (13) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en delvis interimsundersøgelse i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. |
| --- | --- |

(11)

Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en delvis interimsundersøgelse, og offentliggjorde den 29. oktober 2010 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
   (13) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en delvis interimsundersøgelse i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren.

| (12) | Det fremgår af indledningsmeddelelsen, at der i den delvise interimsundersøgelse også ville indgå en vurdering af behovet for, afhængigt af konklusionerne af undersøgelsen, at ændre den toldsats, der i øjeblikket finder anvendelse på importen af den pågældende vare fra eksporterende producenter i det pågældende land, som ikke er udtrykkeligt nævnt i artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1292/2007, dvs. den antidumpingtold, som gælder for »alle andre virksomheder« i Indien. |
| --- | --- |

(12)

Det fremgår af indledningsmeddelelsen, at der i den delvise interimsundersøgelse også ville indgå en vurdering af behovet for, afhængigt af konklusionerne af undersøgelsen, at ændre den toldsats, der i øjeblikket finder anvendelse på importen af den pågældende vare fra eksporterende producenter i det pågældende land, som ikke er udtrykkeligt nævnt i artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1292/2007, dvs. den antidumpingtold, som gælder for »alle andre virksomheder« i Indien.

4.   Undersøgelse

| (13) | Undersøgelsen af dumpingens omfang omfattede perioden fra den 1. oktober 2009 til den 30. september 2010 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«). |
| --- | --- |

(13)

Undersøgelsen af dumpingens omfang omfattede perioden fra den 1. oktober 2009 til den 30. september 2010 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«).

| (14) | Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, repræsentanterne for eksportlandet og EU-erhvervsgrenen om indledningen af den delvise interimsundersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt. |
| --- | --- |

(14)

Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, repræsentanterne for eksportlandet og EU-erhvervsgrenen om indledningen af den delvise interimsundersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt.

| (15) | For at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige til sin undersøgelse, sendte Kommissionen et spørgeskema til ansøgeren og modtog en besvarelse inden for den fastsatte frist. |
| --- | --- |

(15)

For at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige til sin undersøgelse, sendte Kommissionen et spørgeskema til ansøgeren og modtog en besvarelse inden for den fastsatte frist.

| (16) | Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, den fandt nødvendige med henblik på at undersøge, om der havde fundet dumping sted. Der blev aflagt et kontrolbesøg hos ansøgeren. |
| --- | --- |

(16)

Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, den fandt nødvendige med henblik på at undersøge, om der havde fundet dumping sted. Der blev aflagt et kontrolbesøg hos ansøgeren.

B.   DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1.   Den pågældende vare

| (17) | Den pågældende vare i denne undersøgelse er samme vare som i den forordning, hvorved de gældende foranstaltninger blev indført (forordning (EF) nr. 1292/2007 som ændret), dvs. polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i Indien, og som i øjeblikket er henhørende under KN-kode ex 3920 62 19 og ex 3920 62 90. |
| --- | --- |

(17)

Den pågældende vare i denne undersøgelse er samme vare som i den forordning, hvorved de gældende foranstaltninger blev indført (forordning (EF) nr. 1292/2007 som ændret), dvs. polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i Indien, og som i øjeblikket er henhørende under KN-kode ex 3920 62 19 og ex 3920 62 90.

2.   Samme vare

| (18) | Som i de foregående undersøgelser har også denne undersøgelse vist, at PET-folie fremstillet i Indien og eksporteret til Unionen og PET-folie fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Indien har de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål som PET-folie fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen i Unionen. |
| --- | --- |

(18)

Som i de foregående undersøgelser har også denne undersøgelse vist, at PET-folie fremstillet i Indien og eksporteret til Unionen og PET-folie fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Indien har de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål som PET-folie fremstillet og solgt af EU-erhvervsgrenen i Unionen.

| (19) | Disse varer anses således for at være identiske, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. |
| --- | --- |

(19)

Disse varer anses således for at være identiske, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.

C.   DUMPING

a)   Normal værdi

| (20) | I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, undersøgte Kommissionen først, om ansøgerens hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt, dvs. om dette salg udgjorde mindst 5 % af det tilsvarende samlede eksportsalg til Unionen. |
| --- | --- |

(20)

I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, undersøgte Kommissionen først, om ansøgerens hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt, dvs. om dette salg udgjorde mindst 5 % af det tilsvarende samlede eksportsalg til Unionen.

| (21) | Kommissionen fastlagde derefter, hvilke typer af samme vare, som virksomheden solgte på hjemmemarkedet, der var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Unionen. |
| --- | --- |

(21)

Kommissionen fastlagde derefter, hvilke typer af samme vare, som virksomheden solgte på hjemmemarkedet, der var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Unionen.

| (22) | Det blev derefter undersøgt, om hjemmemarkedssalget for ansøgeren var repræsentativt for hver varetype, dvs. om hjemmemarkedssalget af hver varetype udgjorde mindst 5 % af salget af samme varetype til Unionen. For de varetyper, der blev solgt i repræsentative mængder, undersøgtes det så, om der havde fundet et tilstrækkeligt salg sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. |
| --- | --- |

(22)

Det blev derefter undersøgt, om hjemmemarkedssalget for ansøgeren var repræsentativt for hver varetype, dvs. om hjemmemarkedssalget af hver varetype udgjorde mindst 5 % af salget af samme varetype til Unionen. For de varetyper, der blev solgt i repræsentative mængder, undersøgtes det så, om der havde fundet et tilstrækkeligt salg sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4.

| (23) | Spørgsmålet om, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver varetype, der var solgt på hjemmemarkedet i repræsentative mængder, kunne anses for at have fundet sted i normal handel, blev undersøgt ved at fastsætte andelen af rentable salgstransaktioner til uafhængige kunder af den pågældende varetype. I alle de tilfælde, hvor salget på hjemmemarkedet af den bestemte varetype skete i tilstrækkelig mængde og i normal handel, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris beregnet som et vejet gennemsnit af det samlede hjemmemarkedssalg af den varetype i NUP. |
| --- | --- |

(23)

Spørgsmålet om, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver varetype, der var solgt på hjemmemarkedet i repræsentative mængder, kunne anses for at have fundet sted i normal handel, blev undersøgt ved at fastsætte andelen af rentable salgstransaktioner til uafhængige kunder af den pågældende varetype. I alle de tilfælde, hvor salget på hjemmemarkedet af den bestemte varetype skete i tilstrækkelig mængde og i normal handel, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris beregnet som et vejet gennemsnit af det samlede hjemmemarkedssalg af den varetype i NUP.

| (24) | For de resterende varetyper, hvis hjemmemarkedssalg ikke var repræsentativt eller ikke fandt sted i normal handel, blev den normale værdi beregnet i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 3. Den normale værdi blev beregnet som produktionsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus en rimelig margen til dækning af salgs-, administrations- og generalomkostninger samt en rimelig fortjeneste, baseret på faktiske tal for den af undersøgelsen omfattede eksporterende producents produktion og salg af samme vare i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, første punktum. |
| --- | --- |

(24)

For de resterende varetyper, hvis hjemmemarkedssalg ikke var repræsentativt eller ikke fandt sted i normal handel, blev den normale værdi beregnet i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 3. Den normale værdi blev beregnet som produktionsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus en rimelig margen til dækning af salgs-, administrations- og generalomkostninger samt en rimelig fortjeneste, baseret på faktiske tal for den af undersøgelsen omfattede eksporterende producents produktion og salg af samme vare i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, første punktum.

b)   Eksportpris

| (25) | I den foregående interimsundersøgelse, der førte til vedtagelsen af forordning (EF) nr. 366/2006, blev det fastslået, at pristilsagn påvirkede de tidligere eksportpriser og gjorde dem upålidelige til beregning af fremtidig eksportadfærd. I denne interimsundersøgelse blev det, eftersom Ester solgte den pågældende vare i betydelige mængder på verdensmarkedet, besluttet at fastlægge eksportprisen på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales ved salg til alle tredjelande. |
| --- | --- |

(25)

I den foregående interimsundersøgelse, der førte til vedtagelsen af forordning (EF) nr. 366/2006, blev det fastslået, at pristilsagn påvirkede de tidligere eksportpriser og gjorde dem upålidelige til beregning af fremtidig eksportadfærd. I denne interimsundersøgelse blev det, eftersom Ester solgte den pågældende vare i betydelige mængder på verdensmarkedet, besluttet at fastlægge eksportprisen på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales ved salg til alle tredjelande.

| (26) | Det skal erindres, at godtagelsen af pristilsagn blev trukket tilbage i marts 2006, dvs. mere end tre år før den nuværende NUP. Esters eksportpriser ved salg til Unionen i den nuværende undersøgelsesperiode blev derfor ikke påvirket af nogen pristilsagn. Det kan således konkluderes, at de kan betragtes som pålidelige til fastsættelse af fremtidig eksportadfærd. |
| --- | --- |

(26)

Det skal erindres, at godtagelsen af pristilsagn blev trukket tilbage i marts 2006, dvs. mere end tre år før den nuværende NUP. Esters eksportpriser ved salg til Unionen i den nuværende undersøgelsesperiode blev derfor ikke påvirket af nogen pristilsagn. Det kan således konkluderes, at de kan betragtes som pålidelige til fastsættelse af fremtidig eksportadfærd.

| (27) | Eftersom hele ansøgerens eksportsalg til Unionen skete direkte til uafhængige kunder, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales for den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8. |
| --- | --- |

(27)

Eftersom hele ansøgerens eksportsalg til Unionen skete direkte til uafhængige kunder, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales for den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.

c)   Sammenligning

| (28) | Sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris blev foretaget på grundlag af prisen ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der påvirkede priserne og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Således blev der indrømmet justeringer for forskelle i transport- og forsikringsomkostninger, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger, provisioner, finansielle omkostninger, pakningsomkostninger, som ansøgeren skulle betale, når dette var relevant og velbegrundet. |
| --- | --- |

(28)

Sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris blev foretaget på grundlag af prisen ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der påvirkede priserne og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Således blev der indrømmet justeringer for forskelle i transport- og forsikringsomkostninger, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger, provisioner, finansielle omkostninger, pakningsomkostninger, som ansøgeren skulle betale, når dette var relevant og velbegrundet.

| (29) | Ansøgeren hævdede, at set i forhold til den foregående interimsundersøgelse kan han tilbyde sine kunder en bredere vifte af kemiske overfladebehandlinger, og dette aspekt bør tages i betragtning ved klassificering af den pågældende vare i forskellige varetyper. Virksomheden dokumenterede imidlertid ikke, at de forskellige typer kemiske overfladebehandlinger påvirkede prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betalte forskellige priser på hjemmemarkedet og på eksportmarkedet i Unionen alt afhængigt af typen af kemisk overfladebehandling. Den vareklassifikation, der er blevet anvendt i de tidligere undersøgelser, bør derfor opretholdes, og påstanden må afvises. |
| --- | --- |

(29)

Ansøgeren hævdede, at set i forhold til den foregående interimsundersøgelse kan han tilbyde sine kunder en bredere vifte af kemiske overfladebehandlinger, og dette aspekt bør tages i betragtning ved klassificering af den pågældende vare i forskellige varetyper. Virksomheden dokumenterede imidlertid ikke, at de forskellige typer kemiske overfladebehandlinger påvirkede prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betalte forskellige priser på hjemmemarkedet og på eksportmarkedet i Unionen alt afhængigt af typen af kemisk overfladebehandling. Den vareklassifikation, der er blevet anvendt i de tidligere undersøgelser, bør derfor opretholdes, og påstanden må afvises.

| (30) | Ansøgeren krævede også en justering af eksportprisen baseret på de fordele, der er opnået ved eksport i henhold til DEPB-ordningen (Duty Entitlement Passbook Scheme — toldgodtgørelsesordning) på efter-eksportbasis. Det blev konstateret, at i henhold til denne ordning kan de kreditter, der modtages ved eksport af den pågældende vare, benyttes til at udligne told ved import af andre varer, eller de kan sælges frit til andre virksomheder. De importerede varer skal desuden ikke udelukkende benyttes i produktionen af den pågældende vare til eksport. Ester påviste ikke, at fordelen i henhold til DEPB-ordningen påvirkede prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betalte forskellige priser på hjemmemarkedet på grund af DEPB-fordelene. Påstanden blev derfor afvist. |
| --- | --- |

(30)

Ansøgeren krævede også en justering af eksportprisen baseret på de fordele, der er opnået ved eksport i henhold til DEPB-ordningen (Duty Entitlement Passbook Scheme — toldgodtgørelsesordning) på efter-eksportbasis. Det blev konstateret, at i henhold til denne ordning kan de kreditter, der modtages ved eksport af den pågældende vare, benyttes til at udligne told ved import af andre varer, eller de kan sælges frit til andre virksomheder. De importerede varer skal desuden ikke udelukkende benyttes i produktionen af den pågældende vare til eksport. Ester påviste ikke, at fordelen i henhold til DEPB-ordningen påvirkede prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betalte forskellige priser på hjemmemarkedet på grund af DEPB-fordelene. Påstanden blev derfor afvist.

| (31) | Ansøgeren krævede også en justering af eksportprisen baseret på de fordele, der er opnået i henhold til EPCG-ordningen (Export Promotion Capital Goods Scheme — eksportfremmeordning for kapitalgoder) og under eksportkreditordningen. I den forbindelse skal det bemærkes, at i lighed med de øvrige ovennævnte ordninger er der ikke noget krav om, at de varer, der importeres under EPCG-ordningen udelukkende skal benyttes i produktionen af den pågældende eksporterede vare. For det andet forelagde ansøgeren ikke bevis for en udtrykkelig forbindelse mellem prisfastsættelsen for de eksporterede varer og de fordele, der er opnået under EPCG-ordningen og eksportkreditordningen. Sluttelig påviste ansøgeren ikke, at fordelene under disse to ordninger påvirkede prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betalte forskellige priser på hjemmemarkedet på grund af fordelene under EPCG-ordningen og eksportkreditordningen. Kravet må derfor afvises. |
| --- | --- |

(31)

Ansøgeren krævede også en justering af eksportprisen baseret på de fordele, der er opnået i henhold til EPCG-ordningen (Export Promotion Capital Goods Scheme — eksportfremmeordning for kapitalgoder) og under eksportkreditordningen. I den forbindelse skal det bemærkes, at i lighed med de øvrige ovennævnte ordninger er der ikke noget krav om, at de varer, der importeres under EPCG-ordningen udelukkende skal benyttes i produktionen af den pågældende eksporterede vare. For det andet forelagde ansøgeren ikke bevis for en udtrykkelig forbindelse mellem prisfastsættelsen for de eksporterede varer og de fordele, der er opnået under EPCG-ordningen og eksportkreditordningen. Sluttelig påviste ansøgeren ikke, at fordelene under disse to ordninger påvirkede prissammenligneligheden, og navnlig at kunderne konsekvent betalte forskellige priser på hjemmemarkedet på grund af fordelene under EPCG-ordningen og eksportkreditordningen. Kravet må derfor afvises.

d)   Dumpingmargen

| (32) | I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare. Under hensyntagen til de i betragtning 44 og 45 omhandlede bemærkninger til fremlæggelsen er dumpingmargenen, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, fastsat til 8,3 %. |
| --- | --- |

(32)

I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare. Under hensyntagen til de i betragtning 44 og 45 omhandlede bemærkninger til fremlæggelsen er dumpingmargenen, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, fastsat til 8,3 %.

D.   DE ÆNDREDE OMSTÆNDIGHEDERS VARIGE KARAKTER

| (33) | I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev det også undersøgt, om ændringerne i omstændighederne med rimelighed kunne anses for at være af varig karakter. |
| --- | --- |

(33)

I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev det også undersøgt, om ændringerne i omstændighederne med rimelighed kunne anses for at være af varig karakter.

| (34) | I så henseende viste undersøgelsen, at Ester faktisk har truffet en række foranstaltninger for at sænke omkostningerne og opnå effektivitetsforbedringer. Virksomheden har navnlig moderniseret og opbygget en ny produktionslinje. Som følge af en betydelig stigning i produktionen er de faste omkostninger desuden faldet betragteligt. Virksomheden begyndte også at købe sine råmaterialer mere effektivt (fra en leverandør tættere på) og opnåede således betydeligt lavere fragtomkostninger. Denne reduktion af omkostningerne har en direkte indvirkning på dumpingmargenen. Denne ændring i omstændighederne kan derfor betragtes som værende af varig karakter. |
| --- | --- |

(34)

I så henseende viste undersøgelsen, at Ester faktisk har truffet en række foranstaltninger for at sænke omkostningerne og opnå effektivitetsforbedringer. Virksomheden har navnlig moderniseret og opbygget en ny produktionslinje. Som følge af en betydelig stigning i produktionen er de faste omkostninger desuden faldet betragteligt. Virksomheden begyndte også at købe sine råmaterialer mere effektivt (fra en leverandør tættere på) og opnåede således betydeligt lavere fragtomkostninger. Denne reduktion af omkostningerne har en direkte indvirkning på dumpingmargenen. Denne ændring i omstændighederne kan derfor betragtes som værende af varig karakter.

| (35) | For så vidt angår eksportprisen, viste undersøgelsen en vis stabilitet i Esters prispolitik over en lang periode, dvs. mellem 2006 (det år, hvor tilsagnet blev ophævet) og 2010 (dvs. næsten indtil udløbet af NUP). På baggrund af ændringerne i metoden til fastsættelse af Esters eksportpris ved salg til Unionen, jf. betragtning 24 og 25, og ovennævnte prisstabilitet, er det sandsynligt, at den dumpingmargen, der er blevet beregnet for nylig, er af varig karakter. |
| --- | --- |

(35)

For så vidt angår eksportprisen, viste undersøgelsen en vis stabilitet i Esters prispolitik over en lang periode, dvs. mellem 2006 (det år, hvor tilsagnet blev ophævet) og 2010 (dvs. næsten indtil udløbet af NUP). På baggrund af ændringerne i metoden til fastsættelse af Esters eksportpris ved salg til Unionen, jf. betragtning 24 og 25, og ovennævnte prisstabilitet, er det sandsynligt, at den dumpingmargen, der er blevet beregnet for nylig, er af varig karakter.

| (36) | Det ansås derfor, at de omstændigheder, der førte til indledningen af denne interimsundersøgelse, sandsynligvis ikke vil ændre sig i den nærmeste fremtid på en måde, der kunne påvirke resultaterne af interimsundersøgelsen. Derfor konkluderes det, at de ændrede omstændigheder er af varig karakter, og at bibeholdelse af foranstaltningen på det nuværende niveau ikke længere er berettiget. |
| --- | --- |

(36)

Det ansås derfor, at de omstændigheder, der førte til indledningen af denne interimsundersøgelse, sandsynligvis ikke vil ændre sig i den nærmeste fremtid på en måde, der kunne påvirke resultaterne af interimsundersøgelsen. Derfor konkluderes det, at de ændrede omstændigheder er af varig karakter, og at bibeholdelse af foranstaltningen på det nuværende niveau ikke længere er berettiget.

E.   ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER

| (37) | En eksporterende producent hævdede, at den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven, bør genberegnes, hvis den nuværende interimsundersøgelse resulterer i en lavere dumpingmargen for Ester (som var en af virksomhederne i stikprøven) end tidligere fastslået. Det bør erindres, at den aktuelle delvise interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, udtrykkeligt er begrænset til revision af dumpingmargenen for ansøgeren, en individuel eksportør, nemlig Ester. Derfor var undersøgelsen begrænset til ansøgerens særlige omstændigheder under hensyntagen til al relevant og behørigt dokumenteret bevismateriale (14). De konklusioner, der er draget på dette grundlag, er ikke relevante for de andre virksomheder i stikprøven eller nogen anden eksporterende producent i det pågældende land. |
| --- | --- |

(37)

En eksporterende producent hævdede, at den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven, bør genberegnes, hvis den nuværende interimsundersøgelse resulterer i en lavere dumpingmargen for Ester (som var en af virksomhederne i stikprøven) end tidligere fastslået. Det bør erindres, at den aktuelle delvise interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, udtrykkeligt er begrænset til revision af dumpingmargenen for ansøgeren, en individuel eksportør, nemlig Ester. Derfor var undersøgelsen begrænset til ansøgerens særlige omstændigheder under hensyntagen til al relevant og behørigt dokumenteret bevismateriale (14). De konklusioner, der er draget på dette grundlag, er ikke relevante for de andre virksomheder i stikprøven eller nogen anden eksporterende producent i det pågældende land.

| (38) | Det konkluderes, at fastsættelsen af en ny gennemsnitlig dumpingmargen for stikprøven i henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 6, under sådanne omstændigheder hverken er retlig mulig eller økonomisk hensigtsmæssig af følgende årsager. Det bør rent faktisk erindres, at beregning af den gennemsnitlige dumpingmargen for en stikprøve, kun vil blive anvendt, når det i forbindelse med en bestemt undersøgelse konkluderes, at antallet af eksportører er så stort, at en individuel undersøgelse af alle de samarbejdsvillige eksportører ville indebære urimelige byrder for institutionerne og bringe afslutningen af undersøgelsen inden for den obligatoriske frist i grundforordningen i fare. Det antages således, at beregningen af en vejet gennemsnitlig margen på grundlag af dumpingmargenerne for eksportørerne i stikprøven er repræsentativ for dumpingmargenen for de samarbejdsvillige eksportører, der ikke indgår i stikprøven. Dette kan kun være tilfældet, hvis en sådan beregning foretages på grundlag af dumpingmargener, der vedrører samme periode. Ingen af ovennævnte betingelser er opfyldt i forbindelse med en delvis interimsundersøgelse, som er begrænset til en virksomhed, der oprindeligt indgik i stikprøven, som det er tilfældet i forbindelse med den aktuelle undersøgelse. Følgelig konkluderes det, at de faktiske omstændigheder i den nuværende delvise interimsundersøgelse er af en sådan karakter, at bestemmelserne i artikel 9, stk. 6, tydeligvis ikke finder anvendelse. |
| --- | --- |

(38)

Det konkluderes, at fastsættelsen af en ny gennemsnitlig dumpingmargen for stikprøven i henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 6, under sådanne omstændigheder hverken er retlig mulig eller økonomisk hensigtsmæssig af følgende årsager. Det bør rent faktisk erindres, at beregning af den gennemsnitlige dumpingmargen for en stikprøve, kun vil blive anvendt, når det i forbindelse med en bestemt undersøgelse konkluderes, at antallet af eksportører er så stort, at en individuel undersøgelse af alle de samarbejdsvillige eksportører ville indebære urimelige byrder for institutionerne og bringe afslutningen af undersøgelsen inden for den obligatoriske frist i grundforordningen i fare. Det antages således, at beregningen af en vejet gennemsnitlig margen på grundlag af dumpingmargenerne for eksportørerne i stikprøven er repræsentativ for dumpingmargenen for de samarbejdsvillige eksportører, der ikke indgår i stikprøven. Dette kan kun være tilfældet, hvis en sådan beregning foretages på grundlag af dumpingmargener, der vedrører samme periode. Ingen af ovennævnte betingelser er opfyldt i forbindelse med en delvis interimsundersøgelse, som er begrænset til en virksomhed, der oprindeligt indgik i stikprøven, som det er tilfældet i forbindelse med den aktuelle undersøgelse. Følgelig konkluderes det, at de faktiske omstændigheder i den nuværende delvise interimsundersøgelse er af en sådan karakter, at bestemmelserne i artikel 9, stk. 6, tydeligvis ikke finder anvendelse.

| (39) | Det skal erindres, at erklæringen i indledningsmeddelelsen, hvoraf det fremgår, at »hvis det besluttes, at de gældende foranstaltninger bør ophæves eller ændres for ansøgeren, kan det blive nødvendigt at ændre den told, der i øjeblikket er gældende for importen af den pågældende vare fra andre virksomheder i Indien« indebærer, at resttolden som følge af revisionen kan blive forhøjet for at forhindre omgåelse (15). Eftersom ansøgerens told er blevet nedjusteret, er ovennævnte bestemmelse i indledningsmeddelelsen ikke relevant. |
| --- | --- |

(39)

Det skal erindres, at erklæringen i indledningsmeddelelsen, hvoraf det fremgår, at »hvis det besluttes, at de gældende foranstaltninger bør ophæves eller ændres for ansøgeren, kan det blive nødvendigt at ændre den told, der i øjeblikket er gældende for importen af den pågældende vare fra andre virksomheder i Indien« indebærer, at resttolden som følge af revisionen kan blive forhøjet for at forhindre omgåelse (15). Eftersom ansøgerens told er blevet nedjusteret, er ovennævnte bestemmelse i indledningsmeddelelsen ikke relevant.

| (40) | På baggrund af de i betragtning 37 til 39 omhandlede årsager må påstanden om, at den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven bør genberegnes, afvises. |
| --- | --- |

(40)

På baggrund af de i betragtning 37 til 39 omhandlede årsager må påstanden om, at den gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven bør genberegnes, afvises.

| (41) | De interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at foreslå en ændring af antidumpingtolden for ansøgeren, og de fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. |
| --- | --- |

(41)

De interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at foreslå en ændring af antidumpingtolden for ansøgeren, og de fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger.

| (42) | Ansøgeren gentog de i betragtning 29 omhandlede påstande samt sine påstande vedrørende toldgodtgørelse på grundlag af eksportprisen som følge af de fordele vedrørende DEPB, EPCG og eksportkreditter, der er beskrevet i betragtning 30 og 31. Da der ikke er blevet forelagt nye oplysninger, som kan ændre Kommissionens konklusioner, måtte påstandene dog afvises. |
| --- | --- |

(42)

Ansøgeren gentog de i betragtning 29 omhandlede påstande samt sine påstande vedrørende toldgodtgørelse på grundlag af eksportprisen som følge af de fordele vedrørende DEPB, EPCG og eksportkreditter, der er beskrevet i betragtning 30 og 31. Da der ikke er blevet forelagt nye oplysninger, som kan ændre Kommissionens konklusioner, måtte påstandene dog afvises.

| (43) | Ansøgeren satte endvidere spørgsmålstegn ved metoden til beregning af cif-værdien af disse transaktioner, som er blevet beregnet på grundlag af prisen fob. Ved beregningen af cif-værdien pr. enhed satte Kommissionen virksomhedens samlede fragtomkostninger i forhold til alle eksporttransaktioner, herunder fob-transaktioner. Virksomheden hævdede, at de samlede fragtomkostninger udelukkende burde have været sat i forhold til cif-transaktionerne. Denne påstand er blevet godtaget. |
| --- | --- |

(43)

Ansøgeren satte endvidere spørgsmålstegn ved metoden til beregning af cif-værdien af disse transaktioner, som er blevet beregnet på grundlag af prisen fob. Ved beregningen af cif-værdien pr. enhed satte Kommissionen virksomhedens samlede fragtomkostninger i forhold til alle eksporttransaktioner, herunder fob-transaktioner. Virksomheden hævdede, at de samlede fragtomkostninger udelukkende burde have været sat i forhold til cif-transaktionerne. Denne påstand er blevet godtaget.

| (44) | Ansøgeren hævdede sluttelig, at ikke alt salg af vareprøver var blevet udelukket ved fastsættelsen af dumpingmargenen. Denne påstand er også blevet godtaget. |
| --- | --- |

(44)

Ansøgeren hævdede sluttelig, at ikke alt salg af vareprøver var blevet udelukket ved fastsættelsen af dumpingmargenen. Denne påstand er også blevet godtaget.

| (45) | Efter den fornyede undersøgelse fastsættes den foreslåede ændrede dumpingmargen og den antidumpingtold, som skal gælde for den pågældende vare fremstillet af Ester Industries Limited, til 8,3 % — |
| --- | --- |

(45)

Efter den fornyede undersøgelse fastsættes den foreslåede ændrede dumpingmargen og den antidumpingtold, som skal gælde for den pågældende vare fremstillet af Ester Industries Limited, til 8,3 % —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Oplysningerne om Ester Industries Limited i tabellen i artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1292/2007 affattes således:

| »Ester Industries Limited, DLF City, Phase II, Sector 25, Gurgaon, Haryana — 122022, Indien | 8,3 | A026« |
| --- | --- | --- |

»Ester Industries Limited, DLF City, Phase II, Sector 25, Gurgaon, Haryana — 122022, Indien

8,3

A026«

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 6. januar 2012.

På Rådets vegne

N. WAMMEN

Formand

---

(1)  EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

1

(2)  EFT L 227 af 23.8.2001, s. 1.

2

(3)  EFT L 227 af 23.8.2001, s. 56.

3

(4)  EUT L 68 af 8.3.2006, s. 37.

4

(5)  EUT L 68 af 8.3.2006, s. 6.

5

(6)  EUT L 68 af 8.3.2006, s. 15.

6

(7)  EUT L 270 af 29.9.2006, s. 1.

7

(8)  EUT L 288 af 6.11.2007, s. 1.

8

(9)  EUT L 242 af 15.9.2010, s. 6.

9

(10)  EUT L 6 af 10.1.2009, s. 1.

10

(11)  EUT L 129 af 17.5.2011, s. 1.

11

(12)  Meddelelse om udløb (EUT C 68 af 3.3.2011, s. 6).

12

(13)  EUT C 294 af 29.10.2010, s. 10.

13

(14)  Førsteinstansrettens dom af 17. december 2010, EWRIA m.fl. mod Kommissionen, sag T-369/08, præmis 7 og 79, og den retspraksis, der er anført der.

14

(15)  Gennemførelsesforordning (EU) nr. 270/2010 af 29. marts 2010 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 452/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af strygebrætter med oprindelse i bl.a. Folkerepublikken Kina (EFT L 84 af 31.3.2010, s. 13).

15

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/22 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/22

---

RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 14/2012

af 9. januar 2012

om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010 på importen af visse former for tråd af molybdæn med oprindelse i Folkerepublikken Kina til også at omfatte importen af visse former for tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej, og om afslutning af undersøgelsen, for så vidt angår varer afsendt fra Schweiz

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 13,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A.   PROCEDURE

1.   Gældende foranstaltninger

| (1) | Ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010 (2) (»den oprindelige forordning«) indførtes der en endelig antidumpingtold på 64,3 % på importen af visse former for tråd af molybdæn som defineret i artikel 1, stk. 1, i nævnte forordning (»den pågældende vare«) og med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina« eller »det pågældende land«). Disse foranstaltninger vil i det følgende blive benævnt »de gældende foranstaltninger«, og den undersøgelse, der førte til de foranstaltninger, som blev indført ved den oprindelige forordning, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«. |
| --- | --- |

(1)

Ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010 (2) (»den oprindelige forordning«) indførtes der en endelig antidumpingtold på 64,3 % på importen af visse former for tråd af molybdæn som defineret i artikel 1, stk. 1, i nævnte forordning (»den pågældende vare«) og med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina« eller »det pågældende land«). Disse foranstaltninger vil i det følgende blive benævnt »de gældende foranstaltninger«, og den undersøgelse, der førte til de foranstaltninger, som blev indført ved den oprindelige forordning, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.

2.   Anmodning

| (2) | Den 4. april 2011 modtog Kommissionen en anmodning i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, om at undersøge den påståede omgåelse af de gældende foranstaltninger. Anmodningen blev indgivet af European Association of Metals (Eurometaux) på vegne af en EU-producent af visse former for tråd af molybdæn (»ansøgeren«). |
| --- | --- |

(2)

Den 4. april 2011 modtog Kommissionen en anmodning i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, om at undersøge den påståede omgåelse af de gældende foranstaltninger. Anmodningen blev indgivet af European Association of Metals (Eurometaux) på vegne af en EU-producent af visse former for tråd af molybdæn (»ansøgeren«).

| (3) | Det hævdedes i anmodningen, at der efter indførelsen af de gældende foranstaltninger var indtrådt en betydelig ændring i handelsmønstret mellem Kina, Malaysia og Schweiz på den ene side og Unionen på den anden side. Ansøgeren hævdede, at denne ændring skyldtes omladning af tråd af molybdæn via Malaysia eller Schweiz. |
| --- | --- |

(3)

Det hævdedes i anmodningen, at der efter indførelsen af de gældende foranstaltninger var indtrådt en betydelig ændring i handelsmønstret mellem Kina, Malaysia og Schweiz på den ene side og Unionen på den anden side. Ansøgeren hævdede, at denne ændring skyldtes omladning af tråd af molybdæn via Malaysia eller Schweiz.

| (4) | I anmodningen konkluderes det, at der ikke var tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse for omladning ud over de gældende foranstaltninger. |
| --- | --- |

(4)

I anmodningen konkluderes det, at der ikke var tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse for omladning ud over de gældende foranstaltninger.

| (5) | Endelig hævdede ansøgeren, at de afhjælpende virkninger af de gældende foranstaltninger blev undergravet, både i henseende til mængder og priser, og at priserne på tråd af molybdæn fra Malaysia og Schweiz var dumpingpriser i forhold til den normale værdi, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse. |
| --- | --- |

(5)

Endelig hævdede ansøgeren, at de afhjælpende virkninger af de gældende foranstaltninger blev undergravet, både i henseende til mængder og priser, og at priserne på tråd af molybdæn fra Malaysia og Schweiz var dumpingpriser i forhold til den normale værdi, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse.

3.   Indledning

| (6) | Efter at have hørt det rådgivende udvalg fastslog Kommissionen, at der forelå tilstrækkelige umiddelbare beviser til at indlede en undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 13, og den iværksatte derfor ved forordning (EU) nr. 477/2011 (3) (»indledningsforordningen«) en undersøgelse. I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, pålagde Kommissionen ved indledningsforordningen desuden toldmyndighederne fra den 19. maj 2011 at registrere importen af den pågældende vare afsendt fra Malaysia eller Schweiz, uanset om varen var angivet med oprindelse i Malaysia eller Schweiz eller ej. |
| --- | --- |

(6)

Efter at have hørt det rådgivende udvalg fastslog Kommissionen, at der forelå tilstrækkelige umiddelbare beviser til at indlede en undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 13, og den iværksatte derfor ved forordning (EU) nr. 477/2011 (3) (»indledningsforordningen«) en undersøgelse. I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, pålagde Kommissionen ved indledningsforordningen desuden toldmyndighederne fra den 19. maj 2011 at registrere importen af den pågældende vare afsendt fra Malaysia eller Schweiz, uanset om varen var angivet med oprindelse i Malaysia eller Schweiz eller ej.

4.   Undersøgelse

| (7) | Kommissionen underrettede officielt myndighederne i Kina, Malaysia og Schweiz, eksporterende producenter og forhandlere i disse lande og de importører i Unionen, som den vidste, var berørt af sagen, samt EU-producenterne om indledningen af undersøgelsen. |
| --- | --- |

(7)

Kommissionen underrettede officielt myndighederne i Kina, Malaysia og Schweiz, eksporterende producenter og forhandlere i disse lande og de importører i Unionen, som den vidste, var berørt af sagen, samt EU-producenterne om indledningen af undersøgelsen.

| (8) | Der blev sendt spørgeskemaer til producenter/eksportører i Malaysia, Schweiz og Kina samt de af Unionens importører, som Kommissionen vidste var berørt, og/eller som var nævnt i anmodningen. De interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i indledningsforordningen. Alle parter blev underrettet om, at manglende samarbejdsvilje kunne medføre anvendelse af grundforordningens artikel 18 og afgørelser truffet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. |
| --- | --- |

(8)

Der blev sendt spørgeskemaer til producenter/eksportører i Malaysia, Schweiz og Kina samt de af Unionens importører, som Kommissionen vidste var berørt, og/eller som var nævnt i anmodningen. De interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i indledningsforordningen. Alle parter blev underrettet om, at manglende samarbejdsvilje kunne medføre anvendelse af grundforordningens artikel 18 og afgørelser truffet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.

| (9) | En EU-importør henvendte sig til Kommissionen og oplyste, at han aldrig havde købt tråd af molybdæn fra en leverandør uden for Unionen. |
| --- | --- |

(9)

En EU-importør henvendte sig til Kommissionen og oplyste, at han aldrig havde købt tråd af molybdæn fra en leverandør uden for Unionen.

| (10) | To malaysiske virksomheder fremførte, at de i undersøgelsesperioden nævnt i betragtning 14 hverken fremstillede tråd af molybdæn eller eksporterede sådan tråd til Unionen. |
| --- | --- |

(10)

To malaysiske virksomheder fremførte, at de i undersøgelsesperioden nævnt i betragtning 14 hverken fremstillede tråd af molybdæn eller eksporterede sådan tråd til Unionen.

| (11) | En schweizisk virksomhed erklærede, at den ikke havde været involveret i produktion eller salg af tråd af molybdæn i de sidste tre år. |
| --- | --- |

(11)

En schweizisk virksomhed erklærede, at den ikke havde været involveret i produktion eller salg af tråd af molybdæn i de sidste tre år.

| (12) | En kinesisk producent besvarede spørgeskemaet og anførte, at han fra 2009 og fremefter hverken eksporterede tråd af molybdæn til Unionen eller til Malaysia eller Schweiz. |
| --- | --- |

(12)

En kinesisk producent besvarede spørgeskemaet og anførte, at han fra 2009 og fremefter hverken eksporterede tråd af molybdæn til Unionen eller til Malaysia eller Schweiz.

| (13) | Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra de kinesiske, malaysiske eller schweiziske myndigheder. |
| --- | --- |

(13)

Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra de kinesiske, malaysiske eller schweiziske myndigheder.

5.   Undersøgelsesperiode

| (14) | Undersøgelsesperioden omfattede tidsrummet fra den 1. april 2010 til den 31. marts 2011 (»UP«). Der blev indhentet data for perioden fra 2007 indtil udløbet af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«) med henblik på at undersøge den påståede ændring i handelsmønstret. |
| --- | --- |

(14)

Undersøgelsesperioden omfattede tidsrummet fra den 1. april 2010 til den 31. marts 2011 (»UP«). Der blev indhentet data for perioden fra 2007 indtil udløbet af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«) med henblik på at undersøge den påståede ændring i handelsmønstret.

B.   UNDERSØGELSESRESULTATER

1.   Generelt/samarbejdsvilje

| (15) | Som nævnt i betragtning 10 samarbejdede kun to virksomheder i Malaysia, men de eksporterede ikke den pågældende vare til Unionen i UP. Som nævnt i betragtning 11 forelagde kun en schweizisk virksomhed oplysninger, og det fremgik af disse, at virksomheden ikke havde været involveret i produktion eller salg af den pågældende vare i de seneste tre år. Konklusionerne måtte derfor i vidt omfang baseres på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. |
| --- | --- |

(15)

Som nævnt i betragtning 10 samarbejdede kun to virksomheder i Malaysia, men de eksporterede ikke den pågældende vare til Unionen i UP. Som nævnt i betragtning 11 forelagde kun en schweizisk virksomhed oplysninger, og det fremgik af disse, at virksomheden ikke havde været involveret i produktion eller salg af den pågældende vare i de seneste tre år. Konklusionerne måtte derfor i vidt omfang baseres på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18.

| (16) | I overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1, blev vurderingen af den mulige omgåelse foretaget ved at analysere 1), om der var tale om en ændring i handelsmønstret mellem Kina, Malaysia og Schweiz på den ene side og Unionen på den anden side, 2) om denne ændring skyldtes en praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke forelå nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden, 3) om der forelå beviser for skade eller for, at virkningerne af tolden undergraves i henseende til priserne på og/eller mængderne af samme vare, og 4) om der var bevis for dumping i forhold til de tidligere fastslåede normale værdier for samme vare, om fornødent i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningens artikel 2. |
| --- | --- |

(16)

I overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1, blev vurderingen af den mulige omgåelse foretaget ved at analysere 1), om der var tale om en ændring i handelsmønstret mellem Kina, Malaysia og Schweiz på den ene side og Unionen på den anden side, 2) om denne ændring skyldtes en praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke forelå nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden, 3) om der forelå beviser for skade eller for, at virkningerne af tolden undergraves i henseende til priserne på og/eller mængderne af samme vare, og 4) om der var bevis for dumping i forhold til de tidligere fastslåede normale værdier for samme vare, om fornødent i overensstemmelse med bestemmelserne i grundforordningens artikel 2.

2.   Den pågældende vare og samme vare

| (17) | Den pågældende vare er som defineret i den oprindelige undersøgelse, dvs. tråd af molybdæn, der vægtmæssigt indeholder mindst 99,95 % molybdæn, med største tværmål over 1,35 mm, dog ikke over 4,0 mm, med oprindelse i Kina, som for øjeblikket tariferes under KN-kode ex 8102 96 00. |
| --- | --- |

(17)

Den pågældende vare er som defineret i den oprindelige undersøgelse, dvs. tråd af molybdæn, der vægtmæssigt indeholder mindst 99,95 % molybdæn, med største tværmål over 1,35 mm, dog ikke over 4,0 mm, med oprindelse i Kina, som for øjeblikket tariferes under KN-kode ex 8102 96 00.

| (18) | Den undersøgte vare er den samme som den, der er beskrevet i betragtning 17, men afsendt fra Malaysia eller Schweiz, uanset om den er angivet med oprindelse i Malaysia eller Schweiz eller ej. |
| --- | --- |

(18)

Den undersøgte vare er den samme som den, der er beskrevet i betragtning 17, men afsendt fra Malaysia eller Schweiz, uanset om den er angivet med oprindelse i Malaysia eller Schweiz eller ej.

| (19) | For så vidt angår import, der er angivet med oprindelse i Schweiz, blev det på grundlag af data fra Surveillance II-databasen konstateret, at der ikke fandtes nogen import af den pågældende vare til Unionen i UP. |
| --- | --- |

(19)

For så vidt angår import, der er angivet med oprindelse i Schweiz, blev det på grundlag af data fra Surveillance II-databasen konstateret, at der ikke fandtes nogen import af den pågældende vare til Unionen i UP.

| (20) | For så vidt angår importen af varer, der angives med oprindelse i Malaysia, er sammenligningen af tråd af molybdæn, der eksporteres til Unionen fra Kina, og tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia til Unionen på grund af manglende samarbejdsvilje baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, herunder oplysninger i anmodningen, jf. grundforordningens artikel 18. Ingen af de oplysninger, der er indhentet under denne undersøgelse, tyder på, at tråd af molybdæn, der eksporteres til Unionen fra Kina, og tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia til Unionen ikke har de samme grundlæggende fysiske egenskaber og samme anvendelsesformål. De anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. Der blev ikke under undersøgelsen indsendt oplysninger, der tydede på det modsatte. |
| --- | --- |

(20)

For så vidt angår importen af varer, der angives med oprindelse i Malaysia, er sammenligningen af tråd af molybdæn, der eksporteres til Unionen fra Kina, og tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia til Unionen på grund af manglende samarbejdsvilje baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, herunder oplysninger i anmodningen, jf. grundforordningens artikel 18. Ingen af de oplysninger, der er indhentet under denne undersøgelse, tyder på, at tråd af molybdæn, der eksporteres til Unionen fra Kina, og tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia til Unionen ikke har de samme grundlæggende fysiske egenskaber og samme anvendelsesformål. De anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. Der blev ikke under undersøgelsen indsendt oplysninger, der tydede på det modsatte.

3.   Ændring i handelsmønstret

3.1.   Kina og Malaysia

| (21) | På grund af det manglende samarbejde fra de kinesiske eksporterende producenters side er forskellige statistiske kilder blevet sammenlignet med henblik på at vurdere importen i henholdsvis 2010 og UP. Disse omfattede både offentligt tilgængelige kilder, f.eks. Eurostat, og andre kilder såsom den i grundforordningens artikel 14, stk. 6, omhandlede database og Surveillance II-databasen. |
| --- | --- |

(21)

På grund af det manglende samarbejde fra de kinesiske eksporterende producenters side er forskellige statistiske kilder blevet sammenlignet med henblik på at vurdere importen i henholdsvis 2010 og UP. Disse omfattede både offentligt tilgængelige kilder, f.eks. Eurostat, og andre kilder såsom den i grundforordningens artikel 14, stk. 6, omhandlede database og Surveillance II-databasen.

| (22) | Som anført i betragtning 27 i den oprindelige forordning, udgjorde importen fra Kina 87 tons i 2007, 100 tons i 2008 og 97 tons i den oprindelige undersøgelsesperiode (den 1. april 2008 til den 31. marts 2009). |
| --- | --- |

(22)

Som anført i betragtning 27 i den oprindelige forordning, udgjorde importen fra Kina 87 tons i 2007, 100 tons i 2008 og 97 tons i den oprindelige undersøgelsesperiode (den 1. april 2008 til den 31. marts 2009).

| (23) | Importen af den pågældende vare fra Kina faldt betydeligt efter indførelsen af foranstaltningerne (fra 97 tons i den oprindelige undersøgelsesperiode til under 10 tons i undersøgelsesperioden). På den anden side steg importen fra Malaysia fra ingen i 2009 til ca. 6 tons i UP. |
| --- | --- |

(23)

Importen af den pågældende vare fra Kina faldt betydeligt efter indførelsen af foranstaltningerne (fra 97 tons i den oprindelige undersøgelsesperiode til under 10 tons i undersøgelsesperioden). På den anden side steg importen fra Malaysia fra ingen i 2009 til ca. 6 tons i UP.

3.2.   Kina og Schweiz

| (24) | Ifølge data fra Eurostat, dvs. data på KN-kodeniveau, er importen fra Schweiz steget fra næsten ingen i 2009 og de foregående år til 5 tons i både 2010 og 2011. Undersøgelsen har dog fastslået, at ingen import af den pågældende vare fra Schweiz, angivet med oprindelse i Schweiz, til Unionen blev foretaget i UP. Desuden fandt der ingen sådan import sted i hele 2010, mens de oprindelige midlertidige foranstaltninger har været i kraft siden december 2009. |
| --- | --- |

(24)

Ifølge data fra Eurostat, dvs. data på KN-kodeniveau, er importen fra Schweiz steget fra næsten ingen i 2009 og de foregående år til 5 tons i både 2010 og 2011. Undersøgelsen har dog fastslået, at ingen import af den pågældende vare fra Schweiz, angivet med oprindelse i Schweiz, til Unionen blev foretaget i UP. Desuden fandt der ingen sådan import sted i hele 2010, mens de oprindelige midlertidige foranstaltninger har været i kraft siden december 2009.

3.3.   Import fra Kina til Malaysia og Schweiz

| (25) | De kinesiske statistiske kilder indikerer, at eksporten af den pågældende vare til Malaysia blev indledt i 2010, mens kun ubetydelige mængder blev eksporteret i 2009 og 2008. |
| --- | --- |

(25)

De kinesiske statistiske kilder indikerer, at eksporten af den pågældende vare til Malaysia blev indledt i 2010, mens kun ubetydelige mængder blev eksporteret i 2009 og 2008.

| (26) | De schweiziske statistiske kilder viser, at importen fra Kina til Schweiz blev indledt i 2010 og fortsatte i 2011, selv om der blev importeret ubetydelige mængder i 2009 og 2008. Disse importdata er dog på KN-kodeniveau og har dermed et bredere anvendelsesområde end definitionen af den pågældende vare i nærværende undersøgelse. Som nævnt ovenfor blev det fastslået, at der ikke var nogen eksport til Unionen af den pågældende vare fra Schweiz, angivet med oprindelse i Schweiz. Derfor kunne der inden for rammerne af undersøgelsen ikke fastslås nogen omladningspraksis for tråd af molybdæn med oprindelse i Kina via Schweiz. |
| --- | --- |

(26)

De schweiziske statistiske kilder viser, at importen fra Kina til Schweiz blev indledt i 2010 og fortsatte i 2011, selv om der blev importeret ubetydelige mængder i 2009 og 2008. Disse importdata er dog på KN-kodeniveau og har dermed et bredere anvendelsesområde end definitionen af den pågældende vare i nærværende undersøgelse. Som nævnt ovenfor blev det fastslået, at der ikke var nogen eksport til Unionen af den pågældende vare fra Schweiz, angivet med oprindelse i Schweiz. Derfor kunne der inden for rammerne af undersøgelsen ikke fastslås nogen omladningspraksis for tråd af molybdæn med oprindelse i Kina via Schweiz.

3.4.   Konklusion om ændringen i handelsmønstret

| (27) | Det samlede fald i den kinesiske eksport af den pågældende vare til Unionen fra og med 2010 og den sideløbende stigning i eksporten fra Malaysia og i eksporten fra Kina til Malaysia efter indførelsen af de oprindelige foranstaltninger udgjorde en ændring i handelsmønstret mellem ovennævnte lande på den ene side og Unionen på den anden side. |
| --- | --- |

(27)

Det samlede fald i den kinesiske eksport af den pågældende vare til Unionen fra og med 2010 og den sideløbende stigning i eksporten fra Malaysia og i eksporten fra Kina til Malaysia efter indførelsen af de oprindelige foranstaltninger udgjorde en ændring i handelsmønstret mellem ovennævnte lande på den ene side og Unionen på den anden side.

| (28) | Hvad angår Schweiz, kunne der ikke fastslås nogen ændring i handelsmønstret mellem Kina, Schweiz og Unionen med hensyn til import af den pågældende vare. Derfor bør undersøgelsen af den mulige omgåelse af antidumpingforanstaltningerne gennem import af tråd af molybdæn afsendt fra Schweiz afsluttes. |
| --- | --- |

(28)

Hvad angår Schweiz, kunne der ikke fastslås nogen ændring i handelsmønstret mellem Kina, Schweiz og Unionen med hensyn til import af den pågældende vare. Derfor bør undersøgelsen af den mulige omgåelse af antidumpingforanstaltningerne gennem import af tråd af molybdæn afsendt fra Schweiz afsluttes.

4.   Omgåelsens art og utilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse

| (29) | Ifølge grundforordningens artikel 13, stk. 1, skal ændringen i handelsmønstret skyldes praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden. Ovennævnte praksis, forarbejdning eller bearbejdning omfatter blandt andet forsendelse af den af foranstaltninger omfattede vare via tredjelande. |
| --- | --- |

(29)

Ifølge grundforordningens artikel 13, stk. 1, skal ændringen i handelsmønstret skyldes praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden. Ovennævnte praksis, forarbejdning eller bearbejdning omfatter blandt andet forsendelse af den af foranstaltninger omfattede vare via tredjelande.

| (30) | Sammenligningen af handelsstrømmene mellem Kina og Malaysia på den ene side og Malaysia og Unionen på den anden side tyder på en omladningspraksis. Påstanden i anmodningen er ikke blevet bestridt af nogen erhvervsdrivende fra hverken Kina eller Malaysia eller fra Unionen. Det skal erindres, at ingen producenter af tråd af molybdæn fra Malaysia samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse. |
| --- | --- |

(30)

Sammenligningen af handelsstrømmene mellem Kina og Malaysia på den ene side og Malaysia og Unionen på den anden side tyder på en omladningspraksis. Påstanden i anmodningen er ikke blevet bestridt af nogen erhvervsdrivende fra hverken Kina eller Malaysia eller fra Unionen. Det skal erindres, at ingen producenter af tråd af molybdæn fra Malaysia samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse.

| (31) | Undersøgelsen afdækkede ikke nogen anden gyldig grund eller økonomisk begrundelse for omladningen end undgåelse af de gældende foranstaltninger. Der blev ikke konstateret andre faktorer end unddragelse af told, der kunne betragtes som en kompensation for omkostningerne ved omladning af den pågældende vare fra Kina via Malaysia. |
| --- | --- |

(31)

Undersøgelsen afdækkede ikke nogen anden gyldig grund eller økonomisk begrundelse for omladningen end undgåelse af de gældende foranstaltninger. Der blev ikke konstateret andre faktorer end unddragelse af told, der kunne betragtes som en kompensation for omkostningerne ved omladning af den pågældende vare fra Kina via Malaysia.

| (32) | Denne konklusion underbygges af, at ingen producenter af tråd af molybdæn fra Malaysia gav sig til kende i forbindelse med denne undersøgelse. |
| --- | --- |

(32)

Denne konklusion underbygges af, at ingen producenter af tråd af molybdæn fra Malaysia gav sig til kende i forbindelse med denne undersøgelse.

| (33) | Desuden bemærkes det, at importen fra Malaysia blev indstillet omkring tidspunktet for offentliggørelsen af indledningsforordningen. |
| --- | --- |

(33)

Desuden bemærkes det, at importen fra Malaysia blev indstillet omkring tidspunktet for offentliggørelsen af indledningsforordningen.

| (34) | I fravær af anden tilstrækkeligt gyldig grund eller økonomisk begrundelse, jf. grundforordningens artikel 13, stk. 1, andet punktum, konkluderes det derfor, at ændringen i handelsmønsteret mellem Kina og Malaysia på den ene side og Unionen på den anden side skyldtes indførelsen af de gældende foranstaltninger. |
| --- | --- |

(34)

I fravær af anden tilstrækkeligt gyldig grund eller økonomisk begrundelse, jf. grundforordningens artikel 13, stk. 1, andet punktum, konkluderes det derfor, at ændringen i handelsmønsteret mellem Kina og Malaysia på den ene side og Unionen på den anden side skyldtes indførelsen af de gældende foranstaltninger.

5.   Undergravning af de afhjælpende virkninger af tolden i henseende til priser og/eller mængder af den samme vare

| (35) | For at vurdere, hvorvidt de importerede varer fra Malaysia i henseende til mængder og priser havde undergravet de afhjælpende virkninger af de gældende foranstaltninger, blev data fra tilgængelige statistiske kilder, jf. betragtning 21, anvendt som de bedste foreliggende oplysninger om Malaysias mængder og eksportpriser. |
| --- | --- |

(35)

For at vurdere, hvorvidt de importerede varer fra Malaysia i henseende til mængder og priser havde undergravet de afhjælpende virkninger af de gældende foranstaltninger, blev data fra tilgængelige statistiske kilder, jf. betragtning 21, anvendt som de bedste foreliggende oplysninger om Malaysias mængder og eksportpriser.

| (36) | Stigningen i importen fra Malaysia blev mængdemæssigt betragtet som betydelig. Importen fra Malaysia i UP udgør ca. 6 % af importen til Unionen af den pågældende vare med oprindelse i Kina før indførelsen af foranstaltninger. |
| --- | --- |

(36)

Stigningen i importen fra Malaysia blev mængdemæssigt betragtet som betydelig. Importen fra Malaysia i UP udgør ca. 6 % af importen til Unionen af den pågældende vare med oprindelse i Kina før indførelsen af foranstaltninger.

| (37) | Sammenligningen af skadestærsklen som fastsat i den oprindelige forordning og den vejede gennemsnitlige eksportpris viste et betydeligt underbud. Det konkluderedes derfor, at de afhjælpende virkninger af de gældende foranstaltninger undergraves, både i henseende til mængde og pris. |
| --- | --- |

(37)

Sammenligningen af skadestærsklen som fastsat i den oprindelige forordning og den vejede gennemsnitlige eksportpris viste et betydeligt underbud. Det konkluderedes derfor, at de afhjælpende virkninger af de gældende foranstaltninger undergraves, både i henseende til mængde og pris.

6.   Bevis for dumping i forhold til den tidligere fastsatte normale værdi for samme vare

| (38) | I mangel af samarbejdsvilje fra nogen af de eksporterende producenter blev eksportpriserne fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. De priser, der fremgår af de i betragtning 21 omhandlede kilder, blev anset for at være de mest pålidelige. |
| --- | --- |

(38)

I mangel af samarbejdsvilje fra nogen af de eksporterende producenter blev eksportpriserne fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. De priser, der fremgår af de i betragtning 21 omhandlede kilder, blev anset for at være de mest pålidelige.

| (39) | I overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1, blev det anset for passende, at den normale værdi, der skal anvendes i en undersøgelse af omgåelse, er den normale værdi, der er fastslået i den oprindelige undersøgelse. På grund af manglende samarbejde og i henhold til grundforordningens artikel 18 blev det med henblik på en sammenligning af eksportprisen og den normale værdi anset for passende at antage, at den varesammensætning, der blev konstateret i denne undersøgelse, var den samme som i den oprindelige undersøgelse. |
| --- | --- |

(39)

I overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1, blev det anset for passende, at den normale værdi, der skal anvendes i en undersøgelse af omgåelse, er den normale værdi, der er fastslået i den oprindelige undersøgelse. På grund af manglende samarbejde og i henhold til grundforordningens artikel 18 blev det med henblik på en sammenligning af eksportprisen og den normale værdi anset for passende at antage, at den varesammensætning, der blev konstateret i denne undersøgelse, var den samme som i den oprindelige undersøgelse.

| (40) | I den oprindelige undersøgelse blev USA anset for at være et egnet referenceland med markedsøkonomi. Eftersom referencelandets producent kun havde et marginalt salg på hjemmemarkedet i USA, fandt man, at det var urimeligt at anvende data om salget på hjemmemarkedet i USA som grundlag for at fastsætte eller beregne den normale værdi. Derfor blev den normale værdi for Kina fastsat på baggrund af USA's priser ved eksport til andre tredjelande, herunder Unionen. |
| --- | --- |

(40)

I den oprindelige undersøgelse blev USA anset for at være et egnet referenceland med markedsøkonomi. Eftersom referencelandets producent kun havde et marginalt salg på hjemmemarkedet i USA, fandt man, at det var urimeligt at anvende data om salget på hjemmemarkedet i USA som grundlag for at fastsætte eller beregne den normale værdi. Derfor blev den normale værdi for Kina fastsat på baggrund af USA's priser ved eksport til andre tredjelande, herunder Unionen.

| (41) | Dumpingmargenen blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, beregnet ved at sammenligne den vejede gennemsnitlige normale værdi som fastsat i den oprindelige forordning og de vejede gennemsnitlige eksportpriser i denne undersøgelses UP, udtrykt i procent af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet. |
| --- | --- |

(41)

Dumpingmargenen blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, beregnet ved at sammenligne den vejede gennemsnitlige normale værdi som fastsat i den oprindelige forordning og de vejede gennemsnitlige eksportpriser i denne undersøgelses UP, udtrykt i procent af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet.

| (42) | Det fremgik af sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris, at der fandt dumping sted. |
| --- | --- |

(42)

Det fremgik af sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris, at der fandt dumping sted.

C.   FORANSTALTNINGER

| (43) | På grundlag af ovenstående konkluderedes det, at den endelige antidumpingtold på importen af tråd af molybdæn med oprindelse i Kina blev omgået ved omladning via Malaysia. |
| --- | --- |

(43)

På grundlag af ovenstående konkluderedes det, at den endelige antidumpingtold på importen af tråd af molybdæn med oprindelse i Kina blev omgået ved omladning via Malaysia.

| (44) | I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 1, første punktum, bør de gældende antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af den pågældende vare med oprindelse i Kina udvides til også at gælde for import af samme vare afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej. |
| --- | --- |

(44)

I henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 1, første punktum, bør de gældende antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af den pågældende vare med oprindelse i Kina udvides til også at gælde for import af samme vare afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej.

| (45) | De foranstaltninger, der skal udvides, bør være dem, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010, dvs. en endelig antidumpingtold på 64,3 % af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet. |
| --- | --- |

(45)

De foranstaltninger, der skal udvides, bør være dem, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010, dvs. en endelig antidumpingtold på 64,3 % af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet.

| (46) | Der bør opkræves told på den registrerede import af tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia i overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, hvori det fastsættes, at alle udvidede foranstaltninger skal gælde for varer, som blev importeret til Unionen under den registrering, der blev indført ved indledningsforordningen. |
| --- | --- |

(46)

Der bør opkræves told på den registrerede import af tråd af molybdæn afsendt fra Malaysia i overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, hvori det fastsættes, at alle udvidede foranstaltninger skal gælde for varer, som blev importeret til Unionen under den registrering, der blev indført ved indledningsforordningen.

D.   AFSLUTNING AF UNDERSØGELSEN VEDRØRENDE IMPORT FRA SCHWEIZ

| (47) | I betragtning af konklusionerne vedrørende Schweiz bør undersøgelsen af den mulige omgåelse af antidumpingforanstaltningerne ved import af den pågældende vare afsendt fra Schweiz afsluttes, og den registrering af importen af tråd af molybdæn afsendt fra Schweiz, der blev indført ved indledningsforordningen, bør ophøre. |
| --- | --- |

(47)

I betragtning af konklusionerne vedrørende Schweiz bør undersøgelsen af den mulige omgåelse af antidumpingforanstaltningerne ved import af den pågældende vare afsendt fra Schweiz afsluttes, og den registrering af importen af tråd af molybdæn afsendt fra Schweiz, der blev indført ved indledningsforordningen, bør ophøre.

E.   ANMODNINGER OM FRITAGELSE

| (48) | Der skal mindes om, at ingen malaysiske producenter/eksportører af tråd af molybdæn til Unionen gav sig til kende i løbet af denne undersøgelse, og det blev ej heller konstateret, at der findes sådanne producenter/eksportører. Uanset ovenstående vil andre producenter fra Malaysia, som ikke eksporterede den undersøgte vare til Unionen i UP, og som agter at indgive anmodning om fritagelse for den udvidede antidumpingtold i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4, og artikel 13, stk. 4, skulle udfylde et spørgeskema for at sætte Kommissionen i stand til at fastslå, om en fritagelse vil være berettiget. Fritagelse kan indrømmes efter en vurdering af markedssituationen for den pågældende vare, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse, indkøb og salg og sandsynligheden for videreførelse af en praksis, for hvilken der ikke er tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse, samt bevis for dumping. Kommissionen vil normalt også aflægge et kontrolbesøg. Anmodninger bør omgående indgives til Kommissionen med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter i forbindelse med produktion og salg. |
| --- | --- |

(48)

Der skal mindes om, at ingen malaysiske producenter/eksportører af tråd af molybdæn til Unionen gav sig til kende i løbet af denne undersøgelse, og det blev ej heller konstateret, at der findes sådanne producenter/eksportører. Uanset ovenstående vil andre producenter fra Malaysia, som ikke eksporterede den undersøgte vare til Unionen i UP, og som agter at indgive anmodning om fritagelse for den udvidede antidumpingtold i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4, og artikel 13, stk. 4, skulle udfylde et spørgeskema for at sætte Kommissionen i stand til at fastslå, om en fritagelse vil være berettiget. Fritagelse kan indrømmes efter en vurdering af markedssituationen for den pågældende vare, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse, indkøb og salg og sandsynligheden for videreførelse af en praksis, for hvilken der ikke er tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse, samt bevis for dumping. Kommissionen vil normalt også aflægge et kontrolbesøg. Anmodninger bør omgående indgives til Kommissionen med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter i forbindelse med produktion og salg.

| (49) | Hvor en fritagelse er berettiget, vil Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg foreslå at ændre de gældende udvidede foranstaltninger i overensstemmelse hermed. Kommissionen vil efterfølgende overvåge den pågældende fritagelse for at sikre overholdelse af de betingelser, på hvilke den er givet. |
| --- | --- |

(49)

Hvor en fritagelse er berettiget, vil Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg foreslå at ændre de gældende udvidede foranstaltninger i overensstemmelse hermed. Kommissionen vil efterfølgende overvåge den pågældende fritagelse for at sikre overholdelse af de betingelser, på hvilke den er givet.

F.   FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER

| (50) | Interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der førte til ovennævnte konklusioner, og fik mulighed for at fremsætte bemærkninger og blive hørt — |
| --- | --- |

(50)

Interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der førte til ovennævnte konklusioner, og fik mulighed for at fremsætte bemærkninger og blive hørt —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

1.   Den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010 på import af tråd af molybdæn, der vægtmæssigt indeholder mindst 99,95 % molybdæn, med største tværmål over 1,35 mm, dog ikke over 4,0 mm, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 8102 96 00 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina, udvides til også at omfatte import af tråd af molybdæn, der vægtmæssigt indeholder mindst 99,95 % molybdæn, med største tværmål over 1,35 mm, dog ikke over 4,0 mm, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 8102 96 00 (Taric-kode 8102960011), afsendt fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej.

2.   Den ved stk. 1 udvidede told opkræves ved import fra Malaysia, uanset om varen er angivet med oprindelse i Malaysia eller ej, der er registreret i overensstemmelse med artikel 2 i forordning (EU) nr. 477/2011, og artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009.

3.   De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.

Artikel 2

1.   Anmodninger om fritagelse for den ved artikel 1 udvidede told indgives skriftligt på et af Unionens officielle sprog og underskrives af en person, der har beføjelse til at repræsentere den anmodende enhed. Anmodningen sendes til følgende adresse:

| Europa-Kommissionen |
| --- |
| Generaldirektoratet for Handel |
| Direktorat H |
| Kontor: N105 4/92 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |
| Fax +32 2297 98 81 |
| E-mail: TRADE-13-3-MOLYBDENUM@ec.europa.eu |

Europa-Kommissionen

Generaldirektoratet for Handel

Direktorat H

Kontor: N105 4/92

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

Fax +32 2297 98 81

E-mail: TRADE-13-3-MOLYBDENUM@ec.europa.eu

2.   I overensstemmelse med artikel 13, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1225/2009 kan Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg ved afgørelse tillade, at import, der ikke omgår de ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010 indførte antidumpingforanstaltninger, fritages for den ved artikel 1 udvidede told.

Artikel 3

Den undersøgelse, der blev indledt ved Kommissionens forordning (EU) nr. 477/2011 om indledning af en undersøgelse vedrørende den mulige omgåelse af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 511/2010, over for import af visse former for tråd af molybdæn med oprindelse i Folkerepublikken Kina ved import af visse former for tråd af molybdæn afsendt fra Schweiz, uanset om varen er angivet med oprindelse i Schweiz eller ej, afsluttes.

Artikel 4

Det pålægges herved toldmyndighederne at ophøre med den registrering af importen, som blev indført i henhold til artikel 2 i forordning (EU) nr. 477/2011.

Artikel 5

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 9. januar 2012.

På Rådets vegne

N. WAMMEN

Formand

---

(1)  EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

1

(2)  EUT L 150 af 16.6.2010, s. 17.

2

(3)  EUT L 131 af 18.5.2011, s. 14.

3

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/27 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/27

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 15/2012

af 10. januar 2012

om 162. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Al-Qaida-organisationen

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Al-Qaida-organisationen, (1) særlig artikel 7, stk. 1, litra a) og artikel 7a, stk. 5, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 indeholder en liste over de personer, grupper og enheder, der ifølge forordningen er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer. |
| --- | --- |

(1)

Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 indeholder en liste over de personer, grupper og enheder, der ifølge forordningen er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer.

| (2) | Den 28. december 2011 besluttede Sanktionskomitéen under FN’s Sikkerhedsråd at fjerne seks enheder fra listen over de personer, grupper og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer, efter at have behandlet disse seks enheders anmodninger om at blive fjernet fra listen og efter rapport fra Ombudsmanden, der blev oprettet i henhold til FN's Sikkerhedsråds resolution 1904(2009). Sanktionskomitéen besluttede desuden den 30. december 2011 at fjerne en fysisk person fra listen. |
| --- | --- |

(2)

Den 28. december 2011 besluttede Sanktionskomitéen under FN’s Sikkerhedsråd at fjerne seks enheder fra listen over de personer, grupper og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer, efter at have behandlet disse seks enheders anmodninger om at blive fjernet fra listen og efter rapport fra Ombudsmanden, der blev oprettet i henhold til FN's Sikkerhedsråds resolution 1904(2009). Sanktionskomitéen besluttede desuden den 30. december 2011 at fjerne en fysisk person fra listen.

| (3) | Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 bør derfor ajourføres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(3)

Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 bør derfor ajourføres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 10. januar 2012.

På Kommissionens vegne For formanden

Chef for Tjenesten for Udenrigspolitiske Instrumenter

---

(1)  EFT L 139 af 29.5.2002, s. 9.

1

---

BILAG

Bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 ændres således:

| (1) | Følgende punkter under overskriften "Juridiske personer, grupper og enheder" udgår:






  "a) | Barakaat North America, Inc., 925, Washington Street, Dorchester, Massachussets, USA; 2019, Bank Street, Ottawa, Ontario, Canada. |
| --- | --- | --- |

(1)

Følgende punkter under overskriften "Juridiske personer, grupper og enheder" udgår:

"a)

Barakaat North America, Inc., 925, Washington Street, Dorchester, Massachussets, USA; 2019, Bank Street, Ottawa, Ontario, Canada.

| b) | Barakat Computer Consulting (BCC), Mogadishu, Somalia. |
| --- | --- |

b)

Barakat Computer Consulting (BCC), Mogadishu, Somalia.

| c) | Barakat Consulting Group (BCG), Mogadishu, Somalia. |
| --- | --- |

c)

Barakat Consulting Group (BCG), Mogadishu, Somalia.

| d) | Barakat Global Telephone Company, Mogadishu, Somalia; Dubai, De Forenede Arabiske Emirater. |
| --- | --- |

d)

Barakat Global Telephone Company, Mogadishu, Somalia; Dubai, De Forenede Arabiske Emirater.

| e) | Barakat Post Express (BPE), Mogadishu, Somalia. |
| --- | --- |

e)

Barakat Post Express (BPE), Mogadishu, Somalia.

| f) | Barakat Refreshment Company, Mogadishu, Somalia; Dubai, De Forenede Arabiske Emirater." |
| --- | --- |

f)

Barakat Refreshment Company, Mogadishu, Somalia; Dubai, De Forenede Arabiske Emirater."

| (2) | Følgende punkt under overskriften "Fysiske personer" udgår:
  "Sajid Mohammed Badat (alias a) Abu Issa, b) Saajid Badat, c) Sajid Badat, d) Muhammed Badat, e) Sajid Muhammad Badat, f) Saajid Mohammad Badet, g) Muhammed Badet, h) Sajid Muhammad Badet, i) Sajid Mahomed Badat). Fødselsdato: 28.3.1979. Fødested: Gloucester, Det Forenede Kongerige. Nationalitet: Britisk. Pasnr.: a) 703114075 (britisk pas), b) 026725401 (britisk pas, som udløb den 22.4.2007), c) 0103211414 (britisk pas). Andre oplysninger: Løsladt fra fængsel i Det Forenede Kongerige i november 2010. Den i artikel 2a, stk. 4, litra b), omhandlede dato: 15.12.2005." |
| --- | --- |

(2)

Følgende punkt under overskriften "Fysiske personer" udgår:

"Sajid Mohammed Badat (alias a) Abu Issa, b) Saajid Badat, c) Sajid Badat, d) Muhammed Badat, e) Sajid Muhammad Badat, f) Saajid Mohammad Badet, g) Muhammed Badet, h) Sajid Muhammad Badet, i) Sajid Mahomed Badat). Fødselsdato: 28.3.1979. Fødested: Gloucester, Det Forenede Kongerige. Nationalitet: Britisk. Pasnr.: a) 703114075 (britisk pas), b) 026725401 (britisk pas, som udløb den 22.4.2007), c) 0103211414 (britisk pas). Andre oplysninger: Løsladt fra fængsel i Det Forenede Kongerige i november 2010. Den i artikel 2a, stk. 4, litra b), omhandlede dato: 15.12.2005."

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/29 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/29

---

KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 16/2012

af 11. januar 2012

om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 for så vidt angår krav vedrørende frosne animalske fødevarer til konsum

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (1), særlig artikel 10, stk. 1, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved forordning (EF) nr. 853/2004 er der fastsat hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer gældende for ledere af fødevarevirksomheder. Fødevarevirksomhedsledere skal opfylde kravene i bilag II til nævnte forordning. |
| --- | --- |

(1)

Ved forordning (EF) nr. 853/2004 er der fastsat hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer gældende for ledere af fødevarevirksomheder. Fødevarevirksomhedsledere skal opfylde kravene i bilag II til nævnte forordning.

| (2) | De erfaringer, der er gjort, siden forordning (EF) nr. 853/2004 begyndte at finde anvendelse, har vist, at opbevaring af animalske fødevarer er forbundet med visse vanskeligheder. Hvis datoen for første indfrysning blev angivet, ville det være nemmere for fødevarevirksomhedslederne at vurdere den pågældende fødevares egnethed til konsum. |
| --- | --- |

(2)

De erfaringer, der er gjort, siden forordning (EF) nr. 853/2004 begyndte at finde anvendelse, har vist, at opbevaring af animalske fødevarer er forbundet med visse vanskeligheder. Hvis datoen for første indfrysning blev angivet, ville det være nemmere for fødevarevirksomhedslederne at vurdere den pågældende fødevares egnethed til konsum.

| (3) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (2) vedrører mærkning af fødevarer, der er bestemt til i uforandret stand at leveres til den endelige forbruger, samt visse aspekter i forbindelse med præsentationsmåde og reklame for sådanne fødevarer. Direktivet finder imidlertid ikke anvendelse på de forudgående fødevareproduktionsled. |
| --- | --- |

(3)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (2) vedrører mærkning af fødevarer, der er bestemt til i uforandret stand at leveres til den endelige forbruger, samt visse aspekter i forbindelse med præsentationsmåde og reklame for sådanne fødevarer. Direktivet finder imidlertid ikke anvendelse på de forudgående fødevareproduktionsled.

| (4) | Dertil kommer, at de kompetente myndigheders håndhævelse af forordning (EF) nr. 853/2004 har afdækket et behov for mere detaljerede krav vedrørende produktion og indfrysning af animalske fødevarer i de produktionsled, der går forud for levering af varen i uforandret stand til den endelige forbruger. |
| --- | --- |

(4)

Dertil kommer, at de kompetente myndigheders håndhævelse af forordning (EF) nr. 853/2004 har afdækket et behov for mere detaljerede krav vedrørende produktion og indfrysning af animalske fødevarer i de produktionsled, der går forud for levering af varen i uforandret stand til den endelige forbruger.

| (5) | Bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004 bør derfor ændres, så der indarbejdes krav vedrørende frosne animalske fødevarer. |
| --- | --- |

(5)

Bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004 bør derfor ændres, så der indarbejdes krav vedrørende frosne animalske fødevarer.

| (6) | Forordning (EF) nr. 853/2004 bør således ændres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

(6)

Forordning (EF) nr. 853/2004 bør således ændres i overensstemmelse hermed.

| (7) | Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed — |
| --- | --- |

(7)

Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. juli 2012.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2012.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 139 af 30.4.2004, s. 55.

1

(2)  EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.

2

---

BILAG

I bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004 indsættes følgende som afsnit IV:

»AFSNIT IV:   KRAV VEDRØRENDE FROSNE ANIMALSKE FØDEVARER

| 1. | I dette afsnit forstås ved »fremstillingsdato«:






  a) | slagtedatoen, når der er tale om hele, halve eller kvarte slagtekroppe |
| --- | --- | --- |

1.

I dette afsnit forstås ved »fremstillingsdato«:

a)

slagtedatoen, når der er tale om hele, halve eller kvarte slagtekroppe

| b) | datoen for nedlæggelsen, når der er tale om kroppe af vildtlevende vildt |
| --- | --- |

b)

datoen for nedlæggelsen, når der er tale om kroppe af vildtlevende vildt

| c) | datoen for høst eller fangst, når der er tale om fiskevarer |
| --- | --- |

c)

datoen for høst eller fangst, når der er tale om fiskevarer

| d) | datoen for forarbejdning, opskæring, hakning eller tilberedning (alt efter hvad der er relevant), når der er tale om andre animalske fødevarer. |
| --- | --- |

d)

datoen for forarbejdning, opskæring, hakning eller tilberedning (alt efter hvad der er relevant), når der er tale om andre animalske fødevarer.

| 2. | For så vidt angår frosne animalske fødevarer til konsum skal ledere af fødevarevirksomheder, indtil fødevaren mærkes i overensstemmelse med direktiv 2000/13/EF eller anvendes til videre forarbejdning, sikre, at følgende oplysninger meddeles til den fødevarevirksomhedsleder, som fødevaren leveres til, samt efter anmodning til den kompetente myndighed:






  a) | fremstillingsdatoen og |
| --- | --- | --- |

2.

For så vidt angår frosne animalske fødevarer til konsum skal ledere af fødevarevirksomheder, indtil fødevaren mærkes i overensstemmelse med direktiv 2000/13/EF eller anvendes til videre forarbejdning, sikre, at følgende oplysninger meddeles til den fødevarevirksomhedsleder, som fødevaren leveres til, samt efter anmodning til den kompetente myndighed:

a)

fremstillingsdatoen og

| b) | indfrysningsdatoen, hvis denne er forskellig fra fremstillingsdatoen. |
| --- | --- |

b)

indfrysningsdatoen, hvis denne er forskellig fra fremstillingsdatoen.

Hvis der er tale om en fødevare, der er fremstillet af flere forskellige råvarer med forskellig fremstillings- og indfrysningsdato, skal den tidligste fremstillings- og/eller indfrysningsdato (alt efter hvad der er relevant) oplyses.

| 3. | Leverandøren af den frosne fødevare beslutter, i hvilken form oplysningerne skal meddeles, idet det dog er et krav, at de i henhold til stk. 2 krævede oplysninger klart og utvetydigt stilles til rådighed og gøres tilgængelige for den virksomhedsleder, som fødevaren leveres til.« |
| --- | --- |

3.

Leverandøren af den frosne fødevare beslutter, i hvilken form oplysningerne skal meddeles, idet det dog er et krav, at de i henhold til stk. 2 krævede oplysninger klart og utvetydigt stilles til rådighed og gøres tilgængelige for den virksomhedsleder, som fødevaren leveres til.«

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/31 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/31

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 17/2012

af 11. januar 2012

om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 32/2000 for så vidt angår videreførelse af EU-toldkontingenterne for forarbejdede varer af jute og kokos

EUROPA–KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 32/2000 af 17. december 1999 om åbning og forvaltning af GATT-bundne fællesskabstoldkontingenter og visse andre fællesskabstoldkontingenter og om visse gennemførelsesbestemmelser for så vidt angår tilpasning af disse toldkontingenter og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1808/95 (1), særlig artikel 9, stk. 1, litra b), andet led, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Fællesskabet har i overensstemmelse med sit tilbud i forbindelse med FN's konference om handel og udvikling (UNCTAD) og parallelt med sin generelle præferenceordning (GSP) siden 1971 åbnet toldpræferencer for forarbejdede varer af jute og kokos med oprindelse i visse udviklingslande. Præferencerne indebar gradvis nedsættelse af toldsatserne i den fælles toldtarif og fra 1978 til den 31. december 1994 fuldstændig suspension af disse satser. |
| --- | --- |

(1)

Fællesskabet har i overensstemmelse med sit tilbud i forbindelse med FN's konference om handel og udvikling (UNCTAD) og parallelt med sin generelle præferenceordning (GSP) siden 1971 åbnet toldpræferencer for forarbejdede varer af jute og kokos med oprindelse i visse udviklingslande. Præferencerne indebar gradvis nedsættelse af toldsatserne i den fælles toldtarif og fra 1978 til den 31. december 1994 fuldstændig suspension af disse satser.

| (2) | Siden den nye generelle præferenceordning trådte i kraft i 1995, har Fællesskabet uden for GATT autonomt åbnet fællesskabstoldkontingenter for forarbejdede varer af jute og kokos til nultold for fastsatte mængder. De toldkontingenter, der ved forordning (EF) nr. 32/2000 blev åbnet for disse varer, blev videreført indtil den 31. december 2011 ved Kommissionens forordning (EF) nr. 204/2009 (2). |
| --- | --- |

(2)

Siden den nye generelle præferenceordning trådte i kraft i 1995, har Fællesskabet uden for GATT autonomt åbnet fællesskabstoldkontingenter for forarbejdede varer af jute og kokos til nultold for fastsatte mængder. De toldkontingenter, der ved forordning (EF) nr. 32/2000 blev åbnet for disse varer, blev videreført indtil den 31. december 2011 ved Kommissionens forordning (EF) nr. 204/2009 (2).

| (3) | Da den generelle præferenceordning er blevet videreført indtil den 31. december 2013 ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 512/2011 af 11. maj 2011 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 732/2008 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2009 til 31. december 2011 (3) bør ordningen med toldkontingenter for forarbejdede varer af jute og kokos ligeledes videreføres indtil den 31. december 2013. |
| --- | --- |

(3)

Da den generelle præferenceordning er blevet videreført indtil den 31. december 2013 ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 512/2011 af 11. maj 2011 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 732/2008 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2009 til 31. december 2011 (3) bør ordningen med toldkontingenter for forarbejdede varer af jute og kokos ligeledes videreføres indtil den 31. december 2013.

| (4) | Forordning (EF) nr. 32/2000 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

(4)

Forordning (EF) nr. 32/2000 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

| (5) | Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Toldkodeksudvalget — |
| --- | --- |

(5)

Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Toldkodeksudvalget —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

For løbenumrene 09.0107, 09.0109 og 09.0111 i den femte kolonne (»Kontingentperiode«) i bilag III til forordning (EF) nr. 32/2000 ændres »fra 1.1.2009 til 31.12.2009«, »fra 1.1.2010 til 31.12.2010« og »fra 1.1.2011 til 31.12.2011« til »fra 1.1.2012 til 31.12.2012« og »fra 1.1.2013 til 31.12.2013«.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2012.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2012.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EFT L 5 af 8.1.2000, s. 1.

1

(2)  EUT L 71 af 17.3.2009, s. 13.

2

(3)  EUT L 145 af 31.5.2011, s. 28.

3

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/32 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/32

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 18/2012

af 11. januar 2012

om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),

under henvisning til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 af 7. juni 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (2), særlig artikel 136, stk. 1, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning. |
| --- | --- |

(1)

Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning.

| (2) | Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende — |
| --- | --- |

(2)

Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

De faste importværdier som omhandlet i artikel 136 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2012.

På Kommissionens vegne For formanden

José Manuel SILVA RODRÍGUEZ

Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter

---

(1)  EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUT L 157 af 15.6.2011, s. 1.

2

---

BILAG

Faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

| (EUR/100 kg) |
| --- |
| KN-kode | Tredjelandskode (1) | Fast importværdi |
| 0702 00 00 | MA | 62,1 |
| TN | 101,1 |
| TR | 107,7 |
| ZZ | 90,3 |
| 0707 00 05 | EG | 206,0 |
| TR | 160,5 |
| ZZ | 183,3 |
| 0709 91 00 | EG | 208,4 |
| ZZ | 208,4 |
| 0709 93 10 | MA | 74,1 |
| TR | 143,7 |
| ZZ | 108,9 |
| 0805 10 20 | EG | 55,7 |
| MA | 65,9 |
| TR | 65,7 |
| ZZ | 62,4 |
| 0805 20 10 | MA | 94,1 |
| ZZ | 94,1 |
| 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 | IL | 67,0 |
| MA | 62,0 |
| TR | 83,5 |
| ZZ | 70,8 |
| 0805 50 10 | TR | 50,6 |
| ZZ | 50,6 |
| 0808 10 80 | CA | 125,9 |
| US | 134,7 |
| ZZ | 130,3 |
| 0808 30 90 | CN | 99,0 |
| US | 133,6 |
| ZZ | 116,3 |

(EUR/100 kg)

KN-kode

Tredjelandskode (1)

Fast importværdi

0702 00 00

MA

62,1

TN

101,1

TR

107,7

ZZ

90,3

0707 00 05

EG

206,0

TR

160,5

ZZ

183,3

0709 91 00

EG

208,4

ZZ

208,4

0709 93 10

MA

74,1

TR

143,7

ZZ

108,9

0805 10 20

EG

55,7

MA

65,9

TR

65,7

ZZ

62,4

0805 20 10

MA

94,1

ZZ

94,1

0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90

IL

67,0

MA

62,0

TR

83,5

ZZ

70,8

0805 50 10

TR

50,6

ZZ

50,6

0808 10 80

CA

125,9

US

134,7

ZZ

130,3

0808 30 90

CN

99,0

US

133,6

ZZ

116,3

---

(1)  Landefortegnelse fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1833/2006 (EUT L 354 af 14.12.2006, s. 19). Koden »ZZ« = »anden oprindelse«.

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/34 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/34

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 19/2012

af 11. januar 2012

om fastsættelse af udstedelsesprocentsatsen for eksportlicenser, afvisning af eksportlicensansøgninger og suspension af indgivelsen af eksportlicensansøgninger for sukker, der er fremstillet ud over kvoten

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),

under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 951/2006 af 30. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 for så vidt angår handel med tredjelande inden for sukkersektoren (2), særlig artikel 7e sammenholdt med artikel 9, stk. 1, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Efter artikel 61, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan sukker, der i løbet af et produktionsår er produceret ud over den kvote, der er omhandlet i samme forordnings artikel 56, kun eksporteres inden for det af Kommissionen fastsatte kvantitative loft. |
| --- | --- |

(1)

Efter artikel 61, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan sukker, der i løbet af et produktionsår er produceret ud over den kvote, der er omhandlet i samme forordnings artikel 56, kun eksporteres inden for det af Kommissionen fastsatte kvantitative loft.

| (2) | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 372/2011 af 15. april 2011 om fastsættelse af det kvantitative loft for eksport af sukker og isoglucose, der er fremstillet ud over kvoten, indtil udgangen af produktionsåret 2011/12 (3), har fastsat de pågældende kvantitative lofter. |
| --- | --- |

(2)

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 372/2011 af 15. april 2011 om fastsættelse af det kvantitative loft for eksport af sukker og isoglucose, der er fremstillet ud over kvoten, indtil udgangen af produktionsåret 2011/12 (3), har fastsat de pågældende kvantitative lofter.

| (3) | De mængder sukker, for hvilke der er indgivet ansøgninger om eksportlicenser, overstiger den mængde, som er fastsat i gennemførelsesforordning (EU) nr. 372/2011. Der bør derfor fastsættes en godkendelsesprocentsats for de mængder, der blev ansøgt om den 2. til 6. januar 2012. Alle eksportlicensansøgninger for sukker, der blev indgivet efter den 6. januar 2012, bør derfor afvises, og indgivelsen af eksportlicensansøgninger bør suspenderes — |
| --- | --- |

(3)

De mængder sukker, for hvilke der er indgivet ansøgninger om eksportlicenser, overstiger den mængde, som er fastsat i gennemførelsesforordning (EU) nr. 372/2011. Der bør derfor fastsættes en godkendelsesprocentsats for de mængder, der blev ansøgt om den 2. til 6. januar 2012. Alle eksportlicensansøgninger for sukker, der blev indgivet efter den 6. januar 2012, bør derfor afvises, og indgivelsen af eksportlicensansøgninger bør suspenderes —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1.   For de ansøgninger om eksportlicenser for sukker ud over kvoten, der blev indgivet den 2. til 6. januar 2012, fastsættes der en udstedelsesprocentsats på 38,474060 %.

2.   Ansøgninger om eksportlicenser for sukker ud over kvoten, der blev indgivet den 9., 10.11., 12. og 13. januar 2012, afvises.

3.   Indgivelse af ansøgninger om eksportlicenser for sukker ud over kvoten suspenderes fra den 16. januar 2012 til den 30. september 2012.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2012.

På Kommissionens vegne For formanden

José Manuel SILVA RODRÍGUEZ

Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter

---

(1)  EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUT L 178 af 1.7.2006, s. 24.

2

(3)  EUT L 102 af 16.4.2011, s. 8.

3

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/35 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/35

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 20/2012

af 11. januar 2012

om fastsættelse af tildelingskoefficienten for de importlicensansøgninger, der er indgivet i perioden 1. til 6. januar 2012 inden for rammerne af det toldkontingent for byg, som blev åbnet ved forordning (EF) nr. 2305/2003

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),

under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1301/2006 af 31. august 2006 om fælles regler for administration af toldkontingenter for import af landbrugsprodukter på grundlag af en importlicensordning (2), særlig artikel 7, stk. 2, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2305/2003 (3) blev der åbnet et årligt toldkontingent for import af 307 105 tons byg (løbenummer 09.4126). |
| --- | --- |

(1)

Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2305/2003 (3) blev der åbnet et årligt toldkontingent for import af 307 105 tons byg (løbenummer 09.4126).

| (2) | Det fremgår af den meddelelse, der er indsendt i henhold til artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2305/2003, at de ansøgninger, der er indgivet fra den 1. januar 2012 til den 6. januar 2012 kl. 13 belgisk tid, jf. nævnte forordnings artikel 3, stk. 1, omfatter større mængder end dem, der er disponible. Det bør derfor fastsættes, i hvilket omfang der kan udstedes licenser, idet der fastsættes en koefficient for tildeling af de mængder, der er ansøgt om. |
| --- | --- |

(2)

Det fremgår af den meddelelse, der er indsendt i henhold til artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2305/2003, at de ansøgninger, der er indgivet fra den 1. januar 2012 til den 6. januar 2012 kl. 13 belgisk tid, jf. nævnte forordnings artikel 3, stk. 1, omfatter større mængder end dem, der er disponible. Det bør derfor fastsættes, i hvilket omfang der kan udstedes licenser, idet der fastsættes en koefficient for tildeling af de mængder, der er ansøgt om.

| (3) | Endvidere bør der for indeværende kontingentperiode ikke længere udstedes importlicenser i henhold til forordning (EF) nr. 2305/2003. |
| --- | --- |

(3)

Endvidere bør der for indeværende kontingentperiode ikke længere udstedes importlicenser i henhold til forordning (EF) nr. 2305/2003.

| (4) | For at sikre en effektiv forvaltning af proceduren for udstedelse af importlicenser bør denne forordning træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen — |
| --- | --- |

(4)

For at sikre en effektiv forvaltning af proceduren for udstedelse af importlicenser bør denne forordning træde i kraft umiddelbart efter offentliggørelsen —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

1.   På grundlag af de ansøgninger om importlicens for byg, der er indgivet i perioden fra 1. januar 2012 til den 6. januar 2012 kl. 13 belgisk tid inden for rammerne af det kontingent, der er fastsat i artikel 1, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2305/2003, udstedes der licenser for de mængder, der er ansøgt om, efter anvendelse af en tildelingskoefficient på 3,989135 %.

2.   Udstedelsen af licenser for de mængder, der er ansøgt om fra den 6. januar 2012 kl. 13 belgisk tid, suspenderes for indeværende kontingentperiode.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2012.

På Kommissionens vegne For formanden

José Manuel SILVA RODRÍGUEZ

Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter

---

(1)  EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUT L 238 af 1.9.2006, s. 13.

2

(3)  EUT L 342 af 30.12.2003, s. 7.

3

---

AFGØRELSER

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/36 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/36

---

KOMMISSIONENS AFGØRELSE

af 11. januar 2012

om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af vinylacetat med oprindelse i Amerikas Forenede Stater og frigivelse af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told

(2012/24/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (grundforordningen), særlig artikel 9,

efter høring af det rådgivende udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

A.   PROCEDURE

1.   Indledning af proceduren og indførelse af midlertidige foranstaltninger

| (1) | Den 22. oktober 2010 modtog Kommissionen en klage i henhold til grundforordningens artikel 5 vedrørende den påståede skadevoldende dumping af import af vinylacetat (den pågældende vare) med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (USA). |
| --- | --- |

(1)

Den 22. oktober 2010 modtog Kommissionen en klage i henhold til grundforordningens artikel 5 vedrørende den påståede skadevoldende dumping af import af vinylacetat (den pågældende vare) med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (USA).

| (2) | Klagen blev indgivet af EU-producenten Ineos Oxide Ltd. (klageren), der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 25 %, af den samlede produktion i Unionen af den pågældende vare. |
| --- | --- |

(2)

Klagen blev indgivet af EU-producenten Ineos Oxide Ltd. (klageren), der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 25 %, af den samlede produktion i Unionen af den pågældende vare.

| (3) | Den 4. december 2010 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
   (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af vinylacetat med oprindelse i USA. |
| --- | --- |

(3)

Den 4. december 2010 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
   (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af vinylacetat med oprindelse i USA.

| (4) | Kommissionen indførte ved forordning (EU) nr. 821/2011 (3) (forordningen om midlertidig told) en midlertidig antidumpingtold på importen af vinylacetat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 2915 32 00 og med oprindelse i USA. |
| --- | --- |

(4)

Kommissionen indførte ved forordning (EU) nr. 821/2011 (3) (forordningen om midlertidig told) en midlertidig antidumpingtold på importen af vinylacetat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 2915 32 00 og med oprindelse i USA.

B.   TILBAGETRÆKNING AF KLAGEN OG AFSLUTNING AF PROCEDUREN

| (5) | Ved brev af 4. november 2011 til Kommissionen trak klageren officielt sin klage tilbage. |
| --- | --- |

(5)

Ved brev af 4. november 2011 til Kommissionen trak klageren officielt sin klage tilbage.

| (6) | I overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 1, kan en procedure afsluttes, hvis klagen trækkes tilbage, medmindre en sådan afslutning ikke vil være i Unionens interesse. |
| --- | --- |

(6)

I overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 1, kan en procedure afsluttes, hvis klagen trækkes tilbage, medmindre en sådan afslutning ikke vil være i Unionens interesse.

| (7) | Kommissionen fandt, at proceduren burde afsluttes, da undersøgelsen ikke havde vist, at en sådan afslutning ikke vil være i Unionens interesse. De interesserede parter underrettedes herom og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger om, at en sådan afslutning ikke ville være i Unionens interesse. |
| --- | --- |

(7)

Kommissionen fandt, at proceduren burde afsluttes, da undersøgelsen ikke havde vist, at en sådan afslutning ikke vil være i Unionens interesse. De interesserede parter underrettedes herom og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger om, at en sådan afslutning ikke ville være i Unionens interesse.

| (8) | Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede en af parterne, at han ikke burde have været udelukket fra definitionen af EU-erhvervsgrenen, eller at forordningen om midlertidig told burde ændres, således at den pågældende part bliver omfattet af definitionen. I den forbindelse bør det understreges, at resultaterne i forordningen om midlertidig told var baseret på oplysninger indhentet i løbet af undersøgelsen og blot var midlertidige, jf. betragtning 31 i forordningen om midlertidig told. Da antidumpingproceduren afsluttes uden indførelse af endelige foranstaltninger efter tilbagetrækning af klagen, er det i en afgørelse om afslutning hverken hensigtsmæssigt at træffe endelige afgørelser eller at ændre forordningen om midlertidig told. |
| --- | --- |

(8)

Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede en af parterne, at han ikke burde have været udelukket fra definitionen af EU-erhvervsgrenen, eller at forordningen om midlertidig told burde ændres, således at den pågældende part bliver omfattet af definitionen. I den forbindelse bør det understreges, at resultaterne i forordningen om midlertidig told var baseret på oplysninger indhentet i løbet af undersøgelsen og blot var midlertidige, jf. betragtning 31 i forordningen om midlertidig told. Da antidumpingproceduren afsluttes uden indførelse af endelige foranstaltninger efter tilbagetrækning af klagen, er det i en afgørelse om afslutning hverken hensigtsmæssigt at træffe endelige afgørelser eller at ændre forordningen om midlertidig told.

| (9) | Der skal mindes om, at de foreliggende resultater var af foreløbig karakter. Det følger heraf, at eventuelle fremtidige sager vedrørende den vare eller de parter, der er berørt af denne procedure, vil blive vurderet individuelt. |
| --- | --- |

(9)

Der skal mindes om, at de foreliggende resultater var af foreløbig karakter. Det følger heraf, at eventuelle fremtidige sager vedrørende den vare eller de parter, der er berørt af denne procedure, vil blive vurderet individuelt.

| (10) | Kommissionen konkluderer derfor, at antidumpingproceduren vedrørende importen til Unionen af den pågældende vare med oprindelse i USA bør afsluttes uden indførelse af antidumpingforanstaltninger. |
| --- | --- |

(10)

Kommissionen konkluderer derfor, at antidumpingproceduren vedrørende importen til Unionen af den pågældende vare med oprindelse i USA bør afsluttes uden indførelse af antidumpingforanstaltninger.

| (11) | Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold ifølge forordning (EU) nr. 821/2011, bør frigives — |
| --- | --- |

(11)

Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold ifølge forordning (EU) nr. 821/2011, bør frigives —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Antidumpingproceduren vedrørende importen af vinylacetat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 2915 32 00 og med oprindelse i USA, afsluttes hermed uden indførelse af antidumpingforanstaltninger.

Artikel 2

Forordning (EU) nr. 821/2011 ophæves.

Artikel 3

De beløb, der er stillet som sikkerhed i form af den midlertidige antidumpingtold i henhold til forordning (EU) nr. 821/2011 om import af vinylacetat, i øjeblikket henhørende under KN-kode 2915 32 00 og med oprindelse i Amerikas Forenede Stater, frigives.

Artikel 4

Denne afgørelse træder i kraft dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. januar 2012.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

1

(2)  EUT C 327 af 4.12.2010, s. 23.

2

(3)  EUT L 209 af 17.8.2011, s. 24.

3

---

RETSAKTER VEDTAGET AF ORGANER OPRETTET VED INTERNATIONALE AFTALER

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/38 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/38

---

AFGØRELSE Nr. 1/2011 TRUFFET AF DET FÆLLES UDVALG, DER ER NEDSAT I HENHOLD TIL INTERBUSAFTALEN OM LEJLIGHEDSVIS INTERNATIONAL PERSONBEFORDRING MED BUS,

af 11. november 2011

om fastsættelse af udvalgets forretningsorden og om tilpasning af aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej og af aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser samt af kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område

(2012/25/EU)

DET FÆLLES UDVALG,

som henviser til Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (1), særlig artikel 23 og 24, og

som tager følgende i betragtning:

| (1) | I henhold til artikel 23, stk. 3, i Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (i det følgende benævnt »aftalen«) fastsætter det fælles udvalg sin egen forretningsorden. |
| --- | --- |

(1)

I henhold til artikel 23, stk. 3, i Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (i det følgende benævnt »aftalen«) fastsætter det fælles udvalg sin egen forretningsorden.

| (2) | I henhold til aftalens artikel 24, stk. 2, litra c), har det fælles udvalg ansvar for at tilpasse aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej og aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser. Endvidere har det fælles udvalg i medfør af aftalens artikel 24, stk. 2, litra e), ansvar for at tilpasse kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område med henblik på at indføje nye foranstaltninger, som vedtages i Unionen, |
| --- | --- |

(2)

I henhold til aftalens artikel 24, stk. 2, litra c), har det fælles udvalg ansvar for at tilpasse aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej og aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser. Endvidere har det fælles udvalg i medfør af aftalens artikel 24, stk. 2, litra e), ansvar for at tilpasse kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område med henblik på at indføje nye foranstaltninger, som vedtages i Unionen,

HAR TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Det fælles udvalgs forretningsorden, som opført i bilag I til denne afgørelse, vedtages.

Artikel 2

Aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej, aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser samt kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område tilpasses som angivet i bilag II til denne afgørelse.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. november 2011.

Formand

Sz. SCHMIDT

Sekretær

G. PATRIS

---

(1)  EFT L 321 af 26.11.2002, s. 13.

1

---

BILAG I

Forretningsorden for det fælles udvalg, der er nedsat i medfør af Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus

Artikel 1

Benævnelse for det fælles udvalg

Det fælles udvalg, der er nedsat i medfør af artikel 23 i Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus, benævnes i det følgende »udvalget«.

Artikel 2

Formandskab

1.   Formandskabet for udvalget udøves af en repræsentant for Europa-Kommissionen (i det følgende benævnt »Kommissionen«) på vegne af Den Europæiske Union.

2.   Lederen af Unionens delegation, eller i givet fald dennes stedfortræder, udøver hvervet som formand for udvalget.

3.   Formanden leder udvalgets arbejde.

Artikel 3

Delegationer

1.   De aftaleparter, for hvilke aftalen er trådt i kraft (i det følgende benævnt »parterne«), udpeger deres repræsentanter til udvalget. Unionens delegation består af repræsentanter for Kommissionen bistået af repræsentanter for medlemsstaterne.

2.   Hver part udpeger en leder for sin delegation og, hvis det er nødvendigt, en stedfortræder for denne.

3.   Hver part kan udpege nye repræsentanter til udvalget. Udvalgets sekretær underrettes øjeblikkelig skriftligt om sådanne ændringer.

4.   Repræsentanter for Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union kan deltage i udvalgets møder med observatørstatus. Efter aftale med de andre delegationsledere kan formanden indbyde personer, der ikke er medlemmer af delegationerne, til at deltage i et udvalgsmøde for at bidrage med oplysninger om specifikke emner.

5.   Senest en uge før hvert møde underretter parterne udvalgets sekretær om deres delegationers sammensætning.

Artikel 4

Sekretariat

1.   En repræsentant for Kommissionen forestår udvalgets sekretariatsopgaver. Sekretæren udpeges af formanden for udvalget og varetager sine opgaver, indtil der udpeges en ny sekretær. Formanden meddeler de øvrige parter sekretærens navn og andre relevante oplysninger om vedkommende.

2.   Sekretæren har ansvaret for kommunikationen mellem delegationerne, herunder fremsendelsen af dokumenter, og fører tilsyn med sekretariatsopgaverne.

Artikel 5

Udvalgets møder

1.   Udvalget mødes på anmodning af mindst én part. Det indkaldes af formanden.

2.   Senest 15 arbejdsdage inden mødet sender formanden indkaldelsen, den foreløbige dagsorden og mødedokumenterne til lederne af de øvrige delegationer.

3.   Når en nærmere bestemt sag er særlig hastende, kan en part anmode formanden om at afkorte indkaldelsesfristen i stk. 2.

4.   Medmindre delegationslederne beslutter andet, er udvalgets møder ikke offentlige.

5.   Udvalgets møder afholdes i Bruxelles, medmindre parterne aftaler et andet mødested.

Artikel 6

Dagsorden

1.   Formanden opstiller med bistand fra sekretæren en foreløbig dagsorden for hvert møde og fastsætter mødedato og -sted efter samråd med lederne af de øvrige delegationer. Formanden sender den foreløbige dagsorden til delegationslederne senest 15 arbejdsdage inden mødet. Alle nødvendige arbejdsdokumenter udsendes sammen med dagsordenen.

2.   Den i stk. 1 fastsatte indkaldelsesfrist gælder ikke for de hastemøder, som der indkaldes til i medfør af artikel 5, stk. 3.

3.   Senest 24 timer inden mødet kan hver part foreslå et eller flere yderligere punkter optaget på den foreløbige dagsorden. Anmodninger om optagelse af yderligere punkter på dagsordenen begrundes og sendes skriftligt til formanden.

4.   Udvalget godkender dagsordenen ved mødets begyndelse. Udvalget kan beslutte at optage et punkt på dagsordenen, som ikke er anført i den foreløbige dagsorden.

Artikel 7

Vedtagelse af akter

1.   Udvalgets afgørelser træffes med enstemmighed af de repræsenterede parter i overensstemmelse med aftalens artikel 23, stk. 5 og 6. Henstillinger, bl.a. dem, der er omhandlet i aftalens artikel 24, stk. 2, litra g), vedtages ved konsensus mellem de repræsenterede parters delegationer. Afgørelser og henstillinger benævnes »afgørelse« eller »henstilling« efterfulgt af et løbenummer, datoen for deres vedtagelse og en angivelse af emnet.

2.   Udvalgets afgørelser og henstillinger forsynes med formandens og sekretærens underskrift. Sekretæren sender dem til lederne af de øvrige delegationer.

3.   Hver part kan vedtage at offentliggøre enhver af udvalgets akter.

4.   Udvalgets akter kan vedtages ved skriftlig procedure, når delegationslederne er enige om det. Formanden sender udkastet til en akt til de øvrige delegationsledere, der afgiver svar med angivelse af, om de accepterer eller ikke accepterer udkastet, om de foreslår ændringer til udkastet, eller om de udbeder sig yderligere betænkningstid. Hvis udkastet vedtages, færdigbehandler formanden afgørelsen eller henstillingen i overensstemmelse med stk. 1 og 2.

5.   Henstillinger og afgørelser affattes på engelsk, fransk og tysk, der alle har samme gyldighed. Hver part sikrer en korrekt oversættelse af henstillingerne og afgørelserne til sit eller sine officielle sprog. Kommissionen varetager oversættelsen til de øvrige EU-sprog.

Artikel 8

Mødereferater

1.   Sekretæren udarbejder under formandens ansvar et udkast til mødereferat for hvert møde i udvalget inden for en frist på 15 arbejdsdage efter mødet.

2.   Mødereferatet indeholder i almindelighed for hvert punkt på dagsordenen oplysning om:

| — | de dokumenter, der er forelagt udvalget |
| --- | --- |

—

de dokumenter, der er forelagt udvalget

| — | de erklæringer, som en part har anmodet om at få optaget i referatet |
| --- | --- |

—

de erklæringer, som en part har anmodet om at få optaget i referatet

| — | de afgørelser, der er truffet, de henstillinger, der er udarbejdet, og de konklusioner, der er vedtaget. |
| --- | --- |

—

de afgørelser, der er truffet, de henstillinger, der er udarbejdet, og de konklusioner, der er vedtaget.

3.   Udkastet til mødereferat sendes til udvalget med henblik på godkendelse i overensstemmelse med den skriftlige procedure som omhandlet i artikel 7, stk. 4. Hvis denne procedure ikke er afsluttet, godkender udvalget referatet på sit næste møde.

4.   Når udvalget har godkendt mødereferatet, underskrives det af formanden og sekretæren og opbevares af sidstnævnte. Sekretæren sender de øvrige delegationsledere en genpart heraf.

Artikel 9

Fortrolighed

Uanset bestemmelsen om offentliggørelse af akter i artikel 7, stk. 3, er drøftelserne under udvalgets møder samt udvalgets dokumenter omfattet af tavshedspligt.

Artikel 10

Udgifter

1.   Hver part afholder sine egne udgifter i forbindelse med deltagelsen i udvalgets møder.

2.   Udvalget træffer afgørelse om refusion af udgifterne til de opgaver, som er tildelt personer, der er indbudt af formanden i medfør af artikel 3, stk. 4.

Artikel 11

Korrespondance

Al korrespondance til og fra udvalgets formand formidles af udvalgets sekretær. Sekretæren sender en genpart af al korrespondance vedrørende aftalen til samtlige delegationer.

Artikel 12

Sprog

Udvalget beslutter, hvilke sprog der skal anvendes på dets møder og i dets dokumenter. Den part, der er mødevært, har ingen pligt til at yde tolkning til de øvrige sprog.

---

BILAG II

Tilpasning af aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej, af aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser samt af kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område
   (1)

1.   Tilpasning af aftalens bilag 1 om de betingelser, der gælder for transportvirksomheder, som udfører personbefordring ad vej

Følgende EU-retsakter tilføjes til aftalens bilag 1:

»Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 51)«.

2.   Tilpasning af aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser

Tilpasning af aftalens bilag 2 om tekniske normer for busser

| 1. | I aftalens bilag 2 affattes artikel 1, litra a), b), c) og d), således:






  »a) | Teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil:






  — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/40/EF af 6. maj 2009 om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (EUT L 141 af 6.6.2009, s. 12) |
| --- | --- | --- | --- |

1.

I aftalens bilag 2 affattes artikel 1, litra a), b), c) og d), således:

»a)

Teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil:

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/40/EF af 6. maj 2009 om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (EUT L 141 af 6.6.2009, s. 12)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/30/EF af 6. juni 2000 om syn ved vejsiden af erhvervskøretøjer, der kører på Fællesskabets område (EFT L 203 af 10.8.2000, s. 1), ændret ved Kommissionens direktiv 2003/26/EF (EUT L 90 af 8.4.2003, s. 37) |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/30/EF af 6. juni 2000 om syn ved vejsiden af erhvervskøretøjer, der kører på Fællesskabets område (EFT L 203 af 10.8.2000, s. 1), ændret ved Kommissionens direktiv 2003/26/EF (EUT L 90 af 8.4.2003, s. 37)

| b) | Hastighedsbegrænsende anordninger:






  — | Rådets direktiv 92/6/EØF af 10. februar 1992 om montering og anvendelse af hastighedsbegrænsende anordninger i visse klasser af motorkøretøjer i Fællesskabet (EFT L 57 af 2.3.1992, s. 27), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/85/EF (EFT L 327 af 4.12.2002, s. 8) |
| --- | --- | --- |

b)

Hastighedsbegrænsende anordninger:

—

Rådets direktiv 92/6/EØF af 10. februar 1992 om montering og anvendelse af hastighedsbegrænsende anordninger i visse klasser af motorkøretøjer i Fællesskabet (EFT L 57 af 2.3.1992, s. 27), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/85/EF (EFT L 327 af 4.12.2002, s. 8)

| c) | Største tilladte dimensioner og største tilladte vægt:






  — | Rådets direktiv 96/53/EF af 25 juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/7/EF (EFT L 67 af 9.3.2002, s. 47) |
| --- | --- | --- |

c)

Største tilladte dimensioner og største tilladte vægt:

—

Rådets direktiv 96/53/EF af 25 juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/7/EF (EFT L 67 af 9.3.2002, s. 47)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/27/EF af 22. juli 1997 om masse og dimensioner for visse motorkøretøjsklasser og påhængskøretøjer dertil og om ændring af direktiv 70/156/EØF (EFT L 233 af 25.8.1997, s. 1), ændret ved Kommissionens direktiv 2003/19/EF (EUT L 79 af 26.3.2003, s. 6) |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/27/EF af 22. juli 1997 om masse og dimensioner for visse motorkøretøjsklasser og påhængskøretøjer dertil og om ændring af direktiv 70/156/EØF (EFT L 233 af 25.8.1997, s. 1), ændret ved Kommissionens direktiv 2003/19/EF (EUT L 79 af 26.3.2003, s. 6)

| d) | Kontrolapparatet inden for vejtransport






  — | Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1266/2009 (EUT L 339 af 22.12.2009, s. 3), eller tilsvarende regler fastsat ved AETR-overenskomsten, herunder dens protokoller.« |
| --- | --- | --- |

d)

Kontrolapparatet inden for vejtransport

—

Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1266/2009 (EUT L 339 af 22.12.2009, s. 3), eller tilsvarende regler fastsat ved AETR-overenskomsten, herunder dens protokoller.«

| 2. | Artikel 2 i bilag 2 til aftalen ændres således:






  a) | Følgende tekst indsættes efter stk. 1, før tabellen: | »Udstødningsgas:






  — | Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EFT L 36 af 9.2.1988, s. 33), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2001/27/EF (EFT L 107 af 18.4.2001, s. 10) |
| --- | --- | --- | --- | --- |

2.

Artikel 2 i bilag 2 til aftalen ændres således:

a)

Følgende tekst indsættes efter stk. 1, før tabellen:

»Udstødningsgas:

—

Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EFT L 36 af 9.2.1988, s. 33), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2001/27/EF (EFT L 107 af 18.4.2001, s. 10)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/55/EF af 28. september 2005 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EUT L 275 af 20.10.2005, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2008/74/EF (EUT L 192 af 19.7.2008, s. 51) |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/55/EF af 28. september 2005 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EUT L 275 af 20.10.2005, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2008/74/EF (EUT L 192 af 19.7.2008, s. 51)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 af 18. juni 2009 om typegodkendelse af motorkøretøjer og motorer med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer og om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 og direktiv 2007/46/EF og om ophævelse af direktiv 80/1269/EØF, 2005/55/EF og 2005/78/EF (EUT L 188 af 18.7.2009, s. 1) |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 af 18. juni 2009 om typegodkendelse af motorkøretøjer og motorer med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer og om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 og direktiv 2007/46/EF og om ophævelse af direktiv 80/1269/EØF, 2005/55/EF og 2005/78/EF (EUT L 188 af 18.7.2009, s. 1)

| | Røg:






  — | Rådets direktiv 72/306/EØF af 2. august 1972 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emissionen af forurenende stoffer fra dieselmotorer til fremdrift af køretøjer (EFT L 190 af 20.8.1972, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2005/21/EF (EUT L 61 af 8.3.2005, s. 25) |
| --- | --- | --- |

Røg:

—

Rådets direktiv 72/306/EØF af 2. august 1972 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emissionen af forurenende stoffer fra dieselmotorer til fremdrift af køretøjer (EFT L 190 af 20.8.1972, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2005/21/EF (EUT L 61 af 8.3.2005, s. 25)

| | Støj:






  — | Rådets direktiv 70/157/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningssystemer for motordrevne køretøjer (EFT L 42 af 23.2.1970, s. 16), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2007/34/EF (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 49) |
| --- | --- | --- |

Støj:

—

Rådets direktiv 70/157/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningssystemer for motordrevne køretøjer (EFT L 42 af 23.2.1970, s. 16), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2007/34/EF (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 49)

| | Bremsesystem:






  — | Rådets direktiv 71/320/EØF af 26. juli 1971 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om bremseapparater for visse kategorier af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 202 af 6.9.1971, s. 37), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2002/78/EF (EFT L 267 af 4.10.2002, s. 23) |
| --- | --- | --- |

Bremsesystem:

—

Rådets direktiv 71/320/EØF af 26. juli 1971 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om bremseapparater for visse kategorier af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 202 af 6.9.1971, s. 37), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2002/78/EF (EFT L 267 af 4.10.2002, s. 23)

| | Dæk:






  — | Rådets direktiv 92/23/EØF af 31. marts 1992 om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf (EFT L 129 af 14.5.1992, s. 95), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2005/11/EF (EUT L 46 af 17.2.2005, s. 42) |
| --- | --- | --- |

Dæk:

—

Rådets direktiv 92/23/EØF af 31. marts 1992 om dæk til motorkøretøjer og påhængskøretøjer samt om montering heraf (EFT L 129 af 14.5.1992, s. 95), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2005/11/EF (EUT L 46 af 17.2.2005, s. 42)

| | Lygter og lyssignaler:






  — | Rådets direktiv 76/756/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om montering af lygter og lyssignaler på motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 262 af 27.9.1976, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2008/89/EF (EUT L 257 af 25.9.2008, s. 14) |
| --- | --- | --- |

Lygter og lyssignaler:

—

Rådets direktiv 76/756/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om montering af lygter og lyssignaler på motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 262 af 27.9.1976, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2008/89/EF (EUT L 257 af 25.9.2008, s. 14)

| | Brændstoftank:






  — | Rådets direktiv 70/221/EØF af 20. marts 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beholdere for flydende brændstof og afskærmning på motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 76 af 6.4.1970, s. 23), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2006/20/EF (EUT L 48 af 18.2.2006, s. 16) |
| --- | --- | --- |

Brændstoftank:

—

Rådets direktiv 70/221/EØF af 20. marts 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beholdere for flydende brændstof og afskærmning på motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 76 af 6.4.1970, s. 23), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2006/20/EF (EUT L 48 af 18.2.2006, s. 16)

| | Førerspejle:






  — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/97/EF af 10. november 2003 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om typegodkendelse af anordninger til indirekte udsyn og af køretøjer udstyret med disse anordninger, om ændring af direktiv 70/156/EØF og om ophævelse af direktiv 71/127/EØF (EUT L 25 af 29.1.2004, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2005/27/EF (EUT L 81 af 30.3.2005, s. 44) |
| --- | --- | --- |

Førerspejle:

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/97/EF af 10. november 2003 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om typegodkendelse af anordninger til indirekte udsyn og af køretøjer udstyret med disse anordninger, om ændring af direktiv 70/156/EØF og om ophævelse af direktiv 71/127/EØF (EUT L 25 af 29.1.2004, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2005/27/EF (EUT L 81 af 30.3.2005, s. 44)

| | Sikkerhedsseler — montering:






  — | Rådets direktiv 77/541/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer (EFT L 220 af 29.8.1977, s. 95), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/40/EF (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 146) |
| --- | --- | --- |

Sikkerhedsseler — montering:

—

Rådets direktiv 77/541/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer (EFT L 220 af 29.8.1977, s. 95), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/40/EF (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 146)

| | Sikkerhedsseler — forankring:






  — | Rådets direktiv 76/115/EØF af 18. december 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers forankring i motordrevne køretøjer (EFT L 24 af 30.1.1976, s. 6), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/41/EF (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 149) |
| --- | --- | --- |

Sikkerhedsseler — forankring:

—

Rådets direktiv 76/115/EØF af 18. december 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers forankring i motordrevne køretøjer (EFT L 24 af 30.1.1976, s. 6), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/41/EF (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 149)

| | Sæder:






  — | Rådets direktiv 74/408/EØF af 22. juli 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om motorkøretøjers indvendige udstyr (sædernes modstandsdygtighed og forankring) (EFT L 221 af 12.8.1974, s. 1), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/39/EF (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 143) |
| --- | --- | --- |

Sæder:

—

Rådets direktiv 74/408/EØF af 22. juli 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om motorkøretøjers indvendige udstyr (sædernes modstandsdygtighed og forankring) (EFT L 221 af 12.8.1974, s. 1), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/39/EF (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 143)

| | Indvendig indretning (forebyggelse af brandspredningsrisikoen):






  — | Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/28/EF af 24. oktober 1995 om brændbarheden af materialer, der benyttes ved den indvendige indretning af visse klasser af motorkøretøjer (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 1) |
| --- | --- | --- |

Indvendig indretning (forebyggelse af brandspredningsrisikoen):

—

Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/28/EF af 24. oktober 1995 om brændbarheden af materialer, der benyttes ved den indvendige indretning af visse klasser af motorkøretøjer (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 1)

| | Indvendig indretning (nødudgange, adgangsforhold, rumdimensioner, overbygningens modstandsdygtighed osv.):






  — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/85/EF af 20. november 2001 om særlige bestemmelser for køretøjer, der anvendes til personbefordring og har flere end otte siddepladser ud over førerens plads, og om ændring af direktiv 70/156/EØF og 97/27/EF (EFT L 42 af 13.2.2002, s. 1).« |
| --- | --- | --- |

Indvendig indretning (nødudgange, adgangsforhold, rumdimensioner, overbygningens modstandsdygtighed osv.):

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/85/EF af 20. november 2001 om særlige bestemmelser for køretøjer, der anvendes til personbefordring og har flere end otte siddepladser ud over førerens plads, og om ændring af direktiv 70/156/EØF og 97/27/EF (EFT L 42 af 13.2.2002, s. 1).«

| b) | Tabellen affattes således:







  »Emneområde | UNECE-forordning/seneste ændringer | EU-retsakt
  (oprindelig — seneste) |
| --- | --- | --- | --- |
| Udstødningsgas | 49/01
  49/02, typegodkendelse A
  49/02, typegodkendelse B | Direktiv 88/77/EØF
  Direktiv 2001/27/EF
  Direktiv 2005/55/EF
  Direktiv 2008/74/EF
  Forordning (EF) nr. 595/2009 |
| Røg | 24/03 | Direktiv 72/306/EØF
  Direktiv 2005/21/EF |
| Støj | 51/02 | Direktiv 70/157/EØF
  Direktiv 2007/34/EF |
| Bremsesystem | 13/11 | Direktiv 71/320/EØF
  Direktiv 2002/78/EF |
| Dæk | 54 | Direktiv 92/23/EØF
  Direktiv 2005/11/EF |
| Lygter og lyssignaler | 48/01 | Direktiv 76/756/EØF
  Direktiv 2008/89/EF |
| Brændstoftank | 34/02
  67/01
  110 | Direktiv 70/221/EØF
  Direktiv 2006/20/EF |
| Førerspejle | 46/01 | Direktiv 2003/97/EF
  Direktiv 2005/27/EF |
| Sikkerhedsseler — montering | 16/06 | Direktiv 77/541/EØF
  Direktiv 2005/40/EF |
| Sikkerhedsseler — forankring | 14/07 | Direktiv 76/115/EØF
  Direktiv 2005/41/EF |
| Sæder | 17/08
  80/01 | Direktiv 74/408/EØF
  Direktiv 2005/39/EF |
| Indvendig indretning
  (forebyggelse af brandspredningsrisikoen) | 118 | Direktiv 95/28/EF |
| Indvendig indretning
  (nødudgange, adgangsforhold, rumdimensioner) | 107.02 | Direktiv 2001/85/EF |
| Omrulningsbeskyttelse | 66.01 | Direktiv 2001/85/EF« |

b)

Tabellen affattes således:

»Emneområde

UNECE-forordning/seneste ændringer

EU-retsakt

(oprindelig — seneste)

Udstødningsgas

49/01

49/02, typegodkendelse A

49/02, typegodkendelse B

Direktiv 88/77/EØF

Direktiv 2001/27/EF

Direktiv 2005/55/EF

Direktiv 2008/74/EF

Forordning (EF) nr. 595/2009

Røg

24/03

Direktiv 72/306/EØF

Direktiv 2005/21/EF

Støj

51/02

Direktiv 70/157/EØF

Direktiv 2007/34/EF

Bremsesystem

13/11

Direktiv 71/320/EØF

Direktiv 2002/78/EF

Dæk

54

Direktiv 92/23/EØF

Direktiv 2005/11/EF

Lygter og lyssignaler

48/01

Direktiv 76/756/EØF

Direktiv 2008/89/EF

Brændstoftank

34/02

67/01

110

Direktiv 70/221/EØF

Direktiv 2006/20/EF

Førerspejle

46/01

Direktiv 2003/97/EF

Direktiv 2005/27/EF

Sikkerhedsseler — montering

16/06

Direktiv 77/541/EØF

Direktiv 2005/40/EF

Sikkerhedsseler — forankring

14/07

Direktiv 76/115/EØF

Direktiv 2005/41/EF

Sæder

17/08

80/01

Direktiv 74/408/EØF

Direktiv 2005/39/EF

Indvendig indretning

(forebyggelse af brandspredningsrisikoen)

118

Direktiv 95/28/EF

Indvendig indretning

(nødudgange, adgangsforhold, rumdimensioner)

107.02

Direktiv 2001/85/EF

Omrulningsbeskyttelse

66.01

Direktiv 2001/85/EF«

3.   Tilpasning af kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område

Tilpasning af kravene i aftalens artikel 8 om bestemmelserne på det sociale område

| 1. | Da Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/30/EF er blevet indarbejdet, udgår artikel 8 i bilag 2 til aftalen samt aftalens bilag IIa og IIb. |
| --- | --- |

1.

Da Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/30/EF er blevet indarbejdet, udgår artikel 8 i bilag 2 til aftalen samt aftalens bilag IIa og IIb.

| 2. | De EU-retsakter, der er anført i artikel 8 i aftalen, erstattes af følgende EU-retsakter (2):






  »— | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1073/2009 (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 88) |
| --- | --- | --- |

2.

De EU-retsakter, der er anført i artikel 8 i aftalen, erstattes af følgende EU-retsakter (2):

2

»—

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1073/2009 (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 88)

| — | Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1266/2009 (EUT L 339 af 22.12.2009, s. 3) |
| --- | --- |

—

Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1266/2009 (EUT L 339 af 22.12.2009, s. 3)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 35), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2009/5/EF (EUT L 29 af 31.1.2009, s. 45) |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 35), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2009/5/EF (EUT L 29 af 31.1.2009, s. 45)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299 af 18.11.2003, s. 9) |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299 af 18.11.2003, s. 9)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EFT L 80 af 23.3.2002, s. 35) |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EFT L 80 af 23.3.2002, s. 35)

| — | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og Rådets direktiv 91/439/EØF samt om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF (EUT L 226 af 10.9.2003, s. 4).« |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og Rådets direktiv 91/439/EØF samt om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF (EUT L 226 af 10.9.2003, s. 4).«

---

(1)  Ved ajourføringen af retsakterne er der taget hensyn til de nye foranstaltninger, som Den Europæiske Union har vedtaget indtil den 31. december 2009.

1

(2)  Ved ajourføringen er der taget hensyn til de nye foranstaltninger, som Den Europæiske Union har vedtaget indtil den 31. december 2009.

2

---

| 12.1.2012 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 8/46 |
| --- | --- | --- | --- |

12.1.2012

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 8/46

---

HENSTILLING Nr. 1/2011 FRA DET FÆLLES UDVALG, DER ER NEDSAT I HENHOLD TIL INTERBUSAFTALEN OM LEJLIGHEDSVIS INTERNATIONAL PERSONBEFORDRING MED BUS,

af 11. november 2011

om anvendelse af en teknisk rapport for busser for at lette kontrollen med anvendelsen af bestemmelserne i artikel 1 og 2 i bilag 2 til aftalen

DET FÆLLES UDVALG,

som henviser til Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus, særlig artikel 23 og 24, og

som tager følgende i betragtning:

| (1) | Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (i det følgende benævnt »aftalen«) trådte i kraft den 1. januar 2003. |
| --- | --- |

(1)

Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (i det følgende benævnt »aftalen«) trådte i kraft den 1. januar 2003.

| (2) | I medfør af aftalens artikel 24, stk. 1, skal det fælles udvalg påse, at aftalen gennemføres korrekt. Med henblik herpå bør der fremsættes en henstilling om, at der anvendes en teknisk rapport for busser for at lette kontrollen med anvendelsen af bestemmelserne i artikel 1 og 2 i bilag 2 til aftalen, |
| --- | --- |

(2)

I medfør af aftalens artikel 24, stk. 1, skal det fælles udvalg påse, at aftalen gennemføres korrekt. Med henblik herpå bør der fremsættes en henstilling om, at der anvendes en teknisk rapport for busser for at lette kontrollen med anvendelsen af bestemmelserne i artikel 1 og 2 i bilag 2 til aftalen,

HENSTILLER TIL ANDRE KONTRAHERENDE PARTER I AFTALEN END UNIONEN,

at de ved kontrol af busser, som er omfattet af forskrifterne i artikel 1 og 2 i bilag 2 til aftalen, anvender en teknisk rapport, som er i overensstemmelse med den model, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

Udfærdiget i Bruxelles, den 11. november 2011.

Sz. SCHMIDT

Formand

G. PATRIS

Sekretær

---

BILAG

TEKNISK RAPPORT FOR BUSSER

| Køretøjets mærke og type | Registreringsnummer og landets kendingsmærke |
| --- | --- |
| Dato for første registrering | Chassisnummer |

Køretøjets mærke og type

Registreringsnummer og landets kendingsmærke

Dato for første registrering

Chassisnummer

| | EU-ret | UNECE-forordning | Godkendelse nr. | Mærke/angivelse på køretøjet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Hastighedsbegrænsende anordning | Direktiv 92/6/EØF, senest ændret ved direktiv 2002/85/EF | — | | |
| Største tilladte dimensioner | Direktiv 96/53/EF, senest ændret ved direktiv 2002/7/EF
  Direktiv 97/27/EF, senest ændret ved direktiv 2003/19/EF | — | | |
| Fartskriver | Forordning (EØF) nr. 3821/85, senest ændret ved forordning (EU) nr. 1266/2009 | — | | |
| Udstødningsgas | Direktiv 88/77/EØF, senest ændret ved direktiv 2001/27/EF
  Direktiv 2005/55/EF, senest ændret ved direktiv 2008/74/EF
  Forordning (EF) nr. 595/2009 | 49/01
  49/02, typegodkendelse A
  49/02, typegodkendelse B | | |
| Røg | Direktiv 72/306/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/21/EF | 24/03 | | |
| Støj | Direktiv 70/157/EØF, senest ændret ved direktiv 2007/34/EF | 51/02 | | |
| Bremsesystem | Direktiv 71/320/EØF, senest ændret ved direktiv 2002/78/EF | 13/11 | | |
| Dæk | Direktiv 92/23/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/11/EF | 54 | | |
| Lygter og lyssignaler | Direktiv 76/756/EØF, senest ændret ved direktiv 2008/89/EF | 48/01 | | |
| Brændstoftank | Direktiv 70/221/EØF, senest ændret ved direktiv 2006/20/EF | 34/02
  67/01
  110 | | |
| Førerspejle | Direktiv 2003/97/EF, senest ændret ved direktiv 2005/27/EF | 46/01 | | |
| Sikkerhedsseler — montering | Direktiv 77/541/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/40/EF | 16/06 | | |
| Sikkerhedsseler — forankring | Direktiv 76/115/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/41/EF | 14/07 | | |
| Sæder | Direktiv 74/408/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/39/EF | 17/08
  80/01 | | |
| Indvendig indretning (forebyggelse af brandspredningsrisikoen) | Direktiv 95/28/EF | 118 | | |
| Indvendig indretning (nødudgange, adgang, rumdimensioner) | Direktiv 2001/85/EF | 107/02 | | |
| Omrulningsbeskyttelse | Direktiv 2001/85/EF | 66/01 | | |

EU-ret

UNECE-forordning

Godkendelse nr.

Mærke/angivelse på køretøjet

Hastighedsbegrænsende anordning

Direktiv 92/6/EØF, senest ændret ved direktiv 2002/85/EF

—

Største tilladte dimensioner

Direktiv 96/53/EF, senest ændret ved direktiv 2002/7/EF

Direktiv 97/27/EF, senest ændret ved direktiv 2003/19/EF

—

Fartskriver

Forordning (EØF) nr. 3821/85, senest ændret ved forordning (EU) nr. 1266/2009

—

Udstødningsgas

Direktiv 88/77/EØF, senest ændret ved direktiv 2001/27/EF

Direktiv 2005/55/EF, senest ændret ved direktiv 2008/74/EF

Forordning (EF) nr. 595/2009

49/01

49/02, typegodkendelse A

49/02, typegodkendelse B

Røg

Direktiv 72/306/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/21/EF

24/03

Støj

Direktiv 70/157/EØF, senest ændret ved direktiv 2007/34/EF

51/02

Bremsesystem

Direktiv 71/320/EØF, senest ændret ved direktiv 2002/78/EF

13/11

Dæk

Direktiv 92/23/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/11/EF

54

Lygter og lyssignaler

Direktiv 76/756/EØF, senest ændret ved direktiv 2008/89/EF

48/01

Brændstoftank

Direktiv 70/221/EØF, senest ændret ved direktiv 2006/20/EF

34/02

67/01

110

Førerspejle

Direktiv 2003/97/EF, senest ændret ved direktiv 2005/27/EF

46/01

Sikkerhedsseler — montering

Direktiv 77/541/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/40/EF

16/06

Sikkerhedsseler — forankring

Direktiv 76/115/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/41/EF

14/07

Sæder

Direktiv 74/408/EØF, senest ændret ved direktiv 2005/39/EF

17/08

80/01

Indvendig indretning (forebyggelse af brandspredningsrisikoen)

Direktiv 95/28/EF

118

Indvendig indretning (nødudgange, adgang, rumdimensioner)

Direktiv 2001/85/EF

107/02

Omrulningsbeskyttelse

Direktiv 2001/85/EF

66/01

---