# Europeiska unionens L 14/2012

| | ISSN 1977-0820
  doi:10.3000/19770820.L_2012.014.swe |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 14 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 55 årgången17 januari 2012 |

ISSN 1977-0820

doi:10.3000/19770820.L_2012.014.swe

Europeiska unionens

officiella tidning

L 14

Svensk utgåva

Lagstiftning

55 årgången17 januari 2012

---

| Innehållsförteckning | | II   Icke-lagstiftningsakter | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | BESLUT |
| | | 2012/26/EU |
| | * | Kommissionens beslut av den 29 juni 2011 om det statliga stöd C 35/08 (f.d. NN 11/08) som Frankrike har genomfört till förmån för den offentliga institutionen Institut Français du Pétrole (IFP)
  [delgivet med nr K(2011) 4483]

   (
  1
  ) | 1 |

Innehållsförteckning

II   Icke-lagstiftningsakter

Sida

BESLUT

2012/26/EU

*

Kommissionens beslut av den 29 juni 2011 om det statliga stöd C 35/08 (f.d. NN 11/08) som Frankrike har genomfört till förmån för den offentliga institutionen Institut Français du Pétrole (IFP)
  [delgivet med nr K(2011) 4483]

   (
  1
  )

[delgivet med nr K(2011) 4483]

1

1

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

II Icke-lagstiftningsakter

BESLUT

| 17.1.2012 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 14/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.1.2012

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 14/1

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 29 juni 2011

om det statliga stöd C 35/08 (f.d. NN 11/08) som Frankrike har genomfört till förmån för den offentliga institutionen Institut Français du Pétrole (IFP)

[delgivet med nr K(2011) 4483]

(Endast den franska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2012/26/EU)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (1), särskilt artikel 108.2 första stycket,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (2), särskilt artikel 62.1 a,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (3), och

av följande skäl:

1.   FÖRFARANDE

| (1) | Inom ramen för den formella granskningen av ärendet om statligt stöd med nummer C 51/05 om de stödåtgärder som Frankrike har genomfört till förmån för Institut Français du Pétrole (4) underrättade de franska myndigheterna, genom en skrivelse av den 18 juli 2006, registrerad den 19 juli 2006, kommissionen om att den offentliga institutionen IFP den 7 juli 2006 omvandlats från ett privaträttsligt företag i den mening som avses i lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen, till en ”offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag” (établissement public à caractère industriel et commercial – EPIC). Denna omvandling framgår av två dokument som de franska myndigheterna bifogade sin skrivelse, nämligen i) dekret nr 2006-797 av den 6 juli 2006 om fastställande av ny juridisk ställning för den offentliga institutionen IFP, och ii) artikel 95 i lag nr 2005-781 av den 13 juli 2005 om program för fastställande av riktlinjerna för energipolitiken (med tillämpning av vilken dekretet antagits). |
| --- | --- |

(1)

Inom ramen för den formella granskningen av ärendet om statligt stöd med nummer C 51/05 om de stödåtgärder som Frankrike har genomfört till förmån för Institut Français du Pétrole (4) underrättade de franska myndigheterna, genom en skrivelse av den 18 juli 2006, registrerad den 19 juli 2006, kommissionen om att den offentliga institutionen IFP den 7 juli 2006 omvandlats från ett privaträttsligt företag i den mening som avses i lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen, till en ”offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag” (établissement public à caractère industriel et commercial – EPIC). Denna omvandling framgår av två dokument som de franska myndigheterna bifogade sin skrivelse, nämligen i) dekret nr 2006-797 av den 6 juli 2006 om fastställande av ny juridisk ställning för den offentliga institutionen IFP, och ii) artikel 95 i lag nr 2005-781 av den 13 juli 2005 om program för fastställande av riktlinjerna för energipolitiken (med tillämpning av vilken dekretet antagits).

| (2) | Genom skrivelser av den 3 augusti 2007 och den 7 maj 2008 begärde kommissionen ytterligare upplysningar från de franska myndigheterna, som svarade genom skrivelser av den 28 september 2007 respektive den 26 juni 2008. |
| --- | --- |

(2)

Genom skrivelser av den 3 augusti 2007 och den 7 maj 2008 begärde kommissionen ytterligare upplysningar från de franska myndigheterna, som svarade genom skrivelser av den 28 september 2007 respektive den 26 juni 2008.

| (3) | Inom ramen för ett tidigare ärende fattade kommissionen den 16 juli 2008 ett beslut om en första stödåtgärd som Frankrike genomfört till förmån för koncernen IFP (nedan kallad beslut C 51/2005). (5) Kommissionen betonade i det beslutet att frågan om förekomsten av ytterligare statligt stöd i form av en eventuell obegränsad statlig garanti till följd av den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag var föremål för en särskild undersökning och skulle granskas inom ramen för ett annat förfarande. |
| --- | --- |

(3)

Inom ramen för ett tidigare ärende fattade kommissionen den 16 juli 2008 ett beslut om en första stödåtgärd som Frankrike genomfört till förmån för koncernen IFP (nedan kallad beslut C 51/2005). (5) Kommissionen betonade i det beslutet att frågan om förekomsten av ytterligare statligt stöd i form av en eventuell obegränsad statlig garanti till följd av den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag var föremål för en särskild undersökning och skulle granskas inom ramen för ett annat förfarande.

| (4) | Detta andra förfarande enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget inleddes genom ett beslut från kommissionen av den 16 juli 2008 (6) (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet). Beslutet fattades i kraft av artikel 4.4 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (7) (nedan kallad tillämpningsförordningen) och var inriktat på den obegränsade statliga garanti som koncernen IFP eventuellt åtnjöt. |
| --- | --- |

(4)

Detta andra förfarande enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget inleddes genom ett beslut från kommissionen av den 16 juli 2008 (6) (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet). Beslutet fattades i kraft av artikel 4.4 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (7) (nedan kallad tillämpningsförordningen) och var inriktat på den obegränsade statliga garanti som koncernen IFP eventuellt åtnjöt.

| (5) | Kommissionens beslut att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 11 oktober 2008. Kommissionen uppmanade då berörda parter att inkomma med synpunkter på den aktuella åtgärden. |
| --- | --- |

(5)

Kommissionens beslut att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 11 oktober 2008. Kommissionen uppmanade då berörda parter att inkomma med synpunkter på den aktuella åtgärden.

| (6) | Genom en skrivelse av den 14 oktober 2008 mottog kommissionen Frankrikes synpunkter. |
| --- | --- |

(6)

Genom en skrivelse av den 14 oktober 2008 mottog kommissionen Frankrikes synpunkter.

| (7) | Genom en skrivelse av den 6 november 2008, registrerad av kommissionen samma dag, underrättade företaget UOP Limiteds ombud kommissionen om att deras klient avsåg att inkomma med synpunkter på åtgärden i fråga. Med hänsyn till den tid som krävdes för de översättningar som var nödvändiga bad de om en ytterligare tidsfrist till den 30 november 2008 för att kunna översända sina synpunkter. Genom en skrivelse av den 7 november 2008 meddelade kommissionen att den godtog motiveringen till denna begäran och att den beviljade UOP Limited en förlängning av tidsfristen till den 30 november 2008. Genom en skrivelse av den 28 november 2008, registrerad av kommissionen samma dag, översände UOP Limiteds ombud sin klients synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet. |
| --- | --- |

(7)

Genom en skrivelse av den 6 november 2008, registrerad av kommissionen samma dag, underrättade företaget UOP Limiteds ombud kommissionen om att deras klient avsåg att inkomma med synpunkter på åtgärden i fråga. Med hänsyn till den tid som krävdes för de översättningar som var nödvändiga bad de om en ytterligare tidsfrist till den 30 november 2008 för att kunna översända sina synpunkter. Genom en skrivelse av den 7 november 2008 meddelade kommissionen att den godtog motiveringen till denna begäran och att den beviljade UOP Limited en förlängning av tidsfristen till den 30 november 2008. Genom en skrivelse av den 28 november 2008, registrerad av kommissionen samma dag, översände UOP Limiteds ombud sin klients synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet.

| (8) | I samma skrivelse av den 28 november 2008 begärde UOP Limiteds ombud ett tillstånd för sin klient att få inkomma med kompletterande synpunkter under förfarandet. Genom en skrivelse av den 17 december 2008 besvarade kommissionen denna begäran och godkände en förlängning av tidsfristen för UOP Limited att inkomma med svar till den 23 januari 2009 för att företaget skulle kunna inkomma med eventuella kompletterande synpunkter. Genom en skrivelse av den 23 januari 2009 översände UOP Limiteds ombud de kompletterande synpunkterna från sin klient. |
| --- | --- |

(8)

I samma skrivelse av den 28 november 2008 begärde UOP Limiteds ombud ett tillstånd för sin klient att få inkomma med kompletterande synpunkter under förfarandet. Genom en skrivelse av den 17 december 2008 besvarade kommissionen denna begäran och godkände en förlängning av tidsfristen för UOP Limited att inkomma med svar till den 23 januari 2009 för att företaget skulle kunna inkomma med eventuella kompletterande synpunkter. Genom en skrivelse av den 23 januari 2009 översände UOP Limiteds ombud de kompletterande synpunkterna från sin klient.

| (9) | Genom en skrivelse av den 6 maj 2009 underrättade kommissionen de franska myndigheterna om samtliga synpunkter från företaget UOP Limited angående beslutet om att inleda förfarandet, i en konfidentiell version då det var nödvändigt. Kommissionen uppmanade myndigheterna att inkomma med sina kommentarer senast den 8 juni 2009. De franska myndigheterna begärde genom en skrivelse av den 2 juni 2009 en förlängning av den tidsfristen till den 22 juni 2009, eftersom de synpunkter som inkommit från den tredje parten enligt dem krävde en detaljerad och fördjupad analys, samt samråd med flera statliga departement. Genom en skrivelse av den 9 juni 2009 godkände kommissionen denna förlängning av tidsfristen till den 22 juni 2009. Genom en skrivelse av den 22 juni 2009 översände de franska myndigheterna sina kommentarer till de synpunkter som lämnats av UOP Limited. |
| --- | --- |

(9)

Genom en skrivelse av den 6 maj 2009 underrättade kommissionen de franska myndigheterna om samtliga synpunkter från företaget UOP Limited angående beslutet om att inleda förfarandet, i en konfidentiell version då det var nödvändigt. Kommissionen uppmanade myndigheterna att inkomma med sina kommentarer senast den 8 juni 2009. De franska myndigheterna begärde genom en skrivelse av den 2 juni 2009 en förlängning av den tidsfristen till den 22 juni 2009, eftersom de synpunkter som inkommit från den tredje parten enligt dem krävde en detaljerad och fördjupad analys, samt samråd med flera statliga departement. Genom en skrivelse av den 9 juni 2009 godkände kommissionen denna förlängning av tidsfristen till den 22 juni 2009. Genom en skrivelse av den 22 juni 2009 översände de franska myndigheterna sina kommentarer till de synpunkter som lämnats av UOP Limited.

| (10) | Genom en skrivelse av den 29 juli 2009 begärde kommissionen kompletterade upplysningar från de franska myndigheterna och uppmanade dem att inkomma med ett svar senast den 24 augusti 2009. Genom en skrivelse av den 19 augusti 2009 begärde de franska myndigheterna att tidsfristen för att inkomma med svar skulle förlängas till den 7 september 2009, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 20 augusti 2009. Genom en skrivelse av den 8 september 2009 inkom de franska myndigheterna slutligen med de kompletterande upplysningarna. |
| --- | --- |

(10)

Genom en skrivelse av den 29 juli 2009 begärde kommissionen kompletterade upplysningar från de franska myndigheterna och uppmanade dem att inkomma med ett svar senast den 24 augusti 2009. Genom en skrivelse av den 19 augusti 2009 begärde de franska myndigheterna att tidsfristen för att inkomma med svar skulle förlängas till den 7 september 2009, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 20 augusti 2009. Genom en skrivelse av den 8 september 2009 inkom de franska myndigheterna slutligen med de kompletterande upplysningarna.

| (11) | Genom en skrivelse av den 20 november 2009 begärde kommissionen ytterligare kompletterande upplysningar från de franska myndigheterna och uppmanade dem att inkomma med ett svar inom tjugo dagar. Genom en skrivelse av den 14 december 2009 begärde de franska myndigheterna en förlängning av tidsfristen för att inkomma med svar till den 22 januari 2010, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 18 december 2009. De franska myndigheterna inkom med de begärda upplysningarna genom en skrivelse av den 13 januari 2010. |
| --- | --- |

(11)

Genom en skrivelse av den 20 november 2009 begärde kommissionen ytterligare kompletterande upplysningar från de franska myndigheterna och uppmanade dem att inkomma med ett svar inom tjugo dagar. Genom en skrivelse av den 14 december 2009 begärde de franska myndigheterna en förlängning av tidsfristen för att inkomma med svar till den 22 januari 2010, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 18 december 2009. De franska myndigheterna inkom med de begärda upplysningarna genom en skrivelse av den 13 januari 2010.

| (12) | Den 20 maj 2010 organiserade kommissionen ett möte i Bryssel för att tillsammans med de franska myndigheterna gå igenom konsekvenserna för detta ärende till följd av kommissionens beslut av den 26 januari 2010 om det statliga stöd nr C 56/07 (f.d. E 15/05) som Frankrike har beviljat La Poste (8) (nedan kallat beslut C 56/2007). Eftersom La Poste var ett offentligt organ som fram till dess hade en ställning som liknade den som gäller för en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag (9) hade det ärendet (nedan kallat La Post-ärendet) stora likheter med det aktuella ärendet. De franska myndigheterna har därför i tillämpliga delar lagt fram samma argument i sina synpunkter rörande vart och ett av de två ärendena. Genom en skrivelse av den 4 juni 2010 riktades en rad kompletterande frågor till Frankrike eftersom kommissionen önskade få ett skriftligt bidrag från de franska myndigheterna om de olika punkter som tagits upp under mötet. Den 16 juli 2010 översände de franska myndigheterna de begärda uppgifterna. |
| --- | --- |

(12)

Den 20 maj 2010 organiserade kommissionen ett möte i Bryssel för att tillsammans med de franska myndigheterna gå igenom konsekvenserna för detta ärende till följd av kommissionens beslut av den 26 januari 2010 om det statliga stöd nr C 56/07 (f.d. E 15/05) som Frankrike har beviljat La Poste (8) (nedan kallat beslut C 56/2007). Eftersom La Poste var ett offentligt organ som fram till dess hade en ställning som liknade den som gäller för en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag (9) hade det ärendet (nedan kallat La Post-ärendet) stora likheter med det aktuella ärendet. De franska myndigheterna har därför i tillämpliga delar lagt fram samma argument i sina synpunkter rörande vart och ett av de två ärendena. Genom en skrivelse av den 4 juni 2010 riktades en rad kompletterande frågor till Frankrike eftersom kommissionen önskade få ett skriftligt bidrag från de franska myndigheterna om de olika punkter som tagits upp under mötet. Den 16 juli 2010 översände de franska myndigheterna de begärda uppgifterna.

| (13) | Genom en skrivelse av den 29 september 2010 bad kommissionen de franska myndigheterna att översända kompletterande upplysningar och uppmanade dem att inkomma med ett svar inom tjugo dagar. De franska myndigheterna begärde genom en skrivelse av den 7 oktober 2010 en förlängning av tidsfristen för att inkomma med svar till den 26 november 2010, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 8 oktober 2010. Genom en skrivelse av den 26 november 2010 inkom de franska myndigheterna med de begärda upplysningarna. |
| --- | --- |

(13)

Genom en skrivelse av den 29 september 2010 bad kommissionen de franska myndigheterna att översända kompletterande upplysningar och uppmanade dem att inkomma med ett svar inom tjugo dagar. De franska myndigheterna begärde genom en skrivelse av den 7 oktober 2010 en förlängning av tidsfristen för att inkomma med svar till den 26 november 2010, vilket kommissionen beviljade genom en skrivelse av den 8 oktober 2010. Genom en skrivelse av den 26 november 2010 inkom de franska myndigheterna med de begärda upplysningarna.

2.   KONCERNEN IFP

| (14) | Som kommissionen anger i sitt beslut om att inleda förfarandet och i beslut C 51/2005 (10) har den offentliga institutionen IFP följande tre uppgifter:






  — | Forskning och utveckling inom områdena för råolje- och gasprospektering, raffineringsteknik samt petrokemisk teknik. |
| --- | --- | --- |

(14)

Som kommissionen anger i sitt beslut om att inleda förfarandet och i beslut C 51/2005 (10) har den offentliga institutionen IFP följande tre uppgifter:

—

Forskning och utveckling inom områdena för råolje- och gasprospektering, raffineringsteknik samt petrokemisk teknik.

| — | Utbildning av ingenjörer och tekniker. |
| --- | --- |

—

Utbildning av ingenjörer och tekniker.

| — | Information och dokumentation för dessa sektorer. |
| --- | --- |

—

Information och dokumentation för dessa sektorer.

De övergripande riktlinjerna fastställs för femårsperioder genom ett målkontrakt som ingås med staten.

| (15) | Dessutom innehar den offentliga institutionen IFP direkt eller indirekt kontrollen över en rad kommersiella företag som IFP har ingått exklusiva avtal om forskning och licenser med. På grundval av en rad samstämmiga omständigheter, som beskrivs närmare i skäl 137, ansåg kommissionen i beslut C 51/2005 att den enhet som bildas av aktiebolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat och deras moderbolag, den offentliga institutionen IFP, utgjorde en ekonomisk koncern (nedan kallad koncernen IFP) enligt konkurrenslagstiftningen. |
| --- | --- |

(15)

Dessutom innehar den offentliga institutionen IFP direkt eller indirekt kontrollen över en rad kommersiella företag som IFP har ingått exklusiva avtal om forskning och licenser med. På grundval av en rad samstämmiga omständigheter, som beskrivs närmare i skäl 137, ansåg kommissionen i beslut C 51/2005 att den enhet som bildas av aktiebolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat och deras moderbolag, den offentliga institutionen IFP, utgjorde en ekonomisk koncern (nedan kallad koncernen IFP) enligt konkurrenslagstiftningen.

| (16) | Axens är verksamt på marknaden för katalysatorer samt teknik för raffineringsindustri och petrokemisk industri. Företagets konsoliderade omsättning uppgick 2006 till 308,45 miljoner euro, dvs. vid den tidpunkt då moderbolagets stadgar ändrades. Ett exklusivt ramlicensavtal och ett exklusivt produktlicensavtal samt en överenskommelse om industriforskning (11) binder den offentliga institutionen IFP och Axens till varandra. I gengäld ska dotterbolaget dels betala en del av intäkterna från licensavtalen till sitt moderbolag, den offentliga institutionen IFP, dels betala en avgift [...] (13) för tillgången till IFP:s forskningskapacitet. |
| --- | --- |

(16)

Axens är verksamt på marknaden för katalysatorer samt teknik för raffineringsindustri och petrokemisk industri. Företagets konsoliderade omsättning uppgick 2006 till 308,45 miljoner euro, dvs. vid den tidpunkt då moderbolagets stadgar ändrades. Ett exklusivt ramlicensavtal och ett exklusivt produktlicensavtal samt en överenskommelse om industriforskning (11) binder den offentliga institutionen IFP och Axens till varandra. I gengäld ska dotterbolaget dels betala en del av intäkterna från licensavtalen till sitt moderbolag, den offentliga institutionen IFP, dels betala en avgift [...] (13) för tillgången till IFP:s forskningskapacitet.

| (17) | Beicip-Franlab är specialiserat på att ge ut och distribuera programvara inom området för prospektering och utvinning. Företaget utför även studier och tillhandahåller rådgivning. År 2006 uppgick omsättningen till 42 miljoner euro. Ett exklusivt avtal om utveckling, marknadsföring och användning undertecknades 2003 med en löptid på 10 år. Avtalet innebär att [IFP ska erbjuda Beicip-Franlab resultatet av sin forskning] (**) om algoritmer, modeller eller metoder [som utvecklats genom forskning av] (**) IFP inom området för prospektering och utvinning och att Beicip-Franlab får begära att IFP ska utveckla produkter på den grundvalen. Beicip-Franlab står för IFP:s samtliga produktionsutvecklingskostnader och betalar ut olika kompletterande ersättningar [...] (*) för underhåll och användanderätt. Ett tilläggsavtal undertecknades 2005. Genom detta avtal ändrades ersättningsvillkoren, men principen om att Beicip-Franlab ska stå för samtliga utvecklingskostnader kvarstår. |
| --- | --- |

(17)

Beicip-Franlab är specialiserat på att ge ut och distribuera programvara inom området för prospektering och utvinning. Företaget utför även studier och tillhandahåller rådgivning. År 2006 uppgick omsättningen till 42 miljoner euro. Ett exklusivt avtal om utveckling, marknadsföring och användning undertecknades 2003 med en löptid på 10 år. Avtalet innebär att [IFP ska erbjuda Beicip-Franlab resultatet av sin forskning] (**) om algoritmer, modeller eller metoder [som utvecklats genom forskning av] (**) IFP inom området för prospektering och utvinning och att Beicip-Franlab får begära att IFP ska utveckla produkter på den grundvalen. Beicip-Franlab står för IFP:s samtliga produktionsutvecklingskostnader och betalar ut olika kompletterande ersättningar [...] (*) för underhåll och användanderätt. Ett tilläggsavtal undertecknades 2005. Genom detta avtal ändrades ersättningsvillkoren, men principen om att Beicip-Franlab ska stå för samtliga utvecklingskostnader kvarstår.

| (18) | Prosernat tillhandahåller studier och tjänster samt utrustningspaket på området för gasbehandling och svavelåtervinning. Omsättningen uppgick 2006 till 49,9 miljoner euro. Ett ramlicensavtal och en överenskommelse om industriforskning mellan IFP och Prosernat undertecknades den 18 augusti 2003, med retroaktiv verkan från och med den 1 januari 2002 och med en giltighetstid på tio år. Enligt avtalet och överenskommelsen har Prosernat en exklusiv koncession för den offentliga institutionen IFP:s patentlicenser och [IFP ska erbjuda Prosernat resultatet av sin] (**) forskning [...] (*) inom området för behandlingsteknik för gas och svavelåtervinning. Som ersättning för processlicenserna ska Prosernat betala en avgift på den årliga omsättningen och en avgift för utrustning som fastställs från fall till fall. Ersättningen till IFP för Prosernats tillgång till resultaten av forskningsarbetet uppgår till [...] (*) procent av Prosernats totala årliga omsättning. |
| --- | --- |

(18)

Prosernat tillhandahåller studier och tjänster samt utrustningspaket på området för gasbehandling och svavelåtervinning. Omsättningen uppgick 2006 till 49,9 miljoner euro. Ett ramlicensavtal och en överenskommelse om industriforskning mellan IFP och Prosernat undertecknades den 18 augusti 2003, med retroaktiv verkan från och med den 1 januari 2002 och med en giltighetstid på tio år. Enligt avtalet och överenskommelsen har Prosernat en exklusiv koncession för den offentliga institutionen IFP:s patentlicenser och [IFP ska erbjuda Prosernat resultatet av sin] (**) forskning [...] (*) inom området för behandlingsteknik för gas och svavelåtervinning. Som ersättning för processlicenserna ska Prosernat betala en avgift på den årliga omsättningen och en avgift för utrustning som fastställs från fall till fall. Ersättningen till IFP för Prosernats tillgång till resultaten av forskningsarbetet uppgår till [...] (*) procent av Prosernats totala årliga omsättning.

| (19) | I enlighet med artikel 6 i beslut C 51/2005 infördes 2009 (14) en klausul i de exklusiva avtalen om ersättningarna till den offentliga institutionen IFP från dotterbolagen Axens och Prosernat för att garantera att en lägsta ersättning betalas till moderbolaget, som inte är en schablonersättning och som ska täcka minst 25 procent av kostnaderna för genomförbarhetsstudier innan industriell forskning inleds, 50 procent av kostnaderna för industriell forskning och i förekommande fall 75 procent av kostnaderna för utvecklingsverksamhet före det konkurrensutsatta stadiet i den mening som avses i gemenskapsramarna för statligt stöd till forskning och utveckling av den 17 februari 1996 (15) (nedan kallade 1996 års FoU-ramar) som utförs av den offentliga institutionen IFP inom dotterbolagens verksamhetsområden. (16) |
| --- | --- |

(19)

I enlighet med artikel 6 i beslut C 51/2005 infördes 2009 (14) en klausul i de exklusiva avtalen om ersättningarna till den offentliga institutionen IFP från dotterbolagen Axens och Prosernat för att garantera att en lägsta ersättning betalas till moderbolaget, som inte är en schablonersättning och som ska täcka minst 25 procent av kostnaderna för genomförbarhetsstudier innan industriell forskning inleds, 50 procent av kostnaderna för industriell forskning och i förekommande fall 75 procent av kostnaderna för utvecklingsverksamhet före det konkurrensutsatta stadiet i den mening som avses i gemenskapsramarna för statligt stöd till forskning och utveckling av den 17 februari 1996 (15) (nedan kallade 1996 års FoU-ramar) som utförs av den offentliga institutionen IFP inom dotterbolagens verksamhetsområden. (16)

| (20) | I enlighet med beslutet om att inleda förfarandet och inom ramen för granskningen av den aktuella åtgärden framstår det som nödvändigt att beakta den potentiella verkan som den statliga garanti som följer av den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag kan ha på alla enheter inom koncernen IFP (inbegripet den offentliga institutionen IFP och dess tre privaträttsliga dotterbolag). (17) |
| --- | --- |

(20)

I enlighet med beslutet om att inleda förfarandet och inom ramen för granskningen av den aktuella åtgärden framstår det som nödvändigt att beakta den potentiella verkan som den statliga garanti som följer av den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag kan ha på alla enheter inom koncernen IFP (inbegripet den offentliga institutionen IFP och dess tre privaträttsliga dotterbolag). (17)

3.   BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

| (21) | Fram till 2006 hade IFP formen av en privaträttslig juridisk person, det vill säga en yrkesinstitution enligt lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen, som stod under den franska regeringens ekonomiska och finansiella kontroll. |
| --- | --- |

(21)

Fram till 2006 hade IFP formen av en privaträttslig juridisk person, det vill säga en yrkesinstitution enligt lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen, som stod under den franska regeringens ekonomiska och finansiella kontroll.

| (22) | I artikel 95 i lag nr 2005-781 av den 13 juli 2005 om program för fastställande av riktlinjerna för energipolitiken fastställs principen för omvandlingen av IFP till en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. Omvandlingen började gälla från och med offentliggörandet av dekret nr 2006-797 av den 6 juli 2006 om juridisk ställning för den offentliga institutionen IFP i Frankrikes officiella tidning (Journal Officiel de la République Française – JORF). |
| --- | --- |

(22)

I artikel 95 i lag nr 2005-781 av den 13 juli 2005 om program för fastställande av riktlinjerna för energipolitiken fastställs principen för omvandlingen av IFP till en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. Omvandlingen började gälla från och med offentliggörandet av dekret nr 2006-797 av den 6 juli 2006 om juridisk ställning för den offentliga institutionen IFP i Frankrikes officiella tidning (Journal Officiel de la République Française – JORF).

| (23) | I egenskap av offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag blev den offentliga institutionen IFP från och med dagen för ändringen av dess ställning en offentligrättslig juridisk person. (18) |
| --- | --- |

(23)

I egenskap av offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag blev den offentliga institutionen IFP från och med dagen för ändringen av dess ställning en offentligrättslig juridisk person. (18)

| (24) | De juridiska konsekvenserna av klassificeringen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag redovisas utförligt i del 2 (Beskrivning av åtgärden) i beslut C 56/2007, samt i del 3.2.1 (Rättsliga verkningar av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag) i beslutet om att inleda förfarandet, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar. |
| --- | --- |

(24)

De juridiska konsekvenserna av klassificeringen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag redovisas utförligt i del 2 (Beskrivning av åtgärden) i beslut C 56/2007, samt i del 3.2.1 (Rättsliga verkningar av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag) i beslutet om att inleda förfarandet, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar.

4.   SKÄL TILL ATT INLEDA DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET

| (25) | I beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet ansåg kommissionen inledningsvis att åtgärden gav upphov till tvivel rörande det faktum att den ordning som avviker från allmänrätten, och som har införts till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag, på området för konkurser liknar en mekanism för obegränsad statlig garanti som tar statliga resurser i anspråk enligt följande:






  — | Insolvens- och konkursförfaranden är inte tillämpliga på offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag i egenskap av offentligrättsliga juridiska personer i kraft av en allmän princip om att offentligrättsliga juridiska personers tillgångar inte kan utmätas enligt fransk rättspraxis – särskilt Court de cassations rättspraxis – som sträcker sig tillbaka till slutet av 1800-talet. (19) För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.1 i beslutet om att inleda förfarandet, skälen 38–40. (20) |
| --- | --- | --- |

(25)

I beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet ansåg kommissionen inledningsvis att åtgärden gav upphov till tvivel rörande det faktum att den ordning som avviker från allmänrätten, och som har införts till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag, på området för konkurser liknar en mekanism för obegränsad statlig garanti som tar statliga resurser i anspråk enligt följande:

—

Insolvens- och konkursförfaranden är inte tillämpliga på offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag i egenskap av offentligrättsliga juridiska personer i kraft av en allmän princip om att offentligrättsliga juridiska personers tillgångar inte kan utmätas enligt fransk rättspraxis – särskilt Court de cassations rättspraxis – som sträcker sig tillbaka till slutet av 1800-talet. (19) För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.1 i beslutet om att inleda förfarandet, skälen 38–40. (20)

| — | Lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter är däremot tillämpliga på offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag. I dessa bestämmelser anges uttryckligen att staten är behörig myndighet för indrivning av skulder från offentliga institutioner. Staten tilldelas omfattande befogenheter, t.ex. i fråga om att göra utbetalningar och att skapa tillräckliga resurser. Dessutom fastställs en princip om att staten i sista hand är ansvarig för offentligrättsliga juridiska personers skulder. För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.2 i beslutet om att inleda förfarandet, skälen 41–45. (21) |
| --- | --- |

—

Lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter är däremot tillämpliga på offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag. I dessa bestämmelser anges uttryckligen att staten är behörig myndighet för indrivning av skulder från offentliga institutioner. Staten tilldelas omfattande befogenheter, t.ex. i fråga om att göra utbetalningar och att skapa tillräckliga resurser. Dessutom fastställs en princip om att staten i sista hand är ansvarig för offentligrättsliga juridiska personers skulder. För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.2 i beslutet om att inleda förfarandet, skälen 41–45. (21)

| — | Vid en eventuell upplösning av en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag ska i allmänhet principen om överföring av skulder till staten eller till någon annan offentligrättslig juridisk person tillämpas, (22) så att alla fordringsägare till en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag har garantier för att aldrig förlora de fordringar som de har på ett offentligt företag. För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.3 i beslutet om att inleda förfarandet, skälen 46–51. (23) |
| --- | --- |

—

Vid en eventuell upplösning av en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag ska i allmänhet principen om överföring av skulder till staten eller till någon annan offentligrättslig juridisk person tillämpas, (22) så att alla fordringsägare till en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag har garantier för att aldrig förlora de fordringar som de har på ett offentligt företag. För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.3 i beslutet om att inleda förfarandet, skälen 46–51. (23)

| — | Offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag skulle kunna ha företräde till statliga medel. För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.4 i beslutet om att inleda förfarandet, skäl 52. (24) |
| --- | --- |

—

Offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag skulle kunna ha företräde till statliga medel. För en mer detaljerad redogörelse hänvisar kommissionen till avsnitt 3.2.1.4 i beslutet om att inleda förfarandet, skäl 52. (24)

| (26) | I enlighet med skälen 65–74 i beslutet om att inleda förfarandet, till vilka kommissionen hänvisar för en mer detaljerad redogörelse, verkar dessutom de lagstiftande och administrativa förtydliganden som föreslås av de franska myndigheterna inte tillräckliga för att undanröja dessa tvivel på förhand. |
| --- | --- |

(26)

I enlighet med skälen 65–74 i beslutet om att inleda förfarandet, till vilka kommissionen hänvisar för en mer detaljerad redogörelse, verkar dessutom de lagstiftande och administrativa förtydliganden som föreslås av de franska myndigheterna inte tillräckliga för att undanröja dessa tvivel på förhand.

| (27) | Kommissionen konstaterade även att det inte kunde uteslutas att denna situation leder till en selektiv ekonomisk fördel, främst genom mer förmånliga finansieringsvillkor, även om den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag inte omfattas av ett kreditbetyg från ett externt kreditvärderingsinstitut. Koncernen IFP kunde dessutom gynnas i sina relationer med kunder och leverantörer, eftersom dessa skulle kunna ges uppfattningen att deras fordringar omfattas av en statlig garanti. Det kunde följaktligen under den preliminära undersökningen inte uteslutas att de berörda leverantörerna eller kunderna vid leverans eller inköp av varor eller tjänster som innebär en skuld beviljar den offentliga institutionen IFP bättre villkor än de skulle ha beviljat ett företag som inte omfattas av en statlig garanti. |
| --- | --- |

(27)

Kommissionen konstaterade även att det inte kunde uteslutas att denna situation leder till en selektiv ekonomisk fördel, främst genom mer förmånliga finansieringsvillkor, även om den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag inte omfattas av ett kreditbetyg från ett externt kreditvärderingsinstitut. Koncernen IFP kunde dessutom gynnas i sina relationer med kunder och leverantörer, eftersom dessa skulle kunna ges uppfattningen att deras fordringar omfattas av en statlig garanti. Det kunde följaktligen under den preliminära undersökningen inte uteslutas att de berörda leverantörerna eller kunderna vid leverans eller inköp av varor eller tjänster som innebär en skuld beviljar den offentliga institutionen IFP bättre villkor än de skulle ha beviljat ett företag som inte omfattas av en statlig garanti.

| (28) | Kommissionen ansåg dessutom att garantins obegränsade natur, särskilt dess varaktighet, belopp och utsträckning, gjorde det mycket svårt att på grundval av de tillgängliga upplysningarna till följd av den preliminära granskningen beräkna beloppet av den marknadspremie som den offentliga institutionen IFP borde betala till staten för detta skydd. |
| --- | --- |

(28)

Kommissionen ansåg dessutom att garantins obegränsade natur, särskilt dess varaktighet, belopp och utsträckning, gjorde det mycket svårt att på grundval av de tillgängliga upplysningarna till följd av den preliminära granskningen beräkna beloppet av den marknadspremie som den offentliga institutionen IFP borde betala till staten för detta skydd.

| (29) | Slutligen angav kommissionen att den hyste tvivel rörande det statliga stödets förenlighet med den inre marknaden, bl.a. därför att det vid första påseendet inte verkade syfta till att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa ekonomiska regioner. |
| --- | --- |

(29)

Slutligen angav kommissionen att den hyste tvivel rörande det statliga stödets förenlighet med den inre marknaden, bl.a. därför att det vid första påseendet inte verkade syfta till att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa ekonomiska regioner.

5.   DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS SYNPUNKTER OCH FÖRSLAG

5.1   DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS INLEDANDE SYNPUNKTER

| (30) | Till följd av beslutet om att inleda förfarandet översände de franska myndigheterna sina synpunkter och förslag till kommissionen genom en skrivelse av den 14 oktober 2008. Denna skrivelse kompletterar de synpunkter och förslag som lades fram i de tidigare skrivelserna från de franska myndigheterna (25) och som sammanfattades i beslutet om att inleda förfarandet. |
| --- | --- |

(30)

Till följd av beslutet om att inleda förfarandet översände de franska myndigheterna sina synpunkter och förslag till kommissionen genom en skrivelse av den 14 oktober 2008. Denna skrivelse kompletterar de synpunkter och förslag som lades fram i de tidigare skrivelserna från de franska myndigheterna (25) och som sammanfattades i beslutet om att inleda förfarandet.

| (31) | I sina synpunkter av den 14 oktober 2008 påminner de franska myndigheterna först om att förfarandet mot koncernen IFP inleddes parallellt med La Post-ärendet, varför de i tillämpliga delar tar upp samma argument som de lagt fram under undersökningen av det ärendet. (26) Trots dessa likheter vill de franska myndigheterna dock påminna om den offentliga institutionen IFP:s särdrag. Det är en forskningsorganisation med tre uppdrag i allmänhetens intresse (forskning, utbildning och dokumentation) vars verksamhet är huvudsakligen icke ekonomisk, vilket skulle motivera den offentliga finansiering som beviljats. De preciserar dessutom skälen till att IFP:s ställning ändrats till en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag: en samordning av verksamhetens natur och IFP:s finansieringssätt med dess juridiska ställning motiverade en ändring av dess ställning i syfte att föra IFP närmare den offentliga sfären genom att lämna formen som privaträttsligt företag. |
| --- | --- |

(31)

I sina synpunkter av den 14 oktober 2008 påminner de franska myndigheterna först om att förfarandet mot koncernen IFP inleddes parallellt med La Post-ärendet, varför de i tillämpliga delar tar upp samma argument som de lagt fram under undersökningen av det ärendet. (26) Trots dessa likheter vill de franska myndigheterna dock påminna om den offentliga institutionen IFP:s särdrag. Det är en forskningsorganisation med tre uppdrag i allmänhetens intresse (forskning, utbildning och dokumentation) vars verksamhet är huvudsakligen icke ekonomisk, vilket skulle motivera den offentliga finansiering som beviljats. De preciserar dessutom skälen till att IFP:s ställning ändrats till en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag: en samordning av verksamhetens natur och IFP:s finansieringssätt med dess juridiska ställning motiverade en ändring av dess ställning i syfte att föra IFP närmare den offentliga sfären genom att lämna formen som privaträttsligt företag.

| (32) | De franska myndigheterna förnekar förekomsten av statligt stöd, eftersom två av de villkor som anges i artikel 107.1 i EUF-fördraget enligt dem inte är uppfyllda, genom att mekanismen i fråga inte innebär någon överföring av statliga medel (5.1.1) eller att någon fördel ges till den offentliga institutionen IFP (5.1.2). |
| --- | --- |

(32)

De franska myndigheterna förnekar förekomsten av statligt stöd, eftersom två av de villkor som anges i artikel 107.1 i EUF-fördraget enligt dem inte är uppfyllda, genom att mekanismen i fråga inte innebär någon överföring av statliga medel (5.1.1) eller att någon fördel ges till den offentliga institutionen IFP (5.1.2).

5.1.1   AVSAKNAD AV GARANTI SOM KAN HÄNFÖRAS TILL STATEN OCH SOM MEDFÖR EN ÖVERFÖRING AV STATLIGA MEDEL

| (33) | De franska myndigheterna hävdar dels att offentliga institutioner inte omfattas av någon garanti till följd av sin juridiska ställning (A), dels att kommissionens resonemang i beslutet om att inleda förfarandet är felaktigt (B). |
| --- | --- |

(33)

De franska myndigheterna hävdar dels att offentliga institutioner inte omfattas av någon garanti till följd av sin juridiska ställning (A), dels att kommissionens resonemang i beslutet om att inleda förfarandet är felaktigt (B).

A.   Det finns ingen obegränsad statlig garanti

| (34) | I enlighet med skälen 41–45 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, lägger de franska myndigheterna fram fem grunder till stöd för sin argumentation. |
| --- | --- |

(34)

I enlighet med skälen 41–45 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, lägger de franska myndigheterna fram fem grunder till stöd för sin argumentation.

| (35) | För det första anges det inte i någon rättsakt eller i något beslut att staten ska ge obegränsade garantier för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag. |
| --- | --- |

(35)

För det första anges det inte i någon rättsakt eller i något beslut att staten ska ge obegränsade garantier för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag.

| (36) | För det andra har det i Conseil d'États rättspraxis fastställts att det inte förekommer några garantier, bl.a. i domen i målet Société de l'hôtel d'Albe (27) samt i de två beslut som antagits i Campoloro-målet. (28) |
| --- | --- |

(36)

För det andra har det i Conseil d'États rättspraxis fastställts att det inte förekommer några garantier, bl.a. i domen i målet Société de l'hôtel d'Albe (27) samt i de två beslut som antagits i Campoloro-målet. (28)

| (37) | För det tredje anges det i grundlagen av den 1 augusti 2001 om finanslagstiftning (nedan kallad grundlagen om finanslagstiftning) att en garanti endast kan skapas genom en bestämmelse i finanslagstiftningen, (29) vilket Conseil d'État uttryckligen bekräftar i sin årsrapport för 2006. (30) Enligt den expert som de franska myndigheterna anlitat i La Post-ärendet (31) har det sedan grundlagen om finanslagstiftning trädde i kraft den 1 januari 2005 därför inte gått att lagligt ge någon underförstådd garanti. De skulder som man har ådragit sig sedan den 1 januari 2005 omfattas alltså inte av någon underförstådd garanti. När det gäller skulder som har uppstått före den 1 januari 2005 anser experten att det i avsaknad av ett omtvistat beslut inte går att avgöra om de underförstådda garantier som beviljats före den 1 januari 2005 och som alltså inte uttryckligen godkänts genom finanslagstiftningen kan ogiltigförklaras eller ej på grundval av fordringsägarnas grundlagsskyddade rättigheter. |
| --- | --- |

(37)

För det tredje anges det i grundlagen av den 1 augusti 2001 om finanslagstiftning (nedan kallad grundlagen om finanslagstiftning) att en garanti endast kan skapas genom en bestämmelse i finanslagstiftningen, (29) vilket Conseil d'État uttryckligen bekräftar i sin årsrapport för 2006. (30) Enligt den expert som de franska myndigheterna anlitat i La Post-ärendet (31) har det sedan grundlagen om finanslagstiftning trädde i kraft den 1 januari 2005 därför inte gått att lagligt ge någon underförstådd garanti. De skulder som man har ådragit sig sedan den 1 januari 2005 omfattas alltså inte av någon underförstådd garanti. När det gäller skulder som har uppstått före den 1 januari 2005 anser experten att det i avsaknad av ett omtvistat beslut inte går att avgöra om de underförstådda garantier som beviljats före den 1 januari 2005 och som alltså inte uttryckligen godkänts genom finanslagstiftningen kan ogiltigförklaras eller ej på grundval av fordringsägarnas grundlagsskyddade rättigheter.

| (38) | För det fjärde anser de franska myndigheterna att om de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag hade en statlig garanti skulle en förändring av deras ställning innebära att det måste vidtas åtgärder för att skydda fordringsägarnas rättigheter. Eftersom någon sådan mekanism aldrig har inrättats (32) drar de slutsatsen att de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag inte omfattas av någon statlig garanti. |
| --- | --- |

(38)

För det fjärde anser de franska myndigheterna att om de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag hade en statlig garanti skulle en förändring av deras ställning innebära att det måste vidtas åtgärder för att skydda fordringsägarnas rättigheter. Eftersom någon sådan mekanism aldrig har inrättats (32) drar de slutsatsen att de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag inte omfattas av någon statlig garanti.

| (39) | För det femte citerar de franska myndigheterna en artikel (33) av Daniel Labetoulle, tidigare ordförande för tvistemålsavdelningen vid Conseil d'État. Enligt Daniel Labetoulle finns det inom lagstiftningen ingen automatik i fråga om att bevilja, motta eller utsträcka denna garanti [sagt om en statlig garanti som är tillämplig fullt ut på statens offentliga institutioner]. |
| --- | --- |

(39)

För det femte citerar de franska myndigheterna en artikel (33) av Daniel Labetoulle, tidigare ordförande för tvistemålsavdelningen vid Conseil d'État. Enligt Daniel Labetoulle finns det inom lagstiftningen ingen automatik i fråga om att bevilja, motta eller utsträcka denna garanti [sagt om en statlig garanti som är tillämplig fullt ut på statens offentliga institutioner].

B.   Felaktigt resonemang av kommissionen
   (34)

| (40) | De franska myndigheterna anser att när det gäller offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag garanteras inte återbetalningen av enskilda skulder (a), lika litet som den offentliga institutionens fortsatta existens eller dess skyldigheter tryggas (b). |
| --- | --- |

(40)

De franska myndigheterna anser att när det gäller offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag garanteras inte återbetalningen av enskilda skulder (a), lika litet som den offentliga institutionens fortsatta existens eller dess skyldigheter tryggas (b).

a)   Avsaknad av garanti vad beträffar återbetalningen av enskilda fordringar

| (41) | Som förklaras i skälen 46–49 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anser de franska myndigheterna att lagen av den 16 juli 1980 inte kan ligga till grund för en garanti. På grundval av förarbetena till lagen, en tolkning av rättspraxis rörande Campoloro-målet av den 10 november 1999 (35) och den 18 november 2005 (36), samt rättsvetenskapliga artiklar, (37) hävdar de franska myndigheterna att lagen av den 16 juli 1980 inte medför någon skyldighet för staten att gå in med statliga medel. Uttrycket ombesörja (”y pourvoit”) i artikel 1 i den lagen innebär endast att staten ges befogenheter att ”ersätta” ledningen hos den berörda institutionen, för vars utövande principen gäller att den ersättande myndigheten ska ha samma befogenheter som den som har blivit ersatt. Inom ramen för detta ersättande får staten följaktligen endast utöva de befogenheter som den ledningen har och staten kan inte använda statsbudgeten, eftersom tilldelningen av ett extraordinärt stöd ligger utanför en ersättande myndighets befogenheter. |
| --- | --- |

(41)

Som förklaras i skälen 46–49 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anser de franska myndigheterna att lagen av den 16 juli 1980 inte kan ligga till grund för en garanti. På grundval av förarbetena till lagen, en tolkning av rättspraxis rörande Campoloro-målet av den 10 november 1999 (35) och den 18 november 2005 (36), samt rättsvetenskapliga artiklar, (37) hävdar de franska myndigheterna att lagen av den 16 juli 1980 inte medför någon skyldighet för staten att gå in med statliga medel. Uttrycket ombesörja (”y pourvoit”) i artikel 1 i den lagen innebär endast att staten ges befogenheter att ”ersätta” ledningen hos den berörda institutionen, för vars utövande principen gäller att den ersättande myndigheten ska ha samma befogenheter som den som har blivit ersatt. Inom ramen för detta ersättande får staten följaktligen endast utöva de befogenheter som den ledningen har och staten kan inte använda statsbudgeten, eftersom tilldelningen av ett extraordinärt stöd ligger utanför en ersättande myndighets befogenheter.

| (42) | I enlighet med skälen 50–53 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen hänvisar i tillämpliga delar, hävdar de franska myndigheterna dessutom att något strikt ansvar från statens sida inte kan göras gällande enbart på grund av att det saknas tillräckliga tillgångar. Enligt de franska myndigheterna förutsätter en garanti alltid att garantigivaren går med på att ställa garantier. Följaktligen kan det även om det handlar om att ta på sig ansvar, eller – i fråga om strikt ansvar – stå för följderna av egen verksamhet, inte vara fråga om en garanti. Staten är enligt de franska myndigheterna inte förpliktad att ta ansvar enbart på grund av att prefekten eller tillsynsmyndigheten inte har kunnat vidta någon åtgärd som kan göra det möjligt att återbetala skulden på grund av den offentliga institutionens eller verksamhetens finansiella situation och tillgångar. Försumligheten måste ogiltigförklaras eftersom en prefekts eller tillsynsmyndighets underlåtenhet inte kan betraktas som en försumlighet i sig. De franska myndigheterna erkänner att statens representant åläggs att upprätthålla de offentliga verksamheterna enligt lagen av den 16 juli 1980. De anser emellertid att även om en domare beordrar att en fordringsägare ska få ersättning, skulle en sådan ersättning endast leda till att fordringsägaren hamnar i den situation som skulle ha gällt enligt allmänrätten, eftersom tillgången i sådant fall skulle ha avyttrats och samtliga fordringsägare skulle ha fått motsvarande belopp. Det skulle alltså inte ha uppstått någon fördel för fordringsägaren. |
| --- | --- |

(42)

I enlighet med skälen 50–53 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen hänvisar i tillämpliga delar, hävdar de franska myndigheterna dessutom att något strikt ansvar från statens sida inte kan göras gällande enbart på grund av att det saknas tillräckliga tillgångar. Enligt de franska myndigheterna förutsätter en garanti alltid att garantigivaren går med på att ställa garantier. Följaktligen kan det även om det handlar om att ta på sig ansvar, eller – i fråga om strikt ansvar – stå för följderna av egen verksamhet, inte vara fråga om en garanti. Staten är enligt de franska myndigheterna inte förpliktad att ta ansvar enbart på grund av att prefekten eller tillsynsmyndigheten inte har kunnat vidta någon åtgärd som kan göra det möjligt att återbetala skulden på grund av den offentliga institutionens eller verksamhetens finansiella situation och tillgångar. Försumligheten måste ogiltigförklaras eftersom en prefekts eller tillsynsmyndighets underlåtenhet inte kan betraktas som en försumlighet i sig. De franska myndigheterna erkänner att statens representant åläggs att upprätthålla de offentliga verksamheterna enligt lagen av den 16 juli 1980. De anser emellertid att även om en domare beordrar att en fordringsägare ska få ersättning, skulle en sådan ersättning endast leda till att fordringsägaren hamnar i den situation som skulle ha gällt enligt allmänrätten, eftersom tillgången i sådant fall skulle ha avyttrats och samtliga fordringsägare skulle ha fått motsvarande belopp. Det skulle alltså inte ha uppstått någon fördel för fordringsägaren.

b)   Avsaknad av garanti vad beträffar upprätthållande av den offentliga institutionen IFP:s existens eller dess skyldigheter

| (43) | De franska myndigheterna anser i enlighet med skälen 54–56 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen hänvisar i tillämpliga delar, att det faktum att de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation inte är tillämpliga på offentliga juridiska personer inte utesluter möjligheten att en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag kan gå i konkurs eller att det kan inledas ett konkursförfarande mot en sådan institution. De bestrider kommissionens analys, som är baserad på dess tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (38) (nedan kallat tillkännagivandet om garantier), och anser att kommissionen i detta fall inte har visat att det förekommer några ”förmånliga finansieringsvillkor” som innebär att ett konkursförfarande är uteslutet. Dessutom har kommissionen enligt de franska myndigheterna inte visat att den offentliga institutionen IFP inte kan försättas i konkurs och inte heller att ingen form av insolvensförfarande är möjlig. Det faktum att lagen från 1985 endast är en processlag och offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag inte omfattas av lagens tillämpningsområde innebär inte att det inte går att inleda ett särskilt rekonstruktions-, lividations- eller konkursförfarande mot en sådan institution. |
| --- | --- |

(43)

De franska myndigheterna anser i enlighet med skälen 54–56 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen hänvisar i tillämpliga delar, att det faktum att de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation inte är tillämpliga på offentliga juridiska personer inte utesluter möjligheten att en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag kan gå i konkurs eller att det kan inledas ett konkursförfarande mot en sådan institution. De bestrider kommissionens analys, som är baserad på dess tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (38) (nedan kallat tillkännagivandet om garantier), och anser att kommissionen i detta fall inte har visat att det förekommer några ”förmånliga finansieringsvillkor” som innebär att ett konkursförfarande är uteslutet. Dessutom har kommissionen enligt de franska myndigheterna inte visat att den offentliga institutionen IFP inte kan försättas i konkurs och inte heller att ingen form av insolvensförfarande är möjlig. Det faktum att lagen från 1985 endast är en processlag och offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag inte omfattas av lagens tillämpningsområde innebär inte att det inte går att inleda ett särskilt rekonstruktions-, lividations- eller konkursförfarande mot en sådan institution.

| (44) | Dessutom hävdar de franska myndigheterna, i enlighet med skälen 57–67 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, att tillämpningen av det ”förfarande” som införs genom lagen av den 16 juli 1980 i stället för det allmänrättsliga kollektiva förfarandet inte medför någon fördel för fordringsägaren. De ifrågasätter nödvändigheten i det offentlighetskriterium (39) och det likvärdighetskriterium (40) som kommissionen i skäl 81 i beslutet om att inleda förfarandet ställer upp för att bedöma om tillämpningen av ett särskilt insolvensförfarande innebär en fördel för den enhet som omfattas av det förfarandet, jämfört med företag som omfattas av handelsrätten (41), men behåller dem för att undersöka det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980. De anser att i fråga om offentlighetskriteriet har det förfarandet med rätta identifierats av kreditvärderingsinstituten som tillämpligt vid insolvens hos en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, medan de i fråga om likvärdighetskriteriet gör skillnad mellan det fall då ett krav på kontinuitet i en offentlig verksamhet är tillämpligt eller ej. Samtidigt påpekar de franska myndigheterna att den finansiella situationen för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag innebär att det är osannolikt att koncernen IFP skulle hamna i ett läge där tillgångarna inte är tillräckliga, eftersom dess likvida tillgångar och placeringar (150,3 miljoner euro) i slutet av 2007 motsvarade ungefär fem gånger beloppet på lån och finansiella skulder (25,2 miljoner euro).






  a) | Om det inte finns något krav på offentlig verksamhet skulle i händelse av otillräckliga tillgångar i en offentlig institution tillämpningen av det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 inte placera fordringsägarna i en mer förmånlig ställning än om det allmänrättsliga förfarandet tillämpades. De skulle återfå samma belopp som fordringsägarna hos en enhet som omfattas av handelsrätten, det vill säga beloppet från realiseringen av tillgångarna. De skulle inte ha fler möjligheter när förfarandet avslutats, (42) eftersom enligt de franska myndigheterna enbart otillräckliga tillgångar inte skulle kunna användas som skäl för att åberopa statens ansvar. Endast följande två aspekter skulle vara annorlunda:






  — | Fordringsägare behandlas inte som en helhet: i motsats till det privaträttsliga förfarandet, där fordringar behandlas i en klump och fordringsägare ersätts i fallande prioritetsordning och i förhållande till de tillgängliga medlen, utmärks det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 av att fordringsägare måste agera för att bevara sina rättigheter. Lagen av den 16 juli 1980 bygger på principen att först till kvarn får först mala. |
| --- | --- | --- | --- |

(44)

Dessutom hävdar de franska myndigheterna, i enlighet med skälen 57–67 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, att tillämpningen av det ”förfarande” som införs genom lagen av den 16 juli 1980 i stället för det allmänrättsliga kollektiva förfarandet inte medför någon fördel för fordringsägaren. De ifrågasätter nödvändigheten i det offentlighetskriterium (39) och det likvärdighetskriterium (40) som kommissionen i skäl 81 i beslutet om att inleda förfarandet ställer upp för att bedöma om tillämpningen av ett särskilt insolvensförfarande innebär en fördel för den enhet som omfattas av det förfarandet, jämfört med företag som omfattas av handelsrätten (41), men behåller dem för att undersöka det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980. De anser att i fråga om offentlighetskriteriet har det förfarandet med rätta identifierats av kreditvärderingsinstituten som tillämpligt vid insolvens hos en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, medan de i fråga om likvärdighetskriteriet gör skillnad mellan det fall då ett krav på kontinuitet i en offentlig verksamhet är tillämpligt eller ej. Samtidigt påpekar de franska myndigheterna att den finansiella situationen för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag innebär att det är osannolikt att koncernen IFP skulle hamna i ett läge där tillgångarna inte är tillräckliga, eftersom dess likvida tillgångar och placeringar (150,3 miljoner euro) i slutet av 2007 motsvarade ungefär fem gånger beloppet på lån och finansiella skulder (25,2 miljoner euro).

a)

Om det inte finns något krav på offentlig verksamhet skulle i händelse av otillräckliga tillgångar i en offentlig institution tillämpningen av det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 inte placera fordringsägarna i en mer förmånlig ställning än om det allmänrättsliga förfarandet tillämpades. De skulle återfå samma belopp som fordringsägarna hos en enhet som omfattas av handelsrätten, det vill säga beloppet från realiseringen av tillgångarna. De skulle inte ha fler möjligheter när förfarandet avslutats, (42) eftersom enligt de franska myndigheterna enbart otillräckliga tillgångar inte skulle kunna användas som skäl för att åberopa statens ansvar. Endast följande två aspekter skulle vara annorlunda:

—

Fordringsägare behandlas inte som en helhet: i motsats till det privaträttsliga förfarandet, där fordringar behandlas i en klump och fordringsägare ersätts i fallande prioritetsordning och i förhållande till de tillgängliga medlen, utmärks det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 av att fordringsägare måste agera för att bevara sina rättigheter. Lagen av den 16 juli 1980 bygger på principen att först till kvarn får först mala.

| — | Det är statens representant som under förvaltningsdomarens överinseende (kontroll av grov försumlighet, i enlighet med Conseil d’Ètats rättspraxis enligt Campolorodomen) tar på sig motsvarande funktion som en likvidator och konkursförvaltare. |
| --- | --- |

—

Det är statens representant som under förvaltningsdomarens överinseende (kontroll av grov försumlighet, i enlighet med Conseil d’Ètats rättspraxis enligt Campolorodomen) tar på sig motsvarande funktion som en likvidator och konkursförvaltare.

| b) | Om kontinuiteten i den offentliga verksamheten måste garanteras medger de franska myndigheterna att statens representant i utövandet av de befogenheter som beviljas genom lagen av den 16 juli 1980 skulle kunna besluta att inte avyttra vissa tillgångar som är nödvändiga för att fullgöra ett uppdrag i allmänhetens tjänst. Att inte avyttra vissa tillgångar skulle, om det inte kompenseras av staten, innebära att färre tillgångar realiseras och följaktligen medföra en minskning av de belopp som kan betalas ut till fordringsägarna. Enligt de franska myndigheterna skulle ett sådant förfarande inte ge den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare större rättigheter än vad som skulle gälla vid en tillämpning av handelsrätten. De franska myndigheterna medger emellertid att statens strikta skadeståndsansvar i så fall skulle kunna åberopas. Det skulle då leda till en ersättning av fordringsägarna för den skada som de åsamkats (högst värdet av de tillgångar som staten bevarat för att garantera kontinuiteten i den offentliga verksamheten). Fordringsägarna skulle då kunna hamna i samma situation som om allmänrätten hade tillämpats. De franska myndigheternas slutsats är därför att det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 inte medför några fördelar jämfört med det allmänrättsliga förfarandet och att det följaktligen inte är motiverat att låta den offentliga institutionen IFP omfattas direkt av ett sådant förfarande. |
| --- | --- |

b)

Om kontinuiteten i den offentliga verksamheten måste garanteras medger de franska myndigheterna att statens representant i utövandet av de befogenheter som beviljas genom lagen av den 16 juli 1980 skulle kunna besluta att inte avyttra vissa tillgångar som är nödvändiga för att fullgöra ett uppdrag i allmänhetens tjänst. Att inte avyttra vissa tillgångar skulle, om det inte kompenseras av staten, innebära att färre tillgångar realiseras och följaktligen medföra en minskning av de belopp som kan betalas ut till fordringsägarna. Enligt de franska myndigheterna skulle ett sådant förfarande inte ge den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare större rättigheter än vad som skulle gälla vid en tillämpning av handelsrätten. De franska myndigheterna medger emellertid att statens strikta skadeståndsansvar i så fall skulle kunna åberopas. Det skulle då leda till en ersättning av fordringsägarna för den skada som de åsamkats (högst värdet av de tillgångar som staten bevarat för att garantera kontinuiteten i den offentliga verksamheten). Fordringsägarna skulle då kunna hamna i samma situation som om allmänrätten hade tillämpats. De franska myndigheternas slutsats är därför att det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 inte medför några fördelar jämfört med det allmänrättsliga förfarandet och att det följaktligen inte är motiverat att låta den offentliga institutionen IFP omfattas direkt av ett sådant förfarande.

| (45) | I enlighet med skäl 68 i beslut C 56/2007, som kommissionen i tillämpliga delar hänvisar till, understryker de franska myndigheterna att de rättsakter som kommissionen hänvisar till i beslutet om att inleda förfarandet, särskilt i skäl 82, bl.a. den kodifierande föreskriften nr 02-060-M95 av den 18 juli 2002 om budget- och redovisningsförordning för nationella offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag samt handboken om den finansiella organisationen när nationella offentliga institutioner inrättas, omvandlas och avvecklas av den 14 november 2006, varken är tillämpliga eller går att överföra på den offentliga institutionen IFP. |
| --- | --- |

(45)

I enlighet med skäl 68 i beslut C 56/2007, som kommissionen i tillämpliga delar hänvisar till, understryker de franska myndigheterna att de rättsakter som kommissionen hänvisar till i beslutet om att inleda förfarandet, särskilt i skäl 82, bl.a. den kodifierande föreskriften nr 02-060-M95 av den 18 juli 2002 om budget- och redovisningsförordning för nationella offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag samt handboken om den finansiella organisationen när nationella offentliga institutioner inrättas, omvandlas och avvecklas av den 14 november 2006, varken är tillämpliga eller går att överföra på den offentliga institutionen IFP.

| (46) | Vad beträffar rekapitaliseringen av den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag anser de franska myndigheterna först och främst att frågeställningen i skäl 80 i beslutet om att inleda förfarandet inte ska bedömas för att visa förekomsten av en eventuell statlig garanti. Frågan bör snarare bedömas för att beräkna de potentiella effekterna av en sådan garanti, som i förekommande fall skulle placera den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag i en förmånlig ställning på grund av lättare rekapitaliseringsvillkor. De anser dessutom att kommissionens argumentation bygger på två felaktiga idéer enligt följande:






  — | Kommissionens resonemang när det gäller det eventuella stöd som den offentliga institutionen IFP skulle kunna ge sina dotterbolag genom en överföring inom koncernen är felaktigt, eftersom de omständigheter under vilka en koncerns moderbolag, även om det är en offentligrättslig juridisk person, kan stödja ett dotterbolag i svårigheter är strängt reglerade genom bolagsrätten (43) och absolut inte knutna till företagsbegreppet i den mening som avses i konkurrensrätten. |
| --- | --- | --- |

(46)

Vad beträffar rekapitaliseringen av den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag anser de franska myndigheterna först och främst att frågeställningen i skäl 80 i beslutet om att inleda förfarandet inte ska bedömas för att visa förekomsten av en eventuell statlig garanti. Frågan bör snarare bedömas för att beräkna de potentiella effekterna av en sådan garanti, som i förekommande fall skulle placera den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag i en förmånlig ställning på grund av lättare rekapitaliseringsvillkor. De anser dessutom att kommissionens argumentation bygger på två felaktiga idéer enligt följande:

—

Kommissionens resonemang när det gäller det eventuella stöd som den offentliga institutionen IFP skulle kunna ge sina dotterbolag genom en överföring inom koncernen är felaktigt, eftersom de omständigheter under vilka en koncerns moderbolag, även om det är en offentligrättslig juridisk person, kan stödja ett dotterbolag i svårigheter är strängt reglerade genom bolagsrätten (43) och absolut inte knutna till företagsbegreppet i den mening som avses i konkurrensrätten.

| — | De franska myndigheterna bestrider att den offentliga institutionen IFP:s ställning som en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag samt den statliga garanti som den ställningen i förekommande fall skulle medföra, innebär att det skulle vara lättare för IFP att rekapitalisera sina dotterbolag än för moderbolag i en koncern med privaträttslig ställning. Enligt de franska myndigheterna hör det faktum att en bolagskoncern tillfälligt bär förlusterna för ett av sina dotterbolag till en bolagskoncerns normala drift, vilket för övrigt redan erkänts av Europeiska unionens domstol. (44) För en offentlig investerare som agerar enligt samma förhållningssätt som en privat investerare innehåller dessa åtgärder inte några inslag av statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. (45) Detta gäller särskilt den offentliga institutionen IFP, som har den juridiska möjligheten (och inte skyldigheten) att rekapitalisera ett dotterbolag i svårigheter enligt samma bedömningskriterier som alla försiktiga investerare. Slutligen bestrider de franska myndigheterna att de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag har någon som helst möjlighet till ”direkt tillgång” till ”statliga medel”. De preciserar att enligt budgetbestämmelsen om ”finansiellt stöd” i artikel 24 i grundlagen om finanslagstiftning, ska begränsande kreditkonton inrättas (med en övre gräns fastställd i finanslagstiftningen), som gör det möjligt för staten att om den vill och kan (bl.a. med hänsyn till unionsrätten) bevilja förskott till olika organisationer. Enligt de franska myndigheterna har de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag inte ”direkt tillgång” till dessa konton. |
| --- | --- |

—

De franska myndigheterna bestrider att den offentliga institutionen IFP:s ställning som en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag samt den statliga garanti som den ställningen i förekommande fall skulle medföra, innebär att det skulle vara lättare för IFP att rekapitalisera sina dotterbolag än för moderbolag i en koncern med privaträttslig ställning. Enligt de franska myndigheterna hör det faktum att en bolagskoncern tillfälligt bär förlusterna för ett av sina dotterbolag till en bolagskoncerns normala drift, vilket för övrigt redan erkänts av Europeiska unionens domstol. (44) För en offentlig investerare som agerar enligt samma förhållningssätt som en privat investerare innehåller dessa åtgärder inte några inslag av statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. (45) Detta gäller särskilt den offentliga institutionen IFP, som har den juridiska möjligheten (och inte skyldigheten) att rekapitalisera ett dotterbolag i svårigheter enligt samma bedömningskriterier som alla försiktiga investerare. Slutligen bestrider de franska myndigheterna att de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag har någon som helst möjlighet till ”direkt tillgång” till ”statliga medel”. De preciserar att enligt budgetbestämmelsen om ”finansiellt stöd” i artikel 24 i grundlagen om finanslagstiftning, ska begränsande kreditkonton inrättas (med en övre gräns fastställd i finanslagstiftningen), som gör det möjligt för staten att om den vill och kan (bl.a. med hänsyn till unionsrätten) bevilja förskott till olika organisationer. Enligt de franska myndigheterna har de offentliga institutionerna av industriellt och kommersiellt slag inte ”direkt tillgång” till dessa konton.

5.1.2   AVSAKNAD AV FÖRDELAR FÖR DEN OFFENTLIGA INSTITUTIONEN IFP OCH DESS DOTTERBOLAG

| (47) | De franska myndigheterna anser inledningsvis att det enligt tillkännagivandet om garantier inte är möjligt att konstatera att det finns någon fördel i det aktuella fallet, att det inte har visats att en utvidgning av de eventuella fördelar som den offentliga institutionen IFP har på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag till dess dotterbolag, som är allmänrättsliga aktiebolag, som IFP, skulle strida mot kommissionens beslutspraxis, samt att ingen verklig ekonomisk fördel hos den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag har visats i detta fall. |
| --- | --- |

(47)

De franska myndigheterna anser inledningsvis att det enligt tillkännagivandet om garantier inte är möjligt att konstatera att det finns någon fördel i det aktuella fallet, att det inte har visats att en utvidgning av de eventuella fördelar som den offentliga institutionen IFP har på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag till dess dotterbolag, som är allmänrättsliga aktiebolag, som IFP, skulle strida mot kommissionens beslutspraxis, samt att ingen verklig ekonomisk fördel hos den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag har visats i detta fall.

| (48) | De franska myndigheterna anser att kommissionen gör en felaktig tolkning av punkt 1.2 i 2008 års tillkännagivande om garantier, enligt vilken ”också de förmånliga finansieringsvillkor som beviljas företag vars juridiska form utesluter konkurs eller andra insolvensförfaranden eller innebär en uttrycklig statlig garanti eller att staten täcker förluster” betraktas som stöd i form av garantier.






  — | För det första bestrider de franska myndigheterna att den offentliga institutionen IFP i egenskap av offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag har en juridisk ställning utesluter varje form av konkurs- eller insolvensförfaranden. Kommissionen har i vart fall inte visat detta, utan endast lagt fram beviset att denna ställning innebär att ett särskilt förfarande inte kan tillämpas (i detta fall det förfarande som inrättas genom lagen av den 25 januari 1985). |
| --- | --- | --- |

(48)

De franska myndigheterna anser att kommissionen gör en felaktig tolkning av punkt 1.2 i 2008 års tillkännagivande om garantier, enligt vilken ”också de förmånliga finansieringsvillkor som beviljas företag vars juridiska form utesluter konkurs eller andra insolvensförfaranden eller innebär en uttrycklig statlig garanti eller att staten täcker förluster” betraktas som stöd i form av garantier.

—

För det första bestrider de franska myndigheterna att den offentliga institutionen IFP i egenskap av offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag har en juridisk ställning utesluter varje form av konkurs- eller insolvensförfaranden. Kommissionen har i vart fall inte visat detta, utan endast lagt fram beviset att denna ställning innebär att ett särskilt förfarande inte kan tillämpas (i detta fall det förfarande som inrättas genom lagen av den 25 januari 1985).

| — | För det andra förnekar de franska myndigheterna att det finns en automatisk koppling mellan å ena sidan att på grund av lagstiftningen och den juridiska ställningen inte kunna omfattas av ett konkurs- eller insolvensförfarande, och å den andra sidan åtnjuta mer förmånliga finansieringsvillkor på marknaderna. Enligt punkt 1.2 i 2008 års tillkännagivande om garantier är kommissionen skyldig att på förhand visa att det finns mer förmånliga finansieringsvillkor för att konstatera att ett företag vars juridiska ställning utesluter konkurs- eller insolvensförfaranden är mottagare av stöd i form av garantier. |
| --- | --- |

—

För det andra förnekar de franska myndigheterna att det finns en automatisk koppling mellan å ena sidan att på grund av lagstiftningen och den juridiska ställningen inte kunna omfattas av ett konkurs- eller insolvensförfarande, och å den andra sidan åtnjuta mer förmånliga finansieringsvillkor på marknaderna. Enligt punkt 1.2 i 2008 års tillkännagivande om garantier är kommissionen skyldig att på förhand visa att det finns mer förmånliga finansieringsvillkor för att konstatera att ett företag vars juridiska ställning utesluter konkurs- eller insolvensförfaranden är mottagare av stöd i form av garantier.

| (49) | I beslutet om att inleda förfarandet förbigår kommissionen dessutom vid granskningen av de potentiella fördelarna för den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag sin beslutspraxis när det gäller förekomsten av en obegränsad garanti för den offentliga institutionen av industriellt och kommersiellt slag. Kommissionens resonemang strider mot det som den antog vid inrättandet av Banque Postale. (46) Eftersom Banque Postale, i likhet med alla dotterbolag till den offentliga institutionen IFP, var ett aktiebolag som till 100 procent innehas av ett organ som kan liknas vid en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, ansåg kommissionen (och detta bortsett från de åtaganden som Frankrike gjort i det ärendet) att ställningen som allmänrättsligt aktiebolag i sig innebar att varje form av obegränsad garanti för dotterbolaget kunde uteslutas. Samma resonemang måste enligt de franska myndigheterna leda till slutsatsen att den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag, som också har en ställning som aktiebolag som omfattas av allmänrätten, inte heller åtnjuter den obegränsade garanti som eventuellt följer av ställningen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. |
| --- | --- |

(49)

I beslutet om att inleda förfarandet förbigår kommissionen dessutom vid granskningen av de potentiella fördelarna för den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag sin beslutspraxis när det gäller förekomsten av en obegränsad garanti för den offentliga institutionen av industriellt och kommersiellt slag. Kommissionens resonemang strider mot det som den antog vid inrättandet av Banque Postale. (46) Eftersom Banque Postale, i likhet med alla dotterbolag till den offentliga institutionen IFP, var ett aktiebolag som till 100 procent innehas av ett organ som kan liknas vid en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, ansåg kommissionen (och detta bortsett från de åtaganden som Frankrike gjort i det ärendet) att ställningen som allmänrättsligt aktiebolag i sig innebar att varje form av obegränsad garanti för dotterbolaget kunde uteslutas. Samma resonemang måste enligt de franska myndigheterna leda till slutsatsen att den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag, som också har en ställning som aktiebolag som omfattas av allmänrätten, inte heller åtnjuter den obegränsade garanti som eventuellt följer av ställningen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.

| (50) | Slutligen visar kommissionen inte att det finns någon verklig ekonomisk fördel hos den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag, utan den nöjer sig med att i beslutet om att inleda förfarandet hänvisa till de ”erkänt” mer förmånliga finansieringsvillkoren, utan att lägga fram något konkret bevis. Enligt Europeiska unionens rättspraxis ska kommissionen i detta fall visa att IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag verkligen har medfört att den har fått förmånligare finansieringsvillkor. (47) De franska myndigheterna har dock under förfarandet översänt ett flertal uppgifter som styrker att IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte kunnat eller kan ge IFP och dess dotterbolag någon finansiell fördel. Omvandlingen av IFP gjordes bl.a. med hänsyn till en allmän kontinuitetsprincip, särskilt vad beträffar dess verksamhet, organisation, redovisning- och finansieringssystem (redovisnings- och finansmässiga resurser och bestämmelser) samt skattesystem. |
| --- | --- |

(50)

Slutligen visar kommissionen inte att det finns någon verklig ekonomisk fördel hos den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag, utan den nöjer sig med att i beslutet om att inleda förfarandet hänvisa till de ”erkänt” mer förmånliga finansieringsvillkoren, utan att lägga fram något konkret bevis. Enligt Europeiska unionens rättspraxis ska kommissionen i detta fall visa att IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag verkligen har medfört att den har fått förmånligare finansieringsvillkor. (47) De franska myndigheterna har dock under förfarandet översänt ett flertal uppgifter som styrker att IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte kunnat eller kan ge IFP och dess dotterbolag någon finansiell fördel. Omvandlingen av IFP gjordes bl.a. med hänsyn till en allmän kontinuitetsprincip, särskilt vad beträffar dess verksamhet, organisation, redovisning- och finansieringssystem (redovisnings- och finansmässiga resurser och bestämmelser) samt skattesystem.

| (51) | De franska myndigheterna anser att ovannämnda omständigheter visar följande:






  — | Den finansiella situationen för den offentliga institutionen och dess dotterbolag är god, vilket gör frågan om en eventuell konkurs grundlös och följaktligen även i sista hand en statlig insats. |
| --- | --- | --- |

(51)

De franska myndigheterna anser att ovannämnda omständigheter visar följande:

—

Den finansiella situationen för den offentliga institutionen och dess dotterbolag är god, vilket gör frågan om en eventuell konkurs grundlös och följaktligen även i sista hand en statlig insats.

| — | Finansieringsvillkoren för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag är olika för var och en av dessa enheter och följer av de särskilda förhandlingar som med personlig anknytning görs med deras respektive banker. |
| --- | --- |

—

Finansieringsvillkoren för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag är olika för var och en av dessa enheter och följer av de särskilda förhandlingar som med personlig anknytning görs med deras respektive banker.

| — | Den offentliga institutionen IFP:s och dess dotterbolags relationer med sina leverantörer och kunder ger inte heller upphov till förmånliga villkor till följd av några förväntningar om statlig garanti hos dessa leverantörer och kunder. |
| --- | --- |

—

Den offentliga institutionen IFP:s och dess dotterbolags relationer med sina leverantörer och kunder ger inte heller upphov till förmånliga villkor till följd av några förväntningar om statlig garanti hos dessa leverantörer och kunder.

| (52) | Mot bakgrund av ovanstående drar de franska myndigheterna följande slutsats:






  — | Kommissionens analys i sitt beslut om att inleda förfarandet kan bestridas därför att den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag inte åtnjuter någon form av statlig garanti. |
| --- | --- | --- |

(52)

Mot bakgrund av ovanstående drar de franska myndigheterna följande slutsats:

—

Kommissionens analys i sitt beslut om att inleda förfarandet kan bestridas därför att den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag inte åtnjuter någon form av statlig garanti.

| — | Kommissionen har inte visat att det finns någon fördel för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag på grund av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har inte visat att det finns någon fördel för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag på grund av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.

| — | Kommissionen har följaktligen inte visat förekomsten av statligt stöd till förmån för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har följaktligen inte visat förekomsten av statligt stöd till förmån för den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag.

5.2   DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS FÖRSLAG

| (53) | De franska myndigheterna anger dock att de, för att undanröja alla tvivel som kommissionen hyser och om kommissionen går med på att avsluta förfarandet genom ett beslut om att åtgärden inte utgör statligt stöd enligt artikel 7.2 i tillämpningsförordningen, är beredda att genomföra följande åtgärder:






  — | Förtydliga dekretet om tillämpning av lagen av den 16 juli 1980. |
| --- | --- | --- |

(53)

De franska myndigheterna anger dock att de, för att undanröja alla tvivel som kommissionen hyser och om kommissionen går med på att avsluta förfarandet genom ett beslut om att åtgärden inte utgör statligt stöd enligt artikel 7.2 i tillämpningsförordningen, är beredda att genomföra följande åtgärder:

—

Förtydliga dekretet om tillämpning av lagen av den 16 juli 1980.

| — | Införa en formulering som förtydligar att det inte finns någon garanti i de avtal som den offentliga institutionen IFP ingår och som medför en skuld. |
| --- | --- |

—

Införa en formulering som förtydligar att det inte finns någon garanti i de avtal som den offentliga institutionen IFP ingår och som medför en skuld.

| — | Införa en formulering som förtydligar att det inte finns någon garanti i de finansieringsavtal som den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag ingår. |
| --- | --- |

—

Införa en formulering som förtydligar att det inte finns någon garanti i de finansieringsavtal som den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag ingår.

5.2.1   FÖRTYDLIGANDE AV DEKRETET OM TILLÄMPNING AV LAGEN AV DEN 16 JULI 1980

| (54) | I enlighet med skälen 94–96 i beslut C 56/2007, som kommissionen i tillämpliga delar hänvisar till, föreslår de franska myndigheterna ett förtydligande av hur lagen av den 16 juli 1980 ska tolkas genom en ändring av artikel 3.1 fjärde stycket i dekretet om tillämpning av lagen. (48) Ändringen syftar enligt de franska myndigheterna till att undanröja varje tvivel i fråga om räckvidden för uttrycket ombesörja (”y pourvoit”) i fråga om de tillsynsbefogenheter som överförs till prefekten eller tillsynsmyndigheten, vilka hädanefter ska frigöra resurser inom ramen för den offentliga institutionens eller verksamhetens budget. (49) Enligt de franska myndigheterna skulle detta förslag utesluta att statens representant, under utövande av dess tillsynsbefogenhet, skulle kunna utöka den berörda institutionens eller verksamhetens resurser genom en statlig subvention eller genom tillskott av statliga medel. |
| --- | --- |

(54)

I enlighet med skälen 94–96 i beslut C 56/2007, som kommissionen i tillämpliga delar hänvisar till, föreslår de franska myndigheterna ett förtydligande av hur lagen av den 16 juli 1980 ska tolkas genom en ändring av artikel 3.1 fjärde stycket i dekretet om tillämpning av lagen. (48) Ändringen syftar enligt de franska myndigheterna till att undanröja varje tvivel i fråga om räckvidden för uttrycket ombesörja (”y pourvoit”) i fråga om de tillsynsbefogenheter som överförs till prefekten eller tillsynsmyndigheten, vilka hädanefter ska frigöra resurser inom ramen för den offentliga institutionens eller verksamhetens budget. (49) Enligt de franska myndigheterna skulle detta förslag utesluta att statens representant, under utövande av dess tillsynsbefogenhet, skulle kunna utöka den berörda institutionens eller verksamhetens resurser genom en statlig subvention eller genom tillskott av statliga medel.

5.2.2   INFÖRANDE AV EN FORMULERING SOM FÖRTYDLIGAR ATT DET INTE FINNS NÅGON GARANTI I DE AVTAL SOM DEN OFFENTLIGA INSTITUTIONEN IFP INGÅR OCH SOM MEDFÖR EN SKULD

| (55) | I enlighet med skälen 97–100 i beslut C 56/2007, som kommissionen i tillämpliga delar hänvisar till, bestrider de franska myndigheterna kommissionen ståndpunkt, (50) enligt vilken statens ansvar kan åberopas endast på grund av insolvens hos den offentliga institutionen IFP. De lägger dock fram ett förslag som bygger på undantaget för accepterad risk (jfr Conseil d'États domar i målen Sille (51) och Meunier (52)) och som i likhet med deras förslag i La Poste-ärendet innebär att de officiellt ska bekräfta för den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare att deras fordringar inte omfattas av någon statlig garanti och att staten inte kommer att vara skyldig att gå in finansiellt i företagets ställe för att betala fordringsägarna vid fall av insolvens. Följaktligen skulle eventuellt berörda parter ha full vetskap om de risker de utsätter sig för och inte kunna åberopa någon rätt till skadestånd. De franska myndigheterna åtar sig följaktligen att tillsammans med den offentliga institutionen IFP föra in följande kommentar i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal):
  ”Emissionen/programmet/lånet omfattas inte av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. Vid insolvens är staten inte skyldig att infria IFP:s skuld.” |
| --- | --- |

(55)

I enlighet med skälen 97–100 i beslut C 56/2007, som kommissionen i tillämpliga delar hänvisar till, bestrider de franska myndigheterna kommissionen ståndpunkt, (50) enligt vilken statens ansvar kan åberopas endast på grund av insolvens hos den offentliga institutionen IFP. De lägger dock fram ett förslag som bygger på undantaget för accepterad risk (jfr Conseil d'États domar i målen Sille (51) och Meunier (52)) och som i likhet med deras förslag i La Poste-ärendet innebär att de officiellt ska bekräfta för den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare att deras fordringar inte omfattas av någon statlig garanti och att staten inte kommer att vara skyldig att gå in finansiellt i företagets ställe för att betala fordringsägarna vid fall av insolvens. Följaktligen skulle eventuellt berörda parter ha full vetskap om de risker de utsätter sig för och inte kunna åberopa någon rätt till skadestånd. De franska myndigheterna åtar sig följaktligen att tillsammans med den offentliga institutionen IFP föra in följande kommentar i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal):

”Emissionen/programmet/lånet omfattas inte av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. Vid insolvens är staten inte skyldig att infria IFP:s skuld.”

| (56) | I enlighet med skäl 101 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, har de franska myndigheterna dessutom beaktat kommissionens tvivel i skäl 71 i beslutet om att inleda förfarandet, dvs. dels att undantaget för accepterad risk är en regel som har etablerats genom rättspraxis och som kan förändras, dels att den regeln bygger på sekundärrättsakter som kan upphävas vid en tvist, samt slutligen att de franska myndigheternas förslag inte täcker alla former eftersom skulderna inte är enbart finansiella utan även kommersiella eller av annat slag. |
| --- | --- |

(56)

I enlighet med skäl 101 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, har de franska myndigheterna dessutom beaktat kommissionens tvivel i skäl 71 i beslutet om att inleda förfarandet, dvs. dels att undantaget för accepterad risk är en regel som har etablerats genom rättspraxis och som kan förändras, dels att den regeln bygger på sekundärrättsakter som kan upphävas vid en tvist, samt slutligen att de franska myndigheternas förslag inte täcker alla former eftersom skulderna inte är enbart finansiella utan även kommersiella eller av annat slag.

| (57) | I enlighet med skälen 102–104 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, och efter att ha påmint om sin principiella invändning vad beträffar kommissionens ståndpunkt rörande statens strikta ansvar enbart på grund av att den offentliga institutionen IFP har otillräckliga tillgångar, gör de franska myndigheterna följande tillägg för att besvara dessa tvivel:






  a) | De franska myndigheterna anser att kommissionens första invändning bygger på att även om en medlemsstats nationella lagstiftning inte innehåller någon sådan bestämmelse är själva risken för en ändring i rättspraxis, det vill säga en ändring av den nationella lagstiftningen, tillräcklig för att anse att det föreligger statligt stöd. Kommissionen kan inte bedöma förekomsten av statligt stöd utifrån en eventuell ändring av lagstiftningen, som dessutom är ytterst osannolik i det aktuella fallet eftersom undantaget för accepterad risk är en generell allmänrättslig princip som har bekräftats genom rättspraxis ett flertal gånger, aldrig har ifrågasatts och har förklarats ingående. |
| --- | --- | --- |

(57)

I enlighet med skälen 102–104 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, och efter att ha påmint om sin principiella invändning vad beträffar kommissionens ståndpunkt rörande statens strikta ansvar enbart på grund av att den offentliga institutionen IFP har otillräckliga tillgångar, gör de franska myndigheterna följande tillägg för att besvara dessa tvivel:

a)

De franska myndigheterna anser att kommissionens första invändning bygger på att även om en medlemsstats nationella lagstiftning inte innehåller någon sådan bestämmelse är själva risken för en ändring i rättspraxis, det vill säga en ändring av den nationella lagstiftningen, tillräcklig för att anse att det föreligger statligt stöd. Kommissionen kan inte bedöma förekomsten av statligt stöd utifrån en eventuell ändring av lagstiftningen, som dessutom är ytterst osannolik i det aktuella fallet eftersom undantaget för accepterad risk är en generell allmänrättslig princip som har bekräftats genom rättspraxis ett flertal gånger, aldrig har ifrågasatts och har förklarats ingående.

| b) | När det gäller den andra invändningen erkänner de franska myndigheterna att lagar och förordningar har företräde framför avtal och att ett omtvistat avtalsvillkor alltid kan upphävas. De anser dock att denna invändning inte åberopar någon rättsakt med överordnat värde, att den inte har något stöd och följaktligen inte är befogad. |
| --- | --- |

b)

När det gäller den andra invändningen erkänner de franska myndigheterna att lagar och förordningar har företräde framför avtal och att ett omtvistat avtalsvillkor alltid kan upphävas. De anser dock att denna invändning inte åberopar någon rättsakt med överordnat värde, att den inte har något stöd och följaktligen inte är befogad.

| c) | Slutligen anser de franska myndigheterna, när det gäller den tredje invändningen, att den bygger på rena antaganden eller förväntningar hos leverantörerna rörande en statlig garanti för deras fordringar, antaganden som i sig inte kan ligga till grund för förekomsten av en fördel, utan som måste bekräftas av något som fastställer att den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag verkligen har åtnjutit en sådan ekonomisk fördel. |
| --- | --- |

c)

Slutligen anser de franska myndigheterna, när det gäller den tredje invändningen, att den bygger på rena antaganden eller förväntningar hos leverantörerna rörande en statlig garanti för deras fordringar, antaganden som i sig inte kan ligga till grund för förekomsten av en fördel, utan som måste bekräftas av något som fastställer att den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag verkligen har åtnjutit en sådan ekonomisk fördel.

| (58) | I enlighet med skäl 106 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anger de franska myndigheterna ändå att de är beredda att utvidga sitt förslag om att föra in en klausul om att det inte finns någon statlig garanti i alla avtal som innebär en skuld. En sådan utvidgning skulle uttryckligen undanröja all risk för att staten skulle åläggas ett strikt ansvar enbart på grund av insolvens hos den offentliga institutionen IFP. |
| --- | --- |

(58)

I enlighet med skäl 106 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anger de franska myndigheterna ändå att de är beredda att utvidga sitt förslag om att föra in en klausul om att det inte finns någon statlig garanti i alla avtal som innebär en skuld. En sådan utvidgning skulle uttryckligen undanröja all risk för att staten skulle åläggas ett strikt ansvar enbart på grund av insolvens hos den offentliga institutionen IFP.

5.2.3   INFÖRANDE AV EN FORMULERING SOM FÖRTYDLIGAR ATT DET INTE FINNS NÅGON GARANTI I DE FINANSIERINGSAVTAL SOM INGÅS AV DEN OFFENTLIGA INSTITUTIONEN IFP:S DOTTERBOLAG AXENS, BEICIP-FRANLAB OCH PROSERNAT

| (59) | För att komplettera den föreslagna bestämmelsen föreslår de franska myndigheterna för kommissionen ytterligare ett tillägg som liknar det som de gjorde vid inrättandet av Banque Postale och som består i ett åtagande att, när det gäller lån som den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag (Axens, Beicip-Franlab och Prosernat) tar upp på marknaderna, föra in följande kommentar i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal): ”Enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt lagligt godkännande för varje garanti) kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti.” |
| --- | --- |

(59)

För att komplettera den föreslagna bestämmelsen föreslår de franska myndigheterna för kommissionen ytterligare ett tillägg som liknar det som de gjorde vid inrättandet av Banque Postale och som består i ett åtagande att, när det gäller lån som den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag (Axens, Beicip-Franlab och Prosernat) tar upp på marknaderna, föra in följande kommentar i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal): ”Enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt lagligt godkännande för varje garanti) kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti.”

| (60) | I enlighet med skälen 107–110 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anser de franska myndigheterna att de två föreslagna förtydligandena (som beskrivs närmare i skäl 55 och 59) gör det möjligt att upplysa den offentliga institutionen IFP:s och dess dotterbolags fordringsägare om deras rättigheter. Därför kan de franska myndigheterna inte, som kommissionen anger i skäl 87 i beslutet om att inleda förfarandet, betraktas som ”ansvariga för de förväntningar på förekomsten av en garanti som de största fordringsägarna hos den offentliga institutionen IFP har” eller anses frivilligt försätta sig i en ”juridiskt otydlig situation” som kan ”ge den offentliga institutionen IFP en fördel och ta statliga medel i anspråk”. |
| --- | --- |

(60)

I enlighet med skälen 107–110 i beslut C 56/2007, till vilka kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anser de franska myndigheterna att de två föreslagna förtydligandena (som beskrivs närmare i skäl 55 och 59) gör det möjligt att upplysa den offentliga institutionen IFP:s och dess dotterbolags fordringsägare om deras rättigheter. Därför kan de franska myndigheterna inte, som kommissionen anger i skäl 87 i beslutet om att inleda förfarandet, betraktas som ”ansvariga för de förväntningar på förekomsten av en garanti som de största fordringsägarna hos den offentliga institutionen IFP har” eller anses frivilligt försätta sig i en ”juridiskt otydlig situation” som kan ”ge den offentliga institutionen IFP en fördel och ta statliga medel i anspråk”.

5.3   KOMPLETTERANDE UPPLYSNINGAR FRÅN DE FRANSKA MYNDIGHETERNA

| (61) | De franska myndigheterna har i sina skrivelser av den 16 juli 2010 och den 26 november 2010 inkommit med kompletterande upplysningar som enligt dem bevisar att den offentliga institutionen IFP inte har mottagit statligt stöd. |
| --- | --- |

(61)

De franska myndigheterna har i sina skrivelser av den 16 juli 2010 och den 26 november 2010 inkommit med kompletterande upplysningar som enligt dem bevisar att den offentliga institutionen IFP inte har mottagit statligt stöd.

| (62) | I sin skrivelse av den 16 juli 2010 påminner de franska myndigheterna inledningsvis om målet France Télécom (53) och betonar att Europeiska unionens domstol har erinrat om kommissionens skyldighet att visa förekomsten av en verklig fördel för att fastställa förekomsten av statligt stöd. De anser i detta fall att den obegränsade garanti som enligt kommissionen följer av den offentliga institutionen IFP:s ställning i praktiken inte ger någon ekonomisk fördel. I sin skrivelse av den 26 november 2010 förtydligar de franska myndigheterna att de anser att bevisbördan vilar på kommissionen. De påminner om de krav som ställs i unionens rättspraxis på området för bevisning och motivering, särskilt av tribunalen i målet France Télécom, av domstolen i målet Krantz (54) och senast av domstolen i målet Deutsche Post AG. (55) De franska myndigheterna anser att kommissionens analys i detta fall bygger mer på hypoteser än på en konkret analys. |
| --- | --- |

(62)

I sin skrivelse av den 16 juli 2010 påminner de franska myndigheterna inledningsvis om målet France Télécom (53) och betonar att Europeiska unionens domstol har erinrat om kommissionens skyldighet att visa förekomsten av en verklig fördel för att fastställa förekomsten av statligt stöd. De anser i detta fall att den obegränsade garanti som enligt kommissionen följer av den offentliga institutionen IFP:s ställning i praktiken inte ger någon ekonomisk fördel. I sin skrivelse av den 26 november 2010 förtydligar de franska myndigheterna att de anser att bevisbördan vilar på kommissionen. De påminner om de krav som ställs i unionens rättspraxis på området för bevisning och motivering, särskilt av tribunalen i målet France Télécom, av domstolen i målet Krantz (54) och senast av domstolen i målet Deutsche Post AG. (55) De franska myndigheterna anser att kommissionens analys i detta fall bygger mer på hypoteser än på en konkret analys.

| (63) | De franska myndigheterna noterar kommissionens bedömning att den offentliga institutionen IFP kan åtnjuta en fördel i tre avseenden: (i) vad beträffar dess relationer med bank- och finansinstitut, (ii) vad beträffar dess relationer med leverantörerna, och (iii) vad beträffar dess relationer med utomstående industriella partner som har tillgång till forskningsstöd. |
| --- | --- |

(63)

De franska myndigheterna noterar kommissionens bedömning att den offentliga institutionen IFP kan åtnjuta en fördel i tre avseenden: (i) vad beträffar dess relationer med bank- och finansinstitut, (ii) vad beträffar dess relationer med leverantörerna, och (iii) vad beträffar dess relationer med utomstående industriella partner som har tillgång till forskningsstöd.

| (64) | När det gäller den offentliga institutionen IFP:s relationer med bank- och finansinstitut anser de franska myndigheterna att IFP hittills inte har åtnjutit någon ekonomisk fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. De har tillhandahållit kommissionen uppgifter som styrker att IFP i) på lång sikt inte har haft någon skuldsättning för åren 2005, 2006 och 2007 (56) samt 2008 och 2009, ii) på medellång sikt årligen visserligen har förhandlat fram kreditlinjer hos olika bankinstitut, men till avgifter som är jämförbara med marknadens och att IFP i vart fall aldrig utnyttjat dessa kreditlinjer, och slutligen iii) på kort sikt haft en skuldsättning på nästan eller lika med noll under den berörda perioden. |
| --- | --- |

(64)

När det gäller den offentliga institutionen IFP:s relationer med bank- och finansinstitut anser de franska myndigheterna att IFP hittills inte har åtnjutit någon ekonomisk fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. De har tillhandahållit kommissionen uppgifter som styrker att IFP i) på lång sikt inte har haft någon skuldsättning för åren 2005, 2006 och 2007 (56) samt 2008 och 2009, ii) på medellång sikt årligen visserligen har förhandlat fram kreditlinjer hos olika bankinstitut, men till avgifter som är jämförbara med marknadens och att IFP i vart fall aldrig utnyttjat dessa kreditlinjer, och slutligen iii) på kort sikt haft en skuldsättning på nästan eller lika med noll under den berörda perioden.

| (65) | När det gäller relationerna med leverantörerna anser de franska myndigheterna att den offentliga institutionen IFP i egenskap av upphandlande myndighet omfattas av de skyldigheter att offentliggöra upphandlingen och hålla den öppen för konkurrens som anges i beslut nr 2005-649 av den 6 juni 2005 (57) och följaktligen inte kan omfattas av någon form av fördel. I sin skrivelse av den 26 november 2010 upprepar de franska myndigheterna denna analys och anger att de anser att det faktum att IFP:s upphandlingar omfattas av ett anbudsförfarande enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (58) utgör en tillräcklig garanti för att snedvridningar av konkurrensen på marknaden inte ska uppstå. Eftersom IFP låter sina leverantörer konkurrera i enlighet med de skyldigheter som följer av unionsrätten kan IFP enligt de franska myndigheterna inte anklagas för att åtnjuta en olaglig fördel, åtminstone inte så länge inget som helst specifikt bevis till stöd för detta har lagts fram. De betonar att det är just med hänsyn till effektiviteten vid offentlig upphandling som användningen av elektroniska upphandlingssystem har främjats. I skäl 13 i direktiv 2004/18/EG anges till exempel att ”[d]enna upphandlingsteknik gör det möjligt för de upphandlande myndigheterna att [...] förfoga över ett särskilt stort urval av anbud, och således att genom en omfattande konkurrens säkerställa ett optimalt utnyttjande av de offentliga medlen”. De nämner en rapport från kommissionen (59) där denna konstaterar att bestämmelserna om offentlig upphandling har haft en positiv effekt för att sänka priserna, en sänkning som presenteras som en ”samhällsvinst” av en rättvisare konkurrens mellan anbudsgivare. Genom att ”skylla” dessa besparingar på IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag går kommissionen emot andan i direktivet, där urvalsförfarandena betraktas som ett mycket viktigt medel för att uppnå bättre konkurrens som leder till minskade kostnader för den offentliga upphandlingen. |
| --- | --- |

(65)

När det gäller relationerna med leverantörerna anser de franska myndigheterna att den offentliga institutionen IFP i egenskap av upphandlande myndighet omfattas av de skyldigheter att offentliggöra upphandlingen och hålla den öppen för konkurrens som anges i beslut nr 2005-649 av den 6 juni 2005 (57) och följaktligen inte kan omfattas av någon form av fördel. I sin skrivelse av den 26 november 2010 upprepar de franska myndigheterna denna analys och anger att de anser att det faktum att IFP:s upphandlingar omfattas av ett anbudsförfarande enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (58) utgör en tillräcklig garanti för att snedvridningar av konkurrensen på marknaden inte ska uppstå. Eftersom IFP låter sina leverantörer konkurrera i enlighet med de skyldigheter som följer av unionsrätten kan IFP enligt de franska myndigheterna inte anklagas för att åtnjuta en olaglig fördel, åtminstone inte så länge inget som helst specifikt bevis till stöd för detta har lagts fram. De betonar att det är just med hänsyn till effektiviteten vid offentlig upphandling som användningen av elektroniska upphandlingssystem har främjats. I skäl 13 i direktiv 2004/18/EG anges till exempel att ”[d]enna upphandlingsteknik gör det möjligt för de upphandlande myndigheterna att [...] förfoga över ett särskilt stort urval av anbud, och således att genom en omfattande konkurrens säkerställa ett optimalt utnyttjande av de offentliga medlen”. De nämner en rapport från kommissionen (59) där denna konstaterar att bestämmelserna om offentlig upphandling har haft en positiv effekt för att sänka priserna, en sänkning som presenteras som en ”samhällsvinst” av en rättvisare konkurrens mellan anbudsgivare. Genom att ”skylla” dessa besparingar på IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag går kommissionen emot andan i direktivet, där urvalsförfarandena betraktas som ett mycket viktigt medel för att uppnå bättre konkurrens som leder till minskade kostnader för den offentliga upphandlingen.

| (66) | Vad slutligen beträffar den offentliga institutionen IFP:s relationer med sina kunder anger de franska myndigheterna att den berörda kontraktsforskningverksamheten omfattar de tjänster som IFP på begäran av en kund (en utomstående part eller ett dotterbolag) tillhandahåller på ett område som: ingår i IFP:s uppdrag; inte representerar strategiska intressen för IFP:s del när det gäller äganderätten till resultaten; kan berika institutionens kunskaper och kompetens när det gäller de offentliga FoU-program som den driver; inte hör till dotterbolagens exklusiva verksamhetsområden. De franska myndigheterna noterar att de forskningstjänster som IFP:s kunder köper kräver särskild utrustning och sakkunskap. |
| --- | --- |

(66)

Vad slutligen beträffar den offentliga institutionen IFP:s relationer med sina kunder anger de franska myndigheterna att den berörda kontraktsforskningverksamheten omfattar de tjänster som IFP på begäran av en kund (en utomstående part eller ett dotterbolag) tillhandahåller på ett område som: ingår i IFP:s uppdrag; inte representerar strategiska intressen för IFP:s del när det gäller äganderätten till resultaten; kan berika institutionens kunskaper och kompetens när det gäller de offentliga FoU-program som den driver; inte hör till dotterbolagens exklusiva verksamhetsområden. De franska myndigheterna noterar att de forskningstjänster som IFP:s kunder köper kräver särskild utrustning och sakkunskap.

| (67) | De franska myndigheterna gör i det avseendet gällande att, även om den offentliga institutionen IFP skulle ha en fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag i utövandet av denna ekonomiska verksamhet, har den fördelen ingen konkret inverkan på marknaden. Den kan framför allt inte snedvrida konkurrensen eller påverka handeln mellan medlemsstaterna. Vad beträffar perioden från och med ändringen av den offentliga institutionen IFP:s ställning (som inträffade i juli 2006) erkänner de franska myndigheterna följaktligen att företaget eventuellt skulle kunna omfattas av en minskning av kostnadsbördan eftersom inga fullgörandegarantier tecknas. På grundval av de belopp som vanligen krävs av banker och försäkringsbolag för att tillhandahålla den här typen av tjänst utgör detta dock ett försumbart belopp. De franska myndigheternas slutsats är mot denna bakgrund att en sådan effekt inte har karaktären av en fördel, vilket innebär att själva förekomsten av statligt stöd till den offentliga institutionen IFP kan ifrågasättas. |
| --- | --- |

(67)

De franska myndigheterna gör i det avseendet gällande att, även om den offentliga institutionen IFP skulle ha en fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag i utövandet av denna ekonomiska verksamhet, har den fördelen ingen konkret inverkan på marknaden. Den kan framför allt inte snedvrida konkurrensen eller påverka handeln mellan medlemsstaterna. Vad beträffar perioden från och med ändringen av den offentliga institutionen IFP:s ställning (som inträffade i juli 2006) erkänner de franska myndigheterna följaktligen att företaget eventuellt skulle kunna omfattas av en minskning av kostnadsbördan eftersom inga fullgörandegarantier tecknas. På grundval av de belopp som vanligen krävs av banker och försäkringsbolag för att tillhandahålla den här typen av tjänst utgör detta dock ett försumbart belopp. De franska myndigheternas slutsats är mot denna bakgrund att en sådan effekt inte har karaktären av en fördel, vilket innebär att själva förekomsten av statligt stöd till den offentliga institutionen IFP kan ifrågasättas.

6.   SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER OCH KOMMENTARER FRÅN DE FRANSKA MYNDIGHETERNA

6.1   UOP LIMITEDS SYNPUNKTER

| (68) | I sin skrivelse av den 28 november 2008 motiverar företaget UOP Limited sitt intresse av att agera i egenskap av berörd part i förfarandet (60), lämnar några allmänna kommentarer och anger att de anser att den enhet som företaget kallar ”IFP/Axens” är mottagare av statligt stöd:






  — | Det är obestridligt att marknaden uppfattar den enhet som består av den offentliga institutionen och dess dotterbolag Axens, det vill säga IFP/Axens som ett offentligt företag (5.1.1). |
| --- | --- | --- |

(68)

I sin skrivelse av den 28 november 2008 motiverar företaget UOP Limited sitt intresse av att agera i egenskap av berörd part i förfarandet (60), lämnar några allmänna kommentarer och anger att de anser att den enhet som företaget kallar ”IFP/Axens” är mottagare av statligt stöd:

—

Det är obestridligt att marknaden uppfattar den enhet som består av den offentliga institutionen och dess dotterbolag Axens, det vill säga IFP/Axens som ett offentligt företag (5.1.1).

| — | Att IFP/Axens tilldelats ställningen offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag innebär och fortsätter att innebära att en betydande snedvridning av konkurrensen är möjlig på marknaden för processteknik, dvs. den marknad som UOP Limited är verksamt på, eftersom den ger företaget fördelar i relationerna med leverantörer, kapitalplacerare och kunder (5.1.2). |
| --- | --- |

—

Att IFP/Axens tilldelats ställningen offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag innebär och fortsätter att innebära att en betydande snedvridning av konkurrensen är möjlig på marknaden för processteknik, dvs. den marknad som UOP Limited är verksamt på, eftersom den ger företaget fördelar i relationerna med leverantörer, kapitalplacerare och kunder (5.1.2).

6.1.1   MARKNADENS UPPFATTNING OM ENHETEN IFP/AXENS

| (69) | Enligt UOP Limited kan de franska myndigheternas argument, enligt vilket Axens i likhet med de andra dotterbolagen till IFP utgör åtskilda ekonomiska enheter, inte godtas. Kommissionen konstaterar med rätta att (i) Axens innehas till 100 procent av den offentliga institutionen IFP, (ii) Axens genomförande av FoU för den offentliga institutionen IFP avspeglar strategiska prioriteringar som beslutas av staten, (iii) de ansvariga för den offentliga institutionen IFP deltar i ledningen av Axens, (iv) Axens har ett exklusivt avtal med den offentliga institutionen IFP, som är mycket viktigt för dotterbolagets ekonomiska verksamhet, och (v) det finns framför allt ett avtal om primäranvändning och tillhandahållande av personal. |
| --- | --- |

(69)

Enligt UOP Limited kan de franska myndigheternas argument, enligt vilket Axens i likhet med de andra dotterbolagen till IFP utgör åtskilda ekonomiska enheter, inte godtas. Kommissionen konstaterar med rätta att (i) Axens innehas till 100 procent av den offentliga institutionen IFP, (ii) Axens genomförande av FoU för den offentliga institutionen IFP avspeglar strategiska prioriteringar som beslutas av staten, (iii) de ansvariga för den offentliga institutionen IFP deltar i ledningen av Axens, (iv) Axens har ett exklusivt avtal med den offentliga institutionen IFP, som är mycket viktigt för dotterbolagets ekonomiska verksamhet, och (v) det finns framför allt ett avtal om primäranvändning och tillhandahållande av personal.

| (70) | Förutom de grunder som återges i ovanstående skäl anser UOP Limited att den bild som IFP och Axens ger av sina relationer samt den uppfattning som marknaden får av detta också utgör avgörande faktorer:






  — | IFP och Axens presenterar sig på marknaden som en ekonomisk enhet, IFP/Axens. På Axens webbplats anges bland annat att ”företaget sedan nästan femtio år tillbaka stödjer sig på framgångar inom FoU och industriverksamhet”. (61) I Axens reklamannonser för sin teknik hänvisas dessutom till den offentliga institutionen IFP. De anställda på Axens och IFP besöker ibland även sina licenstagare tillsammans. |
| --- | --- | --- |

(70)

Förutom de grunder som återges i ovanstående skäl anser UOP Limited att den bild som IFP och Axens ger av sina relationer samt den uppfattning som marknaden får av detta också utgör avgörande faktorer:

—

IFP och Axens presenterar sig på marknaden som en ekonomisk enhet, IFP/Axens. På Axens webbplats anges bland annat att ”företaget sedan nästan femtio år tillbaka stödjer sig på framgångar inom FoU och industriverksamhet”. (61) I Axens reklamannonser för sin teknik hänvisas dessutom till den offentliga institutionen IFP. De anställda på Axens och IFP besöker ibland även sina licenstagare tillsammans.

| — | Industripressen är ett exempel på att marknaden uppfattar IFP/Axens som en ekonomisk enhet. Företaget UOP Limited bifogar bl.a. pressklipp där man hänvisar till IFP/Axens verksamhet på området för licenser för processteknik eller tar upp den offentliga institutionen IFP:s tillhandahållande av sådana licenser genom sitt dotterbolag Axens. UOP Limited bifogar även exempel på artiklar eller presentationer där Axens anställda låter förstå att den offentliga institutionen IFP uppfattar Axens som ett företag som omfattar ”all verksamhet inom industri- respektive katalysatordivisionen”. |
| --- | --- |

—

Industripressen är ett exempel på att marknaden uppfattar IFP/Axens som en ekonomisk enhet. Företaget UOP Limited bifogar bl.a. pressklipp där man hänvisar till IFP/Axens verksamhet på området för licenser för processteknik eller tar upp den offentliga institutionen IFP:s tillhandahållande av sådana licenser genom sitt dotterbolag Axens. UOP Limited bifogar även exempel på artiklar eller presentationer där Axens anställda låter förstå att den offentliga institutionen IFP uppfattar Axens som ett företag som omfattar ”all verksamhet inom industri- respektive katalysatordivisionen”.

6.1.2   FÖRDELAR SOM BEVILJAS GENOM STÄLLNINGEN SOM OFFENTLIG INSTITUTION AV INDUSTRIELLT OCH KOMMERSIELLT SLAG

| (71) | Företaget UOP Limited anger att det faktum att Axens av både leverantörer och kunder uppfattas som att det förfogar över obegränsade statliga resurser för finansieringen av sin verksamhet ger företaget en betydande fördel på marknaden. Även om det inte rör sig om en uppfattning som marknaden delar får detta ökad betydelse i en global ekonomi som drabbats av en ekonomisk kris. |
| --- | --- |

(71)

Företaget UOP Limited anger att det faktum att Axens av både leverantörer och kunder uppfattas som att det förfogar över obegränsade statliga resurser för finansieringen av sin verksamhet ger företaget en betydande fördel på marknaden. Även om det inte rör sig om en uppfattning som marknaden delar får detta ökad betydelse i en global ekonomi som drabbats av en ekonomisk kris.

| (72) | När det gäller kunderna har de garantier som enheten IFP/Axens erbjuder en särskild betydelse på en marknad där kunderna tar långsiktiga ekonomiska hänsyn innan de väljer en viss teknik. Med utgångspunkt från exemplet ”smakämnen” förklarar UOP Limited i korthet att innan sådana tekniker införs måste kunderna göra mycket omfattande investeringar i utformningen och uppbyggnaden av produktionsinfrastrukturer, vilket kräver flera års arbete. Framgången för dessa industriella komplex är kopplad till resultaten av de tekniker som används, varför kunderna normalt kräver att de är garanterade (62) av den som säljer proceduren. Om den resultatnivå som krävs inte uppnås tvekar kunderna inte att ställa förvärvaren till ansvar och kräva att stränga skyldigheter avseende återställande fullgörs. Förvärvarens betalningsförmåga på lång sikt är därför viktig när köparna gör sina val, inte bara när det gäller respekten för avtalsenliga skyldigheter utan även för de perspektiv som erbjuds i fråga om FoU och garantier för framtida förbättringar av den inköpta processens resultat. Enheten IFP/Axens uppfattas av marknaden som beroende av staten och har följaktligen en fördel i förhållande till sina konkurrenter eftersom köparna inte har någon särskild anledning att tvivla på dess överlevnad på lång sikt. |
| --- | --- |

(72)

När det gäller kunderna har de garantier som enheten IFP/Axens erbjuder en särskild betydelse på en marknad där kunderna tar långsiktiga ekonomiska hänsyn innan de väljer en viss teknik. Med utgångspunkt från exemplet ”smakämnen” förklarar UOP Limited i korthet att innan sådana tekniker införs måste kunderna göra mycket omfattande investeringar i utformningen och uppbyggnaden av produktionsinfrastrukturer, vilket kräver flera års arbete. Framgången för dessa industriella komplex är kopplad till resultaten av de tekniker som används, varför kunderna normalt kräver att de är garanterade (62) av den som säljer proceduren. Om den resultatnivå som krävs inte uppnås tvekar kunderna inte att ställa förvärvaren till ansvar och kräva att stränga skyldigheter avseende återställande fullgörs. Förvärvarens betalningsförmåga på lång sikt är därför viktig när köparna gör sina val, inte bara när det gäller respekten för avtalsenliga skyldigheter utan även för de perspektiv som erbjuds i fråga om FoU och garantier för framtida förbättringar av den inköpta processens resultat. Enheten IFP/Axens uppfattas av marknaden som beroende av staten och har följaktligen en fördel i förhållande till sina konkurrenter eftersom köparna inte har någon särskild anledning att tvivla på dess överlevnad på lång sikt.

| (73) | När det gäller leverantörerna anser företaget UOP Limited att enheten IFP/Axens kan beviljas förmånliga villkor i förhållande till sina konkurrenter. De hänvisar i detta avseende till avtal som IFP och Axens undertecknat tillsammans och som nämns i beslutet om att inleda förfarandet. |
| --- | --- |

(73)

När det gäller leverantörerna anser företaget UOP Limited att enheten IFP/Axens kan beviljas förmånliga villkor i förhållande till sina konkurrenter. De hänvisar i detta avseende till avtal som IFP och Axens undertecknat tillsammans och som nämns i beslutet om att inleda förfarandet.

| (74) | När det gäller finansmarknaderna anser UOP Limited att enheten IFP/Axens åtnjuter förmånliga villkor och räntor på kapitalmarknaderna, med hänsyn till statens roll som garant i sista hand. Mot bakgrund av finanskrisen innebär statens närvaro och den trygghet som denna representerar för investerarna att enheten kan attrahera privat kapital i en bristsituation. De konkurrerande företagen kan inte få tillgång till jämförbar finansiering eller endast enligt villkor som är mindre intressanta från ekonomisk synpunkt. Enligt UOP Limited har effekterna av den ekonomiska och finansiella krisen ytterligare ökat åtgärdens potentiellt snedvridande effekt på konkurrensen. |
| --- | --- |

(74)

När det gäller finansmarknaderna anser UOP Limited att enheten IFP/Axens åtnjuter förmånliga villkor och räntor på kapitalmarknaderna, med hänsyn till statens roll som garant i sista hand. Mot bakgrund av finanskrisen innebär statens närvaro och den trygghet som denna representerar för investerarna att enheten kan attrahera privat kapital i en bristsituation. De konkurrerande företagen kan inte få tillgång till jämförbar finansiering eller endast enligt villkor som är mindre intressanta från ekonomisk synpunkt. Enligt UOP Limited har effekterna av den ekonomiska och finansiella krisen ytterligare ökat åtgärdens potentiellt snedvridande effekt på konkurrensen.

| (75) | I sin skrivelse av den 23 januari 2009 hänvisar företaget UOP Limited till sina tidigare synpunkter samt till de som översändes inom ramen för förfarandet avseende beslut C 51/2005. Företaget anser att dessa uppgifter är tillräckligt omfattande för att visa hur viktig betalningsförmågan är för avtalspartnerna på den berörda marknaden för processlicenser. De upprepar argumentet om att enheten IFP/Axens kunder antas ha en kommersiell relation med ett statligt organ vars långsiktiga lönsamhet inte utgör någon form av risk. Slutligen uppmanar UOP Limited kommissionen att analysera avtalen mellan Axens och dess kunder, och anger att det är övertygat om att de inte innehåller något villkor som kan begränsa ansvaret till Axens. |
| --- | --- |

(75)

I sin skrivelse av den 23 januari 2009 hänvisar företaget UOP Limited till sina tidigare synpunkter samt till de som översändes inom ramen för förfarandet avseende beslut C 51/2005. Företaget anser att dessa uppgifter är tillräckligt omfattande för att visa hur viktig betalningsförmågan är för avtalspartnerna på den berörda marknaden för processlicenser. De upprepar argumentet om att enheten IFP/Axens kunder antas ha en kommersiell relation med ett statligt organ vars långsiktiga lönsamhet inte utgör någon form av risk. Slutligen uppmanar UOP Limited kommissionen att analysera avtalen mellan Axens och dess kunder, och anger att det är övertygat om att de inte innehåller något villkor som kan begränsa ansvaret till Axens.

6.2   DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS KOMMENTARER OM UOP LIMITEDS SYNPUNKTER

| (76) | I sin skrivelse av den 22 juni 2009 anger de franska myndigheterna att de anser att synpunkterna från UOP Limited är ”grundade på felaktiga och till och med helt osanna påståenden, samt att de i vart fall inte bygger på något som kan visa förekomsten av statligt stöd hos den offentliga institutionen IFP eller Axens”. |
| --- | --- |

(76)

I sin skrivelse av den 22 juni 2009 anger de franska myndigheterna att de anser att synpunkterna från UOP Limited är ”grundade på felaktiga och till och med helt osanna påståenden, samt att de i vart fall inte bygger på något som kan visa förekomsten av statligt stöd hos den offentliga institutionen IFP eller Axens”.

| (77) | I huvudsak förnekar de franska myndigheterna varje form av berättigande i påståendet att marknaden uppfattar IFP/Axens som ett offentligt företag som åtnjuter fördelar gentemot sina kunder och leverantörer samt finansmarknaderna. De avvisar påståendet att enheten IFP/Axens är ett statligt organ utan bekymmer för lönsamheten på lång sikt. |
| --- | --- |

(77)

I huvudsak förnekar de franska myndigheterna varje form av berättigande i påståendet att marknaden uppfattar IFP/Axens som ett offentligt företag som åtnjuter fördelar gentemot sina kunder och leverantörer samt finansmarknaderna. De avvisar påståendet att enheten IFP/Axens är ett statligt organ utan bekymmer för lönsamheten på lång sikt.

| (78) | De franska myndigheterna lägger fram följande två argument:






  — | För det första är IFP/Axens inte ett statligt organ som förfogar över obegränsade resurser. Det finns dessutom ingenting som bevisar att enheten uppfattas som ett sådant på marknaden (6.2.1). |
| --- | --- | --- |

(78)

De franska myndigheterna lägger fram följande två argument:

—

För det första är IFP/Axens inte ett statligt organ som förfogar över obegränsade resurser. Det finns dessutom ingenting som bevisar att enheten uppfattas som ett sådant på marknaden (6.2.1).

| — | För det andra ger den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte Axens någon fördel på marknaden (6.2.2). |
| --- | --- |

—

För det andra ger den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte Axens någon fördel på marknaden (6.2.2).

6.2.1   IFP/AXENS ÄR INTE ETT STATLIGT ORGAN SOM FÖRFOGAR ÖVER OBEGRÄNSADE RESURSER

| (79) | Enligt de franska myndigheterna uppfattar enheten IFP/Axens leverantörer och kunder, till skillnad från vad UOP Limited hävdar, inte detta företag som ett ”statligt organ” som åtnjuter obegränsade resurser. |
| --- | --- |

(79)

Enligt de franska myndigheterna uppfattar enheten IFP/Axens leverantörer och kunder, till skillnad från vad UOP Limited hävdar, inte detta företag som ett ”statligt organ” som åtnjuter obegränsade resurser.

| (80) | För det första hänvisar de franska myndigheterna till den juridiska analys som de översänt till kommissionen samt till sina tidigare synpunkter, som enligt dem visar att den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte ger IFP någon form av statlig garanti. |
| --- | --- |

(80)

För det första hänvisar de franska myndigheterna till den juridiska analys som de översänt till kommissionen samt till sina tidigare synpunkter, som enligt dem visar att den offentliga institutionen IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte ger IFP någon form av statlig garanti.

| (81) | För det andra noterar de franska myndigheterna att UOP Limited stödjer sig på en ”påstådd uppfattning att det finns en obegränsad statlig garanti till förmån för IFP/Axens”, som inte finns enligt rätt och som inte ensam skulle vara tillräcklig för att ligga grund för förekomsten av statligt stöd. |
| --- | --- |

(81)

För det andra noterar de franska myndigheterna att UOP Limited stödjer sig på en ”påstådd uppfattning att det finns en obegränsad statlig garanti till förmån för IFP/Axens”, som inte finns enligt rätt och som inte ensam skulle vara tillräcklig för att ligga grund för förekomsten av statligt stöd.

| (82) | För det tredje vore det, även om man antar att den offentliga institutionen IFP åtnjuter en offentlig garanti – vilket de franska myndigheterna bestrider – felaktigt att anse att en sådan garanti automatiskt omfattar även IFP:s dotterbolag på grund av att IFP och dotterbolagen utgör en ekonomisk koncern enligt konkurrenslagstiftningen. I egenskap av privaträttsliga enheter som är underställda bolagsrätten omfattas enligt de franska myndigheterna den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag, särskilt Axens, inte av en sådan garanti. Självständighetsprincipen för dotterbolag strider bl.a. mot UOP Limiteds teori om ”automatisk utvidgning” av garantier inom en koncern. Begreppet koncern, som kan ha en betydelse i konkurrensrätten, erkänns inte i bolagsrätten och beviljandet av garantier inom en koncern omfattas alltså av stränga villkor när det gäller form och innehåll. Detta gäller särskilt den offentliga institutionen IFP, som har ett krav på tillstånd från styrelsen i artikel 7 i sina stadgar. Dessutom anser de franska myndigheterna att kommissionen redan beaktat denna punkt, eftersom de erkänt ”att Banque Postales juridiska ställning (privaträttslig juridisk person) är tillräcklig för att i sig utesluta förekomsten av varje form av obegränsad garanti vad beträffar Banque Postale”. (63) |
| --- | --- |

(82)

För det tredje vore det, även om man antar att den offentliga institutionen IFP åtnjuter en offentlig garanti – vilket de franska myndigheterna bestrider – felaktigt att anse att en sådan garanti automatiskt omfattar även IFP:s dotterbolag på grund av att IFP och dotterbolagen utgör en ekonomisk koncern enligt konkurrenslagstiftningen. I egenskap av privaträttsliga enheter som är underställda bolagsrätten omfattas enligt de franska myndigheterna den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag, särskilt Axens, inte av en sådan garanti. Självständighetsprincipen för dotterbolag strider bl.a. mot UOP Limiteds teori om ”automatisk utvidgning” av garantier inom en koncern. Begreppet koncern, som kan ha en betydelse i konkurrensrätten, erkänns inte i bolagsrätten och beviljandet av garantier inom en koncern omfattas alltså av stränga villkor när det gäller form och innehåll. Detta gäller särskilt den offentliga institutionen IFP, som har ett krav på tillstånd från styrelsen i artikel 7 i sina stadgar. Dessutom anser de franska myndigheterna att kommissionen redan beaktat denna punkt, eftersom de erkänt ”att Banque Postales juridiska ställning (privaträttslig juridisk person) är tillräcklig för att i sig utesluta förekomsten av varje form av obegränsad garanti vad beträffar Banque Postale”. (63)

6.2.2   AXENS ÅTNJUTER INGEN FÖRDEL PÅ MARKNADEN PÅ GRUND AV IFP:S STÄLLNING SOM OFFENTLIG INSTITUTION AV INDUSTRIELLT OCH KOMMERSIELLT SLAG

| (83) | De franska myndigheterna anser att UOP Limiteds argument att marknaden delar uppfattningen att enheten IFP/Axens är ett statligt organ med obegränsade resurser och att det har fördelar gentemot sina kunder, leverantörer och fordringsägare inte bygger ”på någon seriös grund” och dessutom ”obestridligen ogiltigförklaras av de fakta som föreligger”. |
| --- | --- |

(83)

De franska myndigheterna anser att UOP Limiteds argument att marknaden delar uppfattningen att enheten IFP/Axens är ett statligt organ med obegränsade resurser och att det har fördelar gentemot sina kunder, leverantörer och fordringsägare inte bygger ”på någon seriös grund” och dessutom ”obestridligen ogiltigförklaras av de fakta som föreligger”.

| (84) | De franska myndigheterna har lagt fram ett cirkulär från Axens avdelning för rättsliga frågor och avtal som har titeln ”Principer för rättslig säkerhet i Axens” (64) där de relationer som upprätthålls mellan den offentliga institutionen IFP och Axens specificeras. Relationerna styrs uttryckligen genom en allmän regel enligt vilken Axens inte kräver garantier från sitt moderbolag, vilket gäller oavsett anledning. Enligt de franska myndigheterna är inga undantag möjliga när det gäller denna regel om avsaknad av garanti. Principen upprepas dessutom i sin helhet i dokumentet, med följande ord: ”IFP garanterar inte Axens åtgärder eller försummelser”. De franska myndigheterna anger att regeln tillämpas på alla avtal eller projekt som Axens kan ingå eller bedriva med kunder och leverantörer samt på finansmarknaderna. |
| --- | --- |

(84)

De franska myndigheterna har lagt fram ett cirkulär från Axens avdelning för rättsliga frågor och avtal som har titeln ”Principer för rättslig säkerhet i Axens” (64) där de relationer som upprätthålls mellan den offentliga institutionen IFP och Axens specificeras. Relationerna styrs uttryckligen genom en allmän regel enligt vilken Axens inte kräver garantier från sitt moderbolag, vilket gäller oavsett anledning. Enligt de franska myndigheterna är inga undantag möjliga när det gäller denna regel om avsaknad av garanti. Principen upprepas dessutom i sin helhet i dokumentet, med följande ord: ”IFP garanterar inte Axens åtgärder eller försummelser”. De franska myndigheterna anger att regeln tillämpas på alla avtal eller projekt som Axens kan ingå eller bedriva med kunder och leverantörer samt på finansmarknaderna.

6.2.2.1   
  Om relationerna mellan Axens och dess kunder

| (85) | Enligt de franska myndigheterna hävdar UOP Limited utan någon form av bevis att den offentliga garantin är viktig för Axens finansiella ställning på lång sikt, bl.a. med avseende på avtalsenliga garantier och underhållsskyldigheter som traditionellt brukar föreskrivas i licensavtal. (65) UOP Limited lägger inte heller fram något som styrker varför det är ”övertygat om att kommissionen inte kommer att hitta några bestämmelser om begränsat ansvar hos Axens”. |
| --- | --- |

(85)

Enligt de franska myndigheterna hävdar UOP Limited utan någon form av bevis att den offentliga garantin är viktig för Axens finansiella ställning på lång sikt, bl.a. med avseende på avtalsenliga garantier och underhållsskyldigheter som traditionellt brukar föreskrivas i licensavtal. (65) UOP Limited lägger inte heller fram något som styrker varför det är ”övertygat om att kommissionen inte kommer att hitta några bestämmelser om begränsat ansvar hos Axens”.

| (86) | Med avseende på dessa punkter preciserar de franska myndigheterna att den regel som beskrivs i skäl 84 (enligt vilken dotterbolaget inte får lägga fram några garantikrav på moderbolaget) även gäller alla garantier som Axens kan förhandla fram eller ingå med en kund. De franska myndigheterna illustrerar sitt argument med det exempel om ”smakämnen” som nämns av UOP Limited i dess synpunkter. Enligt de franska myndigheterna väljer Axens vanligen att begränsa sitt ansvar till en viss andel av avgiften [...] (*). Denna politik med begränsade garantier, som ingår i ”Principer för rättslig säkerhet i Axens”, skiljer sig följaktligen tydligt från bruket i andra företag som är verksamma på detta område, som enligt de franska myndigheterna har för vana att i vissa fall bevilja obegränsade garantier. |
| --- | --- |

(86)

Med avseende på dessa punkter preciserar de franska myndigheterna att den regel som beskrivs i skäl 84 (enligt vilken dotterbolaget inte får lägga fram några garantikrav på moderbolaget) även gäller alla garantier som Axens kan förhandla fram eller ingå med en kund. De franska myndigheterna illustrerar sitt argument med det exempel om ”smakämnen” som nämns av UOP Limited i dess synpunkter. Enligt de franska myndigheterna väljer Axens vanligen att begränsa sitt ansvar till en viss andel av avgiften [...] (*). Denna politik med begränsade garantier, som ingår i ”Principer för rättslig säkerhet i Axens”, skiljer sig följaktligen tydligt från bruket i andra företag som är verksamma på detta område, som enligt de franska myndigheterna har för vana att i vissa fall bevilja obegränsade garantier.

| (87) | Slutligen påminner de franska myndigheterna om att de skyldigheter på området för underhåll/återställande som är tillämpliga vid skador inte tar den offentliga institutionen IFP:s finansiella medel i anspråk:






  a) | Om Axens underlåter att betala sina skulder är den kapacitet som företagets ansvarsförsäkringsgivare erbjuder genom olika försäkringar för dess globala program mycket högre än de ansvarstak som Axens avtalat om med sina licenstagare. |
| --- | --- | --- |

(87)

Slutligen påminner de franska myndigheterna om att de skyldigheter på området för underhåll/återställande som är tillämpliga vid skador inte tar den offentliga institutionen IFP:s finansiella medel i anspråk:

a)

Om Axens underlåter att betala sina skulder är den kapacitet som företagets ansvarsförsäkringsgivare erbjuder genom olika försäkringar för dess globala program mycket högre än de ansvarstak som Axens avtalat om med sina licenstagare.

| b) | Axens kapacitet att omedelbart eller snabbt ta sina resurser i anspråk, särskilt pga. företagets låga skuldsättning, är också mycket hög. |
| --- | --- |

b)

Axens kapacitet att omedelbart eller snabbt ta sina resurser i anspråk, särskilt pga. företagets låga skuldsättning, är också mycket hög.

| c) | I avtalen mellan den offentliga institutionen IFP och Axens begränsas uttryckligen IFP:s ansvar vid underlåtenhet att betala skulder som uppstår hos en licenstagare till Axens till belopp som nödvändigtvis är begränsade eftersom de är relaterade till den avgift som tas ut av IFP. |
| --- | --- |

c)

I avtalen mellan den offentliga institutionen IFP och Axens begränsas uttryckligen IFP:s ansvar vid underlåtenhet att betala skulder som uppstår hos en licenstagare till Axens till belopp som nödvändigtvis är begränsade eftersom de är relaterade till den avgift som tas ut av IFP.

| d) | Axens ansvarsförsäkringsgivare avstår uttryckligen från att föra talan mot den offentliga institutionen IFP, oberoende av ärende. |
| --- | --- |

d)

Axens ansvarsförsäkringsgivare avstår uttryckligen från att föra talan mot den offentliga institutionen IFP, oberoende av ärende.

| (88) | Mot bakgrund av ovanstående är de franska myndigheternas slutsats att UOP Limiteds påståenden rörande förekomsten av påstådda fördelar som Axens får på marknaden för processlicenser saknar grund, särskilt därför att Axens oavbrutet bedrivit en politik för att begränsa de ansvarsgarantier som beviljas till företagets kunder. |
| --- | --- |

(88)

Mot bakgrund av ovanstående är de franska myndigheternas slutsats att UOP Limiteds påståenden rörande förekomsten av påstådda fördelar som Axens får på marknaden för processlicenser saknar grund, särskilt därför att Axens oavbrutet bedrivit en politik för att begränsa de ansvarsgarantier som beviljas till företagets kunder.

| (89) | I sin skrivelse av den 8 september 2009 anger de franska myndigheterna att det begränsade ansvaret gentemot kunderna föreskrivs både i ramlicensavtalet (66) och i produktlicensavtalet (67) som ingicks mellan den offentliga institutionen IFP och Axens och som trädde i kraft den 1 januari 2001. I dessa avtal föreskrivs att om Axens kan bevisa att företagets oförmåga att betala sina skulder beror på de tjänster som tillhandahålls av den offentliga institutionen IFP ska IFP:s finansiella ansvar begränsas till en procentuell andel (68) av de belopp som IFP verkligen fått som proportionell avgift vid en försäljning som ger upphov till en reklamation (produktlicens), och till den enhet som är föremål för en underlicens eller en försäljning som görs inom ramen för en underlicens som ger upphov till en reklamation (ramlicens). Den offentliga institutionen IFP:s ansvar kan med andra ord aldrig gå utöver 100 procent av de belopp som tagits ut. I ramlicensen föreskrivs dessutom att Axens ska ta hand om de finansiella garantier som beviljas underlicenstagare när det gäller processtekniska resultat. Den offentliga institutionen IFP är alltså inte ansvarig för de tekniska garantier som Axens beviljar sina kunder. |
| --- | --- |

(89)

I sin skrivelse av den 8 september 2009 anger de franska myndigheterna att det begränsade ansvaret gentemot kunderna föreskrivs både i ramlicensavtalet (66) och i produktlicensavtalet (67) som ingicks mellan den offentliga institutionen IFP och Axens och som trädde i kraft den 1 januari 2001. I dessa avtal föreskrivs att om Axens kan bevisa att företagets oförmåga att betala sina skulder beror på de tjänster som tillhandahålls av den offentliga institutionen IFP ska IFP:s finansiella ansvar begränsas till en procentuell andel (68) av de belopp som IFP verkligen fått som proportionell avgift vid en försäljning som ger upphov till en reklamation (produktlicens), och till den enhet som är föremål för en underlicens eller en försäljning som görs inom ramen för en underlicens som ger upphov till en reklamation (ramlicens). Den offentliga institutionen IFP:s ansvar kan med andra ord aldrig gå utöver 100 procent av de belopp som tagits ut. I ramlicensen föreskrivs dessutom att Axens ska ta hand om de finansiella garantier som beviljas underlicenstagare när det gäller processtekniska resultat. Den offentliga institutionen IFP är alltså inte ansvarig för de tekniska garantier som Axens beviljar sina kunder.

| (90) | Dessutom föreskrivs i licensavtalen mellan Axens och dess kunder att Axens finansiella ansvar allmänt ska begränsas symmetriskt till [...] (*) procent av de royalties som betalas av varje enhet som är föremål för en reklamation. Den offentliga institutionen IFP:s ansvar är helt självständigt från Axens, eftersom den garanti som Axens beviljar sina kunder av kommersiella skäl är högre än den som det har beviljats av IFP. Samma princip tillämpas på alla licenser som den offentliga institutionen IFP beviljar andra företag än dess dotterbolag. |
| --- | --- |

(90)

Dessutom föreskrivs i licensavtalen mellan Axens och dess kunder att Axens finansiella ansvar allmänt ska begränsas symmetriskt till [...] (*) procent av de royalties som betalas av varje enhet som är föremål för en reklamation. Den offentliga institutionen IFP:s ansvar är helt självständigt från Axens, eftersom den garanti som Axens beviljar sina kunder av kommersiella skäl är högre än den som det har beviljats av IFP. Samma princip tillämpas på alla licenser som den offentliga institutionen IFP beviljar andra företag än dess dotterbolag.

| (91) | Slutligen tillägger de franska myndigheterna att den offentliga institutionen IFP har principen att begränsa sitt ansvar gentemot sina kunder (dotterbolag eller utanför koncernen) eftersom det tillhandahåller tjänster för kundernas räkning (studier, uppdragsforskning, test etc.). Det ansvar som IFP beviljar består alltså i ett åtagande att korrigera utfört arbete, medan principen för den finansiella planen är att ansvaret är begränsat till [...] (*) procent av den ersättning som verkligen inkasseras, med ett tak som eventuellt kan uppgå till [...] (*) procent. Om kunden anser att det arbete som utförs av den offentliga institutionen IFP är bristfälligt kan IFP inte i något fall vara skyldigt att i det oändliga göra om arbetet. |
| --- | --- |

(91)

Slutligen tillägger de franska myndigheterna att den offentliga institutionen IFP har principen att begränsa sitt ansvar gentemot sina kunder (dotterbolag eller utanför koncernen) eftersom det tillhandahåller tjänster för kundernas räkning (studier, uppdragsforskning, test etc.). Det ansvar som IFP beviljar består alltså i ett åtagande att korrigera utfört arbete, medan principen för den finansiella planen är att ansvaret är begränsat till [...] (*) procent av den ersättning som verkligen inkasseras, med ett tak som eventuellt kan uppgå till [...] (*) procent. Om kunden anser att det arbete som utförs av den offentliga institutionen IFP är bristfälligt kan IFP inte i något fall vara skyldigt att i det oändliga göra om arbetet.

6.2.2.2   
  Om relationerna mellan Axens och dess leverantörer samt om företagets finansieringsvillkor på finansmarknaderna

| (92) | De franska myndigheterna förnekar att det finns någon som helst grund i UOP Limiteds hävdande rörande den påstådda uppfattningen att det finns obegränsade finansiella resurser som gagnar Axens och ger företaget förmånliga villkor hos såväl leverantörer som finansmarknader. Enligt de franska myndigheterna lägger UOP Limited inte fram någon form av bevis som stödjer detta påstående. |
| --- | --- |

(92)

De franska myndigheterna förnekar att det finns någon som helst grund i UOP Limiteds hävdande rörande den påstådda uppfattningen att det finns obegränsade finansiella resurser som gagnar Axens och ger företaget förmånliga villkor hos såväl leverantörer som finansmarknader. Enligt de franska myndigheterna lägger UOP Limited inte fram någon form av bevis som stödjer detta påstående.

| (93) | De franska myndigheterna anser att den regel som beskrivs i skäl 84, enligt vilken dotterbolaget inte kräver några garantier från moderbolaget, är tillräcklig för att ogiltigförklara den hypotes som läggs fram av UOP Limited. |
| --- | --- |

(93)

De franska myndigheterna anser att den regel som beskrivs i skäl 84, enligt vilken dotterbolaget inte kräver några garantier från moderbolaget, är tillräcklig för att ogiltigförklara den hypotes som läggs fram av UOP Limited.

| (94) | Vad beträffar Axens lånevillkor, likväl som Beicip-Franlabs och Prosernats, på finansmarknaderna påminner de franska myndigheterna om att de är beredda att hos kommissionen ta på sig att se till att i varje finansieringsavtal och vid alla transaktioner föra in följande kommentar: Enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt godkännande för varje garanti) kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. (69) |
| --- | --- |

(94)

Vad beträffar Axens lånevillkor, likväl som Beicip-Franlabs och Prosernats, på finansmarknaderna påminner de franska myndigheterna om att de är beredda att hos kommissionen ta på sig att se till att i varje finansieringsavtal och vid alla transaktioner föra in följande kommentar: Enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt godkännande för varje garanti) kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. (69)

7.   BEDÖMNING

7.1   FÖREKOMST AV STATLIGT STÖD I DEN MENING SOM AVSES I ARTIKEL 107.1 I EUF-FÖRDRAGET

| (95) | Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är ”[o]m inte annat föreskrivs i fördragen, [...] stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”. |
| --- | --- |

(95)

Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är ”[o]m inte annat föreskrivs i fördragen, [...] stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”.

| (96) | För att i detta fall fastställa förekomsten av statligt stöd bör det först undersökas om den åtgärd som består av Frankrikes beviljande av ställningen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag till IFP den 7 juli 2006 använder statliga medel (7.1.1) för att bevilja en obegränsad offentlig garanti som omfattar ekonomisk verksamhet (7.1.2). När omfattningen av den statliga garantin och den typ av verksamhet som denna gäller gör det möjligt att fastställa räckvidden för detta beslut (7.1.3) ska det undersökas om åtgärden i fråga ger koncernen IFP en selektiv fördel (7.1.4) kan påverka handeln mellan medlemsstaterna (7.1.5). |
| --- | --- |

(96)

För att i detta fall fastställa förekomsten av statligt stöd bör det först undersökas om den åtgärd som består av Frankrikes beviljande av ställningen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag till IFP den 7 juli 2006 använder statliga medel (7.1.1) för att bevilja en obegränsad offentlig garanti som omfattar ekonomisk verksamhet (7.1.2). När omfattningen av den statliga garantin och den typ av verksamhet som denna gäller gör det möjligt att fastställa räckvidden för detta beslut (7.1.3) ska det undersökas om åtgärden i fråga ger koncernen IFP en selektiv fördel (7.1.4) kan påverka handeln mellan medlemsstaterna (7.1.5).

7.1.1   ANVÄNDANDE AV STATLIGA MEDEL I FORM AV OBEGRÄNSAD GARANTI

| (97) | Med hänsyn till dess särskilda struktur som ekonomisk koncern enligt konkurrenslagstiftningen måste kommissionen beakta den potentiella effekten av den obegränsade statliga garanti som följer av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag på alla enheter i koncernen IFP, dvs. på IFP och på dess dotterbolag, genom att undersöka frågan i följande två steg:






  — | När det gäller den offentliga institutionen IFP är den obegränsade garantin en direkt följd av dess ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. IFP omfattas i sin egenskap av offentligrättslig juridisk person inte av allmänrätten i fråga om rättslig sanering och likvidation av företag i svårigheter. Med hänsyn till detta särdrag kan koncernen IFP:s moderbolag direkt bedriva sin ekonomiska verksamhet enligt mer förmånliga villkor än andra marknadsaktörer som inte åtnjuter ett jämförbart skydd (7.1.1.1). |
| --- | --- | --- |

(97)

Med hänsyn till dess särskilda struktur som ekonomisk koncern enligt konkurrenslagstiftningen måste kommissionen beakta den potentiella effekten av den obegränsade statliga garanti som följer av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag på alla enheter i koncernen IFP, dvs. på IFP och på dess dotterbolag, genom att undersöka frågan i följande två steg:

—

När det gäller den offentliga institutionen IFP är den obegränsade garantin en direkt följd av dess ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. IFP omfattas i sin egenskap av offentligrättslig juridisk person inte av allmänrätten i fråga om rättslig sanering och likvidation av företag i svårigheter. Med hänsyn till detta särdrag kan koncernen IFP:s moderbolag direkt bedriva sin ekonomiska verksamhet enligt mer förmånliga villkor än andra marknadsaktörer som inte åtnjuter ett jämförbart skydd (7.1.1.1).

| — | När det gäller den verksamhet som bedrivs direkt av koncernen IFP:s privaträttsliga dotterbolag, som i fråga om konkurs till fullo omfattas av allmänrätten, framstår ett direkt ansvar för den offentliga institutionen, och följaktligen även för staten, som omöjligt. Det är följaktligen lämpligt att, vid otillräckliga tillgångar hos ett dotterbolag, analysera om Axens, Prosernats och Beicip-Franlabs fordringsägare kan omfattas av en indirekt mekanism på grundval av moderbolagets eventuella ansvar för sina dotterbolag, motsvarande en garanti (7.1.1.2). |
| --- | --- |

—

När det gäller den verksamhet som bedrivs direkt av koncernen IFP:s privaträttsliga dotterbolag, som i fråga om konkurs till fullo omfattas av allmänrätten, framstår ett direkt ansvar för den offentliga institutionen, och följaktligen även för staten, som omöjligt. Det är följaktligen lämpligt att, vid otillräckliga tillgångar hos ett dotterbolag, analysera om Axens, Prosernats och Beicip-Franlabs fordringsägare kan omfattas av en indirekt mekanism på grundval av moderbolagets eventuella ansvar för sina dotterbolag, motsvarande en garanti (7.1.1.2).

7.1.1.1   
  Täckning av den offentliga institutionen IFP genom en obegränsad statlig garanti som den tilldelas genom sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag

| (98) | I beslut C 56/2007 är kommissionens slutsats (70) att de särdrag som hör till La Postes ställning som offentlig institution (71) och särskilt förekomsten av en garanti för ersättning för enskilda fordringar och för upprätthållandet av La Postes existens och/eller dess skyldigheter innebär att staten fungerar som garant i sista hand när det gäller den ekonomiska verksamhet som institutionen bedriver. |
| --- | --- |

(98)

I beslut C 56/2007 är kommissionens slutsats (70) att de särdrag som hör till La Postes ställning som offentlig institution (71) och särskilt förekomsten av en garanti för ersättning för enskilda fordringar och för upprätthållandet av La Postes existens och/eller dess skyldigheter innebär att staten fungerar som garant i sista hand när det gäller den ekonomiska verksamhet som institutionen bedriver.

| (99) | I detta fall anser kommissionen att merparten av de argument som används i beslut C 56/2007 kan överföras till IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag samt att IFP också åtnjuter en särskild juridisk ställning både vad beträffar återbetalningen till dess fordringsägare och vad beträffar vidmakthållandet av dess vid insolvens. Kraven på denna analys innebär även att kommissionen hänvisar till de argument som läggs fram i avsnitt 4.1 (”Klassificering av stödet”) i beslut C 56/2007. |
| --- | --- |

(99)

I detta fall anser kommissionen att merparten av de argument som används i beslut C 56/2007 kan överföras till IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag samt att IFP också åtnjuter en särskild juridisk ställning både vad beträffar återbetalningen till dess fordringsägare och vad beträffar vidmakthållandet av dess vid insolvens. Kraven på denna analys innebär även att kommissionen hänvisar till de argument som läggs fram i avsnitt 4.1 (”Klassificering av stödet”) i beslut C 56/2007.

A.   Garanti för återbetalningen av enskilda fordringar

| (100) | Först bör det undersökas om de franska myndigheternas argument om att det finns en statlig garanti till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag utesluts i lagstiftningen eller rättspraxis a), innan det kan visas att, om den offentliga institutionen IFP ställer in betalningarna, dess fordringsägare åtnjuter ett förmånligare förfarande än fordringsägare hos relevanta företag som omfattas av allmänrätten. |
| --- | --- |

(100)

Först bör det undersökas om de franska myndigheternas argument om att det finns en statlig garanti till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag utesluts i lagstiftningen eller rättspraxis a), innan det kan visas att, om den offentliga institutionen IFP ställer in betalningarna, dess fordringsägare åtnjuter ett förmånligare förfarande än fordringsägare hos relevanta företag som omfattas av allmänrätten.

a)   Förkastande av de franska myndigheternas argument

| (101) | Kommissionen kan i motsats till vad de franska myndigheterna hävdar konstatera att den franska lagstiftningen medger förekomsten av underförstådda garantier och särskilt förekomsten av en statlig garanti på grund av ställningen som offentlig institution. Kommissionen förkastar de franska myndigheternas argument av följande skäl. |
| --- | --- |

(101)

Kommissionen kan i motsats till vad de franska myndigheterna hävdar konstatera att den franska lagstiftningen medger förekomsten av underförstådda garantier och särskilt förekomsten av en statlig garanti på grund av ställningen som offentlig institution. Kommissionen förkastar de franska myndigheternas argument av följande skäl.

| (102) | För det första hänvisar kommissionen till skälen 120–121 i beslut C 56/2007, i tillämpliga delar, eftersom de franska myndigheterna hävdar att det inte finns någon rättsakt eller något beslut där principen att staten garanterar skulder som innehas av offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag fastställs. Kommissionen anser tvärtom att, även om det inte finns någon rättsakt eller något beslut som bekräftar – eller utesluter – förekomsten av en uttrycklig statlig garanti till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag, så utesluter det inte att det kan finnas en underförstådd garanti. |
| --- | --- |

(102)

För det första hänvisar kommissionen till skälen 120–121 i beslut C 56/2007, i tillämpliga delar, eftersom de franska myndigheterna hävdar att det inte finns någon rättsakt eller något beslut där principen att staten garanterar skulder som innehas av offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag fastställs. Kommissionen anser tvärtom att, även om det inte finns någon rättsakt eller något beslut som bekräftar – eller utesluter – förekomsten av en uttrycklig statlig garanti till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag, så utesluter det inte att det kan finnas en underförstådd garanti.

| (103) | För det andra hänvisar kommissionen till skälen 122–124 i beslut C 56/2007, eftersom de franska myndigheterna anser att det finns rättspraxis som belägger frånvaron av garantier, nämligen domen i målet Société de l'hôtel d'Albe (72) och domarna i Campoloro-målet (73). Som kommissionens expert påpekar i La Post-ärendet, handlar domen i det första målet (Société de l'hôtel d'Albe) inte om i exakt vilken situation garantin ska tas i anspråk. (74) Vad beträffar det andra målet (75) anser kommissionen tvärtom att det där ges belägg för att systemet i fråga, där staten har ett ansvar inom ramen för förfarandet för indrivning av offentliga institutioners skulder, uppvisar alla de egenskaper som kännetecknar en garantimekanism. |
| --- | --- |

(103)

För det andra hänvisar kommissionen till skälen 122–124 i beslut C 56/2007, eftersom de franska myndigheterna anser att det finns rättspraxis som belägger frånvaron av garantier, nämligen domen i målet Société de l'hôtel d'Albe (72) och domarna i Campoloro-målet (73). Som kommissionens expert påpekar i La Post-ärendet, handlar domen i det första målet (Société de l'hôtel d'Albe) inte om i exakt vilken situation garantin ska tas i anspråk. (74) Vad beträffar det andra målet (75) anser kommissionen tvärtom att det där ges belägg för att systemet i fråga, där staten har ett ansvar inom ramen för förfarandet för indrivning av offentliga institutioners skulder, uppvisar alla de egenskaper som kännetecknar en garantimekanism.

| (104) | För det tredje anser kommissionen att de franska myndigheternas argument i La Poste-ärendet, enligt vilket de skulder som offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag ådragit sig sedan grundlagen om finanslagstiftning trädde i kraft den 1 januari 2005 inte kan omfattas av någon underförstådd garanti, inte kan godkännas.






  a) | Kommissionen betonar att den offentliga institutionen IFP:s ställning ändrades den 7 juli 2006, dvs. efter ikraftträdandet av grundlagen om finanslagstiftning. Det är mot denna bakgrund inte nödvändigt att undersöka de argument som lades fram av de franska myndigheternas expert i La Poste-ärendet rörande de eventuella skuldförbindelser som ingåtts före den 1 januari 2005, vilket gäller även om de franska myndigheterna i tillämpliga delar hänvisar till dessa i sina synpunkter. De skulder som den offentliga institutionen IFP ådrog sig före den 1 januari 2005 var skulder som ett privaträttsligt företag i den mening som avses i lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen ådrog sig (och följaktligen en privaträttslig juridisk person). De kunde när de tecknades (76) följaktligen inte omfattas av den obegränsade garanti som följer av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. |
| --- | --- | --- |

(104)

För det tredje anser kommissionen att de franska myndigheternas argument i La Poste-ärendet, enligt vilket de skulder som offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag ådragit sig sedan grundlagen om finanslagstiftning trädde i kraft den 1 januari 2005 inte kan omfattas av någon underförstådd garanti, inte kan godkännas.

a)

Kommissionen betonar att den offentliga institutionen IFP:s ställning ändrades den 7 juli 2006, dvs. efter ikraftträdandet av grundlagen om finanslagstiftning. Det är mot denna bakgrund inte nödvändigt att undersöka de argument som lades fram av de franska myndigheternas expert i La Poste-ärendet rörande de eventuella skuldförbindelser som ingåtts före den 1 januari 2005, vilket gäller även om de franska myndigheterna i tillämpliga delar hänvisar till dessa i sina synpunkter. De skulder som den offentliga institutionen IFP ådrog sig före den 1 januari 2005 var skulder som ett privaträttsligt företag i den mening som avses i lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen ådrog sig (och följaktligen en privaträttslig juridisk person). De kunde när de tecknades (76) följaktligen inte omfattas av den obegränsade garanti som följer av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.

| b) | Kommissionen noterar dock, som dess expert för övrigt har framhållit i La Poste-ärendet och som den redan har förklarat i skäl 130 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, att kravet på att statliga garantier ska införas i en finansiell lag dessutom endast gäller ”beviljande” av sådana garantier. Följaktligen omfattar handlingen att bevilja en garanti de fall där staten genom en uttrycklig viljeyttring beslutar sig för att utfärda garantier för ett organ eller en verksamhet. Tillämpningsområdet för skyldigheten att föra in garantier i en finansiell lag omfattar alltså inte garantier som uppstår till följd av en juridisk ställning eller av en skyldighet som fastställs i rättspraxis och som utmärks av att de är underförstådda och automatiska. Denna andra kategori omfattas inte av något statligt beslut utan handlar om att staten placerar sig i en redan befintlig rättslig situation som garantin bara är en följd av. (77) |
| --- | --- |

b)

Kommissionen noterar dock, som dess expert för övrigt har framhållit i La Poste-ärendet och som den redan har förklarat i skäl 130 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, att kravet på att statliga garantier ska införas i en finansiell lag dessutom endast gäller ”beviljande” av sådana garantier. Följaktligen omfattar handlingen att bevilja en garanti de fall där staten genom en uttrycklig viljeyttring beslutar sig för att utfärda garantier för ett organ eller en verksamhet. Tillämpningsområdet för skyldigheten att föra in garantier i en finansiell lag omfattar alltså inte garantier som uppstår till följd av en juridisk ställning eller av en skyldighet som fastställs i rättspraxis och som utmärks av att de är underförstådda och automatiska. Denna andra kategori omfattas inte av något statligt beslut utan handlar om att staten placerar sig i en redan befintlig rättslig situation som garantin bara är en följd av. (77)

| c) | Kommissionens slutsats är därför densamma som i skäl 131 i beslut C 56/2007, till vilket den i tillämpliga delar hänvisar till, det vill säga att de franska myndigheternas argument med hänvisning till grundlagen om finanslagstiftning inte är övertygande och att det faktum att det inte anges i någon finansiell lag att staten erbjuder den offentliga institutionen IFP garantier till följd av dess juridiska ställning inte utesluter att det ändå förekommer en sådan garanti. Kommissionen anser i vilket fall som helst att denna förekomst inte är knuten till att åtgärden har klassificerats som en garanti i fransk lagstiftning och inte heller till att det är fråga om en garanti som omfattas av grundlagen om finanslagstiftning. Det enda som är relevant är hur åtgärden klassificeras enligt unionsrätten, där det erkänns att det är fråga om en underförstådd garanti när en medlemsstat är rättsligt skyldig att betala en annan persons skuld om den personen inte kan göra det. (78) |
| --- | --- |

c)

Kommissionens slutsats är därför densamma som i skäl 131 i beslut C 56/2007, till vilket den i tillämpliga delar hänvisar till, det vill säga att de franska myndigheternas argument med hänvisning till grundlagen om finanslagstiftning inte är övertygande och att det faktum att det inte anges i någon finansiell lag att staten erbjuder den offentliga institutionen IFP garantier till följd av dess juridiska ställning inte utesluter att det ändå förekommer en sådan garanti. Kommissionen anser i vilket fall som helst att denna förekomst inte är knuten till att åtgärden har klassificerats som en garanti i fransk lagstiftning och inte heller till att det är fråga om en garanti som omfattas av grundlagen om finanslagstiftning. Det enda som är relevant är hur åtgärden klassificeras enligt unionsrätten, där det erkänns att det är fråga om en underförstådd garanti när en medlemsstat är rättsligt skyldig att betala en annan persons skuld om den personen inte kan göra det. (78)

| (105) | För det fjärde avvisar kommissionen de franska myndigheternas argument att en statlig garanti till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag innebär att inrättandet av en ny offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag (inklusive genom en ändring av juridisk ställning) betyder att det måste vidtas garantier för att skydda de av fordringsägarnas rättigheter som uppstått innan denna omvandling, och dess motsats (modus tollens), enligt vilken en sådan mekanism aldrig har införts (79), varför det inte finns någon garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP.






  a) | Som kommissionens expert har angett i La Poste-ärendet och som nämns i skäl 133 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anser den att detta påstående bygger på en alltför vid tolkning av det grundlagsfästa skyddet av äganderätten. |
| --- | --- | --- |

(105)

För det fjärde avvisar kommissionen de franska myndigheternas argument att en statlig garanti till förmån för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag innebär att inrättandet av en ny offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag (inklusive genom en ändring av juridisk ställning) betyder att det måste vidtas garantier för att skydda de av fordringsägarnas rättigheter som uppstått innan denna omvandling, och dess motsats (modus tollens), enligt vilken en sådan mekanism aldrig har införts (79), varför det inte finns någon garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP.

a)

Som kommissionens expert har angett i La Poste-ärendet och som nämns i skäl 133 i beslut C 56/2007, till vilket kommissionen i tillämpliga delar hänvisar, anser den att detta påstående bygger på en alltför vid tolkning av det grundlagsfästa skyddet av äganderätten.

| b) | Kommissionen vill, som den redan gjort i skäl 134 i beslut C 56/2007 och till vilket den i tillämpliga delar hänvisar, precisera att äganderätten inte kräver att det vidtas särskilda åtgärder för att garantera fordringsägares rättigheter när en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag omvandlas till ett företag som omfattas av förfarandena för sanering och likvidation. Avsaknaden av sådana åtgärder bevisar alltså inte att det inte finns någon underförstådd garanti. |
| --- | --- |

b)

Kommissionen vill, som den redan gjort i skäl 134 i beslut C 56/2007 och till vilket den i tillämpliga delar hänvisar, precisera att äganderätten inte kräver att det vidtas särskilda åtgärder för att garantera fordringsägares rättigheter när en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag omvandlas till ett företag som omfattas av förfarandena för sanering och likvidation. Avsaknaden av sådana åtgärder bevisar alltså inte att det inte finns någon underförstådd garanti.

| c) | Kommissionen tillägger, som den förklarat i skälen 135–136 i beslut C 56/2007 och till vilka den i tillämpliga delar hänvisar, att det faktum att de franska myndigheterna beslutade sig för att utfärda en uttrycklig garanti till La Poste (80) därför att den 1990 fått en juridisk ställning som kan likställas med en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte är ett bevis för att det inte redan fanns en underförstådd garanti till dess förmån. |
| --- | --- |

c)

Kommissionen tillägger, som den förklarat i skälen 135–136 i beslut C 56/2007 och till vilka den i tillämpliga delar hänvisar, att det faktum att de franska myndigheterna beslutade sig för att utfärda en uttrycklig garanti till La Poste (80) därför att den 1990 fått en juridisk ställning som kan likställas med en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte är ett bevis för att det inte redan fanns en underförstådd garanti till dess förmån.

| (106) | Slutligen hänvisar kommissionen till det avsnitt i detta beslut som avser statens ansvar, till avsnitt 4.1.1 A b.3 i beslut C 56/2007 när det gäller den artikel av M. Labetoulle som citeras av de franska myndigheter, (81) och till sin analys av rättspraxis i Campoloro-målet. (82) |
| --- | --- |

(106)

Slutligen hänvisar kommissionen till det avsnitt i detta beslut som avser statens ansvar, till avsnitt 4.1.1 A b.3 i beslut C 56/2007 när det gäller den artikel av M. Labetoulle som citeras av de franska myndigheter, (81) och till sin analys av rättspraxis i Campoloro-målet. (82)

| (107) | I motsats till de franska myndigheterna, som anser att en sådan garanti utesluts i rättsakterna, noterar kommissionen att förekomsten av underförstådda garantier kopplade till en offentlig institution bekräftas i en skrivelse av Conseil d'État från 1995 i samband med Crédit Lyonnais-målet, där förekomsten av en underförstådd statlig garanti baseras enbart på den offentliga institutionens egenskaper. (83) |
| --- | --- |

(107)

I motsats till de franska myndigheterna, som anser att en sådan garanti utesluts i rättsakterna, noterar kommissionen att förekomsten av underförstådda garantier kopplade till en offentlig institution bekräftas i en skrivelse av Conseil d'État från 1995 i samband med Crédit Lyonnais-målet, där förekomsten av en underförstådd statlig garanti baseras enbart på den offentliga institutionens egenskaper. (83)

| (108) | I enlighet med skälen 142–145 i beslut C 56/2007, till vilka hänvisas i tillämpliga delar, delar inte kommissionen de franska myndigheternas tolkning, enligt vilken Conseil d’États skrivelse inte går att överföra på den offentliga institutionen IFP. Kommissionen betonar särskilt att ingen hänvisning till uppdraget, förekomsten av en statsrevisor hos en offentlig institution görs i denna skrivelse. För övrigt ger de franska myndigheterna ingen förklaring till varför detta yttrande enligt dem skulle vara tillämpligt på offentliga institutioner med en statsrevisor. Kommissionen avvisar dessutom de franska myndigheternas argument om att yttrandet inte skulle vara tillämpligt eftersom det utfärdades innan grundlagen om finanslagstiftning antogs och det strider mot senare rättspraxis hos Conseil d'État. Kommissionen har i skäl 104 och i beslut C 56/2007påmint om att grundlagen om finanslagstiftning inte hindrar förekomsten av statligt stöd till förmån för den offentliga institutionen IFP. |
| --- | --- |

(108)

I enlighet med skälen 142–145 i beslut C 56/2007, till vilka hänvisas i tillämpliga delar, delar inte kommissionen de franska myndigheternas tolkning, enligt vilken Conseil d’États skrivelse inte går att överföra på den offentliga institutionen IFP. Kommissionen betonar särskilt att ingen hänvisning till uppdraget, förekomsten av en statsrevisor hos en offentlig institution görs i denna skrivelse. För övrigt ger de franska myndigheterna ingen förklaring till varför detta yttrande enligt dem skulle vara tillämpligt på offentliga institutioner med en statsrevisor. Kommissionen avvisar dessutom de franska myndigheternas argument om att yttrandet inte skulle vara tillämpligt eftersom det utfärdades innan grundlagen om finanslagstiftning antogs och det strider mot senare rättspraxis hos Conseil d'État. Kommissionen har i skäl 104 och i beslut C 56/2007påmint om att grundlagen om finanslagstiftning inte hindrar förekomsten av statligt stöd till förmån för den offentliga institutionen IFP.

| (109) | Slutligen beaktar kommissionen, i enlighet med skälen 146–147 i beslut C 56/2007, till vilka den i tillämpliga delar hänvisar, skrivelsen från ministeriet för ekonomi, finans och industri av den 22 juli 2003 som syftade till att ”kartlägga bestämmelserna om underförstådda eller uttryckliga statliga garantier”. Av denna skrivelse framgår att statliga garantier kan följa av mycket olika former av rättsliga dokument (84) och att inrättandet av en offentlig institution kan innebära en underförstådd statlig garanti som gynnar fordringsägare i den institutionen. (85) |
| --- | --- |

(109)

Slutligen beaktar kommissionen, i enlighet med skälen 146–147 i beslut C 56/2007, till vilka den i tillämpliga delar hänvisar, skrivelsen från ministeriet för ekonomi, finans och industri av den 22 juli 2003 som syftade till att ”kartlägga bestämmelserna om underförstådda eller uttryckliga statliga garantier”. Av denna skrivelse framgår att statliga garantier kan följa av mycket olika former av rättsliga dokument (84) och att inrättandet av en offentlig institution kan innebära en underförstådd statlig garanti som gynnar fordringsägare i den institutionen. (85)

b)   Den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare garanteras ersättning för sina fordringar

| (110) | I likhet med vad som visas i avsnitt 4.1.1 A b i beslut C 56/2007, till vilket den i tillämpliga delar hänvisar, vill kommissionen fortsättningsvis visa att i en situation där den offentliga institutionen IFP ställer in betalningarna befinner sig dess fordringsägare i en mer förmånlig situation än fordringsägarna till ett företag som omfattas av handelsrätten. |
| --- | --- |

(110)

I likhet med vad som visas i avsnitt 4.1.1 A b i beslut C 56/2007, till vilket den i tillämpliga delar hänvisar, vill kommissionen fortsättningsvis visa att i en situation där den offentliga institutionen IFP ställer in betalningarna befinner sig dess fordringsägare i en mer förmånlig situation än fordringsägarna till ett företag som omfattas av handelsrätten.

| (111) | För det första är traditionella begränsningar för reglering av en fordran på en privaträttslig enhet inte tillämpliga i fråga om offentliga institutioner. Mot bakgrund av de grunder som beskrivs mer utförligt i skälen 150–154 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, konstaterar kommissionen när det gäller denna första punkt följande:






  — | I motsats till fordringsägare i företag som omfattas av handelsrätten riskerar fordringsägare i den offentliga institutionen IFP (som inte omfattas av allmänrätten i fråga om sanering och likvidation av företag i svårigheter) inte att förlora sina fordringar helt eller delvis efter ett likvidationsförfarande. |
| --- | --- | --- |

(111)

För det första är traditionella begränsningar för reglering av en fordran på en privaträttslig enhet inte tillämpliga i fråga om offentliga institutioner. Mot bakgrund av de grunder som beskrivs mer utförligt i skälen 150–154 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, konstaterar kommissionen när det gäller denna första punkt följande:

—

I motsats till fordringsägare i företag som omfattas av handelsrätten riskerar fordringsägare i den offentliga institutionen IFP (som inte omfattas av allmänrätten i fråga om sanering och likvidation av företag i svårigheter) inte att förlora sina fordringar helt eller delvis efter ett likvidationsförfarande.

| — | Den offentliga institutionen IFP:s juridiska person hindrar inte en statlig garanti för företaget. |
| --- | --- |

—

Den offentliga institutionen IFP:s juridiska person hindrar inte en statlig garanti för företaget.

| — | Eftersom det inte uttryckligen anges någon begränsning för statens ansvar för den offentliga institutionen IFP kan dess fordringsägare med goda skäl förlita sig på principen om att staten ska stå för IFP:s skulder, trots att den är en juridisk person. |
| --- | --- |

—

Eftersom det inte uttryckligen anges någon begränsning för statens ansvar för den offentliga institutionen IFP kan dess fordringsägare med goda skäl förlita sig på principen om att staten ska stå för IFP:s skulder, trots att den är en juridisk person.

| (112) | För det andra är det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 (och genom diverse tillämpningsföreskrifter) (86), av de orsaker som redovisas i skälen 113–117, vid indrivning av skulder från offentliga institutioner genom ett betalningsföreläggande mer förmånligt för den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare än de rättsliga förfarandena enligt allmänrätten, eftersom de inte kan leda till att en fordran som de har hos den offentliga institutionen IFP utsläcks. |
| --- | --- |

(112)

För det andra är det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 (och genom diverse tillämpningsföreskrifter) (86), av de orsaker som redovisas i skälen 113–117, vid indrivning av skulder från offentliga institutioner genom ett betalningsföreläggande mer förmånligt för den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare än de rättsliga förfarandena enligt allmänrätten, eftersom de inte kan leda till att en fordran som de har hos den offentliga institutionen IFP utsläcks.

| (113) | I enlighet med analysen i skälen 157–161 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, noterar kommissionen först och främst att enligt lagen av den 16 juli 1980 (87) och dess tillämpningsföreskrifter (88) är staten behörig myndighet för indrivning av skulder från offentliga institutioner, samtidigt som den ges stora befogenheter: rätt att godkänna utbetalningar och att skapa tillräckliga resurser. |
| --- | --- |

(113)

I enlighet med analysen i skälen 157–161 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, noterar kommissionen först och främst att enligt lagen av den 16 juli 1980 (87) och dess tillämpningsföreskrifter (88) är staten behörig myndighet för indrivning av skulder från offentliga institutioner, samtidigt som den ges stora befogenheter: rätt att godkänna utbetalningar och att skapa tillräckliga resurser.

| (114) | I likhet med de beaktanden som anges i skälen 162–168 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, anser kommissionen att det särskilda förfarande som fastställs i lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter är enbart ett förfarande för att driva in fordringar och inte något likvidationsförfarande. När förfarandet har genomförts försvinner inte fordran, medan ett domstolsbeslut om avslutande av det allmänrättsliga likvidationsförfarandet på grund av otillräckliga tillgångar utan påföljder innebär att fordringsägare förbjuds att vidta ytterligare rättsliga åtgärder. Kommissionen noterar dessutom att det i lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter anges att utbetalningar får skjutas upp, samtidigt som det inte anges någon slutpunkt, då betalningarna ska ställas in. Detta ger fordringsägarna uppfattningen att det alltid kommer att finnas tillräckliga resurser för att reglera deras fordringar hos den offentliga institutionen. Dessa två omständigheter innebär att man kan anse att situationen med otillräckliga medel i förekommande fall täcks av staten och alltså endast är tillfällig. Däremot finns det inte något likvidationsförfarande där det föreskrivs att en tredje part ska kunna bli ansvarig för den insolventa personens skulder, utom då det är fråga om en garantigivare. |
| --- | --- |

(114)

I likhet med de beaktanden som anges i skälen 162–168 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, anser kommissionen att det särskilda förfarande som fastställs i lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter är enbart ett förfarande för att driva in fordringar och inte något likvidationsförfarande. När förfarandet har genomförts försvinner inte fordran, medan ett domstolsbeslut om avslutande av det allmänrättsliga likvidationsförfarandet på grund av otillräckliga tillgångar utan påföljder innebär att fordringsägare förbjuds att vidta ytterligare rättsliga åtgärder. Kommissionen noterar dessutom att det i lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter anges att utbetalningar får skjutas upp, samtidigt som det inte anges någon slutpunkt, då betalningarna ska ställas in. Detta ger fordringsägarna uppfattningen att det alltid kommer att finnas tillräckliga resurser för att reglera deras fordringar hos den offentliga institutionen. Dessa två omständigheter innebär att man kan anse att situationen med otillräckliga medel i förekommande fall täcks av staten och alltså endast är tillfällig. Däremot finns det inte något likvidationsförfarande där det föreskrivs att en tredje part ska kunna bli ansvarig för den insolventa personens skulder, utom då det är fråga om en garantigivare.

| (115) | I enlighet med analysen i skälen 170–180 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, anser kommissionen att staten genom de franska rättsakterna får tillstånd och till och med uppmuntras att ge bidrag till offentliga institutioner i stället för att dessa tar upp klassiska banklån vid likviditetsbrist. Dessa bidrag kan vara de ”kompletterande resurser” som avses i lagen av den 16 juli 1980. Kommissionen anser även att fordringsägarna känner till dessa föreskrifter och alltså har fog för att anta att tillsynsmyndigheten kommer att kunna få fram de resurser som krävs för att reglera fordringarna. Kommissionen anser följaktligen att sannolikheten för att en fordringsägare inte skulle lyckas få sin fordran reglerad genom tillämpning av de förfaranden som införs genom lagen av den 16 juli 1980 är mycket liten. |
| --- | --- |

(115)

I enlighet med analysen i skälen 170–180 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, anser kommissionen att staten genom de franska rättsakterna får tillstånd och till och med uppmuntras att ge bidrag till offentliga institutioner i stället för att dessa tar upp klassiska banklån vid likviditetsbrist. Dessa bidrag kan vara de ”kompletterande resurser” som avses i lagen av den 16 juli 1980. Kommissionen anser även att fordringsägarna känner till dessa föreskrifter och alltså har fog för att anta att tillsynsmyndigheten kommer att kunna få fram de resurser som krävs för att reglera fordringarna. Kommissionen anser följaktligen att sannolikheten för att en fordringsägare inte skulle lyckas få sin fordran reglerad genom tillämpning av de förfaranden som införs genom lagen av den 16 juli 1980 är mycket liten.

| (116) | Till skillnad från sin slutsats i fråga om La Poste i beslut C 56/2007 konstaterar kommissionen dock att de egna resurser som kan tas i anspråk från den offentliga institutionen IFP är relativt omfattande. Som de franska myndigheterna förklarar i skäl 44 motsvarade IFP:s likvida tillgångar och placeringar (150,3 miljoner euro) i slutet av 2007 ungefär fem gånger beloppet på lån och finansiella skulder (25,2 miljoner euro). Kommissionen erkänner därför att det enligt IFP:s nuvarande finansiella ställning är föga sannolikt, åtminstone i den närmaste framtiden, att en brist på resurser kan göra den offentliga institutionen IFP oförmögen att ta hand om sina skulder och leda till ett behov av statliga insatser. |
| --- | --- |

(116)

Till skillnad från sin slutsats i fråga om La Poste i beslut C 56/2007 konstaterar kommissionen dock att de egna resurser som kan tas i anspråk från den offentliga institutionen IFP är relativt omfattande. Som de franska myndigheterna förklarar i skäl 44 motsvarade IFP:s likvida tillgångar och placeringar (150,3 miljoner euro) i slutet av 2007 ungefär fem gånger beloppet på lån och finansiella skulder (25,2 miljoner euro). Kommissionen erkänner därför att det enligt IFP:s nuvarande finansiella ställning är föga sannolikt, åtminstone i den närmaste framtiden, att en brist på resurser kan göra den offentliga institutionen IFP oförmögen att ta hand om sina skulder och leda till ett behov av statliga insatser.

| (117) | Även om det för närvarande är osannolikt att den offentliga institutionen IFP:s tillgångar skulle bli otillräckliga är en sådan situation icke desto mindre möjlig på lång sikt. Under sådana omständigheter skulle svårigheten att mobilisera ytterligare resurser genom att överlåta tillgångar leda till användandet av andra garantimekanismer (förskott, försök att utkräva ansvar av staten osv.). Dessutom kan lagstiftarens påbud om en ordning för att skydda tillgångar ge näring åt tvister om statens strikta ansvar om den offentliga institutionen IFP underlåter att betala sina skulder. (89) På denna punkt beaktar kommissionen de franska myndigheternas argument (90) om att i fall staten anser att en tillgång som tillhör en offentlig institution är ”nödvändig” för att fullgöra ett uppdrag i allmänhetens tjänst och alltså invänder mot dess överlåtelse, är den ändå inte ersättningsskyldig enligt garantimekanismer. Kommissionen noterar följaktligen att de franska myndigheterna har erkänt (även om de bestrider att IFP skulle ha en fördel av detta) att kravet på kontinuitet i den offentliga verksamheten gäller för statens representant under det förfarande som fastställs genom lagen av den 16 juli 1980. (91) Kommissionen anser även att ett sådant val av den offentliga makten att inte använda sig av försäljning av tillgångar för att upprätthålla en allmännyttig tjänst kan leda till ett strikt ansvar för staten för en rubbning av likheten inför de offentliga bördorna. |
| --- | --- |

(117)

Även om det för närvarande är osannolikt att den offentliga institutionen IFP:s tillgångar skulle bli otillräckliga är en sådan situation icke desto mindre möjlig på lång sikt. Under sådana omständigheter skulle svårigheten att mobilisera ytterligare resurser genom att överlåta tillgångar leda till användandet av andra garantimekanismer (förskott, försök att utkräva ansvar av staten osv.). Dessutom kan lagstiftarens påbud om en ordning för att skydda tillgångar ge näring åt tvister om statens strikta ansvar om den offentliga institutionen IFP underlåter att betala sina skulder. (89) På denna punkt beaktar kommissionen de franska myndigheternas argument (90) om att i fall staten anser att en tillgång som tillhör en offentlig institution är ”nödvändig” för att fullgöra ett uppdrag i allmänhetens tjänst och alltså invänder mot dess överlåtelse, är den ändå inte ersättningsskyldig enligt garantimekanismer. Kommissionen noterar följaktligen att de franska myndigheterna har erkänt (även om de bestrider att IFP skulle ha en fördel av detta) att kravet på kontinuitet i den offentliga verksamheten gäller för statens representant under det förfarande som fastställs genom lagen av den 16 juli 1980. (91) Kommissionen anser även att ett sådant val av den offentliga makten att inte använda sig av försäljning av tillgångar för att upprätthålla en allmännyttig tjänst kan leda till ett strikt ansvar för staten för en rubbning av likheten inför de offentliga bördorna.

| (118) | För det tredje anser kommissionen, av de orsaker som lagts fram i skälen 185–226 i beslut C 56/2007 och till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, att i den föga sannolika händelse att det förfarande som fastställs i lagen av den 16 juli 1980 inte innebär att en fordringsägare kan få ersättning, uppvisar de utvägar som denna kan tillgripa för att utkräva statens ansvar de egenskaper som utmärker en garantimekanism. |
| --- | --- |

(118)

För det tredje anser kommissionen, av de orsaker som lagts fram i skälen 185–226 i beslut C 56/2007 och till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, att i den föga sannolika händelse att det förfarande som fastställs i lagen av den 16 juli 1980 inte innebär att en fordringsägare kan få ersättning, uppvisar de utvägar som denna kan tillgripa för att utkräva statens ansvar de egenskaper som utmärker en garantimekanism.

| (119) | Även om de franska myndigheterna anser att staten i princip varken kan ställas till ansvar för försummelser eller utkrävas ett strikt ansvar, (92) erkänner de att om ett krav på kontinuitet för allmännyttig tjänst ställs på statens företrädare under genomförandet av det förfarande som fastställs i lagen av den 16 juli 1980, är det möjligt att domstolen förordnar om gottgörelse för fordringsägaren. I sådant fall anser de franska myndigheterna dock att det inte skulle innebära någon fördel för fordringsägaren, eftersom ersättningen skulle vara jämförbar med den som skulle ha gällt inom ramen för allmän rätt. I detta avseende påpekar kommissionen vissa särdrag i de specialbestämmelser som inrättats genom lagen av den 16 juli 1980: enligt allmänrättens bestämmelser om likvidation brukar fordringsägare (särskilt oprioriterade fordringsägare) i allmänhet inte få tillbaka hela sin fordran och för det mesta brukar företag i likvidation inte få sina skulder betalade av en tredje part. |
| --- | --- |

(119)

Även om de franska myndigheterna anser att staten i princip varken kan ställas till ansvar för försummelser eller utkrävas ett strikt ansvar, (92) erkänner de att om ett krav på kontinuitet för allmännyttig tjänst ställs på statens företrädare under genomförandet av det förfarande som fastställs i lagen av den 16 juli 1980, är det möjligt att domstolen förordnar om gottgörelse för fordringsägaren. I sådant fall anser de franska myndigheterna dock att det inte skulle innebära någon fördel för fordringsägaren, eftersom ersättningen skulle vara jämförbar med den som skulle ha gällt inom ramen för allmän rätt. I detta avseende påpekar kommissionen vissa särdrag i de specialbestämmelser som inrättats genom lagen av den 16 juli 1980: enligt allmänrättens bestämmelser om likvidation brukar fordringsägare (särskilt oprioriterade fordringsägare) i allmänhet inte få tillbaka hela sin fordran och för det mesta brukar företag i likvidation inte få sina skulder betalade av en tredje part.

| (120) | De franska myndigheterna bestrider även att fordringsägarnas möjlighet till ersättning på grund av detta ansvar kan jämställas med en garanti. Kommissionen anser däremot att åtagandet om statligt ansvar (för försummelser eller strikt ansvar) vid indrivning av skulder från offentligrättsliga juridiska personer i enlighet med lagen av den 16 juni 1980 är likvärdigt med en garantimekanism i enlighet med unionsrätten, eftersom det garanterar fordringsägarna återbetalning av deras fordran och ålägger staten att betala ut ersättningen om den offentliga institutionen IFP inte kan göra det. Dessutom syftar rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (nedan kallad Europadomstolen) i målet Société de gestion du port de Campoloro et Société fermière de Campoloro mot Frankrike (93) (nedan kallat Campoloro-målet) till att erkänna förekomsten av en automatisk garanti. |
| --- | --- |

(120)

De franska myndigheterna bestrider även att fordringsägarnas möjlighet till ersättning på grund av detta ansvar kan jämställas med en garanti. Kommissionen anser däremot att åtagandet om statligt ansvar (för försummelser eller strikt ansvar) vid indrivning av skulder från offentligrättsliga juridiska personer i enlighet med lagen av den 16 juni 1980 är likvärdigt med en garantimekanism i enlighet med unionsrätten, eftersom det garanterar fordringsägarna återbetalning av deras fordran och ålägger staten att betala ut ersättningen om den offentliga institutionen IFP inte kan göra det. Dessutom syftar rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (nedan kallad Europadomstolen) i målet Société de gestion du port de Campoloro et Société fermière de Campoloro mot Frankrike (93) (nedan kallat Campoloro-målet) till att erkänna förekomsten av en automatisk garanti.

| (121) | Slutligen anser kommissionen, i likhet med den demonstration som görs i skälen 181–184 i beslut C 56/2007 och till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, att de franska myndigheternas förslag som syftar till att förtydliga att tillämpningsdekretet för lagen av den 16 juli 1980 är otillräcklig för att utesluta att resurser tas i anspråk tack vare ett tillskott av offentliga resurser.






  a) | De franska myndigheterna har föreslagit följande ändring av dekretet om tillämpning av lagen av den 16 juli 1980: ”Om betalningsföreläggandet inte efterlevs innan dess tidsfrister löper ut ska statens representant eller tillsynsmyndighet föra upp utgiften på den försumliga offentliga institutionens eller verksamhetens budget. Den ska i förekommande fall frigöra de nödvändiga resurserna inom ramen för den offentliga institutionens eller verksamhetens budget, endera genom att begränsa de anslag som avsatts för andra syften, men som är tillgängliga, eller genom att öka medlen” (ändringen kursiverad). |
| --- | --- | --- |

(121)

Slutligen anser kommissionen, i likhet med den demonstration som görs i skälen 181–184 i beslut C 56/2007 och till vilka den hänvisar i tillämpliga delar, att de franska myndigheternas förslag som syftar till att förtydliga att tillämpningsdekretet för lagen av den 16 juli 1980 är otillräcklig för att utesluta att resurser tas i anspråk tack vare ett tillskott av offentliga resurser.

a)

De franska myndigheterna har föreslagit följande ändring av dekretet om tillämpning av lagen av den 16 juli 1980: ”Om betalningsföreläggandet inte efterlevs innan dess tidsfrister löper ut ska statens representant eller tillsynsmyndighet föra upp utgiften på den försumliga offentliga institutionens eller verksamhetens budget. Den ska i förekommande fall frigöra de nödvändiga resurserna inom ramen för den offentliga institutionens eller verksamhetens budget, endera genom att begränsa de anslag som avsatts för andra syften, men som är tillgängliga, eller genom att öka medlen” (ändringen kursiverad).

| b) | Kommissionen påpekar dock, precis som den gjorde i skäl 67 i beslutet om att inleda förfarandet, att föreskrifterna varken i sin nuvarande version eller i den ändrade versionen enligt de franska myndigheternas förslag utesluter att resurser frigörs genom en resursökning som möjliggjorts genom ett tidigare bidrag eller tillskott av offentliga medel. |
| --- | --- |

b)

Kommissionen påpekar dock, precis som den gjorde i skäl 67 i beslutet om att inleda förfarandet, att föreskrifterna varken i sin nuvarande version eller i den ändrade versionen enligt de franska myndigheternas förslag utesluter att resurser frigörs genom en resursökning som möjliggjorts genom ett tidigare bidrag eller tillskott av offentliga medel.

| (122) | På grund av de orsaker som anges i skälen 204–211 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen dessutom att Europadomstolens avgörande i Campoloro-målet visar att franska statens ansvar i det fallet fungerar som en underförstådd garanti för offentliga myndigheters skulder och att detta ansvar inte är kopplat till något skadevillkor.






  a) | Kommissionen noterar särskilt att Europadomstolen inte godtog de argument som de franska myndigheterna försökte stödja sig på, (94) det vill säga dels avsaknaden av en utlösande faktor som kunde hänföras till staten, dels avsaknaden av en statlig garanti för offentliga institutioner som är offentligrättsliga juridiska personer, och att den godtog de klagandes motargument. (95) |
| --- | --- | --- |

(122)

På grund av de orsaker som anges i skälen 204–211 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen dessutom att Europadomstolens avgörande i Campoloro-målet visar att franska statens ansvar i det fallet fungerar som en underförstådd garanti för offentliga myndigheters skulder och att detta ansvar inte är kopplat till något skadevillkor.

a)

Kommissionen noterar särskilt att Europadomstolen inte godtog de argument som de franska myndigheterna försökte stödja sig på, (94) det vill säga dels avsaknaden av en utlösande faktor som kunde hänföras till staten, dels avsaknaden av en statlig garanti för offentliga institutioner som är offentligrättsliga juridiska personer, och att den godtog de klagandes motargument. (95)

| b) | Kommissionen noterar att domstolen slutligen konstaterade att det hade skett en kränkning av artikel 6.1 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (nedan kallad konventionen), bl.a. av följande skäl: ”Dessa domstolsavgöranden bör alltså verkställas och domstolen påminner om att ingen statlig myndighet får hänvisa till bristande resurser för att inte betala en skuld som bygger på ett rättsligt avgörande [...]”. Domstolen konstaterade också att det hade skett en kränkning av artikel 1 i protokoll nr 1 i konventionen eftersom de klagande utsatts för ett intrång i deras äganderätt på grund av en särskild och oskälig börda till följd av att de belopp som de hade att fordra inte betalats ut. (96) Mot bakgrund av ovanstående gav Europadomstolen staten ansvaret för de skuldsatta kommunernas totala skulder. (97) |
| --- | --- |

b)

Kommissionen noterar att domstolen slutligen konstaterade att det hade skett en kränkning av artikel 6.1 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (nedan kallad konventionen), bl.a. av följande skäl: ”Dessa domstolsavgöranden bör alltså verkställas och domstolen påminner om att ingen statlig myndighet får hänvisa till bristande resurser för att inte betala en skuld som bygger på ett rättsligt avgörande [...]”. Domstolen konstaterade också att det hade skett en kränkning av artikel 1 i protokoll nr 1 i konventionen eftersom de klagande utsatts för ett intrång i deras äganderätt på grund av en särskild och oskälig börda till följd av att de belopp som de hade att fordra inte betalats ut. (96) Mot bakgrund av ovanstående gav Europadomstolen staten ansvaret för de skuldsatta kommunernas totala skulder. (97)

| c) | Kommissionen anser att följande tre viktiga slutsatser kan dras av denna rättspraxis:






  — | Med förbehåll för om de klagande uppnår ett domstolsbeslut som erkänner deras fordringar, fungerar statens ansvar som en underförstådd garanti, (98) dels om den franska staten döms att betala den offentligrättsliga juridiska personens skuld, (99) dels om ingen fördelning görs mellan vad som kan hänföras till den skuldsatta lokala myndighetens insolvens och vad som kan hänföras till eventuella försummelser av staten (domstolen försöker aldrig fastställa någon utlösande faktor som kan hänföras till staten utan riktar in sig på gäldenärens insolvens). |
| --- | --- | --- |

c)

Kommissionen anser att följande tre viktiga slutsatser kan dras av denna rättspraxis:

—

Med förbehåll för om de klagande uppnår ett domstolsbeslut som erkänner deras fordringar, fungerar statens ansvar som en underförstådd garanti, (98) dels om den franska staten döms att betala den offentligrättsliga juridiska personens skuld, (99) dels om ingen fördelning görs mellan vad som kan hänföras till den skuldsatta lokala myndighetens insolvens och vad som kan hänföras till eventuella försummelser av staten (domstolen försöker aldrig fastställa någon utlösande faktor som kan hänföras till staten utan riktar in sig på gäldenärens insolvens).

| — | Detta ansvar omfattar skulder hos offentliga myndigheter, trots att dessa är juridiska personer. De franska myndigheterna har uttryckligen hänvisat till förekomsten av en juridisk person och av egna tillgångar för att bestrida den franska statens ansvar, men Europadomstolen har avvisat det argumentet. |
| --- | --- |

—

Detta ansvar omfattar skulder hos offentliga myndigheter, trots att dessa är juridiska personer. De franska myndigheterna har uttryckligen hänvisat till förekomsten av en juridisk person och av egna tillgångar för att bestrida den franska statens ansvar, men Europadomstolen har avvisat det argumentet.

| — | Tillämpningsområdet för den statliga garantin utsträcks till den offentliga myndighet som inrättas av staten. Garantin är alltså starkt kopplad till gäldenärens offentligrättsliga ställning. |
| --- | --- |

—

Tillämpningsområdet för den statliga garantin utsträcks till den offentliga myndighet som inrättas av staten. Garantin är alltså starkt kopplad till gäldenärens offentligrättsliga ställning.

| d) | Kommissionen konstaterar dessutom att Europadomstolens lösning i Campoloro-målet inte är isolerad utan följer av en starkt bekräftad utveckling av rättspraxis, bl.a. i domarna i målen Artico mot Italien (100) och Bourdov mot Ryssland. (101) |
| --- | --- |

d)

Kommissionen konstaterar dessutom att Europadomstolens lösning i Campoloro-målet inte är isolerad utan följer av en starkt bekräftad utveckling av rättspraxis, bl.a. i domarna i målen Artico mot Italien (100) och Bourdov mot Ryssland. (101)

| (123) | På grund av de orsaker som anges i skälen 212–220 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen att de synpunkter som lagts fram av de franska myndigheterna inte är av en sådan karaktär att de ogiltigförklarar detta. Till följd av ovanstående sluter sig kommissionen, i likhet med sin slutsats om La Poste-ärendet i skäl 222 i beslut C 56/2007 och i beslutet om att inleda förfarandet, sluter sig kommissionen av ovanstående till att enligt den nuvarande franska lagstiftningen kan en fordringsägare i den offentliga institutionen IFP som inte har lyckats få sin fordran reglerad genom de förfaranden som fastställs i lagen av den 16 juli 1980 få motsvarande hela sin fordran betald genom att som en sista utväg åberopa statens ansvar, i motsats till vad som sker inom ramen för ett allmänrättsligt förfarande där återbetalningen till fordringsägaren begränsas av värdet på de tillgängliga tillgångarna. Kommissionen anser därför att statens ansvar behandlas som en garanti. Det begränsas inte genom någon fransk rättsakt och det är i sig kopplat till gäldenärens offentligrättsliga ställning. |
| --- | --- |

(123)

På grund av de orsaker som anges i skälen 212–220 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen att de synpunkter som lagts fram av de franska myndigheterna inte är av en sådan karaktär att de ogiltigförklarar detta. Till följd av ovanstående sluter sig kommissionen, i likhet med sin slutsats om La Poste-ärendet i skäl 222 i beslut C 56/2007 och i beslutet om att inleda förfarandet, sluter sig kommissionen av ovanstående till att enligt den nuvarande franska lagstiftningen kan en fordringsägare i den offentliga institutionen IFP som inte har lyckats få sin fordran reglerad genom de förfaranden som fastställs i lagen av den 16 juli 1980 få motsvarande hela sin fordran betald genom att som en sista utväg åberopa statens ansvar, i motsats till vad som sker inom ramen för ett allmänrättsligt förfarande där återbetalningen till fordringsägaren begränsas av värdet på de tillgängliga tillgångarna. Kommissionen anser därför att statens ansvar behandlas som en garanti. Det begränsas inte genom någon fransk rättsakt och det är i sig kopplat till gäldenärens offentligrättsliga ställning.

| (124) | På grund av de orsaker som anges i skälen 223–226 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, beaktar kommissionen dessutom de franska myndigheternas förslag om att införa en klausul i alla avtal som ingås av den offentliga institutionen IFP och som medför en fordran, i syfte att begränsa det strikta ansvar som staten har endast på grundval av den offentliga institutionen IFP:s insolvens. Kommissionen anser dock att en sådan rättslig ram förblir bräcklig och att tvivel kvarstår rörande dess beständighet, eftersom undantaget för accepterad risk är en regel som etablerats genom rättspraxis som alltid kan förändras. Kommissionen anser följaktligen att förslaget är i sig otillräckligt eftersom det inte täcker alla möjligheter. Det gör det inte möjligt att utesluta att den statliga garantin gäller alla typer av ansvar (särskilt ansvar utanför avtalsförhållanden och straffrättsligt ansvar). Det går dessutom inte att föreskriva i ett avtal att staten inte har ansvar för den offentliga institutionen IFP:s skulder till sina fordringsägare, eftersom IFP t.ex. därför att IFP genom olika rättsliga mekanismer skulle kunna ådra sig en skuld till en tredje part, bl.a. genom uppköp av en annan organisation (102) med fordringar från oidentifierbara tredje parter redan från början. När det gäller enskilda fordringar som innehas av tredje parter anser kommissionen att det bara är en rättsakt med generell omfattning där det anges att staten inte ger den offentliga institutionen IFP några garantier och som är tillämplig på alla situationer och alla typer av tredje parter som är tillräcklig för att ”upphäva” den obegränsade garantin. Dessutom, även om de franska förslagen skulle hindra alla möjligheter för en fordringsägare i den offentliga institutionen IFP att åberopa statens ansvar för att få ersättning för sin fordran (en hypotes som enligt kommissionen inte har verifierats), går det inte att endast genom dessa förslag tydligt fastställa vad som ska hända om den offentliga institutionen IFP blir insolvent. (103) |
| --- | --- |

(124)

På grund av de orsaker som anges i skälen 223–226 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, beaktar kommissionen dessutom de franska myndigheternas förslag om att införa en klausul i alla avtal som ingås av den offentliga institutionen IFP och som medför en fordran, i syfte att begränsa det strikta ansvar som staten har endast på grundval av den offentliga institutionen IFP:s insolvens. Kommissionen anser dock att en sådan rättslig ram förblir bräcklig och att tvivel kvarstår rörande dess beständighet, eftersom undantaget för accepterad risk är en regel som etablerats genom rättspraxis som alltid kan förändras. Kommissionen anser följaktligen att förslaget är i sig otillräckligt eftersom det inte täcker alla möjligheter. Det gör det inte möjligt att utesluta att den statliga garantin gäller alla typer av ansvar (särskilt ansvar utanför avtalsförhållanden och straffrättsligt ansvar). Det går dessutom inte att föreskriva i ett avtal att staten inte har ansvar för den offentliga institutionen IFP:s skulder till sina fordringsägare, eftersom IFP t.ex. därför att IFP genom olika rättsliga mekanismer skulle kunna ådra sig en skuld till en tredje part, bl.a. genom uppköp av en annan organisation (102) med fordringar från oidentifierbara tredje parter redan från början. När det gäller enskilda fordringar som innehas av tredje parter anser kommissionen att det bara är en rättsakt med generell omfattning där det anges att staten inte ger den offentliga institutionen IFP några garantier och som är tillämplig på alla situationer och alla typer av tredje parter som är tillräcklig för att ”upphäva” den obegränsade garantin. Dessutom, även om de franska förslagen skulle hindra alla möjligheter för en fordringsägare i den offentliga institutionen IFP att åberopa statens ansvar för att få ersättning för sin fordran (en hypotes som enligt kommissionen inte har verifierats), går det inte att endast genom dessa förslag tydligt fastställa vad som ska hända om den offentliga institutionen IFP blir insolvent. (103)

| (125) | För det fjärde kan en fordringsägare i en offentlig institution som inte får sina krav uppfyllda ändå vidta rättsliga åtgärder på grund av att denne har fattat sitt beslut på grundval av en legitim, felaktig förväntan om att en fordran alltid skulle bli betald. |
| --- | --- |

(125)

För det fjärde kan en fordringsägare i en offentlig institution som inte får sina krav uppfyllda ändå vidta rättsliga åtgärder på grund av att denne har fattat sitt beslut på grundval av en legitim, felaktig förväntan om att en fordran alltid skulle bli betald.

| (126) | På grund av de orsaker som anges i skälen 227, 228 (strecksatserna 1–3) och 229 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen att det genom teorin om det yttre skenet (104) går att bekräfta att fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP har grund för att på grundval av en rad samstämmiga omständigheter tro att en sådan garanti faktisk existerar (och detta även utan att utgå ifrån att IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte rättsligt kan dem en obegränsad garanti från den franska staten). De viktigaste faktorer som är relevanta i fråga om teori om det yttre skenet bygger på olika rättsakter (lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter) eller officiella dokument (budgetdokument) som ger fordringsägare anledning att tro att staten ska ta över de skulder som innehas av offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag om institutionerna saknar medel, eller att statens ansvar ska träda in, samt på att vid brist på förtydligande från de franska myndigheterna av det rättsliga läget efter Campoloro-målet och de första förfarandena som kommissionen inlett i fråga om den juridiska ställningen för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag och som förstärker fordringsägarnas förtroende för att det finns en sådan garanti, samt slutligen på avsaknaden av en tydlig angivelse av vilka effekter det skulle få om en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag ställer in betalningarna. |
| --- | --- |

(126)

På grund av de orsaker som anges i skälen 227, 228 (strecksatserna 1–3) och 229 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen att det genom teorin om det yttre skenet (104) går att bekräfta att fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP har grund för att på grundval av en rad samstämmiga omständigheter tro att en sådan garanti faktisk existerar (och detta även utan att utgå ifrån att IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte rättsligt kan dem en obegränsad garanti från den franska staten). De viktigaste faktorer som är relevanta i fråga om teori om det yttre skenet bygger på olika rättsakter (lagen av den 16 juli 1980 och dess tillämpningsföreskrifter) eller officiella dokument (budgetdokument) som ger fordringsägare anledning att tro att staten ska ta över de skulder som innehas av offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag om institutionerna saknar medel, eller att statens ansvar ska träda in, samt på att vid brist på förtydligande från de franska myndigheterna av det rättsliga läget efter Campoloro-målet och de första förfarandena som kommissionen inlett i fråga om den juridiska ställningen för offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag och som förstärker fordringsägarnas förtroende för att det finns en sådan garanti, samt slutligen på avsaknaden av en tydlig angivelse av vilka effekter det skulle få om en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag ställer in betalningarna.

| (127) | I detta fall vill kommissionen tillägga att före den 7 juli 2006 hade den offentliga institutionen IFP:s eventuella fordringsägare en relation med en yrkesinstitution enligt lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen, en privaträttslig juridisk person som det inte finns några skäl för att tro att den omfattades någon statlig garanti. Tillämpningen av teorin om det yttre skenet kan därför i detta fall bara vara relevant för de fall som gäller fordringar som uppstått efter ändringen av den offentliga institutionen IFP:s ställning. |
| --- | --- |

(127)

I detta fall vill kommissionen tillägga att före den 7 juli 2006 hade den offentliga institutionen IFP:s eventuella fordringsägare en relation med en yrkesinstitution enligt lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen, en privaträttslig juridisk person som det inte finns några skäl för att tro att den omfattades någon statlig garanti. Tillämpningen av teorin om det yttre skenet kan därför i detta fall bara vara relevant för de fall som gäller fordringar som uppstått efter ändringen av den offentliga institutionen IFP:s ställning.

| (128) | I likhet med sin expert i La Poste-ärendet konstaterar kommissionen vad beträffar de fordringar som uppstått efter den 7 juli 2006 att även om fordringsägaren felaktigt hade antagit att staten skulle vara skyldig att garantera offentliga institutioners skulder i allmänhet och den offentliga institutionen IFP:s i synnerhet, skulle detta vara ett legitimt fel med hänsyn till det ovan anförda och detta skulle kunna ge rättsliga effekter. I det sällsynta fall en fordringsägare inte skulle få sin fordran reglerad skulle fordringsägaren ändå vara säker på att den inte riskerade att försvinna. |
| --- | --- |

(128)

I likhet med sin expert i La Poste-ärendet konstaterar kommissionen vad beträffar de fordringar som uppstått efter den 7 juli 2006 att även om fordringsägaren felaktigt hade antagit att staten skulle vara skyldig att garantera offentliga institutioners skulder i allmänhet och den offentliga institutionen IFP:s i synnerhet, skulle detta vara ett legitimt fel med hänsyn till det ovan anförda och detta skulle kunna ge rättsliga effekter. I det sällsynta fall en fordringsägare inte skulle få sin fordran reglerad skulle fordringsägaren ändå vara säker på att den inte riskerade att försvinna.

B.   Garanti om upprätthållande av den offentliga institutionen IFP:s existens och/eller dess skyldigheter

| (129) | På grund av de orsaker som anges i skälen 230–250 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen att även om fordringsägaren i en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte skulle lyckas få sin fordran reglerad inom rimlig tid efter att tillämpat de förfaranden som beskrevs i det föregående avsnittet, kan fordringsägaren fortfarande vara säker på att fordran inte kommer att försvinna, till skillnad mot den situation som en fordringsägare i en privaträttslig enhet i likvidation befinner sig i, som inte har några garantier för att reglera sin fordran. |
| --- | --- |

(129)

På grund av de orsaker som anges i skälen 230–250 i beslut C 56/2007, till vilka den hänvisar i tillämpliga fall, anser kommissionen att även om fordringsägaren i en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte skulle lyckas få sin fordran reglerad inom rimlig tid efter att tillämpat de förfaranden som beskrevs i det föregående avsnittet, kan fordringsägaren fortfarande vara säker på att fordran inte kommer att försvinna, till skillnad mot den situation som en fordringsägare i en privaträttslig enhet i likvidation befinner sig i, som inte har några garantier för att reglera sin fordran.

| (130) | Kommissionen betonar att en offentlig institution avlägsnas/likvideras inte genom beslut av den offentliga myndigheten med avlägsnande av institutionens rättigheter och skyldigheter. Om det sker en nedläggning genom ett beslut av en offentlig myndighet pekar nämligen praxis och de grundläggande förvaltningsrättsliga principerna på att en nedlagd offentlig institutions rättigheter och skyldigheter alltid övertas av någon annan enhet eller, i sista hand av staten, trots att detta inte uttryckligen föreskrivs i någon rättsakt. Offentliga institutioners skulder överförs med andra ord alltid till en annan juridisk person som inte kan vägra att ta emot dem. Varje fordringsägare kan därför vara säker på att den rätt som följer av fordran kommer att kunna åberopas hos något annat organ och att fordran alltså inte kommer att försvinna. |
| --- | --- |

(130)

Kommissionen betonar att en offentlig institution avlägsnas/likvideras inte genom beslut av den offentliga myndigheten med avlägsnande av institutionens rättigheter och skyldigheter. Om det sker en nedläggning genom ett beslut av en offentlig myndighet pekar nämligen praxis och de grundläggande förvaltningsrättsliga principerna på att en nedlagd offentlig institutions rättigheter och skyldigheter alltid övertas av någon annan enhet eller, i sista hand av staten, trots att detta inte uttryckligen föreskrivs i någon rättsakt. Offentliga institutioners skulder överförs med andra ord alltid till en annan juridisk person som inte kan vägra att ta emot dem. Varje fordringsägare kan därför vara säker på att den rätt som följer av fordran kommer att kunna åberopas hos något annat organ och att fordran alltså inte kommer att försvinna.

| (131) | Kommissionen hänvisar i detalj till analysen i skälen 233–250 i beslut C 56/2007, som bygger på den undersökning av den organiska utvecklingen av offentliga institutioner som utförts av kommissionens expert. I undersökningen identifieras tre orsaker till nedläggning av offentliga institutioner: (105) mandatet löper ut för en offentlig institution, nedläggning av en offentlig institution på grund av att dess uppdrag försvinner, och (det vanligaste fallet), uppdraget överförs, vilket med nödvändighet medför en överföring av rättigheter och skyldigheter.






  a) | På grundval av denna sakkunskap kan det för det första konstateras att även om det inte finns någon generell rättslig ordning för att organisera avveckling av offentliga institutioner visar praxis att det i rättsakten alltid föreskrivs att rättigheter och skyldigheter i den institution som ska avvecklas ska överföras till staten eller till den organisation som övertar uppdraget. (106) |
| --- | --- | --- |

(131)

Kommissionen hänvisar i detalj till analysen i skälen 233–250 i beslut C 56/2007, som bygger på den undersökning av den organiska utvecklingen av offentliga institutioner som utförts av kommissionens expert. I undersökningen identifieras tre orsaker till nedläggning av offentliga institutioner: (105) mandatet löper ut för en offentlig institution, nedläggning av en offentlig institution på grund av att dess uppdrag försvinner, och (det vanligaste fallet), uppdraget överförs, vilket med nödvändighet medför en överföring av rättigheter och skyldigheter.

a)

På grundval av denna sakkunskap kan det för det första konstateras att även om det inte finns någon generell rättslig ordning för att organisera avveckling av offentliga institutioner visar praxis att det i rättsakten alltid föreskrivs att rättigheter och skyldigheter i den institution som ska avvecklas ska överföras till staten eller till den organisation som övertar uppdraget. (106)

| b) | För det andra handlar det i allmänhet om en överföring av ”rättigheter och skyldigheter” (där begreppet skyldigheter med all säkerhet syftar på skulder), ibland om en överföring av ”arv” (107) (en formulering som också inkluderar skulder). Det enda exemplet på att en offentlig institution helt enkelt har avlägsnats omfattar i vilket fall som helst en överföring av själva ”skulderna” till andra offentligrättsliga institutioner. (108) |
| --- | --- |

b)

För det andra handlar det i allmänhet om en överföring av ”rättigheter och skyldigheter” (där begreppet skyldigheter med all säkerhet syftar på skulder), ibland om en överföring av ”arv” (107) (en formulering som också inkluderar skulder). Det enda exemplet på att en offentlig institution helt enkelt har avlägsnats omfattar i vilket fall som helst en överföring av själva ”skulderna” till andra offentligrättsliga institutioner. (108)

| c) | För det tredje övertas institutionens rättigheter och skyldigheter av en annan organisation även när ett uppdrag avlägsnas. |
| --- | --- |

c)

För det tredje övertas institutionens rättigheter och skyldigheter av en annan organisation även när ett uppdrag avlägsnas.

| d) | Slutligen är den praxis som beskrivs i undersökningen förenlig med den kodifierande föreskriften nr 02-060-M95 av den 18 juli 2002 och med handboken om den finansiella organisationen när nationella offentliga institutioner inrättas, omvandlas och avvecklas. (109) Rättigheter och skyldigheter från en likviderad offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag tillfaller alltså antingen staten eller den juridiska person som övertar institutionens uppdrag. |
| --- | --- |

d)

Slutligen är den praxis som beskrivs i undersökningen förenlig med den kodifierande föreskriften nr 02-060-M95 av den 18 juli 2002 och med handboken om den finansiella organisationen när nationella offentliga institutioner inrättas, omvandlas och avvecklas. (109) Rättigheter och skyldigheter från en likviderad offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag tillfaller alltså antingen staten eller den juridiska person som övertar institutionens uppdrag.

| (132) | I enlighet med sin expert i La Poste-ärendet konstaterar kommissionen slutligen att offentliga institutioners skulder i praktiken alltid överförs till en annan offentligrättslig juridisk person om den offentliga institution som innehar uppdraget avlägsnas. Fordringsägare till sådana offentliga institutioner, varav den offentliga institutionen IFP är en, kan alltså vara förvissade om att deras oreglerade fordringar inte kommer att släckas ut. |
| --- | --- |

(132)

I enlighet med sin expert i La Poste-ärendet konstaterar kommissionen slutligen att offentliga institutioners skulder i praktiken alltid överförs till en annan offentligrättslig juridisk person om den offentliga institution som innehar uppdraget avlägsnas. Fordringsägare till sådana offentliga institutioner, varav den offentliga institutionen IFP är en, kan alltså vara förvissade om att deras oreglerade fordringar inte kommer att släckas ut.

C.   Slutsats om förekomsten av en statlig garanti till förmån för det statliga företaget IFP

| (133) | Mot bakgrund av de faktorer som lyfts fram för att bevisa förekomsten av en garanti för enskilda fordringar och för upprätthållandet av den offentliga institutionen IFP:s skyldigheter drar kommissionen slutsatsen att från och med ändringen av den offentliga institutionen IFP:s ställning den 7 juli 2006 gäller följande:






  — | Den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare möter inte de vanliga begränsningar för att bestrida den fullständiga regleringen av en fordran som brukar gälla enligt privaträtten och förvaltningsrätten. |
| --- | --- | --- |

(133)

Mot bakgrund av de faktorer som lyfts fram för att bevisa förekomsten av en garanti för enskilda fordringar och för upprätthållandet av den offentliga institutionen IFP:s skyldigheter drar kommissionen slutsatsen att från och med ändringen av den offentliga institutionen IFP:s ställning den 7 juli 2006 gäller följande:

—

Den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare möter inte de vanliga begränsningar för att bestrida den fullständiga regleringen av en fordran som brukar gälla enligt privaträtten och förvaltningsrätten.

| — | Den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare kan använda sig av särskilda förfaranden för att få ersättning för sina fordringar där staten får tillstånd att tvinga gäldenären att reglera en fordran. |
| --- | --- |

—

Den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare kan använda sig av särskilda förfaranden för att få ersättning för sina fordringar där staten får tillstånd att tvinga gäldenären att reglera en fordran.

| — | Det finns inget i den franska lagstiftningen som låter den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare förstå att det kan ställas inför en slutgiltig insolvens. |
| --- | --- |

—

Det finns inget i den franska lagstiftningen som låter den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare förstå att det kan ställas inför en slutgiltig insolvens.

| — | Vid insolvens framgår av budgetdokumenten att staten kan bevilja ett extraordinärt stöd till organ inom den offentliga sektorn, som den offentliga institutionen IFP tillhör. |
| --- | --- |

—

Vid insolvens framgår av budgetdokumenten att staten kan bevilja ett extraordinärt stöd till organ inom den offentliga sektorn, som den offentliga institutionen IFP tillhör.

| — | Om de förfaranden som beskrivs ovan inte gör det möjligt för fordringsägaren att få ersättning kan denna åberopa statens ansvar för att få fordran betald i sin helhet. |
| --- | --- |

—

Om de förfaranden som beskrivs ovan inte gör det möjligt för fordringsägaren att få ersättning kan denna åberopa statens ansvar för att få fordran betald i sin helhet.

| — | Om de åtgärder som beskrivs ovan drar ut på tiden kan fordringsägaren vara säker på att fordran inte kommer att försvinna även om den offentliga institutionen IFP skulle genomgå en organisk utveckling. |
| --- | --- |

—

Om de åtgärder som beskrivs ovan drar ut på tiden kan fordringsägaren vara säker på att fordran inte kommer att försvinna även om den offentliga institutionen IFP skulle genomgå en organisk utveckling.

| (134) | Dessa särdrag är i sig kopplade till IFP:s ställning som offentlig institution och innebär att staten fungerar som garant i sista hand. Det går alltså med fog att dra slutsatsen att IFP till följd av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag omfattas av en obegränsad garanti från den franska staten. |
| --- | --- |

(134)

Dessa särdrag är i sig kopplade till IFP:s ställning som offentlig institution och innebär att staten fungerar som garant i sista hand. Det går alltså med fog att dra slutsatsen att IFP till följd av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag omfattas av en obegränsad garanti från den franska staten.

| (135) | Denna obegränsade garanti till den offentliga institutionen IFP innebär en överföring av statliga resurser i den mening som avses i punkt 2.1 i tillkännagivandet om garantier. Den offentliga institutionen IFP betalar inga premier för garantin. Härigenom är samtidigt handelslagen relevant, eftersom staten avstår från den ersättning som normalt åtföljer garantier. Dessutom medför garantin en risk för att statliga resurser kan komma att tas i anspråk för att betala IFP:s skulder. (110) |
| --- | --- |

(135)

Denna obegränsade garanti till den offentliga institutionen IFP innebär en överföring av statliga resurser i den mening som avses i punkt 2.1 i tillkännagivandet om garantier. Den offentliga institutionen IFP betalar inga premier för garantin. Härigenom är samtidigt handelslagen relevant, eftersom staten avstår från den ersättning som normalt åtföljer garantier. Dessutom medför garantin en risk för att statliga resurser kan komma att tas i anspråk för att betala IFP:s skulder. (110)

| (136) | Slutligen kan den obegränsade statliga garantin till den offentliga institutionen IFP hänföras till staten eftersom den är en följd av kombinationen av företagets juridiska ställning, och principerna i nationell lagstiftning samt de båda rättsakterna, det vill säga lagen av den 25 januari 1985 (numera handelslagen) och lagen av den 16 juli 1980 med tillämpningsföreskrifter. |
| --- | --- |

(136)

Slutligen kan den obegränsade statliga garantin till den offentliga institutionen IFP hänföras till staten eftersom den är en följd av kombinationen av företagets juridiska ställning, och principerna i nationell lagstiftning samt de båda rättsakterna, det vill säga lagen av den 25 januari 1985 (numera handelslagen) och lagen av den 16 juli 1980 med tillämpningsföreskrifter.

7.1.1.2   
  Avsaknad av täckning för dotterbolag till koncernen IFP genom den obegränsade garantin

| (137) | Som kommissionen redan angivit i sitt beslut C 51/2005 (111), i beslutet om att inleda förfarandet, och i avsnitt 2 (”Koncernen IFP”), bildar den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Beicip-Franlab och Prosernat från konkurrensrättslig synpunkt en ekonomisk koncern. Den offentliga institutionen IFP innehar direkt 100 procent av Axens kapital och 100 procent av Beicip-Franlabs kapital, samt indirekt 100 procent av Prosernats kapital, och kontrollerar dotterbolagen genom att personer från dess ledning ingår i dotterbolagens beslutsfattande organ, uttalar sig särskilt om strategiska riktlinjer och avgörande beslut för dotterbolagens framtid. Dessa är genom exklusiva avtal om överföring av teknik nödvändiga för dotterbolagens ekonomiska verksamhet (avtal som medför ömsesidig förhandsrätt (112)) och för avtal om tillhandahållande av lokaler och personal, för att den ekonomiska integrationen av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Beicip-Franlab och Prosernat ska vara tillräckligt stark för att uppnå den slutsatsen. Det är också nödvändigt att undersöka den exakta räckvidden av den statliga garantin för att verifiera, om ett dotterbolag till ett privaträttsligt dotterbolag till den offentliga institutionen IFP underlåter att betala sina skulder, om offentliga resurser kan mobiliseras för att gottgöra fordringsägarna (dvs. om den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag omfattas av den obegränsade statliga garantin eller ej). |
| --- | --- |

(137)

Som kommissionen redan angivit i sitt beslut C 51/2005 (111), i beslutet om att inleda förfarandet, och i avsnitt 2 (”Koncernen IFP”), bildar den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Beicip-Franlab och Prosernat från konkurrensrättslig synpunkt en ekonomisk koncern. Den offentliga institutionen IFP innehar direkt 100 procent av Axens kapital och 100 procent av Beicip-Franlabs kapital, samt indirekt 100 procent av Prosernats kapital, och kontrollerar dotterbolagen genom att personer från dess ledning ingår i dotterbolagens beslutsfattande organ, uttalar sig särskilt om strategiska riktlinjer och avgörande beslut för dotterbolagens framtid. Dessa är genom exklusiva avtal om överföring av teknik nödvändiga för dotterbolagens ekonomiska verksamhet (avtal som medför ömsesidig förhandsrätt (112)) och för avtal om tillhandahållande av lokaler och personal, för att den ekonomiska integrationen av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Beicip-Franlab och Prosernat ska vara tillräckligt stark för att uppnå den slutsatsen. Det är också nödvändigt att undersöka den exakta räckvidden av den statliga garantin för att verifiera, om ett dotterbolag till ett privaträttsligt dotterbolag till den offentliga institutionen IFP underlåter att betala sina skulder, om offentliga resurser kan mobiliseras för att gottgöra fordringsägarna (dvs. om den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag omfattas av den obegränsade statliga garantin eller ej).

| (138) | UOP Limited uttalar sig i sina synpunkter inte om denna fråga. Företagets argument bygger på den uppfattning som marknadens aktörer har om enheten IFP/Axens, som enligt dem är att koncernen IFP har en fördel gentemot leverantörer, kunder och kapitalplacerare. Denna aspekt granskas i avsnitt 7.1.4 i detta beslut, som ägnas granskningen av de fördelar som koncernen IFP drar av åtgärden. |
| --- | --- |

(138)

UOP Limited uttalar sig i sina synpunkter inte om denna fråga. Företagets argument bygger på den uppfattning som marknadens aktörer har om enheten IFP/Axens, som enligt dem är att koncernen IFP har en fördel gentemot leverantörer, kunder och kapitalplacerare. Denna aspekt granskas i avsnitt 7.1.4 i detta beslut, som ägnas granskningen av de fördelar som koncernen IFP drar av åtgärden.

| (139) | De franska myndigheterna bestrider däremot, i enlighet med skäl 47, förekomsten av en statlig garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag, bl.a. på grund av deras ställning som allmänrättsliga aktiebolag. |
| --- | --- |

(139)

De franska myndigheterna bestrider däremot, i enlighet med skäl 47, förekomsten av en statlig garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag, bl.a. på grund av deras ställning som allmänrättsliga aktiebolag.

| (140) | I likhet med den demonstration av förekomsten av en obegränsad garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP som görs i avsnitt 7.1.1.1 kommer kommissionen i det följande att undersöka om fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP:s privaträttsliga dotterbolag åtnjuter en garanti vad beträffar återbetalningen av deras enskilda fordringar (A) eller en garanti för upprätthållandet av dotterbolagens skyldigheter (B) vid otillräckliga tillgångar. |
| --- | --- |

(140)

I likhet med den demonstration av förekomsten av en obegränsad garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP som görs i avsnitt 7.1.1.1 kommer kommissionen i det följande att undersöka om fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP:s privaträttsliga dotterbolag åtnjuter en garanti vad beträffar återbetalningen av deras enskilda fordringar (A) eller en garanti för upprätthållandet av dotterbolagens skyldigheter (B) vid otillräckliga tillgångar.

A.   Fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag har ingen garanti vad beträffar återbetalningen av deras enskilda fordringar

| (141) | Den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag är aktiebolag. Som privaträttsliga juridiska personer (till skillnad från deras kontrollerande huvudbolag, som är en offentlig institution) omfattas de i Frankrike helt av tillämpningsområdet för de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation. (113) |
| --- | --- |

(141)

Den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag är aktiebolag. Som privaträttsliga juridiska personer (till skillnad från deras kontrollerande huvudbolag, som är en offentlig institution) omfattas de i Frankrike helt av tillämpningsområdet för de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation. (113)

| (142) | Före undersökningen av om det kontrollerande huvudbolaget den offentliga institutionen IFP:s ansvar kan åberopas för dess dotterbolag (b) är det lämpligt att presentera det allmänrättsliga likvidationsförfarande som dotterbolagen omfattas av vid inställning av betalningar (a). |
| --- | --- |

(142)

Före undersökningen av om det kontrollerande huvudbolaget den offentliga institutionen IFP:s ansvar kan åberopas för dess dotterbolag (b) är det lämpligt att presentera det allmänrättsliga likvidationsförfarande som dotterbolagen omfattas av vid inställning av betalningar (a).

a)   Det allmänrättsliga likvidationsförfarandet

| (143) | Om ett av dotterbolagen i koncernen IFP, aktiebolag, ställer in betalningarna (dvs. inte längre kan reglera sina skulder med sina befintliga tillgångar) och en sanering framstår som uppenbart omöjlig (114) leder det allmänrättsliga förfarandet (115) till att det träder i likvidation. Gäldenären ska begära att förfarandet inleds (116) senast fyrtiofem dagar efter att betalningarna ställts in (om denne inte redan begärt att ett förlikningsförfarande ska inledas). Ett sådant likvidationsförfarande syftar till att avsluta företagets verksamhet eller avyttra dess egendom genom en fullständig eller uppdelad överlåtelse av dess rättigheter och tillgångar. (117) I det domstolsbeslut som inleder likvidationen (118) utser domstolen en konkursdomare samt en förvaltare som fungerar som likvidator eller en person som väljs på grund av sin kompetens på området. Likvidatorn upprättar under den månad som utnämningen varar en rapport om företagets ställning och genomför sedan likvidationsåtgärderna samt verifierar (119) fordringarna. (120) Likvidationsresultatet fördelas mellan fordringsägarna enligt deras rangordning (prioriterade fordringsägare och inteckningshavare, fordringsägare med en särskild säkerhet i form av lös egendom samt oprioriterade fordringsägare och inteckningshavare, i proportion till deras fordringar). |
| --- | --- |

(143)

Om ett av dotterbolagen i koncernen IFP, aktiebolag, ställer in betalningarna (dvs. inte längre kan reglera sina skulder med sina befintliga tillgångar) och en sanering framstår som uppenbart omöjlig (114) leder det allmänrättsliga förfarandet (115) till att det träder i likvidation. Gäldenären ska begära att förfarandet inleds (116) senast fyrtiofem dagar efter att betalningarna ställts in (om denne inte redan begärt att ett förlikningsförfarande ska inledas). Ett sådant likvidationsförfarande syftar till att avsluta företagets verksamhet eller avyttra dess egendom genom en fullständig eller uppdelad överlåtelse av dess rättigheter och tillgångar. (117) I det domstolsbeslut som inleder likvidationen (118) utser domstolen en konkursdomare samt en förvaltare som fungerar som likvidator eller en person som väljs på grund av sin kompetens på området. Likvidatorn upprättar under den månad som utnämningen varar en rapport om företagets ställning och genomför sedan likvidationsåtgärderna samt verifierar (119) fordringarna. (120) Likvidationsresultatet fördelas mellan fordringsägarna enligt deras rangordning (prioriterade fordringsägare och inteckningshavare, fordringsägare med en särskild säkerhet i form av lös egendom samt oprioriterade fordringsägare och inteckningshavare, i proportion till deras fordringar).

| (144) | Om det inte finns några fler kortsiktiga skulder som kan utkrävas och likvidatorn förfogar över tillräckligt stora belopp för att ersätta fordringsägarna, eller om det är omöjligt att fullfölja likvidationsåtgärderna på grund av otillräckliga tillgångar, avslutas likvidationen genom domstolsbeslut. (121) När förfarandet har avslutats omfattas gäldenären av en princip om att rättsliga åtgärder inte kan återupptas. Beslutet om att avsluta likvidationsförfarandet på grund av otillräckliga tillgångar innebär med andra ord att fordringsägarna inte har någon möjlighet att vidta rättsliga åtgärder mot gäldenären, med undantag för (122) om fordran är resultatet av en straffrättslig dom eller av rättigheter som är knutna till fordringsägaren som person. |
| --- | --- |

(144)

Om det inte finns några fler kortsiktiga skulder som kan utkrävas och likvidatorn förfogar över tillräckligt stora belopp för att ersätta fordringsägarna, eller om det är omöjligt att fullfölja likvidationsåtgärderna på grund av otillräckliga tillgångar, avslutas likvidationen genom domstolsbeslut. (121) När förfarandet har avslutats omfattas gäldenären av en princip om att rättsliga åtgärder inte kan återupptas. Beslutet om att avsluta likvidationsförfarandet på grund av otillräckliga tillgångar innebär med andra ord att fordringsägarna inte har någon möjlighet att vidta rättsliga åtgärder mot gäldenären, med undantag för (122) om fordran är resultatet av en straffrättslig dom eller av rättigheter som är knutna till fordringsägaren som person.

b)   Avsaknad av garantimekanism till förmån för den offentliga institutionen IFP:s privaträttsliga dotterbolag

| (145) | Som kommissionens expert har förklarat i La Poste-ärendet är delägarna i vissa kommersiella företag, bl.a. publika och privata aktiebolag, normalt inte skyldiga att betala skulderna hos den organisation som de är delägare i utöver sin inledande till just denna kategori. I koncernen IFP, som i alla andra bolagskoncerner, är dessutom moderbolagets ansvar begränsat till förlusten av sina insatser (som för alla andra vanliga huvudbolag) om ett dotterbolag som har formen av bolag med begränsat ansvar för bolagsmännen (i detta fall ett aktiebolag) underlåter att betala sina skulder, i avsaknad av säkerheter, växelborgen, garantier, avsiktsförklaringar eller besked om avskrivning (123) som uttryckligen gör det ansvarigt. |
| --- | --- |

(145)

Som kommissionens expert har förklarat i La Poste-ärendet är delägarna i vissa kommersiella företag, bl.a. publika och privata aktiebolag, normalt inte skyldiga att betala skulderna hos den organisation som de är delägare i utöver sin inledande till just denna kategori. I koncernen IFP, som i alla andra bolagskoncerner, är dessutom moderbolagets ansvar begränsat till förlusten av sina insatser (som för alla andra vanliga huvudbolag) om ett dotterbolag som har formen av bolag med begränsat ansvar för bolagsmännen (i detta fall ett aktiebolag) underlåter att betala sina skulder, i avsaknad av säkerheter, växelborgen, garantier, avsiktsförklaringar eller besked om avskrivning (123) som uttryckligen gör det ansvarigt.

| (146) | Med hänsyn till att den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag tillhör samma ekonomiska koncern enligt konkurrenslagstiftningen bör det kontrolleras om, enligt den franska bolagsrätten, det ekonomiska beroendeförhållande som dotterbolagen står i gentemot sitt moderbolag kan, vid de privaträttsliga dotterbolagens underlåtenhet att betala sina skulder, leda till ett automatiskt ansvar för IFP och följaktligen ta statliga resurser i anspråk eftersom det i huvudsak är staten som garanterar dess finansiering och ger den offentliga institutionen en underförstådd obegränsad garanti. |
| --- | --- |

(146)

Med hänsyn till att den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag tillhör samma ekonomiska koncern enligt konkurrenslagstiftningen bör det kontrolleras om, enligt den franska bolagsrätten, det ekonomiska beroendeförhållande som dotterbolagen står i gentemot sitt moderbolag kan, vid de privaträttsliga dotterbolagens underlåtenhet att betala sina skulder, leda till ett automatiskt ansvar för IFP och följaktligen ta statliga resurser i anspråk eftersom det i huvudsak är staten som garanterar dess finansiering och ger den offentliga institutionen en underförstådd obegränsad garanti.

| (147) | Efter denna fördjupade granskning kan kommissionen dra slutsatsen att enligt den franska civil- och handelsrätten har det kontrollerande huvudbolaget, om ett av dess dotterbolag underlåter att betala sina skulder, i princip inget ansvar, om det inte kan visas att huvudbolaget har begått ett fel i ledningen av sitt dotterbolag (i). De förslag som nyligen lagts fram och sedan övergivits för att reformera civillagen och som syftade just till att utvidga principen om ansvar för annans försummelse till att omfatta förhållandet mellan en koncerns moderbolag och dotterbolag bekräftar att det tvärtom för närvarande inte finns någon sådan princip i den franska rätten (ii). |
| --- | --- |

(147)

Efter denna fördjupade granskning kan kommissionen dra slutsatsen att enligt den franska civil- och handelsrätten har det kontrollerande huvudbolaget, om ett av dess dotterbolag underlåter att betala sina skulder, i princip inget ansvar, om det inte kan visas att huvudbolaget har begått ett fel i ledningen av sitt dotterbolag (i). De förslag som nyligen lagts fram och sedan övergivits för att reformera civillagen och som syftade just till att utvidga principen om ansvar för annans försummelse till att omfatta förhållandet mellan en koncerns moderbolag och dotterbolag bekräftar att det tvärtom för närvarande inte finns någon sådan princip i den franska rätten (ii).

i)   Avsaknad av allmänt ansvar för huvudbolaget när det gäller dess dotterbolags handlande

| (148) | Enligt doktrinen (124) är en koncerns organisation aldrig i sig källan till en ansvarskedja. Den franska lagstiftningen följer den princip om personligt ansvar som anges i artikel 1382 i civillagen. (125) Det är följaktligen bara en olaglig underlåtelse som kan hänföras till moderbolagets handlande som kan ge tillgång till dess egendom. |
| --- | --- |

(148)

Enligt doktrinen (124) är en koncerns organisation aldrig i sig källan till en ansvarskedja. Den franska lagstiftningen följer den princip om personligt ansvar som anges i artikel 1382 i civillagen. (125) Det är följaktligen bara en olaglig underlåtelse som kan hänföras till moderbolagets handlande som kan ge tillgång till dess egendom.

| (149) | Eftersom koncernen IFP:s moderbolag är en offentligrättslig juridisk person (den offentliga institutionen IFP) ger inledningsvis denna fråga upphov till ytterligare en svårighet: man kan nämligen först fråga sig vilken kategori av domstol (administrativ eller judiciell) som enligt det franska systemet är behörig att undersöka det eventuella ansvaret hos en offentligrättslig juridisk person som kontrollerar en privaträttslig juridisk person i likvidation. |
| --- | --- |

(149)

Eftersom koncernen IFP:s moderbolag är en offentligrättslig juridisk person (den offentliga institutionen IFP) ger inledningsvis denna fråga upphov till ytterligare en svårighet: man kan nämligen först fråga sig vilken kategori av domstol (administrativ eller judiciell) som enligt det franska systemet är behörig att undersöka det eventuella ansvaret hos en offentligrättslig juridisk person som kontrollerar en privaträttslig juridisk person i likvidation.

| (150) | Kommissionen noterar att vad beträffar talan om ansvar på grund av otillräckliga tillgångar (126) ansåg Tribunal des conflits länge att den judiciella domstolen var behörig när det offentliga organet juridiskt var företagsledare (127) och den administrativa domstolen när den offentliga juridiska personen rättsligt var företagsledare. (128) Det verkar följaktligen som att behörighetsfördelningen mellan de administrativa och judiciella domstolarna är grundad på den typ av tjänster som tillhandahålls: administrativ offentlig tjänst eller verksamhet av industriellt eller kommersiellt slag.






  a) | När det rör sig om en administrativ offentlig tjänst verkar tidigare rättspraxis grundad på rättslig och faktisk ledning ha övergivits av Tribunal des conflits (129) till följd av dess dom i målet Département de la Dordogne. (130) Haute Juridiction hade då uttalat sig till förmån för den administrativa domstolens behörighet när en administrativ offentlig tjänst är berörd, och detta oberoende av om den offentliga juridiska personen rättsligt eller faktiskt är ledning för den privaträttsliga juridiska person som innehar uppdraget i allmänhetens intresse. Efter att i linje med domen i målet Blanco (131) påmint om att ”det ansvar som kan åligga staten eller andra offentligrättsliga juridiska personer på grund av skador som hänförs till deras offentliga administrativa tjänster omfattas av en offentligrättslig ordning” (kursivering tillagd) och att detta gäller om ingenting annat uttryckligen föreskrivs i lagstiftningen, konstaterar Tribunal des conflits i sin dom att det inte framgår av lagen av den 25 januari 1985 om sanering och likvidation av företag (idag kodifierad i artiklarna L. 624-3 och följande i handelslagen) ”att lagstiftaren avsett att, genom undantag från de principer som styr offentliga juridiska personers ansvar, hänföra sökandet efter statens eller andra offentligrättsliga juridiska personers civilrättsliga ansvar på grund av utövandet av ett uppdrag avseende en tjänst i allmänhetens intresse till de judiciella domstolarnas behörighet” (kursivering tillagd). |
| --- | --- | --- |

(150)

Kommissionen noterar att vad beträffar talan om ansvar på grund av otillräckliga tillgångar (126) ansåg Tribunal des conflits länge att den judiciella domstolen var behörig när det offentliga organet juridiskt var företagsledare (127) och den administrativa domstolen när den offentliga juridiska personen rättsligt var företagsledare. (128) Det verkar följaktligen som att behörighetsfördelningen mellan de administrativa och judiciella domstolarna är grundad på den typ av tjänster som tillhandahålls: administrativ offentlig tjänst eller verksamhet av industriellt eller kommersiellt slag.

a)

När det rör sig om en administrativ offentlig tjänst verkar tidigare rättspraxis grundad på rättslig och faktisk ledning ha övergivits av Tribunal des conflits (129) till följd av dess dom i målet Département de la Dordogne. (130) Haute Juridiction hade då uttalat sig till förmån för den administrativa domstolens behörighet när en administrativ offentlig tjänst är berörd, och detta oberoende av om den offentliga juridiska personen rättsligt eller faktiskt är ledning för den privaträttsliga juridiska person som innehar uppdraget i allmänhetens intresse. Efter att i linje med domen i målet Blanco (131) påmint om att ”det ansvar som kan åligga staten eller andra offentligrättsliga juridiska personer på grund av skador som hänförs till deras offentliga administrativa tjänster omfattas av en offentligrättslig ordning” (kursivering tillagd) och att detta gäller om ingenting annat uttryckligen föreskrivs i lagstiftningen, konstaterar Tribunal des conflits i sin dom att det inte framgår av lagen av den 25 januari 1985 om sanering och likvidation av företag (idag kodifierad i artiklarna L. 624-3 och följande i handelslagen) ”att lagstiftaren avsett att, genom undantag från de principer som styr offentliga juridiska personers ansvar, hänföra sökandet efter statens eller andra offentligrättsliga juridiska personers civilrättsliga ansvar på grund av utövandet av ett uppdrag avseende en tjänst i allmänhetens intresse till de judiciella domstolarnas behörighet” (kursivering tillagd).

| b) | Om det däremot handlar om en verksamhet av industriell eller kommersiellt slag sorterar behörigheten att avgöra det civilrättsliga ansvaret för en offentligrättslig juridisk person som kontrollerar en privaträttslig juridisk person i likvidation tydligt under den judiciella domstolen. I sin dom i målet Société d'Économie Mixte Olympique d'Alès en Cévennes (132) konstaterar Tribunal des conflits bl.a. att ”om sökandet efter statens eller andra offentligrättsliga juridiska personers civilrättsliga ansvar på grund av utövandet av ett uppdrag avseende en tjänst i allmänhetens intresse hör till de administrativa domstolarnas behörighet, hör en sådan talan till de judiciella domstolarna om statens eller de andra offentligrättsliga juridiska personernas ansvar söks på grund av en verksamhet av industriellt slag utan att det finns någon grund för att skilja på om den berörda offentliga institutionen har handlat i egenskap av faktisk eller rättslig företagsledare” (kursivering tillagd). För att komma till denna slutsats i målet i fråga gör Tribunal des conflits en indelning av typen av administrativ offentlig tjänst i den verksamhet som bedrivs av ett aktiebolag (SEM Olympique d'Alès en Cévennes) på grundval av två överväganden: dess syfte (133) och dess finansieringssätt. (134) |
| --- | --- |

b)

Om det däremot handlar om en verksamhet av industriell eller kommersiellt slag sorterar behörigheten att avgöra det civilrättsliga ansvaret för en offentligrättslig juridisk person som kontrollerar en privaträttslig juridisk person i likvidation tydligt under den judiciella domstolen. I sin dom i målet Société d'Économie Mixte Olympique d'Alès en Cévennes (132) konstaterar Tribunal des conflits bl.a. att ”om sökandet efter statens eller andra offentligrättsliga juridiska personers civilrättsliga ansvar på grund av utövandet av ett uppdrag avseende en tjänst i allmänhetens intresse hör till de administrativa domstolarnas behörighet, hör en sådan talan till de judiciella domstolarna om statens eller de andra offentligrättsliga juridiska personernas ansvar söks på grund av en verksamhet av industriellt slag utan att det finns någon grund för att skilja på om den berörda offentliga institutionen har handlat i egenskap av faktisk eller rättslig företagsledare” (kursivering tillagd). För att komma till denna slutsats i målet i fråga gör Tribunal des conflits en indelning av typen av administrativ offentlig tjänst i den verksamhet som bedrivs av ett aktiebolag (SEM Olympique d'Alès en Cévennes) på grundval av två överväganden: dess syfte (133) och dess finansieringssätt. (134)

| (151) | När det gäller aktiebolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat, privaträttsliga dotterbolag som kontrolleras av den offentliga institutionen IFP, framgår det av de uppgifter som finns i ärendet, bl.a. de som anges i skäl 159, att deras syfte är ekonomiskt (135) och inte administrativt. Dessutom härrör huvuddelen av företagens resurser från de rörelseintäkter som deras ekonomiska verksamhet genererar och inte från en offentlig finansiering. Slutligen ska det noteras att dessa dotterbolag till den offentliga institutionen IFP bildades som kommersiella bolag på initiativ av en privaträttslig juridisk person (136) (och inte av en offentligrättslig juridisk person, eftersom omvandlingen av IFP till offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte inträffade förrän den 7 juli 2006). Den industriella och kommersiella karaktären hos den verksamhet som bedrivs av Axens, Beicip-Franlab och Prosernat framstår som obestridlig och vid en likvidation är det utan tvivel de judiciella domstolarna som är behöriga att avgöra en eventuell ansvarstalan gentemot den offentliga institutionen IFP. |
| --- | --- |

(151)

När det gäller aktiebolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat, privaträttsliga dotterbolag som kontrolleras av den offentliga institutionen IFP, framgår det av de uppgifter som finns i ärendet, bl.a. de som anges i skäl 159, att deras syfte är ekonomiskt (135) och inte administrativt. Dessutom härrör huvuddelen av företagens resurser från de rörelseintäkter som deras ekonomiska verksamhet genererar och inte från en offentlig finansiering. Slutligen ska det noteras att dessa dotterbolag till den offentliga institutionen IFP bildades som kommersiella bolag på initiativ av en privaträttslig juridisk person (136) (och inte av en offentligrättslig juridisk person, eftersom omvandlingen av IFP till offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag inte inträffade förrän den 7 juli 2006). Den industriella och kommersiella karaktären hos den verksamhet som bedrivs av Axens, Beicip-Franlab och Prosernat framstår som obestridlig och vid en likvidation är det utan tvivel de judiciella domstolarna som är behöriga att avgöra en eventuell ansvarstalan gentemot den offentliga institutionen IFP.

| (152) | Mot denna bakgrund är det lämpligt att kontrollera villkoren för det skadeståndsansvar som det kontrollerande huvudbolaget har med avseende på Cour de cassations rättspraxis. Villkoren för att utvidga ett likvidationsförfarande avseende en viss juridisk person (dotterbolaget) till en annan juridisk person (moderbolaget) är mycket stränga. Gentemot ett dotterbolag som underlåter att betala sina skulder måste de som drabbats av dess handlande bevisa att moderbolaget agerat bristfälligt för att få ersättning, särskilt moderbolagets förnekande av dotterbolagets ställning som juridisk person (α) och en bristfällig ledning av det kontrollerade bolaget (β). |
| --- | --- |

(152)

Mot denna bakgrund är det lämpligt att kontrollera villkoren för det skadeståndsansvar som det kontrollerande huvudbolaget har med avseende på Cour de cassations rättspraxis. Villkoren för att utvidga ett likvidationsförfarande avseende en viss juridisk person (dotterbolaget) till en annan juridisk person (moderbolaget) är mycket stränga. Gentemot ett dotterbolag som underlåter att betala sina skulder måste de som drabbats av dess handlande bevisa att moderbolaget agerat bristfälligt för att få ersättning, särskilt moderbolagets förnekande av dotterbolagets ställning som juridisk person (α) och en bristfällig ledning av det kontrollerade bolaget (β).

α)   Moderbolagets förnekande av dotterbolagets ställning som juridisk person

| (153) | I Cour de cassations rättspraxis sanktioneras möjligheten att utvidga moderbolagets ansvar till dotterbolagens handlande i två undantagsfall, (137) dels när dotterbolagens egendom är bristfälligt särskild från moderbolagets (hypotesen om ”bristande särskillnad av egendom”, dels när dotterbolagen är skenbara juridiska personer (hypotesen om ”fiktiv juridisk person”). |
| --- | --- |

(153)

I Cour de cassations rättspraxis sanktioneras möjligheten att utvidga moderbolagets ansvar till dotterbolagens handlande i två undantagsfall, (137) dels när dotterbolagens egendom är bristfälligt särskild från moderbolagets (hypotesen om ”bristande särskillnad av egendom”, dels när dotterbolagen är skenbara juridiska personer (hypotesen om ”fiktiv juridisk person”).

| (154) | När det gäller egendomssammanläggningen (138) betecknar detta begrepp i allmänhet en situation där två olika juridiska enheters respektive räkenskaper är sådana att det är omöjligt att avgöra till vilken av dessa de olika tillgångs- eller skuldposterna hör. För att visa förekomsten av en sådan bristande särskillnad av egendom är följaktligen förekomsten av kopplingar, även nära sådana, mellan bolagen i koncernen inte tillräcklig. Inte heller innebär delägarnas eller ledarnas identitet, eller ens bolagssätets identitet, (139) i sig att det är möjligt att fastställa en bristande särskillnad av egendom. En formalisering av relationerna inom koncernen inom ramen för avtal som ingåtts mellan moderbolaget och dess dotterbolag är för det mesta tillräckligt för att utesluta alla möjligheter till bristande särskillnad av egendom. (140) |
| --- | --- |

(154)

När det gäller egendomssammanläggningen (138) betecknar detta begrepp i allmänhet en situation där två olika juridiska enheters respektive räkenskaper är sådana att det är omöjligt att avgöra till vilken av dessa de olika tillgångs- eller skuldposterna hör. För att visa förekomsten av en sådan bristande särskillnad av egendom är följaktligen förekomsten av kopplingar, även nära sådana, mellan bolagen i koncernen inte tillräcklig. Inte heller innebär delägarnas eller ledarnas identitet, eller ens bolagssätets identitet, (139) i sig att det är möjligt att fastställa en bristande särskillnad av egendom. En formalisering av relationerna inom koncernen inom ramen för avtal som ingåtts mellan moderbolaget och dess dotterbolag är för det mesta tillräckligt för att utesluta alla möjligheter till bristande särskillnad av egendom. (140)

| (155) | Cour de cassation tycks nyligen i två mål, Metaleurop (141) och AOL Liberté, (142) ha stärkt sin kontroll över villkoren för att utvidga ett förfarande rörande en koncerns moderbolag. En integration av bolagen i koncerner leder, även om den är dramatisk, inte nödvändigtvis till en bristande särskillnad av egendom. Enligt doktrinen (143) har ”varken avtal om medel eller valuta, personalutbyte, förskott från moderbolaget eller moderbolagets övertagande av dotterbolagets ledningsbefogenheter karaktären av en allmän oordning i räkenskaperna som styrker en återföring av egendomarna”. Det verkar alltså särskilt svårt att hålla ett moderbolag ansvarigt med avseende på ett av dess dotterbolags handlingar på den grunden att deras egendomar är bristfälligt särskilda (144) eftersom den bevisnivå som Cour de cassation kräver för att visa detta är extremt hög. |
| --- | --- |

(155)

Cour de cassation tycks nyligen i två mål, Metaleurop (141) och AOL Liberté, (142) ha stärkt sin kontroll över villkoren för att utvidga ett förfarande rörande en koncerns moderbolag. En integration av bolagen i koncerner leder, även om den är dramatisk, inte nödvändigtvis till en bristande särskillnad av egendom. Enligt doktrinen (143) har ”varken avtal om medel eller valuta, personalutbyte, förskott från moderbolaget eller moderbolagets övertagande av dotterbolagets ledningsbefogenheter karaktären av en allmän oordning i räkenskaperna som styrker en återföring av egendomarna”. Det verkar alltså särskilt svårt att hålla ett moderbolag ansvarigt med avseende på ett av dess dotterbolags handlingar på den grunden att deras egendomar är bristfälligt särskilda (144) eftersom den bevisnivå som Cour de cassation kräver för att visa detta är extremt hög.

| (156) | I detta fall måste kommissionen konstatera att den redan visat att ”[e]ftersom IFP och de berörda dotterbolagen är separata juridiska enheter är deras räkenskaper åtskilda”. (145) Dessutom har de avtal som ingåtts mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag, särskilt de exklusiva avtalen om tekniköverföring eller tillhandahållandet av personal, (146) inte karaktären av en allmän oordning i räkenskaperna som styrker en bristande särskillnad av egendom i den mening som avses i Cour de cassations rättspraxis, eftersom varje transaktion är särskilt bokförd i räkenskaperna för varje enskild enhet i koncernen IFP, vilket bl.a. kommer att fastställas i bl.a. avsnitten 7.1.4 och 7.3. |
| --- | --- |

(156)

I detta fall måste kommissionen konstatera att den redan visat att ”[e]ftersom IFP och de berörda dotterbolagen är separata juridiska enheter är deras räkenskaper åtskilda”. (145) Dessutom har de avtal som ingåtts mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag, särskilt de exklusiva avtalen om tekniköverföring eller tillhandahållandet av personal, (146) inte karaktären av en allmän oordning i räkenskaperna som styrker en bristande särskillnad av egendom i den mening som avses i Cour de cassations rättspraxis, eftersom varje transaktion är särskilt bokförd i räkenskaperna för varje enskild enhet i koncernen IFP, vilket bl.a. kommer att fastställas i bl.a. avsnitten 7.1.4 och 7.3.

| (157) | När det gäller den ”fiktiva juridiska personen” handlar det om att beskriva avsaknaden av avtal som bolag hos dotterbolaget (affectio societatis) för att visa att det inte har något verkligt bolagsliv. Cour de cassation (147) anser att ett bolag är fiktivt när den juridiska person gentemot vilken förfarandet inleds inte har någon synlig existens, i brist på en verksamhet som skiljer sig (148) från den som bedrivs av huvudmannen, som kan vara en fysisk eller juridisk person. |
| --- | --- |

(157)

När det gäller den ”fiktiva juridiska personen” handlar det om att beskriva avsaknaden av avtal som bolag hos dotterbolaget (affectio societatis) för att visa att det inte har något verkligt bolagsliv. Cour de cassation (147) anser att ett bolag är fiktivt när den juridiska person gentemot vilken förfarandet inleds inte har någon synlig existens, i brist på en verksamhet som skiljer sig (148) från den som bedrivs av huvudmannen, som kan vara en fysisk eller juridisk person.

| (158) | På grundval av offentligt tillgängliga uppgifter (149) noterar kommissionen även att den offentliga institutionen IFP samt Axens, Beicip-Franlab och Prosernat inte har samma adresser eller driftsställen:






  a) | Den offentliga institutionen IFP är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 775 729 155 och dess säte är beläget i Rueil-Malmaison. (150) Företaget förfogar över två anläggningar i Frankrike, i Solaize (151) och i Pau. (152) |
| --- | --- | --- |

(158)

På grundval av offentligt tillgängliga uppgifter (149) noterar kommissionen även att den offentliga institutionen IFP samt Axens, Beicip-Franlab och Prosernat inte har samma adresser eller driftsställen:

a)

Den offentliga institutionen IFP är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 775 729 155 och dess säte är beläget i Rueil-Malmaison. (150) Företaget förfogar över två anläggningar i Frankrike, i Solaize (151) och i Pau. (152)

| b) | Axens är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 599 815 073 och dess säte är också beläget i Rueil-Malmaison, men på en annan adress (153) än moderbolaget. Axens driftscentra är också belägna på andra platser än moderbolaget, framför allt utanför Frankrike: i USA i Houston (Texas), Princeton (New Jersey), Savannah (Georgia) och Calvert City (Kentucky), i Kanada i Brockville (Ontario), i Kina i Beijing, i Japan i Tokyo, i Indien i New Delhi, i Bahrain och i Ryssland i Moskva. |
| --- | --- |

b)

Axens är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 599 815 073 och dess säte är också beläget i Rueil-Malmaison, men på en annan adress (153) än moderbolaget. Axens driftscentra är också belägna på andra platser än moderbolaget, framför allt utanför Frankrike: i USA i Houston (Texas), Princeton (New Jersey), Savannah (Georgia) och Calvert City (Kentucky), i Kanada i Brockville (Ontario), i Kina i Beijing, i Japan i Tokyo, i Indien i New Delhi, i Bahrain och i Ryssland i Moskva.

| c) | Beicip-Franlab är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 679 804 047 och dess säte är också beläget i Rueil-Malmaison, men på en annan adress (154) än moderbolaget och Axens. Det har dotterbolag och kontor i flera länder i världen, bl.a. i Bahrain, Abu Dhabi, Tripoli i Libyen, Kuala Lumpur i Malaysia, Houston (Texas) i USA, Villahermosa i Mexico, Rio de Janeiro i Brasilien och Moskva i Ryssland. |
| --- | --- |

c)

Beicip-Franlab är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 679 804 047 och dess säte är också beläget i Rueil-Malmaison, men på en annan adress (154) än moderbolaget och Axens. Det har dotterbolag och kontor i flera länder i världen, bl.a. i Bahrain, Abu Dhabi, Tripoli i Libyen, Kuala Lumpur i Malaysia, Houston (Texas) i USA, Villahermosa i Mexico, Rio de Janeiro i Brasilien och Moskva i Ryssland.

| d) | Prosernat är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 315 251 330 och dess säte är beläget i Puteaux. (155) Enligt Prosernat (156) finns företaget i ett tjugotal länder i världen, bl.a. i Sydamerika (Argentina, Brasilien, Venezuela), i Europa (Storbritannien, Italien och Norge), i Nordafrika (Algeriet och Egypten), i länderna runt Persiska viken (Saudiarabien, Förenade Arabemiraten, Kuwait, Oman, Qatar), i Iran, i Ryssland och i Oberoende staters samvälde, samt i Sydostasien. |
| --- | --- |

d)

Prosernat är inskrivet i handels- och bolagsregistret för Nanterre med nummer B 315 251 330 och dess säte är beläget i Puteaux. (155) Enligt Prosernat (156) finns företaget i ett tjugotal länder i världen, bl.a. i Sydamerika (Argentina, Brasilien, Venezuela), i Europa (Storbritannien, Italien och Norge), i Nordafrika (Algeriet och Egypten), i länderna runt Persiska viken (Saudiarabien, Förenade Arabemiraten, Kuwait, Oman, Qatar), i Iran, i Ryssland och i Oberoende staters samvälde, samt i Sydostasien.

| (159) | Dessutom är den ekonomiska verksamhet som varje dotterbolag bedriver verklig, vilket betyder att de inte skäligen kan betecknas som fiktiva och detta med hänsyn till att Cour de cassation ställer mycket höga krav för att en juridisk person ska betecknas som ”fiktiv”. (157)







  a) | Företaget Axens, som bildades 2001, bedriver verkligen en ekonomisk verksamhet på marknaden för katalysatorer samt raffineringsteknik och petrokemisk teknik för industrin. För denna verksamhet har företaget mer än 600 anställda och omsätter tack vare den ungefär 300 miljoner euro om året. |
| --- | --- | --- |

(159)

Dessutom är den ekonomiska verksamhet som varje dotterbolag bedriver verklig, vilket betyder att de inte skäligen kan betecknas som fiktiva och detta med hänsyn till att Cour de cassation ställer mycket höga krav för att en juridisk person ska betecknas som ”fiktiv”. (157)

a)

Företaget Axens, som bildades 2001, bedriver verkligen en ekonomisk verksamhet på marknaden för katalysatorer samt raffineringsteknik och petrokemisk teknik för industrin. För denna verksamhet har företaget mer än 600 anställda och omsätter tack vare den ungefär 300 miljoner euro om året.

| b) | Företaget Beicip-Franlab, som bildades 1967 bedriver en verklig verksamhet inom utgivning och spridning av specialiserad programvara på området för prospektering och utvinning. Denna verksamhet sysselsätter över hundra anställda och omsätter ungefär 40 miljoner euro om året. |
| --- | --- |

b)

Företaget Beicip-Franlab, som bildades 1967 bedriver en verklig verksamhet inom utgivning och spridning av specialiserad programvara på området för prospektering och utvinning. Denna verksamhet sysselsätter över hundra anställda och omsätter ungefär 40 miljoner euro om året.

| c) | Företaget Prosernat, som förvärvades 2001, är verksamt på området för studier och tjänster samt utrustningspaket avsedda för gasbehandling och svavelåtervinning. För denna verksamhet har företaget ungefär 70 anställda och omsättning på cirka 50 miljoner euro. |
| --- | --- |

c)

Företaget Prosernat, som förvärvades 2001, är verksamt på området för studier och tjänster samt utrustningspaket avsedda för gasbehandling och svavelåtervinning. För denna verksamhet har företaget ungefär 70 anställda och omsättning på cirka 50 miljoner euro.

| (160) | Av ovanstående framgår att förutom den ledningsbrist som kommer att undersökas i skälen 161–164 är de extremt begränsade fall – dotterbolag som är en fiktiv juridisk person eller bristande särskillnad av dotterbolagets och moderbolagets egendomar – som anges i rättspraxis för att moderbolaget ska vara ansvarigt för sina dotterbolag inte är tydligt uppfyllda i detta fall. Kommissionen anser följaktligen att villkoren inte är uppfyllda för att den offentliga institutionen IFP automatiskt ska kunna ställas till ansvar vid en likvidation av dotterbolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat. |
| --- | --- |

(160)

Av ovanstående framgår att förutom den ledningsbrist som kommer att undersökas i skälen 161–164 är de extremt begränsade fall – dotterbolag som är en fiktiv juridisk person eller bristande särskillnad av dotterbolagets och moderbolagets egendomar – som anges i rättspraxis för att moderbolaget ska vara ansvarigt för sina dotterbolag inte är tydligt uppfyllda i detta fall. Kommissionen anser följaktligen att villkoren inte är uppfyllda för att den offentliga institutionen IFP automatiskt ska kunna ställas till ansvar vid en likvidation av dotterbolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat.

β)   Ansvar för felaktig ledning av dotterbolaget av moderbolaget

| (161) | Ett bristfälligt utövande av kontrollen över dotterbolaget kan traditionellt leda till ett ansvar för moderbolaget. (158) När ett moderbolag begår fel i den kontroll som det ska utöva av dotterbolagens ledning ”tillåter rättspraxis att ansvarstalan väcks mot moderbolaget”. (159) Enligt doktrinen kan en felaktig ledning av moderbolaget, som uppträder som rättslig eller faktisk ledare av ett dotterbolag i svårigheter, leda till att det ställs till ansvar i sin egenskap av delägare i dotterbolaget (160) vid en likvidation. Moderbolaget kan hållas ansvarigt i sin egenskap av delägare i dotterbolaget (161) om de bristfälliga handlingar som ligger till grund för det kontrollerade bolagets svårigheter kan hänföras till detta. (162) |
| --- | --- |

(161)

Ett bristfälligt utövande av kontrollen över dotterbolaget kan traditionellt leda till ett ansvar för moderbolaget. (158) När ett moderbolag begår fel i den kontroll som det ska utöva av dotterbolagens ledning ”tillåter rättspraxis att ansvarstalan väcks mot moderbolaget”. (159) Enligt doktrinen kan en felaktig ledning av moderbolaget, som uppträder som rättslig eller faktisk ledare av ett dotterbolag i svårigheter, leda till att det ställs till ansvar i sin egenskap av delägare i dotterbolaget (160) vid en likvidation. Moderbolaget kan hållas ansvarigt i sin egenskap av delägare i dotterbolaget (161) om de bristfälliga handlingar som ligger till grund för det kontrollerade bolagets svårigheter kan hänföras till detta. (162)

| (162) | I allmänrätten regleras alltså ledningarnas ansvar gentemot sina bolag, delägare eller fordringsägare. (163) När det rör sig om en koncern försöker fordringsägarna i ett av de dotterbolag som ställt in betalningarna att visa att moderbolaget har egenskapen av rättslig eller faktisk ledare (164) för dotterbolaget. Följaktligen omfattas ansvaret för ett moderbolags brister gentemot sitt dotterbolag bl.a. av lagstiftningen om kollektiva förfaranden, (165) närmare bestämt inom ramen för ansvarstalan för otillräckliga tillgångar, (166) under förutsättning att detta bolag har uppträtt som ledare (167) för sitt dotterbolag. För att moderbolaget ska kunna ställas till ansvar för försummelse måste det dock läggas fram bevis på en sådan försummelse och framför allt på ett orsakssamband mellan detta och den skada som lidits på grund av dotterbolagets handlande. (168) |
| --- | --- |

(162)

I allmänrätten regleras alltså ledningarnas ansvar gentemot sina bolag, delägare eller fordringsägare. (163) När det rör sig om en koncern försöker fordringsägarna i ett av de dotterbolag som ställt in betalningarna att visa att moderbolaget har egenskapen av rättslig eller faktisk ledare (164) för dotterbolaget. Följaktligen omfattas ansvaret för ett moderbolags brister gentemot sitt dotterbolag bl.a. av lagstiftningen om kollektiva förfaranden, (165) närmare bestämt inom ramen för ansvarstalan för otillräckliga tillgångar, (166) under förutsättning att detta bolag har uppträtt som ledare (167) för sitt dotterbolag. För att moderbolaget ska kunna ställas till ansvar för försummelse måste det dock läggas fram bevis på en sådan försummelse och framför allt på ett orsakssamband mellan detta och den skada som lidits på grund av dotterbolagets handlande. (168)

| (163) | Av ovanstående framgår under alla förhållanden att det inte i något fall rör sig om talan med anledning av garantiåtaganden vid denna typ av talan eftersom de alltid är grundade på moderbolagets ansvar på grund av försummelse. Dessa fall kan dessutom inte ligga till grund för att fastställa någon allmän princip om moderbolagets faktiska ansvar för sina dotterbolag, som inte erkänner principen om begränsning av huvudbolagets ansvar i förhållande till de ursprungliga kapitaltillskott som görs till aktiebolag, utom om dessa aktiebolag är fiktiva enheter eller har en egendom som är bristfälligt särskild från moderbolagets, vilket kan uteslutas i detta fall. |
| --- | --- |

(163)

Av ovanstående framgår under alla förhållanden att det inte i något fall rör sig om talan med anledning av garantiåtaganden vid denna typ av talan eftersom de alltid är grundade på moderbolagets ansvar på grund av försummelse. Dessa fall kan dessutom inte ligga till grund för att fastställa någon allmän princip om moderbolagets faktiska ansvar för sina dotterbolag, som inte erkänner principen om begränsning av huvudbolagets ansvar i förhållande till de ursprungliga kapitaltillskott som görs till aktiebolag, utom om dessa aktiebolag är fiktiva enheter eller har en egendom som är bristfälligt särskild från moderbolagets, vilket kan uteslutas i detta fall.

| (164) | Slutligen följer det av Cour de cassations rättspraxis att tillgripandet av principen om ansvar för moderbolagets försummelse i ledningen av dotterbolaget inte i något fall framstår som en mekanism som är likvärdig med en garantiordning. |
| --- | --- |

(164)

Slutligen följer det av Cour de cassations rättspraxis att tillgripandet av principen om ansvar för moderbolagets försummelse i ledningen av dotterbolaget inte i något fall framstår som en mekanism som är likvärdig med en garantiordning.

ii)   De nyligen inträffade förslagen till reformering av ansvaret för annans försummelse

| (165) | Enligt det nuvarande rättsläget verkar det alltså, enligt slutsatser i en nyligen offentliggjord parlamentarisk informationsrapport (169) att ”de lösningar som rättspraxis ger utrymme för tydliggör det hinder som ställningen som juridisk person utgör inom ramen för möjligheten att tillskriva ansvar” (170) (kursivering tillagd). |
| --- | --- |

(165)

Enligt det nuvarande rättsläget verkar det alltså, enligt slutsatser i en nyligen offentliggjord parlamentarisk informationsrapport (169) att ”de lösningar som rättspraxis ger utrymme för tydliggör det hinder som ställningen som juridisk person utgör inom ramen för möjligheten att tillskriva ansvar” (170) (kursivering tillagd).

| (166) | Detta hinder verkar i detta skede medföra ogiltighet eftersom en debatt nyligen uppstått i Frankrike om möjligheten till en reformering av civillagen som en utvidgning av situationer av ekonomiskt beroende till att omfatta ansvaret för annans försummelse (171) (bl.a. för de relationer som dotterbolag i en koncern befinner sig i förhållande till sitt moderbolag). Vissa konsumentorganisationer (172) som nämns i ovan nämnda parlamentsrapport verkar särskilt beklaga att tekniken för ”filialisering” av bolag gör att vissa enheter vid påföljande tvister kan invända mot den juridiska avskiljningen av koncernbolag när ett dotterbolags ansvar är berört, samtidigt som de kommersiella erbjudandena presenterar bilden av en fullständigt integrerad bolagskoncern som erbjuder en helhet av tjänster. |
| --- | --- |

(166)

Detta hinder verkar i detta skede medföra ogiltighet eftersom en debatt nyligen uppstått i Frankrike om möjligheten till en reformering av civillagen som en utvidgning av situationer av ekonomiskt beroende till att omfatta ansvaret för annans försummelse (171) (bl.a. för de relationer som dotterbolag i en koncern befinner sig i förhållande till sitt moderbolag). Vissa konsumentorganisationer (172) som nämns i ovan nämnda parlamentsrapport verkar särskilt beklaga att tekniken för ”filialisering” av bolag gör att vissa enheter vid påföljande tvister kan invända mot den juridiska avskiljningen av koncernbolag när ett dotterbolags ansvar är berört, samtidigt som de kommersiella erbjudandena presenterar bilden av en fullständigt integrerad bolagskoncern som erbjuder en helhet av tjänster.

| (167) | I artikel 1355 i det preliminära förslaget Catala
   (173) har det nyligen föreslagits att en ny grund för ansvar för annans handling ska införas som ifrågasätter principen om dotterbolagens juridiska oberoende:
  ”Artikel 1355
  Man är strikt ansvarig för skador som orsakas av de vars levnadssätt man styr eller vars verksamhet man organiserar, leder eller kontrollerar i eget intresse [...]”. |
| --- | --- |

(167)

I artikel 1355 i det preliminära förslaget Catala
   (173) har det nyligen föreslagits att en ny grund för ansvar för annans handling ska införas som ifrågasätter principen om dotterbolagens juridiska oberoende:

”Artikel 1355

Man är strikt ansvarig för skador som orsakas av de vars levnadssätt man styr eller vars verksamhet man organiserar, leder eller kontrollerar i eget intresse [...]”.

| (168) | Kommentarerna från redaktörerna av detta preliminära förslag förtydligar de förnyelser som föreslås i denna text när det gäller det utomobligatoriska ansvaret för annans handling. Om den antas kommer som möjlig grund följande att läggas till: ”handlingen att leda och organisera annans verksamhet i det personliga intresset av den som utövar kontrollen”. (174) Detta innebär en ganska djupgående ändring av den nuvarande lagstiftningen eftersom ansvaret hädanefter blir mycket strängt: de är inte ”underordnade beviset på den ansvariges försummelse, utan på en handling som hade kunnat tillskrivas den vållandes personliga ansvar direkt om den inte agerat under annans kontroll”. (175) |
| --- | --- |

(168)

Kommentarerna från redaktörerna av detta preliminära förslag förtydligar de förnyelser som föreslås i denna text när det gäller det utomobligatoriska ansvaret för annans handling. Om den antas kommer som möjlig grund följande att läggas till: ”handlingen att leda och organisera annans verksamhet i det personliga intresset av den som utövar kontrollen”. (174) Detta innebär en ganska djupgående ändring av den nuvarande lagstiftningen eftersom ansvaret hädanefter blir mycket strängt: de är inte ”underordnade beviset på den ansvariges försummelse, utan på en handling som hade kunnat tillskrivas den vållandes personliga ansvar direkt om den inte agerat under annans kontroll”. (175)

| (169) | I artikel 1360 strecksats 2 i det preliminära förslaget frångås denna princip i fallet med det ansvar som moderbolaget i en bolagskoncern har med avseende på sina dotterbolag:
  ”Artikel 1360
  [...] På samma sätt är den som kontrollerar den ekonomiska verksamheten eller egendomen hos en yrkesperson i beroendeställning ansvarig, även om han agerar för egen räkning, om den skadelidande fastställer att den skadevållande handlingen har ett samband med kontrollens utövande. Det gäller sålunda särskilt moderbolag för de skador som orsakas av deras dotterbolag eller överlåtare för skador som orsakas av deras förvärvare.” (kursivering tillagd). |
| --- | --- |

(169)

I artikel 1360 strecksats 2 i det preliminära förslaget frångås denna princip i fallet med det ansvar som moderbolaget i en bolagskoncern har med avseende på sina dotterbolag:

”Artikel 1360

[...] På samma sätt är den som kontrollerar den ekonomiska verksamheten eller egendomen hos en yrkesperson i beroendeställning ansvarig, även om han agerar för egen räkning, om den skadelidande fastställer att den skadevållande handlingen har ett samband med kontrollens utövande. Det gäller sålunda särskilt moderbolag för de skador som orsakas av deras dotterbolag eller överlåtare för skador som orsakas av deras förvärvare.” (kursivering tillagd).

| (170) | Av ovanstående följer att i den franska lagstiftningen förutsätter i dagsläget tvärtom tillskrivandet av ansvaret för ett dotterbolags handlingar till moderbolaget att bevis på moderbolagets försummelse läggs fram när det gäller dotterbolagets situation i enlighet med vad som redovisas ovan. |
| --- | --- |

(170)

Av ovanstående följer att i den franska lagstiftningen förutsätter i dagsläget tvärtom tillskrivandet av ansvaret för ett dotterbolags handlingar till moderbolaget att bevis på moderbolagets försummelse läggs fram när det gäller dotterbolagets situation i enlighet med vad som redovisas ovan.

| (171) | När det gäller den förutsägbara utvecklingen av Frankrikes positiva rätt noterar kommissionen att den reform som planeras på denna punkt verkar ha övergivits. Inom ramen för ovan nämnda parlamentsrapport förklarar lagutskottets arbetsgrupp att den motsätter sig varje form av ”stadfästelse av förekomsten av ett strikt ansvar på grund av en ekonomisk beroendeställning” (rekommendation nr 19). En reform i den riktningen verkar för övrigt inte längre stå på dagordningen. Den finns t.ex. inte med i det förslag till lag nr 657 om reform av det civilrättsliga ansvaret (176) som lades fram under den allmänna sessionen 2009–2010 (registrerad vid Présidence du Sénat den 9 juli 2010). |
| --- | --- |

(171)

När det gäller den förutsägbara utvecklingen av Frankrikes positiva rätt noterar kommissionen att den reform som planeras på denna punkt verkar ha övergivits. Inom ramen för ovan nämnda parlamentsrapport förklarar lagutskottets arbetsgrupp att den motsätter sig varje form av ”stadfästelse av förekomsten av ett strikt ansvar på grund av en ekonomisk beroendeställning” (rekommendation nr 19). En reform i den riktningen verkar för övrigt inte längre stå på dagordningen. Den finns t.ex. inte med i det förslag till lag nr 657 om reform av det civilrättsliga ansvaret (176) som lades fram under den allmänna sessionen 2009–2010 (registrerad vid Présidence du Sénat den 9 juli 2010).

| (172) | Slutligen, och i motsats till statens ansvar vid underlåtenhet av dess offentliga institutioner, som (bl.a.) på grund av sin automatiska karaktär har egenskaperna hos en garantimekanism, tillskrivs i den franska rätten i dagsläget moderbolagen inget ansvar för handlingar som utförs av deras privaträttsliga dotterbolag i likvidation. |
| --- | --- |

(172)

Slutligen, och i motsats till statens ansvar vid underlåtenhet av dess offentliga institutioner, som (bl.a.) på grund av sin automatiska karaktär har egenskaperna hos en garantimekanism, tillskrivs i den franska rätten i dagsläget moderbolagen inget ansvar för handlingar som utförs av deras privaträttsliga dotterbolag i likvidation.

B.   Den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag förfogar inte över någon garanti vad beträffar deras existens och/eller skyldigheter

| (173) | Kommissionen kan på grundval av ovanstående dra slutsatsen att om den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag i egenskap av aktiebolag skulle försvinna till följd av en likvidation skulle deras rättigheter och skyldigheter försvinna med dem. Under liknande omständigheter har deras kontrollerande huvudbolag, den offentliga institutionen IFP, utan tvivel förmåga att på förhand tillskjuta kapital (177) för att undvika att de försvinner eller likvideras. Ett sådant kapitaltillskott kan alltså säkerställa upprätthållandet av fordringar som innehas av tredje man på deras dotterbolag. |
| --- | --- |

(173)

Kommissionen kan på grundval av ovanstående dra slutsatsen att om den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag i egenskap av aktiebolag skulle försvinna till följd av en likvidation skulle deras rättigheter och skyldigheter försvinna med dem. Under liknande omständigheter har deras kontrollerande huvudbolag, den offentliga institutionen IFP, utan tvivel förmåga att på förhand tillskjuta kapital (177) för att undvika att de försvinner eller likvideras. Ett sådant kapitaltillskott kan alltså säkerställa upprätthållandet av fordringar som innehas av tredje man på deras dotterbolag.

| (174) | Det rör sig dock alltså om ett strategiskt val för den offentliga institutionen och är inte någon rättslig skyldighet som den automatiskt omfattas av. Dessutom är ett sådant val strängt reglerat i lagstiftningen om statligt stöd. Om detta kapitaltillskott inte motiveras i enlighet med vad en privat investerare i en marknadsekonomi skulle göra är det underställt Europeiska kommissionens förhandskontroll (och godkännande), efter anmälan från de franska myndigheterna. |
| --- | --- |

(174)

Det rör sig dock alltså om ett strategiskt val för den offentliga institutionen och är inte någon rättslig skyldighet som den automatiskt omfattas av. Dessutom är ett sådant val strängt reglerat i lagstiftningen om statligt stöd. Om detta kapitaltillskott inte motiveras i enlighet med vad en privat investerare i en marknadsekonomi skulle göra är det underställt Europeiska kommissionens förhandskontroll (och godkännande), efter anmälan från de franska myndigheterna.

| (175) | Kommissionen kan även dra slutsatsen att fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag inte har någon säkerhet vad beträffar betalningen av deras fordringar. |
| --- | --- |

(175)

Kommissionen kan även dra slutsatsen att fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag inte har någon säkerhet vad beträffar betalningen av deras fordringar.

C.   Slutsats om avsaknaden av statlig garanti som omfattar den offentliga institutionen IFP:s privaträttsliga dotterbolag

| (176) | Kommissionen kan på grundval av ovanstående dra slutsatsen att, till skillnad från den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare, har fordringsägarna i koncernen IFP:s privaträttsliga dotterbolag ingen garanti för återbetalningen av sina enskilda fordringar eller för upprätthållandet av dessa aktiebolags existens vid en likvidation. Detta innebär att dessa privaträttsliga dotterbolag inte omfattas av den obegränsade garanti som den offentliga institutionen IFP åtnjuter på grund av sin ställning. Kommissionen bygger sin analys på att fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP:s privaträttsliga dotterbolag






  — | omfattas av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation av företag, |
| --- | --- | --- |

(176)

Kommissionen kan på grundval av ovanstående dra slutsatsen att, till skillnad från den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare, har fordringsägarna i koncernen IFP:s privaträttsliga dotterbolag ingen garanti för återbetalningen av sina enskilda fordringar eller för upprätthållandet av dessa aktiebolags existens vid en likvidation. Detta innebär att dessa privaträttsliga dotterbolag inte omfattas av den obegränsade garanti som den offentliga institutionen IFP åtnjuter på grund av sin ställning. Kommissionen bygger sin analys på att fordringsägarna i den offentliga institutionen IFP:s privaträttsliga dotterbolag

—

omfattas av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation av företag,

| — | inte enligt nuvarande franska lagstiftning automatiskt kan ställa dotterbolagens kontrollerande företag, den offentliga institutionen IFP (och följaktligen den franska staten), till ansvar för dotterbolagens handlingar; de måste först lägga fram bevis på att den offentliga institutionen har begått ett fel, vilket utesluter att ansvaret automatiskt kan göras gällande och följaktligen även att det kan liknas vid en garantimekanism. |
| --- | --- |

—

inte enligt nuvarande franska lagstiftning automatiskt kan ställa dotterbolagens kontrollerande företag, den offentliga institutionen IFP (och följaktligen den franska staten), till ansvar för dotterbolagens handlingar; de måste först lägga fram bevis på att den offentliga institutionen har begått ett fel, vilket utesluter att ansvaret automatiskt kan göras gällande och följaktligen även att det kan liknas vid en garantimekanism.

| (177) | Kommissionen betonar att den redan har antagit liknande slutsatser i andra fall, där den ansett att ett aktiebolag som till 100 procent innehas av en offentlig institution eller av staten själv inte omfattas den obegränsade offentliga garanti som dess huvudbolag åtnjuter. När det gäller aktiebolag som innehas direkt av staten har kommissionen i ärendet EDF (178) konstaterat att omvandlingen av en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag till allmänrättsligt aktiebolag, som leder till att den underställs allmänrättens konkursbestämmelser, innebar att den garanti som företaget dittills åtnjutit upphörde att gälla. Denna linje har nyligen bekräftats i och med att La Poste omvandlats till aktiebolag (179) som till 100 procent innehas av staten. När det gäller aktiebolag som innehas av offentliga institutioner har kommissionen i ovan nämnda beslut om inrättandet av Banque Postale konstaterat att den rättsliga ställningen hos ett sådant dotterbolag som till fullo innehas av en offentlig institution (i det aktuella fallet av La Poste, som då hade en offentligrättslig ställning som kan liknas vid offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag) i sig innebar att förekomsten av en obegränsad garanti vad beträffar Banque Postale kan uteslutas. (180) |
| --- | --- |

(177)

Kommissionen betonar att den redan har antagit liknande slutsatser i andra fall, där den ansett att ett aktiebolag som till 100 procent innehas av en offentlig institution eller av staten själv inte omfattas den obegränsade offentliga garanti som dess huvudbolag åtnjuter. När det gäller aktiebolag som innehas direkt av staten har kommissionen i ärendet EDF (178) konstaterat att omvandlingen av en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag till allmänrättsligt aktiebolag, som leder till att den underställs allmänrättens konkursbestämmelser, innebar att den garanti som företaget dittills åtnjutit upphörde att gälla. Denna linje har nyligen bekräftats i och med att La Poste omvandlats till aktiebolag (179) som till 100 procent innehas av staten. När det gäller aktiebolag som innehas av offentliga institutioner har kommissionen i ovan nämnda beslut om inrättandet av Banque Postale konstaterat att den rättsliga ställningen hos ett sådant dotterbolag som till fullo innehas av en offentlig institution (i det aktuella fallet av La Poste, som då hade en offentligrättslig ställning som kan liknas vid offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag) i sig innebar att förekomsten av en obegränsad garanti vad beträffar Banque Postale kan uteslutas. (180)

7.1.2   EKONOMISK KARAKTÄR HOS DEN VERKSAMHET I DEN OFFENTLIGA INSTITUTIONEN IFP SOM OMFATTAS AV DEN OBEGRÄNSADE GARANTIN

| (178) | Den offentliga institutionen IFP har, som kommissionen redan angett i sina tidigare beslut om företaget, (181) i enlighet med sina stadgar följande tre uppdrag:






  — | Forskning och utveckling inom områdena för råolje- och gasprospektering, raffineringsteknik samt petrokemisk teknik. |
| --- | --- | --- |

(178)

Den offentliga institutionen IFP har, som kommissionen redan angett i sina tidigare beslut om företaget, (181) i enlighet med sina stadgar följande tre uppdrag:

—

Forskning och utveckling inom områdena för råolje- och gasprospektering, raffineringsteknik samt petrokemisk teknik.

| — | Utbildning av ingenjörer och tekniker. |
| --- | --- |

—

Utbildning av ingenjörer och tekniker.

| — | Information och dokumentation för dessa sektorer. |
| --- | --- |

—

Information och dokumentation för dessa sektorer.

| (179) | De franska myndigheterna anser, i enlighet med vad som anges i skäl 31, att den offentliga institutionen IFP är en forskningsorganisation med tre uppdrag i allmänhetens intresse (forskning, utbildning och dokumentation). |
| --- | --- |

(179)

De franska myndigheterna anser, i enlighet med vad som anges i skäl 31, att den offentliga institutionen IFP är en forskningsorganisation med tre uppdrag i allmänhetens intresse (forskning, utbildning och dokumentation).

| (180) | Kommissionen anser också att den offentliga institutionen IFP med hänsyn till de uppdrag som det tilldelats kan klassificeras som en ”forskningsorganisation” i den mening som avses i punkt 2.2 d i gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation (182) (nedan kallade rambestämmelserna för FoUI). Företagets syfte är att bedriva grundforskning, (183) industriell forskning (184) eller experimentell utveckling (185) och att sprida sina resultat genom undervisning, publikationer eller tekniköverföring. |
| --- | --- |

(180)

Kommissionen anser också att den offentliga institutionen IFP med hänsyn till de uppdrag som det tilldelats kan klassificeras som en ”forskningsorganisation” i den mening som avses i punkt 2.2 d i gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation (182) (nedan kallade rambestämmelserna för FoUI). Företagets syfte är att bedriva grundforskning, (183) industriell forskning (184) eller experimentell utveckling (185) och att sprida sina resultat genom undervisning, publikationer eller tekniköverföring.

| (181) | Enligt domstolens rättspraxis (186) kan offentlig finansiering av den verksamhet som bedrivs av en forskningsorganisation (inklusive den obegränsade offentliga garanti som den omfattas av) (187) medföra beviljande av statligt stöd om organisationen i fråga bedriver en ekonomisk verksamhet, dvs. en verksamhet som består av att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad (188), vilket gäller oberoende av dess rättsliga ställning och finansieringssätt. |
| --- | --- |

(181)

Enligt domstolens rättspraxis (186) kan offentlig finansiering av den verksamhet som bedrivs av en forskningsorganisation (inklusive den obegränsade offentliga garanti som den omfattas av) (187) medföra beviljande av statligt stöd om organisationen i fråga bedriver en ekonomisk verksamhet, dvs. en verksamhet som består av att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad (188), vilket gäller oberoende av dess rättsliga ställning och finansieringssätt.

| (182) | När det gäller just den ekonomiska (eller icke-ekonomiska) arten av den verksamhet som bedrivs av forskningsorganisationer har kommissionen i sin beslutspraxis (189) fastställt vad den betraktar som relevant för respektive kategori. |
| --- | --- |

(182)

När det gäller just den ekonomiska (eller icke-ekonomiska) arten av den verksamhet som bedrivs av forskningsorganisationer har kommissionen i sin beslutspraxis (189) fastställt vad den betraktar som relevant för respektive kategori.

| (183) | När det gäller forskningsorganens primära verksamhet anser kommissionen att denna normalt är av icke-ekonomisk art, i första hand






  — | utbildning för att få ökade personalresurser med högre skicklighet, |
| --- | --- | --- |

(183)

När det gäller forskningsorganens primära verksamhet anser kommissionen att denna normalt är av icke-ekonomisk art, i första hand

—

utbildning för att få ökade personalresurser med högre skicklighet,

| — | oberoende FoU för att få ökad kunskap och förståelse, även forskningssamverkan, |
| --- | --- |

—

oberoende FoU för att få ökad kunskap och förståelse, även forskningssamverkan,

| — | spridning av forskningsresultat. |
| --- | --- |

—

spridning av forskningsresultat.

| (184) | Den anser dessutom att tekniköverföring (licensiering, skapande av spin off-effekter eller andra former av förvaltningskunskaper som skapats genom forskningsorganisationen) är av icke-ekonomisk art om den är intern till sin natur (190) och alla inkomster därifrån återinvesteras i forskningsorganisationernas primära verksamhet. |
| --- | --- |

(184)

Den anser dessutom att tekniköverföring (licensiering, skapande av spin off-effekter eller andra former av förvaltningskunskaper som skapats genom forskningsorganisationen) är av icke-ekonomisk art om den är intern till sin natur (190) och alla inkomster därifrån återinvesteras i forskningsorganisationernas primära verksamhet.

| (185) | Kommissionen anser däremot att den forskning som bedrivs enligt kontrakt med industrin, uthyrning av forskningsinfrastruktur och konsultverksamhet (191) utgör ekonomisk verksamhet. |
| --- | --- |

(185)

Kommissionen anser däremot att den forskning som bedrivs enligt kontrakt med industrin, uthyrning av forskningsinfrastruktur och konsultverksamhet (191) utgör ekonomisk verksamhet.

| (186) | I detta fall täcker den obegränsade garanti som den offentliga institutionen IFP ges på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag både icke-ekonomisk verksamhet (vilket inte i sig utgör något problem med avseende på lagstiftningen om statligt stöd) och dess ekonomiska verksamhet, som är av två typer. |
| --- | --- |

(186)

I detta fall täcker den obegränsade garanti som den offentliga institutionen IFP ges på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag både icke-ekonomisk verksamhet (vilket inte i sig utgör något problem med avseende på lagstiftningen om statligt stöd) och dess ekonomiska verksamhet, som är av två typer.

| (187) | När det gäller den första typen av ekonomisk verksamhet har de franska myndigheterna, även om de i enlighet med skäl 31 anser att huvuddelen av den offentliga institutionen IFP:s verksamhet är icke-ekonomisk, i sina skrivelser av den 13 januari och den 16 juli 2010 erkänt att den offentliga institutionen IFP utöver dotterbolagens exklusiva verksamhetsområden tillhandahåller tjänster som huvudsakligen består av uthyrning av material och lokaler, tillhandahållande av personal och juridiska tjänster till förmån för dotterbolagen, samt tillhandahållande av kontraktsforskningstjänster för tredje mans och dotterbolagens räkning. I enlighet med skäl 185 är denna verksamhet av ekonomisk art i den mening som kommissionen vanligen ger den. |
| --- | --- |

(187)

När det gäller den första typen av ekonomisk verksamhet har de franska myndigheterna, även om de i enlighet med skäl 31 anser att huvuddelen av den offentliga institutionen IFP:s verksamhet är icke-ekonomisk, i sina skrivelser av den 13 januari och den 16 juli 2010 erkänt att den offentliga institutionen IFP utöver dotterbolagens exklusiva verksamhetsområden tillhandahåller tjänster som huvudsakligen består av uthyrning av material och lokaler, tillhandahållande av personal och juridiska tjänster till förmån för dotterbolagen, samt tillhandahållande av kontraktsforskningstjänster för tredje mans och dotterbolagens räkning. I enlighet med skäl 185 är denna verksamhet av ekonomisk art i den mening som kommissionen vanligen ger den.

| (188) | När det gäller den andra typen av ekonomisk verksamhet utgör tekniköverföring i form av t.ex. licensiering, skapande av spin off-effekter eller andra former av förvaltningskunskaper som skapas av forskningsorganisationen i enlighet med skäl 184 i princip icke-ekonomisk verksamhet, om den bedrivs internt och om alla inkomster därifrån återinvesteras i den offentliga forskningen. I detta fall är dock, som kommissionen konstaterar i beslut C 51/2005 de mycket specifika relationer som den offentliga institutionen IFP och vissa av dess privaträttsliga dotterbolag är av en sådan art att ”vissa av [det offentliga företaget] IFP:s verksamheter [avlägsnar sig] från området för dess icke-ekonomiska verksamhet eftersom de utnyttjas kommersiellt av dotterbolagen”. (192) Kommissionens slutsats är att de berörda dotterbolagen inte kan betraktas som operatörer som är oberoende av sitt moderbolag eftersom deras verksamhet ingår i den offentliga institutionen IFP:s utvecklingsstrategi, IFP utövar en kontroll som inte bara är juridisk utan även faktisk, de exklusiva avtalen vittnar om en omfattande ekonomisk integration och IFP och de berörda dotterbolagen har en gemensam image hos berörda operatörer i de berörda sektorerna. Tekniköverföringen, särskilt den som följer av arbetet den industriella forskningsverksamheten, (193) mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Beicip-Franlab och Prosernat måste följaktligen klassificeras som ekonomisk verksamhet i den mening som avses i konkurrenslagstiftningen. |
| --- | --- |

(188)

När det gäller den andra typen av ekonomisk verksamhet utgör tekniköverföring i form av t.ex. licensiering, skapande av spin off-effekter eller andra former av förvaltningskunskaper som skapas av forskningsorganisationen i enlighet med skäl 184 i princip icke-ekonomisk verksamhet, om den bedrivs internt och om alla inkomster därifrån återinvesteras i den offentliga forskningen. I detta fall är dock, som kommissionen konstaterar i beslut C 51/2005 de mycket specifika relationer som den offentliga institutionen IFP och vissa av dess privaträttsliga dotterbolag är av en sådan art att ”vissa av [det offentliga företaget] IFP:s verksamheter [avlägsnar sig] från området för dess icke-ekonomiska verksamhet eftersom de utnyttjas kommersiellt av dotterbolagen”. (192) Kommissionens slutsats är att de berörda dotterbolagen inte kan betraktas som operatörer som är oberoende av sitt moderbolag eftersom deras verksamhet ingår i den offentliga institutionen IFP:s utvecklingsstrategi, IFP utövar en kontroll som inte bara är juridisk utan även faktisk, de exklusiva avtalen vittnar om en omfattande ekonomisk integration och IFP och de berörda dotterbolagen har en gemensam image hos berörda operatörer i de berörda sektorerna. Tekniköverföringen, särskilt den som följer av arbetet den industriella forskningsverksamheten, (193) mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Beicip-Franlab och Prosernat måste följaktligen klassificeras som ekonomisk verksamhet i den mening som avses i konkurrenslagstiftningen.

7.1.3   RÄCKVIDDEN FÖR DETTA BESLUT

| (189) | I enlighet med avsnitt 7.1.1 omfattas endast den verksamhet som bedrivs direkt av den offentliga institutionen IFP av den statliga garantin, till skillnad från den verksamhet som bedrivs av de privaträttsliga dotterbolagen, som inte omfattas av garantins tillämpningsområde. |
| --- | --- |

(189)

I enlighet med avsnitt 7.1.1 omfattas endast den verksamhet som bedrivs direkt av den offentliga institutionen IFP av den statliga garantin, till skillnad från den verksamhet som bedrivs av de privaträttsliga dotterbolagen, som inte omfattas av garantins tillämpningsområde.

| (190) | Av de verksamheter som bedrivs direkt av den offentliga institutionen IFP är det dessutom endast den garanti som omfattar de som är av ekonomisk art som eventuellt medför ett statligt stöd, med förbehåll för att övriga villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget också uppfylls. |
| --- | --- |

(190)

Av de verksamheter som bedrivs direkt av den offentliga institutionen IFP är det dessutom endast den garanti som omfattar de som är av ekonomisk art som eventuellt medför ett statligt stöd, med förbehåll för att övriga villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget också uppfylls.

| (191) | Slutligen framgår det i avsnitt 7.1.2 att den ekonomiska verksamheten är begränsad dels till verksamhet i form av kontraktsforskning som bedrivs av den offentliga institutionen IFP, dels till verksamhet i form av tekniköverföring på områdena för den exklusiva verksamhet som bedrivs av dotterbolagen Axens, Prosernat och Beicip-Franlab, samt av verksamhet i form av uthyrning av infrastruktur, tillhandahållande av personal och tillhandahållande av juridiska tjänster. |
| --- | --- |

(191)

Slutligen framgår det i avsnitt 7.1.2 att den ekonomiska verksamheten är begränsad dels till verksamhet i form av kontraktsforskning som bedrivs av den offentliga institutionen IFP, dels till verksamhet i form av tekniköverföring på områdena för den exklusiva verksamhet som bedrivs av dotterbolagen Axens, Prosernat och Beicip-Franlab, samt av verksamhet i form av uthyrning av infrastruktur, tillhandahållande av personal och tillhandahållande av juridiska tjänster.

7.1.4   FÖREKOMSTEN AV EN SELEKTIV FÖRDEL FÖR KONCERNEN IFP

| (192) | Kommissionen kommer att analysera de eventuella fördelar som koncernen IFP kan dra av den obegränsade garanti som tilldelas dess moderbolag, den offentliga institutionen IFP, på grund av dess ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, i två steg. Den kommer först att granska de eventuella fördelar som uppstår hos moderbolaget (7.1.4.1) för att därefter undersöka de fördelar som kan överföras till dess dotterbolag (7.1.4.2). |
| --- | --- |

(192)

Kommissionen kommer att analysera de eventuella fördelar som koncernen IFP kan dra av den obegränsade garanti som tilldelas dess moderbolag, den offentliga institutionen IFP, på grund av dess ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, i två steg. Den kommer först att granska de eventuella fördelar som uppstår hos moderbolaget (7.1.4.1) för att därefter undersöka de fördelar som kan överföras till dess dotterbolag (7.1.4.2).

7.1.4.1   
  Fördelar som uppstår hos den offentliga institutionen IFP

| (193) | I sitt beslut om att inleda förfarandet anger kommissionen, i enlighet med punkt 2.1.3 i tillkännagivandet om garantier från 2000, att den anser att den offentliga institutionen IFP kan dra fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag främst genom mer förmånliga finansieringsvillkor (194) på kapitalmarknaderna. Det är en fördel som följer av att det allmänrättsliga förfarandet för sanering och likvidation inte är tillämpligt på offentligrättsliga juridiska personer. Kommissionen noterar dessutom att vid institutionens underlåtenhet gäller den statliga garantin alla fordringar i den offentliga institutionen IFP, som i enlighet med skäl 71 i beslutet om att inleda förfarandet ”kan vara inte endast finansiella utan även kommersiella eller av någon annan art”, särskilt fordringar som innehas av leverantörer (vars fakturor inte har betalats), eller kundfordringar (avseende tjänster som inte har tillhandahållits). |
| --- | --- |

(193)

I sitt beslut om att inleda förfarandet anger kommissionen, i enlighet med punkt 2.1.3 i tillkännagivandet om garantier från 2000, att den anser att den offentliga institutionen IFP kan dra fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag främst genom mer förmånliga finansieringsvillkor (194) på kapitalmarknaderna. Det är en fördel som följer av att det allmänrättsliga förfarandet för sanering och likvidation inte är tillämpligt på offentligrättsliga juridiska personer. Kommissionen noterar dessutom att vid institutionens underlåtenhet gäller den statliga garantin alla fordringar i den offentliga institutionen IFP, som i enlighet med skäl 71 i beslutet om att inleda förfarandet ”kan vara inte endast finansiella utan även kommersiella eller av någon annan art”, särskilt fordringar som innehas av leverantörer (vars fakturor inte har betalats), eller kundfordringar (avseende tjänster som inte har tillhandahållits).

| (194) | Dessutom anser kommissionen att det i slutet av den fördjupade granskningen av åtgärden i fråga är lämpligt att analysera förekomsten av en eventuell fördel hos den offentliga institutionen IFP vad beträffar relationerna med bank- och finansinstitut (A), leverantörer (B) och kunder (C). |
| --- | --- |

(194)

Dessutom anser kommissionen att det i slutet av den fördjupade granskningen av åtgärden i fråga är lämpligt att analysera förekomsten av en eventuell fördel hos den offentliga institutionen IFP vad beträffar relationerna med bank- och finansinstitut (A), leverantörer (B) och kunder (C).

A.   Avsaknad av fördel vad beträffar relationerna med bank- och finansinstitut

| (195) | Även om den erkänner att den offentliga institutionen IFP inte omfattas av ett kreditbetyg från ett externt kreditvärderingsinstitut, (195) konstaterar kommissionen i beslutet om att inleda förfarandet att den finansiering som beviljats IFP måste omfattas av en bedömning av kreditrisken av fordringsägarna. (196) Med hänsyn till att den offentliga institutionen IFP ”vänder sig till kreditmarknaden för att finansiera sina skulder” anger den att det under den preliminära undersökningen inte kan uteslutas att IFP kan åtnjuta en ekonomisk fördel som är kopplad till att finansmarknaderna i sin värdering tar hänsyn till den roll som garant i sista hand som staten har när det gäller IFP:s skulder. |
| --- | --- |

(195)

Även om den erkänner att den offentliga institutionen IFP inte omfattas av ett kreditbetyg från ett externt kreditvärderingsinstitut, (195) konstaterar kommissionen i beslutet om att inleda förfarandet att den finansiering som beviljats IFP måste omfattas av en bedömning av kreditrisken av fordringsägarna. (196) Med hänsyn till att den offentliga institutionen IFP ”vänder sig till kreditmarknaden för att finansiera sina skulder” anger den att det under den preliminära undersökningen inte kan uteslutas att IFP kan åtnjuta en ekonomisk fördel som är kopplad till att finansmarknaderna i sin värdering tar hänsyn till den roll som garant i sista hand som staten har när det gäller IFP:s skulder.

| (196) | Som avslutning av den fördjupade analysen beaktar kommissionen de uppgifter som de franska myndigheterna översänt och som nämns i skäl 64 ovan, vilka sammanfattas i tabell 1 i detta skäl (där beteckningen KEUR står för ”miljoner euro”).

  Tabell 1


  Den offentliga institutionen IFP:s skuldsättning under perioden 2005–2010













  Enhet: | IFP | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| i K EUR | i K EUR | i K EUR | i K EUR | i K EUR | i K EUR |
| Lån och skulder hos kreditinstitut (197) | Löptider på mindre än ett år (1) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |
| Löptider på mer än ett år | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |
| |
| (1) varav kortfristiga checkräkningskrediter och kreditsaldon i banker | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |

(196)

Som avslutning av den fördjupade analysen beaktar kommissionen de uppgifter som de franska myndigheterna översänt och som nämns i skäl 64 ovan, vilka sammanfattas i tabell 1 i detta skäl (där beteckningen KEUR står för ”miljoner euro”).

Tabell 1

Den offentliga institutionen IFP:s skuldsättning under perioden 2005–2010

Enhet:

IFP

2005

2006

2007

2008

2009

2010

i K EUR

i K EUR

i K EUR

i K EUR

i K EUR

i K EUR

Lån och skulder hos kreditinstitut (197)

Löptider på mindre än ett år (1)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

Löptider på mer än ett år

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

(1) varav kortfristiga checkräkningskrediter och kreditsaldon i banker

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

| Räntor för lån och skulder som tagits upp hos kreditinstitut: | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ränta + säkerhet | Ränta + säkerhet | Ränta + säkerhet | Ränta + säkerhet | Ränta + säkerhet | Ränta + säkerhet |
| Medel- och långfrista | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |
| Kortfristiga checkräkningskrediter och kreditlinjer bancaires | [Bank nr 1] (198) | EONIA + [...] (197) | EONIA + [...] (197) | | | | |
| [Bank nr 2] (198) | | | EONIA + [...] (197) | EONIA + [...] (197) | | |
| [Bank nr 3] (198) | | | | | EONIA + [...] (197) | |
| [Bank nr 4] (198) | | | | | | EONIA + [...] (197) |
| | | | | | | |

Räntor för lån och skulder som tagits upp hos kreditinstitut:

2005

2006

2007

2008

2009

2010

Ränta + säkerhet

Ränta + säkerhet

Ränta + säkerhet

Ränta + säkerhet

Ränta + säkerhet

Ränta + säkerhet

Medel- och långfrista

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

Kortfristiga checkräkningskrediter och kreditlinjer bancaires

[Bank nr 1] (198)

EONIA + [...] (197)

EONIA + [...] (197)

[Bank nr 2] (198)

EONIA + [...] (197)

EONIA + [...] (197)

[Bank nr 3] (198)

EONIA + [...] (197)

[Bank nr 4] (198)

EONIA + [...] (197)

| (197) | Dessa uppgifter visar att när det gäller löptider på mer än ett år har den offentliga institutionen IFP inte använt sig av lån hos kreditinstitut sedan ändringen av dess juridiska ställning, dvs. under perioden 2006–2009 för vilken uppgifterna är tillgängliga. Under samma period efter ändringen av ställning har IFP bara använt sig av ett lån med en löptid på mindre än ett år en enda gång, 2009, för ett försumbart belopp på [...] (*) euro. Det ska dessutom konstateras att den ränta som tillämpas av [bank nr 3] (**) (EONIA + [...] (*) procent var [...] (*) baspunkter högre (medan allt annat var likadant) än den ränta som IFP 2005 förhandlade fram hos [bank nr 1] (**) (EONIA + [...] (*) procent, då IFP fortfarande var en privaträttslig juridisk person och alltså inte omfattades av den statliga garanti som den idag har på grund av sin ställning som offentlig institution. |
| --- | --- |

(197)

Dessa uppgifter visar att när det gäller löptider på mer än ett år har den offentliga institutionen IFP inte använt sig av lån hos kreditinstitut sedan ändringen av dess juridiska ställning, dvs. under perioden 2006–2009 för vilken uppgifterna är tillgängliga. Under samma period efter ändringen av ställning har IFP bara använt sig av ett lån med en löptid på mindre än ett år en enda gång, 2009, för ett försumbart belopp på [...] (*) euro. Det ska dessutom konstateras att den ränta som tillämpas av [bank nr 3] (**) (EONIA + [...] (*) procent var [...] (*) baspunkter högre (medan allt annat var likadant) än den ränta som IFP 2005 förhandlade fram hos [bank nr 1] (**) (EONIA + [...] (*) procent, då IFP fortfarande var en privaträttslig juridisk person och alltså inte omfattades av den statliga garanti som den idag har på grund av sin ställning som offentlig institution.

| (198) | Just när det gäller år 2010 har de franska myndigheterna angett att den offentliga institutionen IFP mottog fyra förslag på kreditlinjer på [...] (*) euro, till varierande räntor, dvs. EONIA + [...] (*) procent hos [bank nr 4] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) procent, [...] (*) euro) och [bank nr 5] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) procent, dvs. [...] (*) euro) samt EONIA + [...] (*) % hos [bank nr 3] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) procent, [...] (*) euro) eller [bank nr 1] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) %, dvs. [...] (*) euro). IFP har även fått ett annat avistaerbjudande [bank nr 3] (**) (beroende på den trasseringstid som väljs) till en ränta motsvarande EURIBOR + [...] (*) procent. Kommissionen noterar det faktum att dessa räntor är likvärdiga med de som IFP förhandlade fram innan dess ställning ändrades 2006, då IFP fortfarande var en privaträttslig juridisk person som inte omfattades av den statliga garantin. |
| --- | --- |

(198)

Just när det gäller år 2010 har de franska myndigheterna angett att den offentliga institutionen IFP mottog fyra förslag på kreditlinjer på [...] (*) euro, till varierande räntor, dvs. EONIA + [...] (*) procent hos [bank nr 4] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) procent, [...] (*) euro) och [bank nr 5] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) procent, dvs. [...] (*) euro) samt EONIA + [...] (*) % hos [bank nr 3] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) procent, [...] (*) euro) eller [bank nr 1] (**) (plus åtagandeavgift på [...] (*) %, dvs. [...] (*) euro). IFP har även fått ett annat avistaerbjudande [bank nr 3] (**) (beroende på den trasseringstid som väljs) till en ränta motsvarande EURIBOR + [...] (*) procent. Kommissionen noterar det faktum att dessa räntor är likvärdiga med de som IFP förhandlade fram innan dess ställning ändrades 2006, då IFP fortfarande var en privaträttslig juridisk person som inte omfattades av den statliga garantin.

| (199) | Med hänsyn till ovanstående erkänner kommissionen att den offentliga institutionen under perioden från ändringen av dess ställning och fram till år 2010 inte har dragit någon verklig ekonomisk fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag i sina relationer med bank- och finansinstitut. Det framstår med andra ord som om den potentiella fördel som företaget kunde ha fått av den obegränsade garantin i form av låneräntor som var mer förmånliga än marknadsvillkoren inte blev verklighet under den berörda perioden. |
| --- | --- |

(199)

Med hänsyn till ovanstående erkänner kommissionen att den offentliga institutionen under perioden från ändringen av dess ställning och fram till år 2010 inte har dragit någon verklig ekonomisk fördel av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag i sina relationer med bank- och finansinstitut. Det framstår med andra ord som om den potentiella fördel som företaget kunde ha fått av den obegränsade garantin i form av låneräntor som var mer förmånliga än marknadsvillkoren inte blev verklighet under den berörda perioden.

| (200) | Samma slutsats gäller naturligtvis endast för det förflutna eftersom kommissionen inte kan göra antaganden om marknadsoperatörernas kommande agerande eller om hur deras uppfattning om den statliga garantins inverkan på den offentliga institutionen IFP:s kreditrisk. Dessutom är det lämpligt att de franska myndigheterna, inom ramen för de årliga rapporter som de kommer att uppmanas att överlämna till kommissionen i framtiden, tillhandahåller uppgifter om IFP:s skuldnivåer och skuldvillkor samt styrker att dessa lån överensstämmer med marknadsvillkoren, eller lägger till motsvarande bruttostödekvivalenten i uppskattningen av de maximala beloppen enligt en liknande metod som den som beskrivs i Tabell 6 i skäl 300. |
| --- | --- |

(200)

Samma slutsats gäller naturligtvis endast för det förflutna eftersom kommissionen inte kan göra antaganden om marknadsoperatörernas kommande agerande eller om hur deras uppfattning om den statliga garantins inverkan på den offentliga institutionen IFP:s kreditrisk. Dessutom är det lämpligt att de franska myndigheterna, inom ramen för de årliga rapporter som de kommer att uppmanas att överlämna till kommissionen i framtiden, tillhandahåller uppgifter om IFP:s skuldnivåer och skuldvillkor samt styrker att dessa lån överensstämmer med marknadsvillkoren, eller lägger till motsvarande bruttostödekvivalenten i uppskattningen av de maximala beloppen enligt en liknande metod som den som beskrivs i Tabell 6 i skäl 300.

| (201) | Slutligen noterar kommissionen de franska myndigheternas förslag om att för varje transaktion och i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal) införa följande formulering:
  ”Emissionen/programmet/lånet omfattas inte av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. Vid insolvens är staten inte skyldig att infria IFP:s skuld.” |
| --- | --- |

(201)

Slutligen noterar kommissionen de franska myndigheternas förslag om att för varje transaktion och i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal) införa följande formulering:

”Emissionen/programmet/lånet omfattas inte av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. Vid insolvens är staten inte skyldig att infria IFP:s skuld.”

| (202) | I detta sammanhang innebär detta åtagande, tillsammans med alla andra skyldigheter som vilar på Frankrike och även om det inte ensamt kommer att göra det möjligt att lösa frågan om garantins förekomst, att i förekommande fall blir möjligt att göra undantaget för accepterad risk gällande och avsevärt begränsa garantins eventuella negativa effekter. |
| --- | --- |

(202)

I detta sammanhang innebär detta åtagande, tillsammans med alla andra skyldigheter som vilar på Frankrike och även om det inte ensamt kommer att göra det möjligt att lösa frågan om garantins förekomst, att i förekommande fall blir möjligt att göra undantaget för accepterad risk gällande och avsevärt begränsa garantins eventuella negativa effekter.

B.   Fördel vad beträffar relationerna med leverantörer

| (203) | När det gäller leverantörer är det i motsats till vad de franska myndigheterna anger (se skäl 65) inte tillräckligt att den offentliga institutionen IFP, enligt unionsrätten eller inhemsk rätt, omfattas av en skyldighet om konkurrensutsättning för att utesluta alla fördelar som företaget har på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. Inom ramen för de offentliga upphandlingar som organiseras kan alla anbudsgivare-leverantörer förvänta sig att den offentliga institutionen IFP inte kan gå i konkurs när de deltar i ett anbudsförfarande. Det är också lämpligt att, när det gäller offentlig upphandling, skilja på prissänkningar som är kopplade till effektivitetsvinster som gör det möjligt för anbudsgivare att konkurrera vid anbudsinfordran – vilket, som kommissionen har konstaterat i den rapport som citeras av de franska myndigheterna, representerar en samhällsvinst – och prissänkningar som beror på att avtalspartnerna gör en mer gynnsam bedömning av kreditrisken hos en enhet som de vet är skyddad från risken för likvidation genom sin ställning som offentlig institution. Dessa två faktorer är, även om båda tenderar att sänka priserna i den offentliga försörjningssektorn, av väsentligen så skild art så att det inte kan vara fråga om att kommissionen ska hänföra effekterna av den andra på den första. |
| --- | --- |

(203)

När det gäller leverantörer är det i motsats till vad de franska myndigheterna anger (se skäl 65) inte tillräckligt att den offentliga institutionen IFP, enligt unionsrätten eller inhemsk rätt, omfattas av en skyldighet om konkurrensutsättning för att utesluta alla fördelar som företaget har på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. Inom ramen för de offentliga upphandlingar som organiseras kan alla anbudsgivare-leverantörer förvänta sig att den offentliga institutionen IFP inte kan gå i konkurs när de deltar i ett anbudsförfarande. Det är också lämpligt att, när det gäller offentlig upphandling, skilja på prissänkningar som är kopplade till effektivitetsvinster som gör det möjligt för anbudsgivare att konkurrera vid anbudsinfordran – vilket, som kommissionen har konstaterat i den rapport som citeras av de franska myndigheterna, representerar en samhällsvinst – och prissänkningar som beror på att avtalspartnerna gör en mer gynnsam bedömning av kreditrisken hos en enhet som de vet är skyddad från risken för likvidation genom sin ställning som offentlig institution. Dessa två faktorer är, även om båda tenderar att sänka priserna i den offentliga försörjningssektorn, av väsentligen så skild art så att det inte kan vara fråga om att kommissionen ska hänföra effekterna av den andra på den första.

| (204) | För att beräkna den prissänkning som beror på att leverantörerna gör en mer gynnsam bedömning av kreditrisken hos en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag kommer kommissionen att resonera i termer av kostnad för att täcka motsvarande risk. I avsaknad av en statlig garanti kan en leverantör till den offentliga institutionen IFP som vill åtnjuta en jämförbar garanti (dvs. ha fullständig täckning mot sin avtalspartners kreditrisk) använda sig av ett specialiserat kreditinstituts eller ett försäkringsbolags tjänster. En sådan avgift för kreditrisken föreslås t.ex. ofta av företag som är specialiserade på factoring. (199) |
| --- | --- |

(204)

För att beräkna den prissänkning som beror på att leverantörerna gör en mer gynnsam bedömning av kreditrisken hos en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag kommer kommissionen att resonera i termer av kostnad för att täcka motsvarande risk. I avsaknad av en statlig garanti kan en leverantör till den offentliga institutionen IFP som vill åtnjuta en jämförbar garanti (dvs. ha fullständig täckning mot sin avtalspartners kreditrisk) använda sig av ett specialiserat kreditinstituts eller ett försäkringsbolags tjänster. En sådan avgift för kreditrisken föreslås t.ex. ofta av företag som är specialiserade på factoring. (199)

| (205) | Kommissionen noterar att ersättningen för en sådan factoringtjänst omfattar följande två delar:






  a) | En finansieringsavgift (eller skuldränta), beräknad i proportion till tiden för att täcka förtidsfinansieringen av det förskott som beviljas leverantören och som bl.a. är beroende av gällande ränta när fordringarna överlåts. |
| --- | --- | --- |

(205)

Kommissionen noterar att ersättningen för en sådan factoringtjänst omfattar följande två delar:

a)

En finansieringsavgift (eller skuldränta), beräknad i proportion till tiden för att täcka förtidsfinansieringen av det förskott som beviljas leverantören och som bl.a. är beroende av gällande ränta när fordringarna överlåts.

| b) | En factoringavgift i egentlig mening som varierar (200) mellan 0,7 procent och 2,5 procent av den omsättning som arrangemanget omfattar, plus en genomsnittlig avgift på 1,5 procent beräknad på summan av de fordringar som överlåtits för betalning av bokföringstjänster, inkassering och fullgörandegaranti. |
| --- | --- |

b)

En factoringavgift i egentlig mening som varierar (200) mellan 0,7 procent och 2,5 procent av den omsättning som arrangemanget omfattar, plus en genomsnittlig avgift på 1,5 procent beräknad på summan av de fordringar som överlåtits för betalning av bokföringstjänster, inkassering och fullgörandegaranti.

| (206) | I sin skrivelse av den 26 november 2010 anger de franska myndigheterna att de anser att kommissionens beaktanden när det gäller rollen av factoring bygger på en ofullständig värdering av skälen till att ett företag kan använda sig av den typen av tjänst. De erkänner visserligen att factoringföretagen kan garantera tre förskottstjänster i form av likvida medel, inkassering och garanti för fordringar, men preciserar att de kan erbjuda sina tjänster tillsammans eller separat. På grundval av en undersökning som genomfördes 2009 av Banque de France (201) tillägger de att, bland dessa olika tjänster blir delegerad styrning (dvs. finansiering utan inkassering av fordringar) övervägande bland factoringföretagens utbud. Det betyder att användandet av factoring allt oftare har formen av en enkel kassatransaktion för leverantören. Kommissionen tar denna anmärkning i beaktande. |
| --- | --- |

(206)

I sin skrivelse av den 26 november 2010 anger de franska myndigheterna att de anser att kommissionens beaktanden när det gäller rollen av factoring bygger på en ofullständig värdering av skälen till att ett företag kan använda sig av den typen av tjänst. De erkänner visserligen att factoringföretagen kan garantera tre förskottstjänster i form av likvida medel, inkassering och garanti för fordringar, men preciserar att de kan erbjuda sina tjänster tillsammans eller separat. På grundval av en undersökning som genomfördes 2009 av Banque de France (201) tillägger de att, bland dessa olika tjänster blir delegerad styrning (dvs. finansiering utan inkassering av fordringar) övervägande bland factoringföretagens utbud. Det betyder att användandet av factoring allt oftare har formen av en enkel kassatransaktion för leverantören. Kommissionen tar denna anmärkning i beaktande.

| (207) | De franska myndigheterna har dessutom meddelat beloppet på de betalningar som den offentliga institutionen IFP gjort till factoringföretag (202) sedan 2004 (som betalning för nödvändig anskaffning till de två verksamhetstyperna, ekonomiska och icke-ekonomiska):

  Tabell 2


  Den offentliga institutionen IFP:s leverantörers användande av factoring under perioden 2004–2010









  År | Antal berörda leverantörer | Betalningar till factoringföretag
  (i euro) | Antal berörda fakturor |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2005 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2006 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2007 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2008 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2009 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2010 (203) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Hela perioden
  (2004–2010) | | [...] (*) | [...] (*) |

(207)

De franska myndigheterna har dessutom meddelat beloppet på de betalningar som den offentliga institutionen IFP gjort till factoringföretag (202) sedan 2004 (som betalning för nödvändig anskaffning till de två verksamhetstyperna, ekonomiska och icke-ekonomiska):

Tabell 2

Den offentliga institutionen IFP:s leverantörers användande av factoring under perioden 2004–2010

År

Antal berörda leverantörer

Betalningar till factoringföretag

(i euro)

Antal berörda fakturor

2004

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2005

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2006

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2007

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2008

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2009

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2010 (203)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Hela perioden

(2004–2010)

[...] (*)

[...] (*)

| (208) | De franska myndigheterna konstaterar att sedan ändringen av företagets ställning 2006 har den offentliga institutionen IFP:s betalningar till factoringföretag ökat. Deras slutsats av detta är att denna utveckling ogiltigförklarar kommissionens resonemang om tredje mans uppfattning vad beträffar kreditrisken hos offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag. De anser nämligen att om IFP hade åtnjutit statlig täckning för sin kreditrisk från och med 2006 skulle användandet av factoringföretagens tjänster åtminstone ha varit mindre vanligt från och med det datumet eller rentav försvunnit helt. |
| --- | --- |

(208)

De franska myndigheterna konstaterar att sedan ändringen av företagets ställning 2006 har den offentliga institutionen IFP:s betalningar till factoringföretag ökat. Deras slutsats av detta är att denna utveckling ogiltigförklarar kommissionens resonemang om tredje mans uppfattning vad beträffar kreditrisken hos offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag. De anser nämligen att om IFP hade åtnjutit statlig täckning för sin kreditrisk från och med 2006 skulle användandet av factoringföretagens tjänster åtminstone ha varit mindre vanligt från och med det datumet eller rentav försvunnit helt.

| (209) | Som de franska myndigheterna själva anger i skäl 206 är användandet av factoring allt mer kopplat till behovet av förskott i form av kontanta medel (ökning av tjänsten delegerad styrning) och allt mindre till övertagandet av risken för utestående skulder (minskning av tjänsterna inkassering, finansiering och garanti). Dessutom går det i den offentliga institutionen IFP:s räkenskaper inte dela in dess leverantörers användande av factoring enligt typ av tjänst. Kommissionen anser därför tvärtom att den utveckling som konstaterats av den offentliga institutionen IFP inte innebär att dess resonemang kan avvisas och än mindre visar att IFP:s leverantörer har kommit fram till att företaget utgör en hög kreditrisk efter ändringen av dess juridiska ställning. |
| --- | --- |

(209)

Som de franska myndigheterna själva anger i skäl 206 är användandet av factoring allt mer kopplat till behovet av förskott i form av kontanta medel (ökning av tjänsten delegerad styrning) och allt mindre till övertagandet av risken för utestående skulder (minskning av tjänsterna inkassering, finansiering och garanti). Dessutom går det i den offentliga institutionen IFP:s räkenskaper inte dela in dess leverantörers användande av factoring enligt typ av tjänst. Kommissionen anser därför tvärtom att den utveckling som konstaterats av den offentliga institutionen IFP inte innebär att dess resonemang kan avvisas och än mindre visar att IFP:s leverantörer har kommit fram till att företaget utgör en hög kreditrisk efter ändringen av dess juridiska ställning.

| (210) | Kommissionen erkänner att den inte kan tillhandahålla någon exakt värdering av beloppet på den premie som är nödvändig för att ge leverantörerna täckning mot den offentliga institutionen IFP:s kreditrisk om den inte tidigare åtnjutit en statlig. Kommissionen noterar följaktligen att eftersom den factoringavgift som anges i skäl 205.b i verkligheten täcker tre olika tjänster (inkassering, finansiering och garanti mot risken för utestående skulder) utgör det maximala belopp på 2,5 procent av den garanterade omsättningen i vart fall höjning av premien som är nödvändig för att täcka endast kreditrisken. |
| --- | --- |

(210)

Kommissionen erkänner att den inte kan tillhandahålla någon exakt värdering av beloppet på den premie som är nödvändig för att ge leverantörerna täckning mot den offentliga institutionen IFP:s kreditrisk om den inte tidigare åtnjutit en statlig. Kommissionen noterar följaktligen att eftersom den factoringavgift som anges i skäl 205.b i verkligheten täcker tre olika tjänster (inkassering, finansiering och garanti mot risken för utestående skulder) utgör det maximala belopp på 2,5 procent av den garanterade omsättningen i vart fall höjning av premien som är nödvändig för att täcka endast kreditrisken.

| (211) | De franska myndigheterna har alltid kvar möjligheten att anmäla en mer exakt metod för att beräkna den fördel som den offentliga institutionen genom garantin ges i relationerna med sina leverantörer. På grundval av ekonomisk sakkunskap som diskuterats i utbildningssammanhang kan denna metod i förekommande fall bli föremål för ett positivt beslut från kommissionen och användas av de franska myndigheterna för att fullgöra de informationsskyldigheter som fastställs i detta beslut. |
| --- | --- |

(211)

De franska myndigheterna har alltid kvar möjligheten att anmäla en mer exakt metod för att beräkna den fördel som den offentliga institutionen genom garantin ges i relationerna med sina leverantörer. På grundval av ekonomisk sakkunskap som diskuterats i utbildningssammanhang kan denna metod i förekommande fall bli föremål för ett positivt beslut från kommissionen och användas av de franska myndigheterna för att fullgöra de informationsskyldigheter som fastställs i detta beslut.

| (212) | När det gäller beloppen i fråga anger de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 26 november 2010 att kostnaden för att köpa dessa varor och tjänster är direkt införda i värderingstalen för personal som berörs av den verksamhet som avser köp av nämnda varor och tjänster. (204) När det gäller verksamheten för internfakturering för utstationerad och lokal personal medför denna inte några särskilt stora kostnader eftersom alla kringkostnader redan integrerats i institutionens strukturkostnader. |
| --- | --- |

(212)

När det gäller beloppen i fråga anger de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 26 november 2010 att kostnaden för att köpa dessa varor och tjänster är direkt införda i värderingstalen för personal som berörs av den verksamhet som avser köp av nämnda varor och tjänster. (204) När det gäller verksamheten för internfakturering för utstationerad och lokal personal medför denna inte några särskilt stora kostnader eftersom alla kringkostnader redan integrerats i institutionens strukturkostnader.

| (213) | Eftersom det rör sig om varor och tjänster som köpts särskilt för att endast bedriva ekonomisk verksamhet utgör enligt de franska myndigheterna den årliga medelkostnaden för dessa leveranser en mycket liten del (205) av den offentliga institutionens genomsnittliga årsomsättning. Enligt de uppgifter som samlats in av den offentliga institutionen IFP via dess analytiska bokföringssystem uppgick vad beträffar kontraktsforskningen den årliga kostnaden för leveranser som IFP köpte för att tillhandahålla sina tjänster under perioden 2006–2009 till i genomsnitt [...] (*) euro. |
| --- | --- |

(213)

Eftersom det rör sig om varor och tjänster som köpts särskilt för att endast bedriva ekonomisk verksamhet utgör enligt de franska myndigheterna den årliga medelkostnaden för dessa leveranser en mycket liten del (205) av den offentliga institutionens genomsnittliga årsomsättning. Enligt de uppgifter som samlats in av den offentliga institutionen IFP via dess analytiska bokföringssystem uppgick vad beträffar kontraktsforskningen den årliga kostnaden för leveranser som IFP köpte för att tillhandahålla sina tjänster under perioden 2006–2009 till i genomsnitt [...] (*) euro.

| (214) | Kommissionen anser att den offentliga institutionen IFP för driften av sin ekonomiska verksamhet har åtnjutit en verklig ekonomisk fördel som består i en prissänkning som tillämpas av dess leverantörer och beror på att de gör en mer gynnsam värdering av företagets kreditrisk. Utan att kunna fastställa det exakta beloppet på denna fördel anser kommissionen att den i vart fall inte kan vara högre än ett belopp på i genomsnitt [...] (*) euro per år (206) under den berörda perioden (2006–2009). |
| --- | --- |

(214)

Kommissionen anser att den offentliga institutionen IFP för driften av sin ekonomiska verksamhet har åtnjutit en verklig ekonomisk fördel som består i en prissänkning som tillämpas av dess leverantörer och beror på att de gör en mer gynnsam värdering av företagets kreditrisk. Utan att kunna fastställa det exakta beloppet på denna fördel anser kommissionen att den i vart fall inte kan vara högre än ett belopp på i genomsnitt [...] (*) euro per år (206) under den berörda perioden (2006–2009).

| (215) | Slutligen noterar kommissionen att en sådan fördel i de relationer som den offentliga institutionen IFP har med sina leverantörer är selektiv, eftersom dess konkurrenter omfattas av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation och inte åtnjuter en jämförbar garanti som är statlig och väsentligen kopplad till IFP:s ställning som offentlig institution. |
| --- | --- |

(215)

Slutligen noterar kommissionen att en sådan fördel i de relationer som den offentliga institutionen IFP har med sina leverantörer är selektiv, eftersom dess konkurrenter omfattas av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation och inte åtnjuter en jämförbar garanti som är statlig och väsentligen kopplad till IFP:s ställning som offentlig institution.

C.   Fördel vad beträffar relationerna med kunder

| (216) | När det gäller de forskningstjänster som tillhandahålls av den offentliga institutionen IFP beaktar kommissionen synpunkterna från UOP Limited, där företaget anger att på området för överlåtelse av teknik, som är ett av naturen riskfyllt område, är köparna särskilt känsliga för de garantier som deras leverantörer kan tillhandahålla i fråga om avtalsenligt ansvar och ansvar utanför avtalsförhållanden. |
| --- | --- |

(216)

När det gäller de forskningstjänster som tillhandahålls av den offentliga institutionen IFP beaktar kommissionen synpunkterna från UOP Limited, där företaget anger att på området för överlåtelse av teknik, som är ett av naturen riskfyllt område, är köparna särskilt känsliga för de garantier som deras leverantörer kan tillhandahålla i fråga om avtalsenligt ansvar och ansvar utanför avtalsförhållanden.

| (217) | När det gäller ansvaret utanför avtalsförhållanden har de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 13 januari 2010 dock preciserat att både privaträttsliga företag och offentliga institutioner i Frankrike omfattas av allmänrättslig lagstiftning (eftersom artikel 1382 i civillagen handlar särskilt om skadestånd utanför avtalsförhållanden). (207) De tillägger att den offentliga institutionen IFP:s verksamhet har särskilda egenskaper genom att den inbegriper användandet av laboratorieverktyg och brandfarliga produkter, sprängmedel och giftiga produkter, som kan utgöra potentiella källor till en omfattande ”industriell” risk, (208) i den mening som uttrycket vanligen används av försäkringsbolagen. Den offentliga institutionen IFP har följaktligen tecknat olika försäkringsavtal för att täcka inte bara de klassiska riskerna (civilrättsligt ansvar) utan även specifika risker, som t.ex. de risker som är förenade med joniserande källor och risker knutna till maskinskador nära schakt. När det gäller täckningen av IFP:s civilrättsliga ansvar täcker företagets försäkringsavtal fyra risker: civilrättsligt ansvar för drift, civilrättsligt ansvar efter leverans, professionellt civilrättsligt ansvar samt miljöskador. |
| --- | --- |

(217)

När det gäller ansvaret utanför avtalsförhållanden har de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 13 januari 2010 dock preciserat att både privaträttsliga företag och offentliga institutioner i Frankrike omfattas av allmänrättslig lagstiftning (eftersom artikel 1382 i civillagen handlar särskilt om skadestånd utanför avtalsförhållanden). (207) De tillägger att den offentliga institutionen IFP:s verksamhet har särskilda egenskaper genom att den inbegriper användandet av laboratorieverktyg och brandfarliga produkter, sprängmedel och giftiga produkter, som kan utgöra potentiella källor till en omfattande ”industriell” risk, (208) i den mening som uttrycket vanligen används av försäkringsbolagen. Den offentliga institutionen IFP har följaktligen tecknat olika försäkringsavtal för att täcka inte bara de klassiska riskerna (civilrättsligt ansvar) utan även specifika risker, som t.ex. de risker som är förenade med joniserande källor och risker knutna till maskinskador nära schakt. När det gäller täckningen av IFP:s civilrättsliga ansvar täcker företagets försäkringsavtal fyra risker: civilrättsligt ansvar för drift, civilrättsligt ansvar efter leverans, professionellt civilrättsligt ansvar samt miljöskador.

| (218) | Det följer av ovanstående att den offentliga institutionen IFP på inget sätt har lagt över sitt ansvar utanför avtalsförhållanden på staten genom att ta risken att göra gällande den garanti som den åtnjuter på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag vid en skadehändelse. Den har tvärtom vänt sig till marknaden och tecknat de försäkringsavtal som krävs för att täcka den risken. |
| --- | --- |

(218)

Det följer av ovanstående att den offentliga institutionen IFP på inget sätt har lagt över sitt ansvar utanför avtalsförhållanden på staten genom att ta risken att göra gällande den garanti som den åtnjuter på grund av sin ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag vid en skadehändelse. Den har tvärtom vänt sig till marknaden och tecknat de försäkringsavtal som krävs för att täcka den risken.

| (219) | När det gäller det avtalsenliga ansvaret framgår det av de uppgifter som de franska myndigheterna lämnat som svar på UOP Limiteds synpunkter, särskilt de som återges i skäl 91, att på området för tillhandahållande av tjänster är den offentliga institutionen IFP:s ansvar gentemot sina kunder (både dotterbolag och tredje man) ”begränsat till [...] (*) procent av den ersättning som verkligen inkasseras, med ett tak som eventuellt kan uppgå till [...] (*) procent”. Det innebär att om en kund anser att det arbete som utförs av IFP är bristfälligt kan IFP inte i något fall vara skyldigt att i det oändliga göra om arbetet. Kommissionen beaktar även de franska myndigheternas kommentar, där de konstaterar att en avtalspartner på grund av principen om att ansvar inte får kumuleras kan en avtalspart inte åberopa ett ansvar utanför avtalsförhållanden för att söka ersättning för skador som lidits i kraft av en avtalsförbindelse. (209) |
| --- | --- |

(219)

När det gäller det avtalsenliga ansvaret framgår det av de uppgifter som de franska myndigheterna lämnat som svar på UOP Limiteds synpunkter, särskilt de som återges i skäl 91, att på området för tillhandahållande av tjänster är den offentliga institutionen IFP:s ansvar gentemot sina kunder (både dotterbolag och tredje man) ”begränsat till [...] (*) procent av den ersättning som verkligen inkasseras, med ett tak som eventuellt kan uppgå till [...] (*) procent”. Det innebär att om en kund anser att det arbete som utförs av IFP är bristfälligt kan IFP inte i något fall vara skyldigt att i det oändliga göra om arbetet. Kommissionen beaktar även de franska myndigheternas kommentar, där de konstaterar att en avtalspartner på grund av principen om att ansvar inte får kumuleras kan en avtalspart inte åberopa ett ansvar utanför avtalsförhållanden för att söka ersättning för skador som lidits i kraft av en avtalsförbindelse. (209)

| (220) | Det som återstår är följaktligen att den offentliga institutionen IFP:s kunder, med hänsyn till den garanti som staten ger IFP, är garanterade att IFP aldrig försätts i likvidation och följaktligen alltid kan uppfylla sina avtalsenliga skyldigheter eller om företaget inte gör det att de får ersättning för denna underlåtenhet. |
| --- | --- |

(220)

Det som återstår är följaktligen att den offentliga institutionen IFP:s kunder, med hänsyn till den garanti som staten ger IFP, är garanterade att IFP aldrig försätts i likvidation och följaktligen alltid kan uppfylla sina avtalsenliga skyldigheter eller om företaget inte gör det att de får ersättning för denna underlåtenhet.

| (221) | Vad beträffar kommissionens resonemang i skäl 204 och följande när det gäller relationerna med leverantörerna anser kommissionen att en kund som i avsaknad av en statlig garanti som vill åtnjuta samma skyddsnivå kommer att teckna en fullgörandegaranti (på engelska performance bond) hos en finansiell mellanhand (t.ex. ett bankinstitut eller ett försäkringsbolag) för att försäkra sig mot en upplösning av det avtal som förbinder kunden med den offentliga institutionen IFP. Syftet med ett sådant skydd är att garantera kunden ekonomisk ersättning vid en skada som uppstår på grund av underlåtenhet att (helt eller delvis) verkställa avtalet. |
| --- | --- |

(221)

Vad beträffar kommissionens resonemang i skäl 204 och följande när det gäller relationerna med leverantörerna anser kommissionen att en kund som i avsaknad av en statlig garanti som vill åtnjuta samma skyddsnivå kommer att teckna en fullgörandegaranti (på engelska performance bond) hos en finansiell mellanhand (t.ex. ett bankinstitut eller ett försäkringsbolag) för att försäkra sig mot en upplösning av det avtal som förbinder kunden med den offentliga institutionen IFP. Syftet med ett sådant skydd är att garantera kunden ekonomisk ersättning vid en skada som uppstår på grund av underlåtenhet att (helt eller delvis) verkställa avtalet.

| (222) | På denna punkt beaktar kommissionen att de franska myndigheterna, inte utan vissa förbehåll i enlighet med skäl 66, erkänner att ”den enda påstådda effekten för den offentliga institutionen IFP som kan identifieras består i den minskade bördan på grund av avsaknaden av tecknade fullgörandegarantier”. De franska myndigheternas slutsats är då, utan ytterligare preciseringar, att det på grundval av ”de belopp som banker och försäkringsbolag vanligen kräver för att tillhandahålla den här typen av tjänst verkar som om resultatet av en sådan minskning utgör ett försumbart belopp”. |
| --- | --- |

(222)

På denna punkt beaktar kommissionen att de franska myndigheterna, inte utan vissa förbehåll i enlighet med skäl 66, erkänner att ”den enda påstådda effekten för den offentliga institutionen IFP som kan identifieras består i den minskade bördan på grund av avsaknaden av tecknade fullgörandegarantier”. De franska myndigheternas slutsats är då, utan ytterligare preciseringar, att det på grundval av ”de belopp som banker och försäkringsbolag vanligen kräver för att tillhandahålla den här typen av tjänst verkar som om resultatet av en sådan minskning utgör ett försumbart belopp”.

| (223) | Kommissionen konstaterar för det första att ett stort antal faktorer ingår i beräkningen av kostnaderna för en fullgörandegaranti, bl.a. typen av avtal och det belopp som täcks, den personal som är sysselsatt, den finansiella situationen, kreditrisken och skadegraden för det företag vars leverans täcks samt andra rent ekonomiska aspekter, som t.ex. arvoden och avgifter till förmedlare. På grundval av de uppgifter som är offentligt tillgängliga (210) anser kommissionen att den avgift som tillämpas vanligen varierar mellan 1–5 procent av den omsättning som garantin omfattar. |
| --- | --- |

(223)

Kommissionen konstaterar för det första att ett stort antal faktorer ingår i beräkningen av kostnaderna för en fullgörandegaranti, bl.a. typen av avtal och det belopp som täcks, den personal som är sysselsatt, den finansiella situationen, kreditrisken och skadegraden för det företag vars leverans täcks samt andra rent ekonomiska aspekter, som t.ex. arvoden och avgifter till förmedlare. På grundval av de uppgifter som är offentligt tillgängliga (210) anser kommissionen att den avgift som tillämpas vanligen varierar mellan 1–5 procent av den omsättning som garantin omfattar.

| (224) | De avgifter för täckningen som tas ut av de specialiserade förmedlarna bygger på statistiska tekniker, som eventuellt anpassas i förhållande till risktypen. Det innebär att det inte är möjligt att på förhand fastställa en schablonavgift för en fullgörandegaranti. Garantins slutpris beror i slutänden på det uppskattade beloppet på eventuella förluster och sannolikheten för att de ska inträffa. När en garanti för ”perfekt resultat” kan föreslås i vissa sektorer (t.ex. inom sektorerna för väg- och vattenbyggnad samt byggnader och offentliga arbeten eller internationell handel) verkar det inte genomförbart att täcka mer än en ”bästa vilja” när det handlar om tillhandhållande av kontraktsforskningstjänster. Skälet är att FoU till sin natur är ett riskområde där den köper forskningsarbete inte har någon säkerhet i fråga om huruvida de kommer att leda till användbara resultat. Kommissionen konstaterar därför att det belopp som enligt avtal garanteras kunderna till den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag är begränsat till en gång priset för de tillhandahållna tjänsterna. |
| --- | --- |

(224)

De avgifter för täckningen som tas ut av de specialiserade förmedlarna bygger på statistiska tekniker, som eventuellt anpassas i förhållande till risktypen. Det innebär att det inte är möjligt att på förhand fastställa en schablonavgift för en fullgörandegaranti. Garantins slutpris beror i slutänden på det uppskattade beloppet på eventuella förluster och sannolikheten för att de ska inträffa. När en garanti för ”perfekt resultat” kan föreslås i vissa sektorer (t.ex. inom sektorerna för väg- och vattenbyggnad samt byggnader och offentliga arbeten eller internationell handel) verkar det inte genomförbart att täcka mer än en ”bästa vilja” när det handlar om tillhandhållande av kontraktsforskningstjänster. Skälet är att FoU till sin natur är ett riskområde där den köper forskningsarbete inte har någon säkerhet i fråga om huruvida de kommer att leda till användbara resultat. Kommissionen konstaterar därför att det belopp som enligt avtal garanteras kunderna till den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag är begränsat till en gång priset för de tillhandahållna tjänsterna.

| (225) | Kommissionen erkänner att den inte kan tillhandahålla en exakt värdering av den premie som är nödvändig för att garantera kunderna (inklusive dotterbolagen) en ”bästa vilja” från den offentliga institutionen IFP i utförandet av forskningstjänster. Som svar på frågorna om denna punkt anger de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 26 november 2010 att de inte längre har tillgång till information om nivån på de premier som krävs av marknaden för att täcka de specifika riskerna inom FoU. Kommissionen anser dock att den premie som marknaden kräver för att täcka en sådan risk (begränsad till ”bästa vilja” inom forskningen och alltså lägre än den risk som är knuten till ”perfekt resultat” av ett avtal) enligt all logik måste vara lägre än de maximala uppskattningar som åberopas i skäl 223. Kommissionen anser även att en högsta avgift på 5 procent av den omsättning som uppstår på grund av den tjänst som täcks i vart fall utgör en ökning av den premie som är nödvändig för att täcka en sådan risk. |
| --- | --- |

(225)

Kommissionen erkänner att den inte kan tillhandahålla en exakt värdering av den premie som är nödvändig för att garantera kunderna (inklusive dotterbolagen) en ”bästa vilja” från den offentliga institutionen IFP i utförandet av forskningstjänster. Som svar på frågorna om denna punkt anger de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 26 november 2010 att de inte längre har tillgång till information om nivån på de premier som krävs av marknaden för att täcka de specifika riskerna inom FoU. Kommissionen anser dock att den premie som marknaden kräver för att täcka en sådan risk (begränsad till ”bästa vilja” inom forskningen och alltså lägre än den risk som är knuten till ”perfekt resultat” av ett avtal) enligt all logik måste vara lägre än de maximala uppskattningar som åberopas i skäl 223. Kommissionen anser även att en högsta avgift på 5 procent av den omsättning som uppstår på grund av den tjänst som täcks i vart fall utgör en ökning av den premie som är nödvändig för att täcka en sådan risk.

| (226) | När det gäller beloppet på den ekonomiska verksamhet som kan omfattas av en sådan garanti påminner kommissionen om att den här verksamheten är av två typer: dels verksamhet i form av uthyrning av infrastruktur, tillhandahållande av forskningspersonal och tillhandahållande av juridiska tjänster samt den verksamhet i form av kontraktsforskning som bedrivs av den offentliga institutionen IFP (för tredje mans och för dotterbolagens räkning), dels den offentliga organisationen IFP:s verksamhet för tekniköverföring till sina dotterbolag på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden. När det gäller den verksamhet som IFP bedriver på dotterbolaget Beicip-Franlabs exklusiva verksamhetsområde (211) har kommissionen redan konstaterat att den finansieras helt med intäkter från marknaden för rådgivning om prospektering av oljefält och samordning av programvara för oljeprospektering. Kommissionen har i beslut C 51/2005 fastställt avsaknaden överföringar inom koncernen när det gäller den offentliga institutionen IFP:s offentliga finansiering till dotterbolaget Beicip-Franlab eftersom affärsförbindelserna mellan de två enheterna utförs enligt normala marknadsvillkor. Eftersom de ersättningar som Beicip-Franlab betalar till IFP täcker ”huvudsakligen” (212) kostnaderna för det arbete som IFP har utfört på dotterbolagets exklusiva område kan kommissionen dra slutsatsen att de avgifter som tillämpas är sådana att Beicip-Franlab under alla förhållanden redan tar ansvaret för den eventuella tilläggseffekten av den statliga garantin på de forskningskostnader som bärs av IFP. Under dessa omständigheter är täckningen genom statlig garanti när det gäller affärsförbindelserna mellan dotterbolaget och dess moderbolag inte av en sådan art att den utgör någon konkurrensgaranti för den verksamhet som den offentliga institutionen IFP bedriver på dotterbolaget Beicip-Franlabs exklusiva forskningsområde. Följaktligen utgör dess eventuella täckning genom den statliga garantin inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(226)

När det gäller beloppet på den ekonomiska verksamhet som kan omfattas av en sådan garanti påminner kommissionen om att den här verksamheten är av två typer: dels verksamhet i form av uthyrning av infrastruktur, tillhandahållande av forskningspersonal och tillhandahållande av juridiska tjänster samt den verksamhet i form av kontraktsforskning som bedrivs av den offentliga institutionen IFP (för tredje mans och för dotterbolagens räkning), dels den offentliga organisationen IFP:s verksamhet för tekniköverföring till sina dotterbolag på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden. När det gäller den verksamhet som IFP bedriver på dotterbolaget Beicip-Franlabs exklusiva verksamhetsområde (211) har kommissionen redan konstaterat att den finansieras helt med intäkter från marknaden för rådgivning om prospektering av oljefält och samordning av programvara för oljeprospektering. Kommissionen har i beslut C 51/2005 fastställt avsaknaden överföringar inom koncernen när det gäller den offentliga institutionen IFP:s offentliga finansiering till dotterbolaget Beicip-Franlab eftersom affärsförbindelserna mellan de två enheterna utförs enligt normala marknadsvillkor. Eftersom de ersättningar som Beicip-Franlab betalar till IFP täcker ”huvudsakligen” (212) kostnaderna för det arbete som IFP har utfört på dotterbolagets exklusiva område kan kommissionen dra slutsatsen att de avgifter som tillämpas är sådana att Beicip-Franlab under alla förhållanden redan tar ansvaret för den eventuella tilläggseffekten av den statliga garantin på de forskningskostnader som bärs av IFP. Under dessa omständigheter är täckningen genom statlig garanti när det gäller affärsförbindelserna mellan dotterbolaget och dess moderbolag inte av en sådan art att den utgör någon konkurrensgaranti för den verksamhet som den offentliga institutionen IFP bedriver på dotterbolaget Beicip-Franlabs exklusiva forskningsområde. Följaktligen utgör dess eventuella täckning genom den statliga garantin inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (227) | Vad beträffar den första typen av verksamhet som bedrivs av den offentliga institutionen IFP för tredje mans och för dotterbolagens räkning tillhandahåller de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 26 november 2010 beloppet på den ekonomiska verksamhet som IFP bedrev under perioden 2006–2009. Enligt dessa uppgifter uppgick det årliga beloppet för forskningstjänster under perioden till i genomsnitt [...] (*) euro, varav [...] (*) euro för tredje mans räkning och [...] (*) euro för dotterbolagens räkning. |
| --- | --- |

(227)

Vad beträffar den första typen av verksamhet som bedrivs av den offentliga institutionen IFP för tredje mans och för dotterbolagens räkning tillhandahåller de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 26 november 2010 beloppet på den ekonomiska verksamhet som IFP bedrev under perioden 2006–2009. Enligt dessa uppgifter uppgick det årliga beloppet för forskningstjänster under perioden till i genomsnitt [...] (*) euro, varav [...] (*) euro för tredje mans räkning och [...] (*) euro för dotterbolagens räkning.

| (228) | De franska myndigheterna har även tillhandahållit uppgifterna om de administrativa tjänster som den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag tillhandahöll under samma period. Enligt dessa uppgifter uppgick det årliga beloppet som IFP internfakturerade sina dotterbolag till i genomsnitt [...] (*) euro för utstationerad personal och [...] (*) euro för resor och uppehälle. (213) |
| --- | --- |

(228)

De franska myndigheterna har även tillhandahållit uppgifterna om de administrativa tjänster som den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag tillhandahöll under samma period. Enligt dessa uppgifter uppgick det årliga beloppet som IFP internfakturerade sina dotterbolag till i genomsnitt [...] (*) euro för utstationerad personal och [...] (*) euro för resor och uppehälle. (213)

| (229) | Vad beträffar den andra typen av verksamhet, dvs. tekniköverföring från det offentliga företaget IFP till dotterbolagen på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden, bör det först noteras att beloppen för verksamheten 2006 redan angivits i beslut C 51/2005:






  a) | På Axens exklusiva område har den offentliga institutionen IFP utfört tekniska genomförbarhetsstudier före industriell forskning för [...] (*) euro och industriell forskning för [...] (*) euro, dvs. totalt en ekonomisk verksamhet på [...] (*) euro. |
| --- | --- | --- |

(229)

Vad beträffar den andra typen av verksamhet, dvs. tekniköverföring från det offentliga företaget IFP till dotterbolagen på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden, bör det först noteras att beloppen för verksamheten 2006 redan angivits i beslut C 51/2005:

a)

På Axens exklusiva område har den offentliga institutionen IFP utfört tekniska genomförbarhetsstudier före industriell forskning för [...] (*) euro och industriell forskning för [...] (*) euro, dvs. totalt en ekonomisk verksamhet på [...] (*) euro.

| b) | På Prosernats exklusiva område har den offentliga institutionen IFP utfört tekniska genomförbarhetsstudier före industriell forskning för [...] (*) euro och industriell forskning för [...] (*) euro, dvs. totalt en ekonomisk verksamhet på [...] (*) euro. |
| --- | --- |

b)

På Prosernats exklusiva område har den offentliga institutionen IFP utfört tekniska genomförbarhetsstudier före industriell forskning för [...] (*) euro och industriell forskning för [...] (*) euro, dvs. totalt en ekonomisk verksamhet på [...] (*) euro.

| c) | Totalt har den offentliga institutionen IFP alltså utfört forskningstjänster på sina dotterbolags exklusiva områden för 56,4 miljoner euro (varav 7,4 miljoner euro för tekniska genomförbarhetsstudier och 49,0 miljoner euro för industriell forskning), där beloppet på egna medel inte var mer än [...] (*) euro, varför kommissionen ansåg att denna forskningsverksamhet hade subventionerats med offentliga medel med ett belopp på ungefär 11,3 miljoner euro (dvs. en stödnivå (214) på 20 procent). |
| --- | --- |

c)

Totalt har den offentliga institutionen IFP alltså utfört forskningstjänster på sina dotterbolags exklusiva områden för 56,4 miljoner euro (varav 7,4 miljoner euro för tekniska genomförbarhetsstudier och 49,0 miljoner euro för industriell forskning), där beloppet på egna medel inte var mer än [...] (*) euro, varför kommissionen ansåg att denna forskningsverksamhet hade subventionerats med offentliga medel med ett belopp på ungefär 11,3 miljoner euro (dvs. en stödnivå (214) på 20 procent).

| (230) | När det gäller följande år ska Frankrike, enligt artikel 5.1 i beslut C 51/2005, fram till dess att de exklusiva avtalen löper ut ”överlämna en detaljerad årlig rapport över de projekt som IFP bedriver inom Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden”. Uppgifterna i dessa årliga rapporter ska vara sådana att det är möjligt att beräkna det exakta beloppet på de forskningstjänster som den offentliga institutionen IFP har utfört för sina dotterbolags räkning och på deras exklusiva områden. |
| --- | --- |

(230)

När det gäller följande år ska Frankrike, enligt artikel 5.1 i beslut C 51/2005, fram till dess att de exklusiva avtalen löper ut ”överlämna en detaljerad årlig rapport över de projekt som IFP bedriver inom Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden”. Uppgifterna i dessa årliga rapporter ska vara sådana att det är möjligt att beräkna det exakta beloppet på de forskningstjänster som den offentliga institutionen IFP har utfört för sina dotterbolags räkning och på deras exklusiva områden.

| (231) | Hittills har de franska myndigheterna överlämnat de årliga rapporterna för 2007, 2008 och 2009 till kommissionen. Med hänsyn till den tid som krävs för att behandla elektroniska räkenskaper kommer rapporten för 2010 att överlämnas under 2011. |
| --- | --- |

(231)

Hittills har de franska myndigheterna överlämnat de årliga rapporterna för 2007, 2008 och 2009 till kommissionen. Med hänsyn till den tid som krävs för att behandla elektroniska räkenskaper kommer rapporten för 2010 att överlämnas under 2011.

| (232) | På Axens exklusiva områden sammanfattas denna ekonomiska verksamhet för perioden 2007–2009 i Tabell 3 i detta skäl (i miljoner euro)

  Tabell 3


  Den offentliga institutionen IFP:s verksamhet på Axens exklusiva områden under perioden 2007–2009









  (i miljoner euro) |
| --- | --- |
| Totalt | Totala kostnader | Totala egna resurser | Offentliga resurser (+) eller fördel (–) |
| 2007 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2008 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2009 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |

(232)

På Axens exklusiva områden sammanfattas denna ekonomiska verksamhet för perioden 2007–2009 i Tabell 3 i detta skäl (i miljoner euro)

Tabell 3

Den offentliga institutionen IFP:s verksamhet på Axens exklusiva områden under perioden 2007–2009

(i miljoner euro)

Totalt

Totala kostnader

Totala egna resurser

Offentliga resurser (+) eller fördel (–)

2007

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2008

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2009

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| (233) | De forskningstjänster som den offentliga institutionen IFP har utfört på Axens exklusiva område genererade alltså en ekonomisk verksamhet som uppgick till [...] (*) euro 2007, [...] (*) euro 2008 och [...] (*) euro 2009, vilket är jämförbart med det belopp som kommissionen konstaterade för 2006 ([...] (*) euro) i beslut C 51/2005. |
| --- | --- |

(233)

De forskningstjänster som den offentliga institutionen IFP har utfört på Axens exklusiva område genererade alltså en ekonomisk verksamhet som uppgick till [...] (*) euro 2007, [...] (*) euro 2008 och [...] (*) euro 2009, vilket är jämförbart med det belopp som kommissionen konstaterade för 2006 ([...] (*) euro) i beslut C 51/2005.

| (234) | På Prosernats exklusiva områden sammanfattas denna ekonomiska verksamhet för perioden 2007–2009 i Tabell 4 i detta skäl (i miljoner euro).

  Tabell 4


  Den offentliga institutionen IFP:s verksamhet på Prosernats exklusiva områden under perioden 2007–2009









  (i miljoner euro) |
| --- | --- |
| Totalt | Totala kostnader | Totala egna resurser | Offentliga resurser (+) eller fördel (–) |
| 2007 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2008 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2009 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |

(234)

På Prosernats exklusiva områden sammanfattas denna ekonomiska verksamhet för perioden 2007–2009 i Tabell 4 i detta skäl (i miljoner euro).

Tabell 4

Den offentliga institutionen IFP:s verksamhet på Prosernats exklusiva områden under perioden 2007–2009

(i miljoner euro)

Totalt

Totala kostnader

Totala egna resurser

Offentliga resurser (+) eller fördel (–)

2007

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2008

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2009

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| (235) | De forskningstjänster som den offentliga institutionen IFP har utfört på Prosernats exklusiva område genererade alltså en ekonomisk verksamhet som uppgick till [...] (*) euro 2007, [...] (*) euro 2008 och [...] (*) euro 2009, vilket är jämförbart med det belopp som kommissionen konstaterade för 2006 ([...] (*) euro) i beslut C 51/2005. |
| --- | --- |

(235)

De forskningstjänster som den offentliga institutionen IFP har utfört på Prosernats exklusiva område genererade alltså en ekonomisk verksamhet som uppgick till [...] (*) euro 2007, [...] (*) euro 2008 och [...] (*) euro 2009, vilket är jämförbart med det belopp som kommissionen konstaterade för 2006 ([...] (*) euro) i beslut C 51/2005.

| (236) | Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att den offentliga institutionen IFP för driften av sin ekonomiska verksamhet åtnjutit en verklig ekonomisk fördel som består av avsaknaden av betalning av en premie för bästa vilja motsvarande en fullgörandegaranti som den åtminstone kunde ha erbjudit sina kunder för forskningsverksamheten, inklusive Axens och Prosernat på deras exklusiva områden. Utan att exakt kunna ange hur stort beloppet på denna fördel är anser kommissionen att det med hänsyn till den särskilda karaktären hos den täckta risken att den inte kan överstiga, tjänst för tjänst, år för år, de belopp som återges i Tabell 5 i detta skäl (där beteckningen EUR står för euro och beteckningen MEUR står för miljoner euro).

  Tabell 5


  Tillägg för den offentliga institutionen IFP:s ekonomiska fördel i sina relationer med kunderna på grund av den obegränsade garantin under perioden 2006–2009 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Forskningstjänster (utanför dotterbolagens exklusiva områden) | Omsättning
  (i M EUR) | Tillägg (215)

  (täckningspremie) | Omsättning
  (i M EUR) | Tillägg
  (täckningspremie) | Omsättning
  (i M EUR) | Tillägg
  (täckningspremie) | Omsättning
  (i M EUR) | Tillägg
  (täckningspremie) |
| För dotterbolagens räkning | [...] (*) | [...] (*)EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| För tredje mans räkning | [...] (*) | [...] (*)EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| Tillhandahållanden av administrativa tjänster | | | | | | | | |
| Internfakturering för utstationerad personal | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*)EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| Internfakturering för resor och uppehälle | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| Tillhandahållanden på Axens exklusiva område | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR |
| Tillhandahållanden på Prosernats exklusiva område | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| | | | | | | | | |
| Totalt för dotterbolagen | [...] (*) | [...] (*) MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR |
| Totalt för tredje man | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |

(236)

Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att den offentliga institutionen IFP för driften av sin ekonomiska verksamhet åtnjutit en verklig ekonomisk fördel som består av avsaknaden av betalning av en premie för bästa vilja motsvarande en fullgörandegaranti som den åtminstone kunde ha erbjudit sina kunder för forskningsverksamheten, inklusive Axens och Prosernat på deras exklusiva områden. Utan att exakt kunna ange hur stort beloppet på denna fördel är anser kommissionen att det med hänsyn till den särskilda karaktären hos den täckta risken att den inte kan överstiga, tjänst för tjänst, år för år, de belopp som återges i Tabell 5 i detta skäl (där beteckningen EUR står för euro och beteckningen MEUR står för miljoner euro).

Tabell 5

Tillägg för den offentliga institutionen IFP:s ekonomiska fördel i sina relationer med kunderna på grund av den obegränsade garantin under perioden 2006–2009

2006

2007

2008

2009

Forskningstjänster (utanför dotterbolagens exklusiva områden)

Omsättning

(i M EUR)

Tillägg (215)

(täckningspremie)

Omsättning

(i M EUR)

Tillägg

(täckningspremie)

Omsättning

(i M EUR)

Tillägg

(täckningspremie)

Omsättning

(i M EUR)

Tillägg

(täckningspremie)

För dotterbolagens räkning

[...] (*)

[...] (*)EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

För tredje mans räkning

[...] (*)

[...] (*)EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Tillhandahållanden av administrativa tjänster

Internfakturering för utstationerad personal

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*)EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Internfakturering för resor och uppehälle

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Tillhandahållanden på Axens exklusiva område

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

Tillhandahållanden på Prosernats exklusiva område

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Totalt för dotterbolagen

[...] (*)

[...] (*) MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

Totalt för tredje man

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

| (237) | De franska myndigheterna har alltid kvar möjligheten att anmäla en mer exakt metod för att beräkna den fördel som den offentliga institutionen genom garantin ges i relationerna med sina leverantörer. På grundval av ekonomisk sakkunskap som diskuterats i utbildningssammanhang kan denna metod i förekommande fall bli föremål för ett positivt beslut från kommissionen och användas av de franska myndigheterna för att fullgöra de informationsskyldigheter som fastställs i detta beslut. |
| --- | --- |

(237)

De franska myndigheterna har alltid kvar möjligheten att anmäla en mer exakt metod för att beräkna den fördel som den offentliga institutionen genom garantin ges i relationerna med sina leverantörer. På grundval av ekonomisk sakkunskap som diskuterats i utbildningssammanhang kan denna metod i förekommande fall bli föremål för ett positivt beslut från kommissionen och användas av de franska myndigheterna för att fullgöra de informationsskyldigheter som fastställs i detta beslut.

| (238) | Slutligen noterar kommissionen att en sådan fördel i de relationer som den offentliga institutionen IFP har med sina leverantörer är selektiv, eftersom dess konkurrenter omfattas av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation och inte åtnjuter en jämförbar garanti som är statlig och väsentligen kopplad till IFP:s ställning som offentlig institution. |
| --- | --- |

(238)

Slutligen noterar kommissionen att en sådan fördel i de relationer som den offentliga institutionen IFP har med sina leverantörer är selektiv, eftersom dess konkurrenter omfattas av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation och inte åtnjuter en jämförbar garanti som är statlig och väsentligen kopplad till IFP:s ställning som offentlig institution.

7.1.4.2   
  Fördelar som överförts till koncernen IFP:s privaträttsliga dotterbolag

| (239) | När det gäller den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag anger kommissionen i beslutet om att inleda förfarandet att det under den preliminära undersökningen inte kan uteslutas att ”alla fördelar som följer av den offentliga institutionen IFP:s egenskap av offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, som bl.a. mer förmånliga lånevillkor, inte skulle kunna gynna även de tre dotterbolagen”. (216) |
| --- | --- |

(239)

När det gäller den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag anger kommissionen i beslutet om att inleda förfarandet att det under den preliminära undersökningen inte kan uteslutas att ”alla fördelar som följer av den offentliga institutionen IFP:s egenskap av offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, som bl.a. mer förmånliga lånevillkor, inte skulle kunna gynna även de tre dotterbolagen”. (216)

| (240) | Efter denna fördjupade analys finns det av de skäl som anges i avsnitt 7.1.1.2, med hänsyn till att det enligt den franska lagstiftningen inte finns något faktiskt allmänt ansvar för huvudbolaget när det gäller dess dotterbolag i bolagskoncerner, ingen anledning att anse att den offentliga institutionen IFP och följaktligen den franska staten kan vara ansvariga för att ersätta fordringar som tredje man har i Axens och Prosernats ekonomiska verksamhet, bl.a. om dessa försätts i likvidation. |
| --- | --- |

(240)

Efter denna fördjupade analys finns det av de skäl som anges i avsnitt 7.1.1.2, med hänsyn till att det enligt den franska lagstiftningen inte finns något faktiskt allmänt ansvar för huvudbolaget när det gäller dess dotterbolag i bolagskoncerner, ingen anledning att anse att den offentliga institutionen IFP och följaktligen den franska staten kan vara ansvariga för att ersätta fordringar som tredje man har i Axens och Prosernats ekonomiska verksamhet, bl.a. om dessa försätts i likvidation.

| (241) | Det är dock lämpligt att notera att kommissionen i beslut N 531/2005, även om den i enlighet med skäl 177 anser att Banque Postale i egenskap av aktiebolag omfattas av allmänrätten på området för sanering och likvidation och följaktligen inte för egen räkning åtnjuter någon obegränsad statlig garanti, inte prövar frågan om en eventuell överföring till dotterbolaget av effekterna av den offentliga garanti som beviljats dess enda delägare. (217) |
| --- | --- |

(241)

Det är dock lämpligt att notera att kommissionen i beslut N 531/2005, även om den i enlighet med skäl 177 anser att Banque Postale i egenskap av aktiebolag omfattas av allmänrätten på området för sanering och likvidation och följaktligen inte för egen räkning åtnjuter någon obegränsad statlig garanti, inte prövar frågan om en eventuell överföring till dotterbolaget av effekterna av den offentliga garanti som beviljats dess enda delägare. (217)

| (242) | Kommissionen konstaterar i det beslutet närmare bestämt (218) att utformningen av koncernens drift leder till öppenhet mellan huvudbolaget (La Poste) och dotterbolaget (Banque Postale), på grund av en kombinerad effekt av i) dotterbolagets utnyttjande av de mänskliga och materiella resurser som ställs till förfogande av dess moderbolag och ii) ersättningen för dessa resurser på grundval av de kostnader som bärs av moderbolaget. Detta innebär att vid en ekonomisk fördel av sådan art att den kan minska La Postes kostnader har den ersättning som Banque Postale betalar till sitt moderbolag sänkts i vederbörlig omfattning, vilket i sin tur leder till en överföring (åtminstone delvis) av den ekonomiska fördelen till dotterbolaget. |
| --- | --- |

(242)

Kommissionen konstaterar i det beslutet närmare bestämt (218) att utformningen av koncernens drift leder till öppenhet mellan huvudbolaget (La Poste) och dotterbolaget (Banque Postale), på grund av en kombinerad effekt av i) dotterbolagets utnyttjande av de mänskliga och materiella resurser som ställs till förfogande av dess moderbolag och ii) ersättningen för dessa resurser på grundval av de kostnader som bärs av moderbolaget. Detta innebär att vid en ekonomisk fördel av sådan art att den kan minska La Postes kostnader har den ersättning som Banque Postale betalar till sitt moderbolag sänkts i vederbörlig omfattning, vilket i sin tur leder till en överföring (åtminstone delvis) av den ekonomiska fördelen till dotterbolaget.

| (243) | På liknande sätt ansåg kommissionen i beslut C 51/2005 att det fanns en viss löslighet, bl.a. i valet av de avgifter som den offentliga institutionen IFP tillämpar för de tjänster som tillhandahålls Axens och Prosernat på deras exklusiva område, vilket innebär att affärsförbindelserna inom koncernen inte följer en marknadslogik utan tvärtom ger utrymme för korssubventionering av dotterbolagens ekonomiska verksamhet genom de offentliga medel som ställs till moderbolagets förfogande. Som kommissionen påpekar i skäl 226 har den dessutom dragit slutsatsen att relationerna mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Beicip-Prosernat (219) utförs enligt normala marknadsvillkor. |
| --- | --- |

(243)

På liknande sätt ansåg kommissionen i beslut C 51/2005 att det fanns en viss löslighet, bl.a. i valet av de avgifter som den offentliga institutionen IFP tillämpar för de tjänster som tillhandahålls Axens och Prosernat på deras exklusiva område, vilket innebär att affärsförbindelserna inom koncernen inte följer en marknadslogik utan tvärtom ger utrymme för korssubventionering av dotterbolagens ekonomiska verksamhet genom de offentliga medel som ställs till moderbolagets förfogande. Som kommissionen påpekar i skäl 226 har den dessutom dragit slutsatsen att relationerna mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Beicip-Prosernat (219) utförs enligt normala marknadsvillkor.

| (244) | I ärendet rörande Banque Postale ansåg kommissionen att de franska myndigheterna måste underteckna åtaganden som gör det möjligt att införa en mekanism som vad beträffar dotterbolaget neutraliserar de fördelar som eventuellt finns hos moderbolaget. När det gäller finansieringsvillkoren består denna skyldighet i att ”vid varje transaktion införa en formulering i finansieringsavtalet (för varje instrument som omfattas av ett avtal) om att enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt rättsligt godkännande för varje garanti), kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. I det utfärdade prospektet över varje transaktion ska denna avtalsbestämmelse offentliggöras.” (220) |
| --- | --- |

(244)

I ärendet rörande Banque Postale ansåg kommissionen att de franska myndigheterna måste underteckna åtaganden som gör det möjligt att införa en mekanism som vad beträffar dotterbolaget neutraliserar de fördelar som eventuellt finns hos moderbolaget. När det gäller finansieringsvillkoren består denna skyldighet i att ”vid varje transaktion införa en formulering i finansieringsavtalet (för varje instrument som omfattas av ett avtal) om att enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt rättsligt godkännande för varje garanti), kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. I det utfärdade prospektet över varje transaktion ska denna avtalsbestämmelse offentliggöras.” (220)

| (245) | I detta fall har de franska myndigheterna åtagit sig att vad beträffar lånevillkoren för den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag (Axens, Beicip-Franlab och Prosernat), vid varje transaktion föra in följande kommentar i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal): ”enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt lagligt godkännande för varje garanti) kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti”. |
| --- | --- |

(245)

I detta fall har de franska myndigheterna åtagit sig att vad beträffar lånevillkoren för den offentliga institutionen IFP:s dotterbolag (Axens, Beicip-Franlab och Prosernat), vid varje transaktion föra in följande kommentar i varje finansieringsavtal (för varje instrument som omfattas av ett avtal): ”enligt fransk lagstiftning (särskilt kravet på uttryckligt lagligt godkännande för varje garanti) kommer denna finansieringsåtgärd inte att omfattas av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti”.

| (246) | När det gäller dotterbolagens utnyttjande av de mänskliga och materiella resurser som ställs till deras förfogande av dess moderbolag anser kommissionen, som den noterar i beslut C 51/2005 att ”om det förekommer subventionering av den ekonomiska verksamheten är den ett resultat av nivån på de ersättningar som de berörda dotterbolagen betalar till sitt moderbolag och hur detta avspeglas i IFP:s räkenskaper”. (221) I granskningen av den offentliga institutionen IFP:s räkenskaper är de enda kostnadsuppgifter som inte har beaktats av kommissionen, för år 2006 i beslut C 51/2005, och för följande år i de årliga rapporter som lämnas av de franska myndigheterna, de som avser täckningen i form av obegränsad garanti för de tjänster som IFP tillhandahåller sina dotterbolag. Eftersom premien motsvarande en fullgörandegaranti eller åtminstone en garanti om bästa vilja inte har betalats till staten har den inte heller kunnat tas ut i de tjänster som tillhandahålls dotterbolagen. |
| --- | --- |

(246)

När det gäller dotterbolagens utnyttjande av de mänskliga och materiella resurser som ställs till deras förfogande av dess moderbolag anser kommissionen, som den noterar i beslut C 51/2005 att ”om det förekommer subventionering av den ekonomiska verksamheten är den ett resultat av nivån på de ersättningar som de berörda dotterbolagen betalar till sitt moderbolag och hur detta avspeglas i IFP:s räkenskaper”. (221) I granskningen av den offentliga institutionen IFP:s räkenskaper är de enda kostnadsuppgifter som inte har beaktats av kommissionen, för år 2006 i beslut C 51/2005, och för följande år i de årliga rapporter som lämnas av de franska myndigheterna, de som avser täckningen i form av obegränsad garanti för de tjänster som IFP tillhandahåller sina dotterbolag. Eftersom premien motsvarande en fullgörandegaranti eller åtminstone en garanti om bästa vilja inte har betalats till staten har den inte heller kunnat tas ut i de tjänster som tillhandahålls dotterbolagen.

| (247) | Det finns följaktligen grund för att anse att den ekonomiska fördel som uppstår hos den offentliga institutionen på grund av dess stadgeenliga garanti i denna egenskap har överförts till de privaträttsliga dotterbolagen Axens och Prosernat. |
| --- | --- |

(247)

Det finns följaktligen grund för att anse att den ekonomiska fördel som uppstår hos den offentliga institutionen på grund av dess stadgeenliga garanti i denna egenskap har överförts till de privaträttsliga dotterbolagen Axens och Prosernat.

| (248) | När det gäller de avtal som den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Prosernat och Beicip-Franlab tillsammans ingår med gemensamma leverantörer, som kommissionen nämner i sitt beslut om att inleda förfarandet och som UOP Limited också nämner i sina synpunkter enligt skäl 73, har deras existens utan tvivel bekräftats av de franska myndigheterna, men de sistnämnda har preciserat att de huvudsakligen gäller transporter (flyg och järnväg) för personal som i yrket flyttar mellan olika enheter. Kommissionen anser att om dotterbolagen har kunnat åtnjuta mer förmånliga köpevillkor som beviljas koncernen IFP är det inte nödvändigtvis fastställt vad beträffar leverantörerna i fråga, är det snarare på grund av en prispolitik baserad på volymer som eventuellt tillämpas av dessa leverantörer vid köp av gruppresor än på grund av en eventuell effekt av garantin. Under alla förhållanden och även om den analys som presenteras i avsnitt 7.1.4.1 B för den offentliga institutionen kan överföras på dotterbolagen när det gäller de leveranser som köps in tillsammans med den, och om de sistnämnda åtnjuter en sådan överföring av den fördel som IFP har på grund av garantin genom att köpa dessa tjänster till ett lägre pris, är de belopp som det handlar om så försumbara att kommissionen tvivlar på att de ha karaktären av en verklig ekonomisk fördel. |
| --- | --- |

(248)

När det gäller de avtal som den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens, Prosernat och Beicip-Franlab tillsammans ingår med gemensamma leverantörer, som kommissionen nämner i sitt beslut om att inleda förfarandet och som UOP Limited också nämner i sina synpunkter enligt skäl 73, har deras existens utan tvivel bekräftats av de franska myndigheterna, men de sistnämnda har preciserat att de huvudsakligen gäller transporter (flyg och järnväg) för personal som i yrket flyttar mellan olika enheter. Kommissionen anser att om dotterbolagen har kunnat åtnjuta mer förmånliga köpevillkor som beviljas koncernen IFP är det inte nödvändigtvis fastställt vad beträffar leverantörerna i fråga, är det snarare på grund av en prispolitik baserad på volymer som eventuellt tillämpas av dessa leverantörer vid köp av gruppresor än på grund av en eventuell effekt av garantin. Under alla förhållanden och även om den analys som presenteras i avsnitt 7.1.4.1 B för den offentliga institutionen kan överföras på dotterbolagen när det gäller de leveranser som köps in tillsammans med den, och om de sistnämnda åtnjuter en sådan överföring av den fördel som IFP har på grund av garantin genom att köpa dessa tjänster till ett lägre pris, är de belopp som det handlar om så försumbara att kommissionen tvivlar på att de ha karaktären av en verklig ekonomisk fördel.

| (249) | I enlighet med slutsatserna i beslut C 51/2005 är följaktligen de enda verksamheter som kan gynnas av en fördel som mottas genom täckningen i den statliga garanti som beviljas moderbolaget av den forskningsverksamhet som bedrivs på dotterbolagens exklusiva verksamhetsområden begränsad till ”bidrag[et] [från den offentliga institutionen IFP] till Axens och Prosernats verksamhetsområden”. (222) Eftersom det handlar just om de fördelar som överförs till Axens och Prosernat anser kommissionen, utan att kunna ange något exakt belopp för denna fördel, att den i vart fall inte kan överstiga, tjänst för tjänst, år för år, de belopp som återges i Tabell 5 i skäl 236. |
| --- | --- |

(249)

I enlighet med slutsatserna i beslut C 51/2005 är följaktligen de enda verksamheter som kan gynnas av en fördel som mottas genom täckningen i den statliga garanti som beviljas moderbolaget av den forskningsverksamhet som bedrivs på dotterbolagens exklusiva verksamhetsområden begränsad till ”bidrag[et] [från den offentliga institutionen IFP] till Axens och Prosernats verksamhetsområden”. (222) Eftersom det handlar just om de fördelar som överförs till Axens och Prosernat anser kommissionen, utan att kunna ange något exakt belopp för denna fördel, att den i vart fall inte kan överstiga, tjänst för tjänst, år för år, de belopp som återges i Tabell 5 i skäl 236.

| (250) | Kommissionen anser att en sådan ekonomisk fördel som den offentliga institutionen IFP överför till sina privaträttsliga dotterbolag Axens och Prosernat är selektiv, eftersom dotterbolagens konkurrenter inte har tillgång till IFP:s teknik och mänskliga och materiella resurser på lika förmånliga villkor. |
| --- | --- |

(250)

Kommissionen anser att en sådan ekonomisk fördel som den offentliga institutionen IFP överför till sina privaträttsliga dotterbolag Axens och Prosernat är selektiv, eftersom dotterbolagens konkurrenter inte har tillgång till IFP:s teknik och mänskliga och materiella resurser på lika förmånliga villkor.

7.1.5   SNEDVRIDNING AV KONKURRENSEN OCH PÅVERKAN PÅ HANDELN

| (251) | Den granskade åtgärden riskerar att leda till minskade driftskostnader för den offentliga institutionen IFP för de tjänster som den tillhandahåller tredje man (kontraktsforskning), och minskade driftskostnader för Axens och Prosernat för de tjänster som de köper av sitt moderbolag (forskning på deras exklusiva område, kontraktsforskning, tillhandahållande av personal och material samt administrativa tjänster), vilket leder till att koncernen IFP gynnas och alltså snedvrider konkurrensen i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(251)

Den granskade åtgärden riskerar att leda till minskade driftskostnader för den offentliga institutionen IFP för de tjänster som den tillhandahåller tredje man (kontraktsforskning), och minskade driftskostnader för Axens och Prosernat för de tjänster som de köper av sitt moderbolag (forskning på deras exklusiva område, kontraktsforskning, tillhandahållande av personal och material samt administrativa tjänster), vilket leder till att koncernen IFP gynnas och alltså snedvrider konkurrensen i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

| (252) | Eftersom de marknader som koncernen IFP är aktiv på, det vill säga för den offentliga institutionen IFP framför allt inom kontraktsforskning, för dotterbolaget Axens katalysatorer och teknik för industrier på området för raffinering och petrokemi, samt för dotterbolaget Prosernat studier, tjänster och utrustning på området för gasbehandling och svavelåtervinning, till stor del är öppna för handel inom Europeiska unionen, kan en sådan åtgärd missgynna de företag som har eller som vill utveckla liknande ekonomisk verksamhet på de berörda marknaderna. |
| --- | --- |

(252)

Eftersom de marknader som koncernen IFP är aktiv på, det vill säga för den offentliga institutionen IFP framför allt inom kontraktsforskning, för dotterbolaget Axens katalysatorer och teknik för industrier på området för raffinering och petrokemi, samt för dotterbolaget Prosernat studier, tjänster och utrustning på området för gasbehandling och svavelåtervinning, till stor del är öppna för handel inom Europeiska unionen, kan en sådan åtgärd missgynna de företag som har eller som vill utveckla liknande ekonomisk verksamhet på de berörda marknaderna.

| (253) | Under dessa förutsättningar riskerar förekomsten av en obegränsad statlig garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP att snedvrida konkurrensen och påverka handeln i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(253)

Under dessa förutsättningar riskerar förekomsten av en obegränsad statlig garanti till förmån för den offentliga institutionen IFP att snedvrida konkurrensen och påverka handeln i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.1.6   SLUTSATS OM ÅTGÄRDENS KARAKTÄR SOM STATLIGT STÖD

| (254) | Garantin till den offentliga institutionen IFP till följd av företagets juridiska ställning innebär alltså en överföring av statliga resurser som kan hänföras till staten och snedvrider eller riskerar att snedvrida konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna till fördel för koncernen IFP. |
| --- | --- |

(254)

Garantin till den offentliga institutionen IFP till följd av företagets juridiska ställning innebär alltså en överföring av statliga resurser som kan hänföras till staten och snedvrider eller riskerar att snedvrida konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna till fördel för koncernen IFP.

| (255) | Kommissionen konstaterar att denna garanti är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(255)

Kommissionen konstaterar att denna garanti är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

7.2   STÖDÅTGÄRDENS OLAGLIGHET

| (256) | IFP var före ändringen av ställningen en privaträttslig juridisk person som bildats i form av en yrkesinstitution i den mening som avses i lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen. IFP omfattades därför av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation och åtnjöt inte den statliga garanti som följer av ställningen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. |
| --- | --- |

(256)

IFP var före ändringen av ställningen en privaträttslig juridisk person som bildats i form av en yrkesinstitution i den mening som avses i lag nr 43-612 av den 17 november 1943 om förvaltningen av yrkesintressen. IFP omfattades därför av de allmänrättsliga förfarandena för sanering och likvidation och åtnjöt inte den statliga garanti som följer av ställningen som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag.

| (257) | Genom ett dekret av den 6 juli 2006, antaget med tillämpning av lag nr 2005-781 av den 13 juli 2005, blev IFP den 7 juli 2007 en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. Det är ändringen av företagets juridiska ställning som är orsaken till att den offentliga institutionen IFP beviljats en obegränsad statlig garanti. Åtgärden i fråga måste alltså klassificeras som nytt stöd i den mening som avses i artikel 1 c i tillämpningsförordningen. |
| --- | --- |

(257)

Genom ett dekret av den 6 juli 2006, antaget med tillämpning av lag nr 2005-781 av den 13 juli 2005, blev IFP den 7 juli 2007 en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. Det är ändringen av företagets juridiska ställning som är orsaken till att den offentliga institutionen IFP beviljats en obegränsad statlig garanti. Åtgärden i fråga måste alltså klassificeras som nytt stöd i den mening som avses i artikel 1 c i tillämpningsförordningen.

| (258) | Enligt artikel 2.1 i tillämpningsförordningen är medlemsstaterna att i god tid anmäla ”alla planer på att bevilja nytt stöd” till kommissionen. Eftersom ändringen av den offentliga institutionen IFP:s juridiska ställning inte anmälts formellt av Frankrike, utan endast som av en händelse nämnts inom ramen för ett annat förfarande och det faktiska genomförandet av åtgärden inte har underställts kommissionens förhandsgodkännande har det statliga stödet i fråga genomförts av Frankrikes regering i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(258)

Enligt artikel 2.1 i tillämpningsförordningen är medlemsstaterna att i god tid anmäla ”alla planer på att bevilja nytt stöd” till kommissionen. Eftersom ändringen av den offentliga institutionen IFP:s juridiska ställning inte anmälts formellt av Frankrike, utan endast som av en händelse nämnts inom ramen för ett annat förfarande och det faktiska genomförandet av åtgärden inte har underställts kommissionens förhandsgodkännande har det statliga stödet i fråga genomförts av Frankrikes regering i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget.

| (259) | Kommissionen anser följaktligen att denna åtgärd utgör olagligt stöd i den mening som avses i artikel 1 f i tillämpningsförordningen. |
| --- | --- |

(259)

Kommissionen anser följaktligen att denna åtgärd utgör olagligt stöd i den mening som avses i artikel 1 f i tillämpningsförordningen.

7.3   STÖDÅTGÄRDENS FÖRENLIGHET

7.3.1   STÖD PÅ OMRÅDET FÖR DEN KONTRAKTSFORSKNING OCH DET TILLHANDAHÅLLANDE AV TJÄNSTER SOM BEDRIVS AV DEN OFFENTLIGA INSTITUTIONEN IFP

| (260) | Tillhandahållandet av tjänster består av uthyrning av forskningsinfrastruktur, tillhandahållande av personal eller tillhandahållande av juridiska tjänster (för dotterbolagens räkning). |
| --- | --- |

(260)

Tillhandahållandet av tjänster består av uthyrning av forskningsinfrastruktur, tillhandahållande av personal eller tillhandahållande av juridiska tjänster (för dotterbolagens räkning).

| (261) | Tillhandahållandet av kontraktsforskning består vanligen av att den offentliga institutionen IFP ger sitt stöd till en kund (tredje man eller dotterbolag) (223) som vill bedriva forskningsverksamhet som gör att den kan förbättra sin förståelse eller styrning av ett vetenskapligt eller tekniskt fenomen. (224) Kundens order kan vara mer eller mindre exakta och ger IFP en mer eller mindre stor handlingsmarginal som sträcker sig från ett enkelt iakttagande av en produktspecifikation som fastställs helt av kunden till tillhandahållandet av en fullständig forskningstjänst som inbegriper rekommendationer. [...] (*) Utifrån varje order formulerar IFP ett tekniskt och kommersiellt förslag som åtföljs av avtalsvillkoren för dess förverkligande, som då blir föremål för förhandlingar med kunden. De franska myndigheterna har beskrivit det tillhandahållandet av kontraktsforskning och tjänster som IFP bedriver på sina tre kompetensområden, dvs. resultatcentrum för (CREP), resultatcentrum för motorer och energi (CRME). (resultatcentrum för utbildning och pedagogik, resultatcentrum för raffinering och petrokemi (CRRP) samt resultatcentrum för motorer och energi). |
| --- | --- |

(261)

Tillhandahållandet av kontraktsforskning består vanligen av att den offentliga institutionen IFP ger sitt stöd till en kund (tredje man eller dotterbolag) (223) som vill bedriva forskningsverksamhet som gör att den kan förbättra sin förståelse eller styrning av ett vetenskapligt eller tekniskt fenomen. (224) Kundens order kan vara mer eller mindre exakta och ger IFP en mer eller mindre stor handlingsmarginal som sträcker sig från ett enkelt iakttagande av en produktspecifikation som fastställs helt av kunden till tillhandahållandet av en fullständig forskningstjänst som inbegriper rekommendationer. [...] (*) Utifrån varje order formulerar IFP ett tekniskt och kommersiellt förslag som åtföljs av avtalsvillkoren för dess förverkligande, som då blir föremål för förhandlingar med kunden. De franska myndigheterna har beskrivit det tillhandahållandet av kontraktsforskning och tjänster som IFP bedriver på sina tre kompetensområden, dvs. resultatcentrum för (CREP), resultatcentrum för motorer och energi (CRME). (resultatcentrum för utbildning och pedagogik, resultatcentrum för raffinering och petrokemi (CRRP) samt resultatcentrum för motorer och energi).

| (262) | Vad beträffar CREP syftar tjänsterna bl.a. till att validera och/eller förbättra metoder, tekniker och programvaror som utvecklas av forskningscentrumet. För att utföra vissa av sina tjänster tillhandahåller CREP även sina industriella partner den utrustning och de beräkningsalgoritmer som är IFP:s egen eller sällsynt sakkunskap som inte är tillgänglig inom ramen för en kommersiell tjänst som tillhandahålls av en privat aktör. Dessa tjänster kan klassificeras enligt följande kategorier:






  a) | Tjänster kopplade till en viss utrustning som inte har någon eller få motsvarigheter i världen. (225) |
| --- | --- | --- |

(262)

Vad beträffar CREP syftar tjänsterna bl.a. till att validera och/eller förbättra metoder, tekniker och programvaror som utvecklas av forskningscentrumet. För att utföra vissa av sina tjänster tillhandahåller CREP även sina industriella partner den utrustning och de beräkningsalgoritmer som är IFP:s egen eller sällsynt sakkunskap som inte är tillgänglig inom ramen för en kommersiell tjänst som tillhandahålls av en privat aktör. Dessa tjänster kan klassificeras enligt följande kategorier:

a)

Tjänster kopplade till en viss utrustning som inte har någon eller få motsvarigheter i världen. (225)

| b) | Tolkning av fall som kräver användning av programvara som utvecklats av IFP och som ännu inte släppts ut på marknaden och vars användning mot just den bakgrunden kräver särskild sakkunskap som använder IFP:s kompetens. (226) |
| --- | --- |

b)

Tolkning av fall som kräver användning av programvara som utvecklats av IFP och som ännu inte släppts ut på marknaden och vars användning mot just den bakgrunden kräver särskild sakkunskap som använder IFP:s kompetens. (226)

| c) | Användning av IFP:s särskilda sakkunskap. (227) |
| --- | --- |

c)

Användning av IFP:s särskilda sakkunskap. (227)

| d) | Användning av en sakkunskap under utveckling för att validera den kompetens, teknik och metod som utvecklas. (228) |
| --- | --- |

d)

Användning av en sakkunskap under utveckling för att validera den kompetens, teknik och metod som utvecklas. (228)

| (263) | Vad beträffar CRRP har den kontraktsforskning som tillhandahållits bestått av till exempel stöd vid ett utländskt universitets genomförande (229) av verksamhet som avser IFP:s särskilda kompetens på området för katalysatorer, i verksamhet som rör ”[...] (*)” (230) för att förstå fenomenen [...] (*) eller en studie (231) av [...] (*). |
| --- | --- |

(263)

Vad beträffar CRRP har den kontraktsforskning som tillhandahållits bestått av till exempel stöd vid ett utländskt universitets genomförande (229) av verksamhet som avser IFP:s särskilda kompetens på området för katalysatorer, i verksamhet som rör ”[...] (*)” (230) för att förstå fenomenen [...] (*) eller en studie (231) av [...] (*).

| (264) | Vad beträffar CRME har den kontraktsforskning som tillhandahållits bestått av t.ex., för bilkonstruktörer i [...] (*) med utgångspunkt [...] (*), en [...] (*) och en metod (232) som är IFP:s, en undersökning [...] (*) (233) IFP:s forskning [...] (*) eller test [...] (*) för [...] (*) som IFP utvecklat. (234) |
| --- | --- |

(264)

Vad beträffar CRME har den kontraktsforskning som tillhandahållits bestått av t.ex., för bilkonstruktörer i [...] (*) med utgångspunkt [...] (*), en [...] (*) och en metod (232) som är IFP:s, en undersökning [...] (*) (233) IFP:s forskning [...] (*) eller test [...] (*) för [...] (*) som IFP utvecklat. (234)

| (265) | Det framgår av den här beskrivningen att den kontraktsforskningsverksamhet som den offentliga institutionen IFP bedriver för tredje mans räkning syftar till utförandet av tekniska genomförbarhetsstudier före forskningen, förvärvande av nya kunskaper och förmågor på institutets kompetensområde, användning av de kunskaper och tekniker som IFP utvecklat för att ta fram nya produkter, processer eller tjänster. |
| --- | --- |

(265)

Det framgår av den här beskrivningen att den kontraktsforskningsverksamhet som den offentliga institutionen IFP bedriver för tredje mans räkning syftar till utförandet av tekniska genomförbarhetsstudier före forskningen, förvärvande av nya kunskaper och förmågor på institutets kompetensområde, användning av de kunskaper och tekniker som IFP utvecklat för att ta fram nya produkter, processer eller tjänster.

| (266) | De franska myndigheterna har tillhandahållit sifferuppgifter för den kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster som den offentliga institutionen IFP har bedrivit för tredje mans räkning under perioden 2004-2009. Enligt dessa uppgifter står dessa tjänster för ungefär [0-5] (**) procent per år av IFP:s totala budget (dvs. [...] (*) euro för tjänster till ett budgeterat värde av ungefär 300 euro), viket innebär att den här ekonomiska verksamheten kan klassificeras som permanent inom ramen för institutionens verksamhet. |
| --- | --- |

(266)

De franska myndigheterna har tillhandahållit sifferuppgifter för den kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster som den offentliga institutionen IFP har bedrivit för tredje mans räkning under perioden 2004-2009. Enligt dessa uppgifter står dessa tjänster för ungefär [0-5] (**) procent per år av IFP:s totala budget (dvs. [...] (*) euro för tjänster till ett budgeterat värde av ungefär 300 euro), viket innebär att den här ekonomiska verksamheten kan klassificeras som permanent inom ramen för institutionens verksamhet.

7.3.1.1   
  Hypotesen om en överföring av det statliga stödet till tredje man eller dotterbolagen

| (267) | Om en icke-vinstdrivande forskningsorganisation tillfälligt bedriver ekonomisk verksamhet, till exempel uthyrning av infrastruktur, tillhandahållande av tjänster till företag eller kontraktsforskning, innebär enligt punkt 3.1.2 i rambestämmelserna för FoUI generellt sådan ekonomisk verksamhet statligt stöd. Om det kan visas att hela det statliga bidraget har överförts till slutmottagaren och att förmedlaren inte har fått någon fördel, kan det dock anses att den förmedlande organisationen inte har fått något statligt stöd. |
| --- | --- |

(267)

Om en icke-vinstdrivande forskningsorganisation tillfälligt bedriver ekonomisk verksamhet, till exempel uthyrning av infrastruktur, tillhandahållande av tjänster till företag eller kontraktsforskning, innebär enligt punkt 3.1.2 i rambestämmelserna för FoUI generellt sådan ekonomisk verksamhet statligt stöd. Om det kan visas att hela det statliga bidraget har överförts till slutmottagaren och att förmedlaren inte har fått någon fördel, kan det dock anses att den förmedlande organisationen inte har fått något statligt stöd.

| (268) | Eftersom forskningsorganisationen IFP bedriver kontraktsforskningsverksamhet som täcks av en obegränsad offentlig garanti är det i detta fall lämpligt att undersöka om den mottar ett statligt stöd och visa om försäljningspriset för dessa tjänster gör det möjligt att överföra det statliga stödet i dess helhet till kunderna. |
| --- | --- |

(268)

Eftersom forskningsorganisationen IFP bedriver kontraktsforskningsverksamhet som täcks av en obegränsad offentlig garanti är det i detta fall lämpligt att undersöka om den mottar ett statligt stöd och visa om försäljningspriset för dessa tjänster gör det möjligt att överföra det statliga stödet i dess helhet till kunderna.

| (269) | De avgifter för den offentliga institutionen IFP:s tillhandahållande av kontraktsforskning fastställs på grundval av alla egna kostnader som institutionen har, (235) på vilket en marginal tillämpas, vars procentsats varierar i förhållande till resultatet av den förhandling med kunden som nämns i skäl 261. Den enda kostnadsfaktorn verkar följaktligen som verkar beaktas av IFP är just den premie som institutionen tar ut för att täcka fullgörandegarantin (eller garantin för bästa vilja). |
| --- | --- |

(269)

De avgifter för den offentliga institutionen IFP:s tillhandahållande av kontraktsforskning fastställs på grundval av alla egna kostnader som institutionen har, (235) på vilket en marginal tillämpas, vars procentsats varierar i förhållande till resultatet av den förhandling med kunden som nämns i skäl 261. Den enda kostnadsfaktorn verkar följaktligen som verkar beaktas av IFP är just den premie som institutionen tar ut för att täcka fullgörandegarantin (eller garantin för bästa vilja).

| (270) | När det gäller den kontraktsforskning som den offentliga institutionen IFP utför för dotterbolagen Axens och Prosernats räkning anser kommissionen att den ekonomiska fördel som garantin leder till kan bli kvar hos IFP och i förekommande fall användas för andra ändamål, eller med hänsyn till de speciella band som förenar dem med deras moderbolag överföras till dotterbolagen genom avgifterna:






  a) | I det första fallet presenteras stödets förenlighet i detta avsnitt. |
| --- | --- | --- |

(270)

När det gäller den kontraktsforskning som den offentliga institutionen IFP utför för dotterbolagen Axens och Prosernats räkning anser kommissionen att den ekonomiska fördel som garantin leder till kan bli kvar hos IFP och i förekommande fall användas för andra ändamål, eller med hänsyn till de speciella band som förenar dem med deras moderbolag överföras till dotterbolagen genom avgifterna:

a)

I det första fallet presenteras stödets förenlighet i detta avsnitt.

| b) | I det andra fallet hänvisar kommissionen till analysen av förenlighet i avsnitt 7.3.2, som av för säkerhets skull inkluderar beloppen som berörs i bedömningen av den eventuella fördel som överförs till dotterbolagen. |
| --- | --- |

b)

I det andra fallet hänvisar kommissionen till analysen av förenlighet i avsnitt 7.3.2, som av för säkerhets skull inkluderar beloppen som berörs i bedömningen av den eventuella fördel som överförs till dotterbolagen.

| (271) | Om man kunde fastställa att ett belopp motsvarande den extrakostnad som systematiskt har överförts till tredje man genom de avgifter som tillämpas är det när det gäller kunder som är tredje man mycket sannolikt att en detaljerad granskning av det stöd som överförs skulle visa på belopp som utgör stöd av mindre betydelse. (236) Enligt de uppgifter som lämnats av de franska myndigheterna genererar huvuddelen av de fakturerade tjänsterna en omsättning på mindre än [...] (*) euro (dvs. ett maximibelopp för täckning av kreditrisken på [...] (*) euro), där det största avtalet inte gäller mer än [...] (*) euro (dvs. ett maximibelopp för täckning av kreditrisken på [...] (*) euro). |
| --- | --- |

(271)

Om man kunde fastställa att ett belopp motsvarande den extrakostnad som systematiskt har överförts till tredje man genom de avgifter som tillämpas är det när det gäller kunder som är tredje man mycket sannolikt att en detaljerad granskning av det stöd som överförs skulle visa på belopp som utgör stöd av mindre betydelse. (236) Enligt de uppgifter som lämnats av de franska myndigheterna genererar huvuddelen av de fakturerade tjänsterna en omsättning på mindre än [...] (*) euro (dvs. ett maximibelopp för täckning av kreditrisken på [...] (*) euro), där det största avtalet inte gäller mer än [...] (*) euro (dvs. ett maximibelopp för täckning av kreditrisken på [...] (*) euro).

| (272) | Det kan följaktligen inte uteslutas att de marginaler som tillämpas av den offentliga institutionen IFP inte alltid gör det möjligt att överföra hela det statliga stödet till de kunder som tillhandahålls kontraktsforskning. I så fall utgör underlåtenheten att betala premien för garantin till staten för den täckning av avtalen om kontraktsforskning som ges till tredje man ytterligare en offentlig finansiering som staten ställer till institutionens förfogande. |
| --- | --- |

(272)

Det kan följaktligen inte uteslutas att de marginaler som tillämpas av den offentliga institutionen IFP inte alltid gör det möjligt att överföra hela det statliga stödet till de kunder som tillhandahålls kontraktsforskning. I så fall utgör underlåtenheten att betala premien för garantin till staten för den täckning av avtalen om kontraktsforskning som ges till tredje man ytterligare en offentlig finansiering som staten ställer till institutionens förfogande.

| (273) | Motsvarande statliga medel skulle följaktligen kunna användas för tre ändamål:






  a) | För att finansiera den offentliga institutionens icke-ekonomiska verksamhet, vilket inte utgör statligt stöd. |
| --- | --- | --- |

(273)

Motsvarande statliga medel skulle följaktligen kunna användas för tre ändamål:

a)

För att finansiera den offentliga institutionens icke-ekonomiska verksamhet, vilket inte utgör statligt stöd.

| b) | För att finansiera annan kontraktsforskningsverksamhet för tredje mans eller dotterbolagens räkning. Den hypotesen analyseras i detalj i avsnitt 7.3.1.2. |
| --- | --- |

b)

För att finansiera annan kontraktsforskningsverksamhet för tredje mans eller dotterbolagens räkning. Den hypotesen analyseras i detalj i avsnitt 7.3.1.2.

| c) | För att finansiera den forskning som den offentliga institutionen bedriver på dotterbolagens exklusiva områden, vilket följaktligen skulle öka det stödbelopp som redan överförs till dotterbolagen. Den hypotesen analyseras i detalj i avsnitt 7.3.2. |
| --- | --- |

c)

För att finansiera den forskning som den offentliga institutionen bedriver på dotterbolagens exklusiva områden, vilket följaktligen skulle öka det stödbelopp som redan överförs till dotterbolagen. Den hypotesen analyseras i detalj i avsnitt 7.3.2.

7.3.1.2   
  Förenlighet hos en statlig garanti som ges till en forskningsorganisation för tillhandahållande av kontraktsforskning och sekundära tjänster inom ramen för dess primära oberoende offentliga forskningsverksamhet

| (274) | Innan den granskar särdragen i detta fall vill kommissionen bekräfta den principiella ståndpunkt som den antagit i sin beslutspraxis, det vill säga att en obegränsad statlig garanti som täcker ekonomisk verksamhet i princip utgör ett oförenligt statligt stöd. (237) Kommissionen anser rent allmänt att obegränsade garantier inom en ekonomisk sektor som är konkurrensutsatt är oförenliga med EUF-fördraget, bl.a. därför att en sådan garanti ålägger staten alla risker som är förenade med en ekonomisk verksamhet utan att det mottagande företaget bär kostnaden för denna täckning och framstår som en moralisk risk i förhållande till den situation då den bär alla negativa konsekvenser av sina handlingar. I kraft av proportionalitetsprincipen kan sådana obegränsade garantier vanligtvis inte motiveras med uppdrag i allmänhetens intresse, eftersom det i fråga om en obegränsad garanti verkar vara omöjligt att kontrollera att stödbeloppet inte överskrider nettokostnaderna för att tillhandahålla den allmännyttiga tjänsten. (238) |
| --- | --- |

(274)

Innan den granskar särdragen i detta fall vill kommissionen bekräfta den principiella ståndpunkt som den antagit i sin beslutspraxis, det vill säga att en obegränsad statlig garanti som täcker ekonomisk verksamhet i princip utgör ett oförenligt statligt stöd. (237) Kommissionen anser rent allmänt att obegränsade garantier inom en ekonomisk sektor som är konkurrensutsatt är oförenliga med EUF-fördraget, bl.a. därför att en sådan garanti ålägger staten alla risker som är förenade med en ekonomisk verksamhet utan att det mottagande företaget bär kostnaden för denna täckning och framstår som en moralisk risk i förhållande till den situation då den bär alla negativa konsekvenser av sina handlingar. I kraft av proportionalitetsprincipen kan sådana obegränsade garantier vanligtvis inte motiveras med uppdrag i allmänhetens intresse, eftersom det i fråga om en obegränsad garanti verkar vara omöjligt att kontrollera att stödbeloppet inte överskrider nettokostnaderna för att tillhandahålla den allmännyttiga tjänsten. (238)

| (275) | Det bör påpekas att i detta fall har den offentliga institutionen IFP genom den franska lagstiftningen anförtrotts tre uppdrag i allmänhetens intresse, det vill säga forskning, utbildning och dokumentation. Till skillnad från tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (239) omfattas inte dessa uppdrag av området för ekonomisk verksamhet i den mening som avses i unionsrätten. Täckningen genom en stadgeenlig offentlig garanti av denna icke-ekonomiska verksamhet medför alltså inget statligt stöd. För övrigt är IFP:s verksamhet huvudsakligen av icke-ekonomisk art. Följaktligen är den garanti som IFP åtnjuter på grund av sin juridiska ställning huvudsakligen koncentrerad till dess icke-ekonomiska verksamhet och berör inte det sekundära tillhandahållandet av kontraktsforskning och tjänster annat än i underordnad betydelse. |
| --- | --- |

(275)

Det bör påpekas att i detta fall har den offentliga institutionen IFP genom den franska lagstiftningen anförtrotts tre uppdrag i allmänhetens intresse, det vill säga forskning, utbildning och dokumentation. Till skillnad från tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (239) omfattas inte dessa uppdrag av området för ekonomisk verksamhet i den mening som avses i unionsrätten. Täckningen genom en stadgeenlig offentlig garanti av denna icke-ekonomiska verksamhet medför alltså inget statligt stöd. För övrigt är IFP:s verksamhet huvudsakligen av icke-ekonomisk art. Följaktligen är den garanti som IFP åtnjuter på grund av sin juridiska ställning huvudsakligen koncentrerad till dess icke-ekonomiska verksamhet och berör inte det sekundära tillhandahållandet av kontraktsforskning och tjänster annat än i underordnad betydelse.

| (276) | Eftersom en sådan garanti täcker forskningsorganisationernas ekonomiska verksamhet, t.ex. till exempel kontraktsforskning eller tillhandahållande av tjänster, utan att omfattas av marknadsmässiga avgifter, ger den däremot forskningsorganisationen ett statligt stöd som i enligt med ovanstående förklaringar kan läggas till den offentliga finansieringen av den icke-ekonomiska verksamheten i allmänhetens intresse (oberoende offentlig forskning), finansiering av övrig ekonomisk verksamhet i form av kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster, samt slutligen finansieringen av tekniköverföringen till Axens och Prosernat. (240) |
| --- | --- |

(276)

Eftersom en sådan garanti täcker forskningsorganisationernas ekonomiska verksamhet, t.ex. till exempel kontraktsforskning eller tillhandahållande av tjänster, utan att omfattas av marknadsmässiga avgifter, ger den däremot forskningsorganisationen ett statligt stöd som i enligt med ovanstående förklaringar kan läggas till den offentliga finansieringen av den icke-ekonomiska verksamheten i allmänhetens intresse (oberoende offentlig forskning), finansiering av övrig ekonomisk verksamhet i form av kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster, samt slutligen finansieringen av tekniköverföringen till Axens och Prosernat. (240)

| (277) | I de första två fallen måste det följaktligen konstateras att i detta fall är det, trots att den statliga garantin är på förhand obegränsad, är mycket möjligt att i efterhand beräkna, för perioden 2006–2009, en ökning av bruttoekvivalenten eller subventionen av effekterna av denna garanti (den riskpremie som inte betalas till staten), som ökat (eftersom de har stannat hos den offentliga institutionen IFP) de offentliga medel som staten redan betalat till IFP för att täcka nettokostnaderna för den oberoende offentliga forskningsverksamheten samt kontraktsforskningen och tillhandahållandet av tjänster. |
| --- | --- |

(277)

I de första två fallen måste det följaktligen konstateras att i detta fall är det, trots att den statliga garantin är på förhand obegränsad, är mycket möjligt att i efterhand beräkna, för perioden 2006–2009, en ökning av bruttoekvivalenten eller subventionen av effekterna av denna garanti (den riskpremie som inte betalas till staten), som ökat (eftersom de har stannat hos den offentliga institutionen IFP) de offentliga medel som staten redan betalat till IFP för att täcka nettokostnaderna för den oberoende offentliga forskningsverksamheten samt kontraktsforskningen och tillhandahållandet av tjänster.

| (278) | Kommissionen vill dock betona att den kontraktsforskning och de tjänster som omfattas av den statliga garantin är begränsade till de tjänster som är ”sekundära” till institutionens primära verksamhet för offentlig oberoende forskning, dvs. ekonomisk verksamhet som:






  a) | inte påverkar forskningsorganisationens normala drift, oberoende eller neutralitet, |
| --- | --- | --- |

(278)

Kommissionen vill dock betona att den kontraktsforskning och de tjänster som omfattas av den statliga garantin är begränsade till de tjänster som är ”sekundära” till institutionens primära verksamhet för offentlig oberoende forskning, dvs. ekonomisk verksamhet som:

a)

inte påverkar forskningsorganisationens normala drift, oberoende eller neutralitet,

| b) | tillhandahålls, enligt normala marknadsvillkor och särskilt till marknadspriser, eller i avsaknad av marknadspris till ett pris som avspeglar alla kostnader (utom effekterna av garantin), med ett rimligt marginaltillägg, |
| --- | --- |

b)

tillhandahålls, enligt normala marknadsvillkor och särskilt till marknadspriser, eller i avsaknad av marknadspris till ett pris som avspeglar alla kostnader (utom effekterna av garantin), med ett rimligt marginaltillägg,

| c) | omfattas av räkenskaper som är åtskilda från räkenskaperna för den oberoende offentliga forskningsverksamheten, särskilt vad beträffar deras respektive kostnader och finansieringar, |
| --- | --- |

c)

omfattas av räkenskaper som är åtskilda från räkenskaperna för den oberoende offentliga forskningsverksamheten, särskilt vad beträffar deras respektive kostnader och finansieringar,

| d) | är oupplösligt knuten till den primära oberoende forskningsverksamheten så att den inte tekniskt kan göras någon åtskillnad mellan dem, särskilt på grund av användningen av samma infrastrukturer, utrustningar, material eller teknik, eller utnyttjandet av samma forskare, vetenskapsmän, ingenjörer, kreatörer eller tekniker, |
| --- | --- |

d)

är oupplösligt knuten till den primära oberoende forskningsverksamheten så att den inte tekniskt kan göras någon åtskillnad mellan dem, särskilt på grund av användningen av samma infrastrukturer, utrustningar, material eller teknik, eller utnyttjandet av samma forskare, vetenskapsmän, ingenjörer, kreatörer eller tekniker,

| (279) | Denna sekundära verksamhet kan bestå i tillhandahållandet av kontraktsforskning, sakkunskap eller teknisk eller vetenskaplig rådgivning, som i förekommande fall inbegriper tillhandahållandet av infrastruktur, materialutrustning eller teknik med ett starkt innovativt innehåll som finansieras eller genomförs inom ramen för eller vid behov genom den oberoende offentliga forskningen, för vilka det inte finns några eller få motsvarigheter i världen (241) förutom de tjänster som erbjuds av en eller flera jämförbara forskningsorganisationer, vilkas användning kräver sakkunskap och kompetens från forskare, vetenskapsmän, ingenjörer, formgivare eller tekniker som är anställda av forskningsorganisationer främst för att bidra till dess oberoende offentliga forskningsarbete. |
| --- | --- |

(279)

Denna sekundära verksamhet kan bestå i tillhandahållandet av kontraktsforskning, sakkunskap eller teknisk eller vetenskaplig rådgivning, som i förekommande fall inbegriper tillhandahållandet av infrastruktur, materialutrustning eller teknik med ett starkt innovativt innehåll som finansieras eller genomförs inom ramen för eller vid behov genom den oberoende offentliga forskningen, för vilka det inte finns några eller få motsvarigheter i världen (241) förutom de tjänster som erbjuds av en eller flera jämförbara forskningsorganisationer, vilkas användning kräver sakkunskap och kompetens från forskare, vetenskapsmän, ingenjörer, formgivare eller tekniker som är anställda av forskningsorganisationer främst för att bidra till dess oberoende offentliga forskningsarbete.

| (280) | Dessa tjänster gör det dessutom möjligt att sprida den vetenskapliga kunskapen mellan den offentliga forskningen och den industriella sektor genom att ge kundföretag möjlighet att få tillgång till den offentliga institutionen IFP:s experimentella medel, tekniker och personalens kunskaper samt göra det möjligt för personalen att samla resultaten av sina erfarenheter kring möjligheterna för sitt nyskapande arbete som är en källa till framtida förbättringar av deras framtida oberoende offentliga forskningsverksamhet. De här korsvisa spin-off-effekterna på området för vetenskaplig kunskap är ömsesidigt gynnsamma för de olika aktörer som är engagerade i verksamheten och för Europeiska unionen i sin helhet. |
| --- | --- |

(280)

Dessa tjänster gör det dessutom möjligt att sprida den vetenskapliga kunskapen mellan den offentliga forskningen och den industriella sektor genom att ge kundföretag möjlighet att få tillgång till den offentliga institutionen IFP:s experimentella medel, tekniker och personalens kunskaper samt göra det möjligt för personalen att samla resultaten av sina erfarenheter kring möjligheterna för sitt nyskapande arbete som är en källa till framtida förbättringar av deras framtida oberoende offentliga forskningsverksamhet. De här korsvisa spin-off-effekterna på området för vetenskaplig kunskap är ömsesidigt gynnsamma för de olika aktörer som är engagerade i verksamheten och för Europeiska unionen i sin helhet.

| (281) | I enlighet med vad som anges i skäl 266 står tillhandahållandet av kontraktsforskning och tjänster inte för mer än [0–5] (**) procent av den offentliga institutionen IFP:s totala budget under perioden 2004–2009, vilket är en mycket liten andel. |
| --- | --- |

(281)

I enlighet med vad som anges i skäl 266 står tillhandahållandet av kontraktsforskning och tjänster inte för mer än [0–5] (**) procent av den offentliga institutionen IFP:s totala budget under perioden 2004–2009, vilket är en mycket liten andel.

| (282) | Dessutom uppgår de fakturerade tjänsterna hänfört till varje kund vanligen till ett belopp på mindre än [...] (*) euro av omsättningen, vilket innebär att det högsta beräknade stödbeloppet för det mesta är försumbart i storleksordningen [...] (*) euro per avtal. Kommissionen anser därför att stödet i fråga står i proportion till det allmänna intresset att sprida den vetenskapliga kunskapen i Europeiska unionen. |
| --- | --- |

(282)

Dessutom uppgår de fakturerade tjänsterna hänfört till varje kund vanligen till ett belopp på mindre än [...] (*) euro av omsättningen, vilket innebär att det högsta beräknade stödbeloppet för det mesta är försumbart i storleksordningen [...] (*) euro per avtal. Kommissionen anser därför att stödet i fråga står i proportion till det allmänna intresset att sprida den vetenskapliga kunskapen i Europeiska unionen.

| (283) | Under förutsättning att denna sekundära verksamhet fortsätter att stå för en mycket begränsad andel av de budgetmedel som anslås av den offentliga institutionen IFP till dess primära uppdrag att bedriva oberoende offentlig forskning och med hänsyn till den positiva effekten av denna sekundära verksamhet i fråga om målen av allmänt intresse anser kommissionen att deras täckning genom den statliga garantin inte på något sätt kan påverka villkoren för handeln i en utsträckning som strider mot unionens intressen i den mening som avses i artikel 107.3 c i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

(283)

Under förutsättning att denna sekundära verksamhet fortsätter att stå för en mycket begränsad andel av de budgetmedel som anslås av den offentliga institutionen IFP till dess primära uppdrag att bedriva oberoende offentlig forskning och med hänsyn till den positiva effekten av denna sekundära verksamhet i fråga om målen av allmänt intresse anser kommissionen att deras täckning genom den statliga garantin inte på något sätt kan påverka villkoren för handeln i en utsträckning som strider mot unionens intressen i den mening som avses i artikel 107.3 c i EUF-fördraget.

| (284) | De franska myndigheterna ska inom ramen för de årliga rapporterna om åtgärden i fråga visa att dessa villkor fortsätter att uppfyllas i framtiden. Vid tvivel om den sekundära arten hos kontraktsforskningsverksamhet eller tillhandahållande av tjänster är det naturligtvis lämpligt att utan dröjsmål underrätta kommissionen och i förekommande fall anmäla det eventuella statliga stödet med beaktande av effekterna av den statliga garantin. |
| --- | --- |

(284)

De franska myndigheterna ska inom ramen för de årliga rapporterna om åtgärden i fråga visa att dessa villkor fortsätter att uppfyllas i framtiden. Vid tvivel om den sekundära arten hos kontraktsforskningsverksamhet eller tillhandahållande av tjänster är det naturligtvis lämpligt att utan dröjsmål underrätta kommissionen och i förekommande fall anmäla det eventuella statliga stödet med beaktande av effekterna av den statliga garantin.

| (285) | Mot denna bakgrund beaktar kommissionen även de franska myndigheternas förslag som syftar till att i alla avtal som är särskilt relevanta för den offentliga institutionen IFP:s ekonomiska verksamhet och alltså för dess kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster föra in en formulering om att staten inte har något ansvar för att i förekommande fall se till att riskundantaget godtas och på så sätt avsevärt begränsa de eventuella negativa konsekvenserna av garantin. |
| --- | --- |

(285)

Mot denna bakgrund beaktar kommissionen även de franska myndigheternas förslag som syftar till att i alla avtal som är särskilt relevanta för den offentliga institutionen IFP:s ekonomiska verksamhet och alltså för dess kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster föra in en formulering om att staten inte har något ansvar för att i förekommande fall se till att riskundantaget godtas och på så sätt avsevärt begränsa de eventuella negativa konsekvenserna av garantin.

7.3.2   STÖD TILL KONCERNEN IFP INOM AXENS OCH PROSERNATS EXKLUSIVA VERKSAMHETSOMRÅDEN

7.3.2.1   
  Rättslig grund för bedömningen av stödets förenlighet

| (286) | Eftersom det är fråga om en statlig stödåtgärd som syftar till att stödja den FoU-verksamhet som bedrivs av den offentliga institutionen IFP är ska bestämmelserna om statligt stöd till forskning och utveckling tillämpas vid bedömningen av stödets förenlighet. |
| --- | --- |

(286)

Eftersom det är fråga om en statlig stödåtgärd som syftar till att stödja den FoU-verksamhet som bedrivs av den offentliga institutionen IFP är ska bestämmelserna om statligt stöd till forskning och utveckling tillämpas vid bedömningen av stödets förenlighet.

| (287) | Eftersom den offentliga institutionen IFP:s ställning ändrades den 7 juli 2006 beviljade staten den obegränsade garantin i fråga före den 1 juli 2007, det vill säga det datum då rambestämmelserna för FoUI trädde i kraft. När det gäller granskningen av stödets förenlighet kommer kommissionen på detta icke anmälda stöd, i enlighet med tillkännagivandet om vilka regler som är tillämpliga för att avgöra om ett statligt stöd är olagligt, (242) även att tillämpa de gemenskapsramar för statligt stöd till forskning och utveckling från 1996 som gällde när stödet beviljades. |
| --- | --- |

(287)

Eftersom den offentliga institutionen IFP:s ställning ändrades den 7 juli 2006 beviljade staten den obegränsade garantin i fråga före den 1 juli 2007, det vill säga det datum då rambestämmelserna för FoUI trädde i kraft. När det gäller granskningen av stödets förenlighet kommer kommissionen på detta icke anmälda stöd, i enlighet med tillkännagivandet om vilka regler som är tillämpliga för att avgöra om ett statligt stöd är olagligt, (242) även att tillämpa de gemenskapsramar för statligt stöd till forskning och utveckling från 1996 som gällde när stödet beviljades.

| (288) | Med hänsyn till att täckningen av den offentliga institutionen IFP:s ekonomiska verksamhet ges på grund av dess ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag är tidsmässigt obegränsad och att det i enlighet med skäl 277 är ytterst svårt att göra en värdering av storleken på den högsta möjliga effekten av garantin i detta fall, kommer kommissionen följaktligen även att granska förenligheten med den gemensamma marknaden när det gäller täckningen genom den oberoende garantin för den verksamhet som den offentliga institutionen bedriver på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden på grundval av rambestämmelserna för FoUI från och med den 1 januari 2007, dagen för dess ikraftträdande. Slutsatserna av analysen av förenlighet förblir dock oförändrade oberoende av vilka rambestämmelser som används. |
| --- | --- |

(288)

Med hänsyn till att täckningen av den offentliga institutionen IFP:s ekonomiska verksamhet ges på grund av dess ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag är tidsmässigt obegränsad och att det i enlighet med skäl 277 är ytterst svårt att göra en värdering av storleken på den högsta möjliga effekten av garantin i detta fall, kommer kommissionen följaktligen även att granska förenligheten med den gemensamma marknaden när det gäller täckningen genom den oberoende garantin för den verksamhet som den offentliga institutionen bedriver på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden på grundval av rambestämmelserna för FoUI från och med den 1 januari 2007, dagen för dess ikraftträdande. Slutsatserna av analysen av förenlighet förblir dock oförändrade oberoende av vilka rambestämmelser som används.

7.3.2.2   
  Forskningsfaser

| (289) | Kommissionen har inom ramen för beslut C 51/2005 (243) konstaterat att den verksamhet som den offentliga institutionen IFP bedriver på de exklusiva verksamhetsområdena och i samarbete med sina dotterbolag Axens och Prosernat verkligen omfattas av FoU-området, eftersom brytpunkter har identifierats för varje projekt vad beträffar sammansättning, deras relationer till eller egenskaper för de processer eller produkter som de är inriktade mot, där det arbete som utförs innan godkännandefasen, av personal som framför allt är forskare och tekniker, på grundval av metoder som bygger på experiment, tolkning och modellbygge, och vars resultat har stor räckvidd och är patentskyddade. Kommissionen har även konstaterat att verksamhet av samma slag som bedrivs av andra aktörer inom sektorn vanligtvis klassificeras som forskningsverksamhet. (244) Analysen av forskningsverksamhetens innovativa aspekter har gjorts utifrån de internationellt erkända standarderna i Frascatimanualen. (245) |
| --- | --- |

(289)

Kommissionen har inom ramen för beslut C 51/2005 (243) konstaterat att den verksamhet som den offentliga institutionen IFP bedriver på de exklusiva verksamhetsområdena och i samarbete med sina dotterbolag Axens och Prosernat verkligen omfattas av FoU-området, eftersom brytpunkter har identifierats för varje projekt vad beträffar sammansättning, deras relationer till eller egenskaper för de processer eller produkter som de är inriktade mot, där det arbete som utförs innan godkännandefasen, av personal som framför allt är forskare och tekniker, på grundval av metoder som bygger på experiment, tolkning och modellbygge, och vars resultat har stor räckvidd och är patentskyddade. Kommissionen har även konstaterat att verksamhet av samma slag som bedrivs av andra aktörer inom sektorn vanligtvis klassificeras som forskningsverksamhet. (244) Analysen av forskningsverksamhetens innovativa aspekter har gjorts utifrån de internationellt erkända standarderna i Frascatimanualen. (245)

| (290) | Vad beträffar år 2006 har kommissionen i beslut C 51/2005 (246) granskat den verksamhet som bedrivs inom ramen för de forskningsavtal som ingåtts mellan dels den offentliga institutionen IFP och Axens, dels den offentliga institutionen IFP och Prosernat. Kommissionen har mot denna bakgrund konstaterat att verksamheten består av dels industriell forskningsverksamhet, dels tekniska genomförbarhetsstudier innan industriella forskningsprojekt inleds i den mening som avses i 1996 års FoU-ramar. Denna klassificering av forskningsverksamheten har gjorts på grundval av särskilda exempel och förklaringar som anges i Frascatimanualen, dels för varje forskningsverksamhet som bedrivs av IFP, dels för den som bedrivs av IFP och Prosernat. |
| --- | --- |

(290)

Vad beträffar år 2006 har kommissionen i beslut C 51/2005 (246) granskat den verksamhet som bedrivs inom ramen för de forskningsavtal som ingåtts mellan dels den offentliga institutionen IFP och Axens, dels den offentliga institutionen IFP och Prosernat. Kommissionen har mot denna bakgrund konstaterat att verksamheten består av dels industriell forskningsverksamhet, dels tekniska genomförbarhetsstudier innan industriella forskningsprojekt inleds i den mening som avses i 1996 års FoU-ramar. Denna klassificering av forskningsverksamheten har gjorts på grundval av särskilda exempel och förklaringar som anges i Frascatimanualen, dels för varje forskningsverksamhet som bedrivs av IFP, dels för den som bedrivs av IFP och Prosernat.

| (291) | De franska myndigheterna har dessutom, inom ramen för de rapporter som överlämnats i enlighet med beslut C 51/2005, klassificerat de projekt som bedrivits inom Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden under åren 2007, 2008 och 2009 på grundval av ovan nämnda två kategorier som avses i 1996 års FoU-ramar, eller industriell forskning enligt punkt 2.2 f och stöd för tekniska genomförbarhetsstudier inför industriell forskning enligt punkt 5.2 i rambestämmelserna för FoUI. Detta arbete har konsekvenser för studiet av nya syntesmetoder eller på deras förfinande, i en skala som inte något samband med den industriella. Det syftar till att validera begrepp och hör till den industriella forskningen i den mening som avses i 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI. Årliga sammanfattande specifikationer projekt för projekt har lämnats till kommissionen tillsammans med de årliga rapporter som lämnas inom ramen för stöd C 51/2005. |
| --- | --- |

(291)

De franska myndigheterna har dessutom, inom ramen för de rapporter som överlämnats i enlighet med beslut C 51/2005, klassificerat de projekt som bedrivits inom Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden under åren 2007, 2008 och 2009 på grundval av ovan nämnda två kategorier som avses i 1996 års FoU-ramar, eller industriell forskning enligt punkt 2.2 f och stöd för tekniska genomförbarhetsstudier inför industriell forskning enligt punkt 5.2 i rambestämmelserna för FoUI. Detta arbete har konsekvenser för studiet av nya syntesmetoder eller på deras förfinande, i en skala som inte något samband med den industriella. Det syftar till att validera begrepp och hör till den industriella forskningen i den mening som avses i 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI. Årliga sammanfattande specifikationer projekt för projekt har lämnats till kommissionen tillsammans med de årliga rapporter som lämnas inom ramen för stöd C 51/2005.

| (292) | Kommissionen påminner om att de franska myndigheterna, i enlighet med beslut C 51/2005, till kommissionen under de följande åren ska överlämna årliga rapporter där de projekt som drivs av den offentliga institutionen IFP beskrivs i detalj och klassificeras enligt forskningskategori. |
| --- | --- |

(292)

Kommissionen påminner om att de franska myndigheterna, i enlighet med beslut C 51/2005, till kommissionen under de följande åren ska överlämna årliga rapporter där de projekt som drivs av den offentliga institutionen IFP beskrivs i detalj och klassificeras enligt forskningskategori.

7.3.2.3   
  Stödberättigande kostnader

| (293) | Inom ramen för beslut C 51/2005 (247) (för år 2006) och i de årliga rapporterna (för åren 2007, 2008 och 2009) överensstämmer projektkostnaderna inom Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden med de stödberättigande kostnader som anges i bilaga II till 1996 års FoU-ramar, samt med de stödberättigande kostnader som anges i punkt 5.1.4 i rambestämmelserna för FoUI. |
| --- | --- |

(293)

Inom ramen för beslut C 51/2005 (247) (för år 2006) och i de årliga rapporterna (för åren 2007, 2008 och 2009) överensstämmer projektkostnaderna inom Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden med de stödberättigande kostnader som anges i bilaga II till 1996 års FoU-ramar, samt med de stödberättigande kostnader som anges i punkt 5.1.4 i rambestämmelserna för FoUI.

| (294) | I den offentliga institutionen IFP:s kostnader för fakturering av Axens och Prosernat ingår de kostnader som kan hänföras direkt till projekten och avser utläggning på entreprenad, avgifter för flyttning, försäkringar och dokumentation samt leveranser och förbrukningsvaror. De inkluderar även andra kostnader som kan hänföras till projekten, som t.ex. kostnader för forskningspersonal, avskrivningar på materiella och immateriella anläggningstillgångar samt övriga allmänna kostnader. Dessa kostnader uppstår som en direkt följd av forskningsverksamheten och fördelas på de olika forskningsprojekten i förhållande till hur mycket tid forskningspersonalen lägger på respektive projekt. De kostnader för horisontella FoU-projekt som gäller metoder och utrustning som används i andra FoU-projekt fördelas i förhållande till kostnaderna för varje FoU-projekt. |
| --- | --- |

(294)

I den offentliga institutionen IFP:s kostnader för fakturering av Axens och Prosernat ingår de kostnader som kan hänföras direkt till projekten och avser utläggning på entreprenad, avgifter för flyttning, försäkringar och dokumentation samt leveranser och förbrukningsvaror. De inkluderar även andra kostnader som kan hänföras till projekten, som t.ex. kostnader för forskningspersonal, avskrivningar på materiella och immateriella anläggningstillgångar samt övriga allmänna kostnader. Dessa kostnader uppstår som en direkt följd av forskningsverksamheten och fördelas på de olika forskningsprojekten i förhållande till hur mycket tid forskningspersonalen lägger på respektive projekt. De kostnader för horisontella FoU-projekt som gäller metoder och utrustning som används i andra FoU-projekt fördelas i förhållande till kostnaderna för varje FoU-projekt.

| (295) | Dessa kostnader motsvarar följande kategorier: kostnader för konsulttjänster och motsvarande tjänster, personalkostnader, kostnader för instrument, material samt mark och byggnader, samt andra driftskostnader i enlighet de kategorier av stödberättigande kostnader som anges i 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI. |
| --- | --- |

(295)

Dessa kostnader motsvarar följande kategorier: kostnader för konsulttjänster och motsvarande tjänster, personalkostnader, kostnader för instrument, material samt mark och byggnader, samt andra driftskostnader i enlighet de kategorier av stödberättigande kostnader som anges i 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI.

| (296) | Under följande år måste även dessa uppgifter anges i de årliga rapporter som lämnas av de franska myndigheterna. |
| --- | --- |

(296)

Under följande år måste även dessa uppgifter anges i de årliga rapporter som lämnas av de franska myndigheterna.

7.3.2.4   
  Stödnivå

| (297) | Enligt 1996 års FoU-ramar är den högsta tillåtna stödnivån för tekniska genomförbarhetsstudier innan verksamhet med industriell forskning inleds 75 procent (punkt 5.4) och 50 procent för industriella forskningsprojekt (punkt 5.3). |
| --- | --- |

(297)

Enligt 1996 års FoU-ramar är den högsta tillåtna stödnivån för tekniska genomförbarhetsstudier innan verksamhet med industriell forskning inleds 75 procent (punkt 5.4) och 50 procent för industriella forskningsprojekt (punkt 5.3).

| (298) | Enligt rambestämmelserna för FoUI får stödnivån, beräknad på grundval av projektets stödberättigande kostnader, inte överstiga 50 procent för industriell forskning (punkt 5.1.2 b) och 65 procent för studier inför industriell forskning som utförs av stora företag (punkt 5.2 b). Den verksamhet som omfattas av den statliga garantin gäller endast den industriella forskningen och de tekniska genomförbarhetsstudier som utförs av den offentliga institutionen IFP, eftersom utvecklingsarbetet före det konkurrensutsatta stadiet enligt 1996 års FoU-ramar (eller experimentell utveckling enligt rambestämmelserna för FoUI) finansieras fullt ut av Axens och Prosernats egna medel med de intäkter som fås på marknaderna. |
| --- | --- |

(298)

Enligt rambestämmelserna för FoUI får stödnivån, beräknad på grundval av projektets stödberättigande kostnader, inte överstiga 50 procent för industriell forskning (punkt 5.1.2 b) och 65 procent för studier inför industriell forskning som utförs av stora företag (punkt 5.2 b). Den verksamhet som omfattas av den statliga garantin gäller endast den industriella forskningen och de tekniska genomförbarhetsstudier som utförs av den offentliga institutionen IFP, eftersom utvecklingsarbetet före det konkurrensutsatta stadiet enligt 1996 års FoU-ramar (eller experimentell utveckling enligt rambestämmelserna för FoUI) finansieras fullt ut av Axens och Prosernats egna medel med de intäkter som fås på marknaderna.

| (299) | Tabell 6 i skäl 300 har upprättats av kommissionen på grundval av projektförteckningarna med uppgifter om årliga kostnader per projekt och forskningsfas samt den offentliga institutionen IFP:s redovisningar av egna medel. |
| --- | --- |

(299)

Tabell 6 i skäl 300 har upprättats av kommissionen på grundval av projektförteckningarna med uppgifter om årliga kostnader per projekt och forskningsfas samt den offentliga institutionen IFP:s redovisningar av egna medel.

| (300) | Kommissionen har följt en konservativ metod och tagit med samtliga direkta och indirekta kostnader som hänförs till Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden, samtidigt som alla intäkter utom dem från Axens och Prosernat har uteslutits. (248) För säkerhets skull har kommissionen inkluderat alla potentiella effekter av den oberoende garantin i tabellen för den visserligen mycket osannolika händelse att de alla har använts av den offentliga institutionen IFP för att finansiera dess forskningsverksamhet på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden (effekter av garantin i relationerna med leverantörerna och kunderna, inte bara dotterbolagen, utan även tredje man).

  Tabell 6


  Värdering av högsta möjliga belopp på den totala offentliga finansiering som lades till den verksamhet som den offentliga institutionen IFP på Axens och Prosernats exklusiva områden under perioden (2006–2009)










  (i miljoner euro) |
| --- | --- |
| | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| Årlig kostnad för tekniska genomförbarhetsstudier (i miljoner euro) |
| IFP/Axens verksamhetsområde | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| IFP/Prosernats verksamhetsområde | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Totalt | 7,4 | 3,5 | 0,9 | 0,9 |
| Årlig kostnad för industriell forskning (i miljoner euro) |
| IFP/Axens verksamhetsområde | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| IFP/Prosernats verksamhetsområde | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Totalt | 49,0 | 45,5 | 52,8 | 55,2 |
| Egna medel (i miljoner euro) |
| Belopp | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Årligt statligt stöd (i miljoner euro) |
| Belopp på offentlig finansiering (249) | 11,3 | 6,4 | 7,7 | 11,1 |
| Ökning av effekterna av garantin i den offentliga institutionens relationer med sina leverantörer | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Ökning av effekterna av garantin i den offentliga institutionens relationer med sina kunder (250) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| — | på dotterbolagens exklusiva område |

(300)

Kommissionen har följt en konservativ metod och tagit med samtliga direkta och indirekta kostnader som hänförs till Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden, samtidigt som alla intäkter utom dem från Axens och Prosernat har uteslutits. (248) För säkerhets skull har kommissionen inkluderat alla potentiella effekter av den oberoende garantin i tabellen för den visserligen mycket osannolika händelse att de alla har använts av den offentliga institutionen IFP för att finansiera dess forskningsverksamhet på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden (effekter av garantin i relationerna med leverantörerna och kunderna, inte bara dotterbolagen, utan även tredje man).

Tabell 6

Värdering av högsta möjliga belopp på den totala offentliga finansiering som lades till den verksamhet som den offentliga institutionen IFP på Axens och Prosernats exklusiva områden under perioden (2006–2009)

(i miljoner euro)

2006

2007

2008

2009

Årlig kostnad för tekniska genomförbarhetsstudier (i miljoner euro)

IFP/Axens verksamhetsområde

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

IFP/Prosernats verksamhetsområde

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Totalt

7,4

3,5

0,9

0,9

Årlig kostnad för industriell forskning (i miljoner euro)

IFP/Axens verksamhetsområde

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

IFP/Prosernats verksamhetsområde

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Totalt

49,0

45,5

52,8

55,2

Egna medel (i miljoner euro)

Belopp

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Årligt statligt stöd (i miljoner euro)

Belopp på offentlig finansiering (249)

11,3

6,4

7,7

11,1

Ökning av effekterna av garantin i den offentliga institutionens relationer med sina leverantörer

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Ökning av effekterna av garantin i den offentliga institutionens relationer med sina kunder (250)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

—

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| — | utanför dotterbolagens exklusiva område |
| --- | --- |

—

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Högsta möjliga belopp på den offentliga finansieringen

(inklusive ökning av garantins effekter)

13,1

9,8

11,3

14,7

Stödnivå

(utan ökning av garantins effekter)

20,0 %

13,0 %

14,3 %

19,8 %

Ökning av stödnivån

(inklusive ökning av garantins effekter)

23,2 %

20,0 %

21,0 %

26,2 %

Högsta tillåtna stödnivå (251)

| — | bestämmelserna i 1996 års FoU-ramar |
| --- | --- |

—

bestämmelserna i 1996 års FoU-ramar

53 %

51,8 %

50,4 %

50,4 %

| — | bestämmelserna i rambestämmelserna för FoUI |
| --- | --- |

—

bestämmelserna i rambestämmelserna för FoUI

—

51,1 %

50,3 %

50,2 %

| (301) | Kommissionen har granskat iakttagandet av de stödnivåer som är tillåtna per forskningsfas på grundval av de årliga förteckningarna över projekt som drivits under perioden 2006–2009 med hänsyn till den högsta möjliga effekten av den obegränsade garantin som är kopplad till IFP:s juridiska ställning som offentlig institution, där även den beräknade höjningen av premierna för att täcka olika risker har tagits med som ett ytterligare stödinslag. Även om man inkluderar alla eventuella effekter av garantin på relationerna med kunder och leverantörer ligger under alla förhållanden ökningen av stödnivån väl under den högsta tillåtna stödnivån. Sammanfattningsvis anser kommissionen att de stödnivåer som är tillåtna enligt 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI följs. |
| --- | --- |

(301)

Kommissionen har granskat iakttagandet av de stödnivåer som är tillåtna per forskningsfas på grundval av de årliga förteckningarna över projekt som drivits under perioden 2006–2009 med hänsyn till den högsta möjliga effekten av den obegränsade garantin som är kopplad till IFP:s juridiska ställning som offentlig institution, där även den beräknade höjningen av premierna för att täcka olika risker har tagits med som ett ytterligare stödinslag. Även om man inkluderar alla eventuella effekter av garantin på relationerna med kunder och leverantörer ligger under alla förhållanden ökningen av stödnivån väl under den högsta tillåtna stödnivån. Sammanfattningsvis anser kommissionen att de stödnivåer som är tillåtna enligt 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI följs.

| (302) | Kommissionen påminner om att när det gäller följande år ska Frankrike, enligt beslut C 51/2005, överlämna en årlig rapport till kommissionen för att den ska kunna säkerställa att stödnivån per forskningsfas och per projekt också iakttas. Från och med 2010 ska denna rapport innehålla en redogörelse för alla projekt som bedrivs på Axens och Prosernat, klassificerade enligt forskningskategori och med uppgifter om deras kostnader per forskningsfas samt beloppen på den offentliga finansiering och de egna resurser som anslås av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag, ökningen av beloppet på garantipremien, beräknad enligt den metod som beskrivs i detta beslut, inklusive eventuella effekter på IFP:s skuldvillkor enligt resonemanget i skäl 200. |
| --- | --- |

(302)

Kommissionen påminner om att när det gäller följande år ska Frankrike, enligt beslut C 51/2005, överlämna en årlig rapport till kommissionen för att den ska kunna säkerställa att stödnivån per forskningsfas och per projekt också iakttas. Från och med 2010 ska denna rapport innehålla en redogörelse för alla projekt som bedrivs på Axens och Prosernat, klassificerade enligt forskningskategori och med uppgifter om deras kostnader per forskningsfas samt beloppen på den offentliga finansiering och de egna resurser som anslås av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag, ökningen av beloppet på garantipremien, beräknad enligt den metod som beskrivs i detta beslut, inklusive eventuella effekter på IFP:s skuldvillkor enligt resonemanget i skäl 200.

7.3.2.5   
  Kumulering

| (303) | Bestämmelserna på området för kumulering, det vill säga de som anges i punkt 5.12 i 1996 års FoU-ramar och i punkt 8 i rambestämmelserna om FoUI iakttas. Kommissionen har beräknat det sammanlagda beloppet av den offentliga finansieringen, oavsett ursprung, inklusive den högsta möjliga effekten av den obegränsade garantin för perioden 2006- 2009. |
| --- | --- |

(303)

Bestämmelserna på området för kumulering, det vill säga de som anges i punkt 5.12 i 1996 års FoU-ramar och i punkt 8 i rambestämmelserna om FoUI iakttas. Kommissionen har beräknat det sammanlagda beloppet av den offentliga finansieringen, oavsett ursprung, inklusive den högsta möjliga effekten av den obegränsade garantin för perioden 2006- 2009.

| (304) | De franska myndigheterna kommer från och med år 2010 att tillämpa samma metod i de årliga rapporter som överlämnas till kommissionen. |
| --- | --- |

(304)

De franska myndigheterna kommer från och med år 2010 att tillämpa samma metod i de årliga rapporter som överlämnas till kommissionen.

7.3.2.6   
  Stimulanseffekt

| (305) | På grundval av 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI måste statligt stöd ha en stimulanseffekt, det vill säga leda till att mottagaren ändrar sitt agerande så att dess FoUI-verksamhet ökar. Följande kriterier är i allmänhet tillräckliga för att visa en stimulanseffekt för projekt som åtnjuter stöd inom ramen för en fördjupad analys: ökad projektstorlek, ökad omfattning, ökad intensitet och ökning av utgifterna för FoUI. Om en signifikant effekt kan påvisas för minst ett av dessa element kommer kommissionen normalt sett att dra slutsatsen att stödförslaget har en stimulanseffekt, med hänsyn till det normala agerandet för ett företag i sektorn i fråga. (252) |
| --- | --- |

(305)

På grundval av 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoUI måste statligt stöd ha en stimulanseffekt, det vill säga leda till att mottagaren ändrar sitt agerande så att dess FoUI-verksamhet ökar. Följande kriterier är i allmänhet tillräckliga för att visa en stimulanseffekt för projekt som åtnjuter stöd inom ramen för en fördjupad analys: ökad projektstorlek, ökad omfattning, ökad intensitet och ökning av utgifterna för FoUI. Om en signifikant effekt kan påvisas för minst ett av dessa element kommer kommissionen normalt sett att dra slutsatsen att stödförslaget har en stimulanseffekt, med hänsyn till det normala agerandet för ett företag i sektorn i fråga. (252)

| (306) | Kommissionen hänvisar till analysen i skälen 196–198 i beslut C 51/2005 rörande det strategiska intresset, uppföljt och validerat av tekniska kommittéer, av den forskning som bedrivs av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag på området för att trygga energiförsörjningen på lång sikt, särskilt när det gäller förnyelsen och ökningen av olje- och gasproduktionen (ökning av träffsäkerheten i prospekteringen, utvinningsgraden ur fyndigheter och utnyttjandet av icke-konventionella resurser, etc.), utformning av raffineringsprocesser, omvandlingstekniker, utveckling av innovativa bränslen och effektiva motortekniker samt diversifiering av energikällorna för bränsleproduktion, varav ett stort antal hör till unionens prioriteringar för forskning, energipolitik och miljöpolitik. |
| --- | --- |

(306)

Kommissionen hänvisar till analysen i skälen 196–198 i beslut C 51/2005 rörande det strategiska intresset, uppföljt och validerat av tekniska kommittéer, av den forskning som bedrivs av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag på området för att trygga energiförsörjningen på lång sikt, särskilt när det gäller förnyelsen och ökningen av olje- och gasproduktionen (ökning av träffsäkerheten i prospekteringen, utvinningsgraden ur fyndigheter och utnyttjandet av icke-konventionella resurser, etc.), utformning av raffineringsprocesser, omvandlingstekniker, utveckling av innovativa bränslen och effektiva motortekniker samt diversifiering av energikällorna för bränsleproduktion, varav ett stort antal hör till unionens prioriteringar för forskning, energipolitik och miljöpolitik.

| (307) | När det gäller år 2006 upprepar kommissionen den analys som lades fram i skäl 199 i beslut C 51/2005, enligt vilken den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag tack vare det offentliga bidraget, som den obegränsade garantin är en del av, har kunnat fullfölja kompletterande forskning som inte hade kunnat genomföras på grund av de tekniska riskerna eller den stora graden av osäkerhet i fråga om avkastningen på investeringarna. |
| --- | --- |

(307)

När det gäller år 2006 upprepar kommissionen den analys som lades fram i skäl 199 i beslut C 51/2005, enligt vilken den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag tack vare det offentliga bidraget, som den obegränsade garantin är en del av, har kunnat fullfölja kompletterande forskning som inte hade kunnat genomföras på grund av de tekniska riskerna eller den stora graden av osäkerhet i fråga om avkastningen på investeringarna.

| (308) | Kommissionen konstaterar på grundval av de årliga rapporter som överlämnats av de franska myndigheterna att denna logik har följts under 2007, 2008 och 2009. I dessa rapporter anger de franska myndigheterna, per projekt, den stimulanseffekt som uppnåtts genom stödet, bl.a. i fråga om projektens räckvidd, rytm och ökning av det totala belopp som anslås till FoU. |
| --- | --- |

(308)

Kommissionen konstaterar på grundval av de årliga rapporter som överlämnats av de franska myndigheterna att denna logik har följts under 2007, 2008 och 2009. I dessa rapporter anger de franska myndigheterna, per projekt, den stimulanseffekt som uppnåtts genom stödet, bl.a. i fråga om projektens räckvidd, rytm och ökning av det totala belopp som anslås till FoU.

| (309) | På Axens exklusiva område bedrev t.ex. koncernen IFP 2007 bl.a. föregångsprojekt [...] (*) (253).[...] (*). Utan offentligt stöd skulle en tidsförskjutning med flera år uppstå för dessa produkters utsläppande på marknaden. De FoU-projekt som lanserats skulle ha utvecklats mycket långsamt och [...] (*). |
| --- | --- |

(309)

På Axens exklusiva område bedrev t.ex. koncernen IFP 2007 bl.a. föregångsprojekt [...] (*) (253).[...] (*). Utan offentligt stöd skulle en tidsförskjutning med flera år uppstå för dessa produkters utsläppande på marknaden. De FoU-projekt som lanserats skulle ha utvecklats mycket långsamt och [...] (*).

| (310) | På Prosernats exklusiva område har det statliga stödet dessutom gjort det möjligt att starta projekt [...] (*) avseende [...] (*), slutförande och patentering av processer som har sitt ursprung [...] (*) (254) [...] (*). [Ett sådant projekt] (**) inbegriper känsliga och svåra åtgärder som kräver omfattande investeringar i personal, teknik och finansiering som ett företag som Prosernat inte kan förverkliga på egen hand. Det offentliga stödet som ges av den offentliga institutionen IFP är följaktligen nödvändigt. Det är bara IFP som förfogar över specialiserad personal med kapacitet att genomföra de modeller som krävs för att utveckla laboratorieprocesser och utrustningar som är anpassade för hantering av hälsofarliga ämnen. |
| --- | --- |

(310)

På Prosernats exklusiva område har det statliga stödet dessutom gjort det möjligt att starta projekt [...] (*) avseende [...] (*), slutförande och patentering av processer som har sitt ursprung [...] (*) (254) [...] (*). [Ett sådant projekt] (**) inbegriper känsliga och svåra åtgärder som kräver omfattande investeringar i personal, teknik och finansiering som ett företag som Prosernat inte kan förverkliga på egen hand. Det offentliga stödet som ges av den offentliga institutionen IFP är följaktligen nödvändigt. Det är bara IFP som förfogar över specialiserad personal med kapacitet att genomföra de modeller som krävs för att utveckla laboratorieprocesser och utrustningar som är anpassade för hantering av hälsofarliga ämnen.

| (311) | På Axens exklusiva område gjorde dessutom det statliga stödet det möjligt att 2008 slutföra vetenskapliga och tekniska lösningar på [...] (*). Projektet [...] (*) (255) har dessutom genomgått stora förändringar. Det statliga stödet har gjort det möjligt för den offentliga institutionen att i samarbete med industriella partner utveckla en process [...] (*) som kommer att vara tillgänglig på marknaden genom licens. Arbetet med att utveckla en process av den typen innebär samtidigt [...] (*) och [...] (*). |
| --- | --- |

(311)

På Axens exklusiva område gjorde dessutom det statliga stödet det möjligt att 2008 slutföra vetenskapliga och tekniska lösningar på [...] (*). Projektet [...] (*) (255) har dessutom genomgått stora förändringar. Det statliga stödet har gjort det möjligt för den offentliga institutionen att i samarbete med industriella partner utveckla en process [...] (*) som kommer att vara tillgänglig på marknaden genom licens. Arbetet med att utveckla en process av den typen innebär samtidigt [...] (*) och [...] (*).

| (312) | På Prosernats exklusiva område har dessutom ett projekt [...] (*) avseende infångning av koldioxid i avgaser genomförts. Infångningen och lagringen av koldioxid (256) är ett av de verktyg som identifierats för att minska den globala uppvärmningen. Med hänsyn till hur avgaser är sammansatta och deras låga tryck har den offentliga institutionen IFP upptäckt nya och utmanande tekniker. Prosernat skulle inte ha kunnat utveckla denna process med egna medel med hänsyn till den osäkra strukturen, omfattningen, genomförandet och regelverket för den framtida marknaden för infångning av koldioxid. |
| --- | --- |

(312)

På Prosernats exklusiva område har dessutom ett projekt [...] (*) avseende infångning av koldioxid i avgaser genomförts. Infångningen och lagringen av koldioxid (256) är ett av de verktyg som identifierats för att minska den globala uppvärmningen. Med hänsyn till hur avgaser är sammansatta och deras låga tryck har den offentliga institutionen IFP upptäckt nya och utmanande tekniker. Prosernat skulle inte ha kunnat utveckla denna process med egna medel med hänsyn till den osäkra strukturen, omfattningen, genomförandet och regelverket för den framtida marknaden för infångning av koldioxid.

| (313) | På Axens exklusiva område [...]kan t.ex. projektet [...] (*) om processerna [...] (*)2009 nämnas. Det syftade till att utveckla [...] (*) och förbättra vissa processer [...] (*). Tack vare offentliga medel [...] (*) kunnat studeras, vilket har gjort det möjligt att väsentligt förbättra [...] (*). Projektet [...] (*) kunnat, tack vare den offentliga finansieringen undersöka lösningar som bryter med de befintliga teknikerna [...] (*). Projektet har även [...] (*) fortsatt om katalysatorer, efter extrapolering, gjort det möjligt diversifiera utbudet på marknaden med full utvidgning [...] (*). Utan det offentliga stödet hade katalysatorerna utvecklats på ett mycket mer sekventiellt sätt och förbättringen av resultaten hade gått mycket långsammare. När det gäller [...] (*), projektet [...] (*), som gäller innovativa katalysatorer [...] (*) kunnat undersöka nya vägar tack vare det offentliga stödet eftersom projektet [...] (*), som syftar till att undersöka teknikens gränser (särskilt laddningsvariation) för att kunna [...] (*), har kunnat utvidga spektrumet utöver de befintliga resultaten. |
| --- | --- |

(313)

På Axens exklusiva område [...]kan t.ex. projektet [...] (*) om processerna [...] (*)2009 nämnas. Det syftade till att utveckla [...] (*) och förbättra vissa processer [...] (*). Tack vare offentliga medel [...] (*) kunnat studeras, vilket har gjort det möjligt att väsentligt förbättra [...] (*). Projektet [...] (*) kunnat, tack vare den offentliga finansieringen undersöka lösningar som bryter med de befintliga teknikerna [...] (*). Projektet har även [...] (*) fortsatt om katalysatorer, efter extrapolering, gjort det möjligt diversifiera utbudet på marknaden med full utvidgning [...] (*). Utan det offentliga stödet hade katalysatorerna utvecklats på ett mycket mer sekventiellt sätt och förbättringen av resultaten hade gått mycket långsammare. När det gäller [...] (*), projektet [...] (*), som gäller innovativa katalysatorer [...] (*) kunnat undersöka nya vägar tack vare det offentliga stödet eftersom projektet [...] (*), som syftar till att undersöka teknikens gränser (särskilt laddningsvariation) för att kunna [...] (*), har kunnat utvidga spektrumet utöver de befintliga resultaten.

| (314) | På Prosernats exklusiva område har det offentliga stödet t.ex. gjort det möjligt att återuppta och fortsätta FoU-arbetet på området för [...] (*) men successivt lagts åt sidan. Det offentliga stödet har gjort det möjligt att undvika att förlora tidigare tekniska ramar och att upprätthålla ett spektrum av processer för [...] (*) på marknaden. Även projektet [...] (*) avseende infångning av koldioxid [...] (*) har fortsatt tack vare det offentliga stödet. |
| --- | --- |

(314)

På Prosernats exklusiva område har det offentliga stödet t.ex. gjort det möjligt att återuppta och fortsätta FoU-arbetet på området för [...] (*) men successivt lagts åt sidan. Det offentliga stödet har gjort det möjligt att undvika att förlora tidigare tekniska ramar och att upprätthålla ett spektrum av processer för [...] (*) på marknaden. Även projektet [...] (*) avseende infångning av koldioxid [...] (*) har fortsatt tack vare det offentliga stödet.

| (315) | Kommissionen noterar även att den positiva utveckling av indikatorer som mäter den FoU som bedrivits av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat som den konstaterade i skäl 200 i beslut C 51/2005 har fortsatt under perioden 2007–2009.

  Tabell 7


  Utveckling av indikatorer som mäter den offentliga institutionen IFP:s och dotterbolagen Axens och Prosernat insatser under 2007, 2008 och 2009












  Indikatorernas utveckling | IFP/Axens | IFP/Prosernat |
| --- | --- | --- | --- |
| | 2007/2003 | 2008/2003 | 2009/2003 | 2007/2003 | 2008/2003 | 2009/2003 |
| FoU-utgifter inom det exklusiva området | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| FoU-personal inom det exklusiva området | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |

(315)

Kommissionen noterar även att den positiva utveckling av indikatorer som mäter den FoU som bedrivits av den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat som den konstaterade i skäl 200 i beslut C 51/2005 har fortsatt under perioden 2007–2009.

Tabell 7

Utveckling av indikatorer som mäter den offentliga institutionen IFP:s och dotterbolagen Axens och Prosernat insatser under 2007, 2008 och 2009

Indikatorernas utveckling

IFP/Axens

IFP/Prosernat

2007/2003

2008/2003

2009/2003

2007/2003

2008/2003

2009/2003

FoU-utgifter inom det exklusiva området

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

FoU-personal inom det exklusiva området

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| (316) | Kommissionen upprepar dessutom de slutsatser som sammanfattas i skälen 201–203 i beslut C 51/2005 om att FoU-utgifternas andel av koncernen IFP:s omsättning är särskilt hög, eftersom IFP utvecklas i en miljö som omfattas av många nationella bestämmelser som ständigt förändras, bl.a. när det gäller miljölagstiftning eller lagstiftningen om upphovsrättsligt skydd. |
| --- | --- |

(316)

Kommissionen upprepar dessutom de slutsatser som sammanfattas i skälen 201–203 i beslut C 51/2005 om att FoU-utgifternas andel av koncernen IFP:s omsättning är särskilt hög, eftersom IFP utvecklas i en miljö som omfattas av många nationella bestämmelser som ständigt förändras, bl.a. när det gäller miljölagstiftning eller lagstiftningen om upphovsrättsligt skydd.

| (317) | Som den redan gjort i skäl 203 i beslut C 51/2005 beaktar kommissionen utbudets mångfald och struktur, samt konkurrens funktion (257) på marknaden för raffineringsprocesser eller petrokemiska processer. Den noterar att vissa konkurrenter har ett mycket starkt konkurrensläge jämfört med koncernen IFP, där UOP Limited t.ex. innehar motsvarande 57 procent av världsmarknaden, medan koncernen IFP bara har 7 procent. Kommissionen anser även att det statliga stöd som beviljas för de FoU-projekt som drivs av koncernen IFP vare sig till utformning eller till proportioner riskerar att hämma de dynamiska incitamenten på marknaden för raffineringsteknik. Den måste dessutom konstatera att EU:s handelspartner anslår stora budgetar för finansiering av forskning på energiområdet, som gör det möjligt att stödja de FoU-projekt som drivs av koncernen IFP:s konkurrenter. Vissa konkurrenter till koncernen IFP, bl.a. UOP Limited, har även fått stora offentliga (258) eller får indirekt offentligt stöd genom partnerskap med forskningsinstitut och universitet. |
| --- | --- |

(317)

Som den redan gjort i skäl 203 i beslut C 51/2005 beaktar kommissionen utbudets mångfald och struktur, samt konkurrens funktion (257) på marknaden för raffineringsprocesser eller petrokemiska processer. Den noterar att vissa konkurrenter har ett mycket starkt konkurrensläge jämfört med koncernen IFP, där UOP Limited t.ex. innehar motsvarande 57 procent av världsmarknaden, medan koncernen IFP bara har 7 procent. Kommissionen anser även att det statliga stöd som beviljas för de FoU-projekt som drivs av koncernen IFP vare sig till utformning eller till proportioner riskerar att hämma de dynamiska incitamenten på marknaden för raffineringsteknik. Den måste dessutom konstatera att EU:s handelspartner anslår stora budgetar för finansiering av forskning på energiområdet, som gör det möjligt att stödja de FoU-projekt som drivs av koncernen IFP:s konkurrenter. Vissa konkurrenter till koncernen IFP, bl.a. UOP Limited, har även fått stora offentliga (258) eller får indirekt offentligt stöd genom partnerskap med forskningsinstitut och universitet.

| (318) | Sammanfattningsvis anser kommissionen att det statliga stödet till förmån för koncernen IFP på dotterbolagen Axens och Prosernats exklusiva område har haft en stimulanseffekt under åren 2006, 2007, 2008 och 2009. |
| --- | --- |

(318)

Sammanfattningsvis anser kommissionen att det statliga stödet till förmån för koncernen IFP på dotterbolagen Axens och Prosernats exklusiva område har haft en stimulanseffekt under åren 2006, 2007, 2008 och 2009.

| (319) | Från och med år 2010 och fram till dess att de exklusiva avtalen mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat upphör att gälla måste de årliga finansiella rapporter som Frankrike överlämnar till kommissionen visa att stödets stimulanseffekt fortfarande föreligger. |
| --- | --- |

(319)

Från och med år 2010 och fram till dess att de exklusiva avtalen mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat upphör att gälla måste de årliga finansiella rapporter som Frankrike överlämnar till kommissionen visa att stödets stimulanseffekt fortfarande föreligger.

| (320) | Med beaktande av samtliga ovan angivna omständigheter drar kommissionen slutsatsen att det statliga stöd som har beviljats koncernen IFP för verksamheten på dotterbolagen Axens och Prosernats exklusiva områden, inklusive det stödinslag som är kopplat till den obegränsade statliga garanti som den offentliga institutionen IFP omfattas av, är förenligt med bestämmelserna i 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoU och innovation under förutsättning att de villkor som där anges uppfylls. |
| --- | --- |

(320)

Med beaktande av samtliga ovan angivna omständigheter drar kommissionen slutsatsen att det statliga stöd som har beviljats koncernen IFP för verksamheten på dotterbolagen Axens och Prosernats exklusiva områden, inklusive det stödinslag som är kopplat till den obegränsade statliga garanti som den offentliga institutionen IFP omfattas av, är förenligt med bestämmelserna i 1996 års FoU-ramar och rambestämmelserna för FoU och innovation under förutsättning att de villkor som där anges uppfylls.

7.3.3   SLUTSATS OM ÅTGÄRDEN I FRÅGA

| (321) | Slutligen konstaterar kommissionen att stödåtgärden i fråga är förenlig med den inre marknaden under förutsättning att de villkor som anges i avsnitten 7.3.1 och 7.3.2. |
| --- | --- |

(321)

Slutligen konstaterar kommissionen att stödåtgärden i fråga är förenlig med den inre marknaden under förutsättning att de villkor som anges i avsnitten 7.3.1 och 7.3.2.

8.   NEUTRALITET BETRÄFFANDE EGENDOMSORDNINGEN

| (322) | Kommissionen vill betona att den inte på något sätt ifrågasätter att den offentliga institutionen IFP tillhör staten och bestrider inte heller ställningen offentligrättslig juridisk person i egenskap av detta. |
| --- | --- |

(322)

Kommissionen vill betona att den inte på något sätt ifrågasätter att den offentliga institutionen IFP tillhör staten och bestrider inte heller ställningen offentligrättslig juridisk person i egenskap av detta.

| (323) | Enligt artikel 345 i EUF-fördraget är unionen neutral i fråga om medlemsstaternas egendomsordning och det finns inget i fördraget som hindrar att staten (helt eller delvis) äger företag. Konkurrensreglerna ska emellertid tillämpas på samma sätt för både privata och offentliga företag. Ingen av dessa båda typer av företag får gynnas eller missgynnas genom tillämpningen av dessa regler. |
| --- | --- |

(323)

Enligt artikel 345 i EUF-fördraget är unionen neutral i fråga om medlemsstaternas egendomsordning och det finns inget i fördraget som hindrar att staten (helt eller delvis) äger företag. Konkurrensreglerna ska emellertid tillämpas på samma sätt för både privata och offentliga företag. Ingen av dessa båda typer av företag får gynnas eller missgynnas genom tillämpningen av dessa regler.

| (324) | I det aktuella fallet är den garanti som den offentliga institutionen IFP omfattas av inte ett resultat av ägandet utan av företagets juridiska ställning. Medlemsstaterna är fria att välja juridisk form för företag, men de måste följa fördragets konkurrensregler. I synnerhet hindrar det enkla faktum att den statliga garantin automatiskt är knuten till en viss juridisk ställning inte att garantin är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget om tillämpliga villkor är uppfyllda. (259) |
| --- | --- |

(324)

I det aktuella fallet är den garanti som den offentliga institutionen IFP omfattas av inte ett resultat av ägandet utan av företagets juridiska ställning. Medlemsstaterna är fria att välja juridisk form för företag, men de måste följa fördragets konkurrensregler. I synnerhet hindrar det enkla faktum att den statliga garantin automatiskt är knuten till en viss juridisk ställning inte att garantin är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget om tillämpliga villkor är uppfyllda. (259)

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1.   Den ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag som Frankrike har beviljat IFP utgör från och med den 7 juli 2006 en obegränsad offentlig garanti (nedan kallad den statliga garantin) för hela dess verksamhet.

2.   Den statliga garantins täckning av den offentliga institutionen IFP:s icke-ekonomiska verksamhet, särskilt utbildningsverksamheten för att få ökade personalresurser med högre skicklighet, den oberoende FoU-verksamheten för att få ökad kunskap och förståelse samt verksamheten för att sprida forskningsresultat, utgör inte ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.

3.   Den statliga garantins täckning av den verksamhet för tekniköverföring som bedrivs av den offentliga institutionen IFP på de områden som föreskrivs i det exklusiva avtal om utveckling, saluföring och användande som ingåtts med dess dotterbolag Beicip-Franlab utgör inte ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.

4.   Den statliga garantins täckning av den verksamhet för tekniköverföring som bedrivs av den offentliga institutionen IFP på de områden som föreskrivs i de exklusiva avtal som ingåtts med dess dotterbolag Axens och Prosernat enligt artikel 3.1 i kommissionens beslut av den 16 juli 2008 om det stöd som Frankrike har genomfört till förmån för koncernen IFP (nedan kallat beslut C 51/2005) utgör ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.

5.   Den statliga garantins täckning av det tillhandahållande av kontraktsforskning och tjänster som bedrivs av den offentliga institutionen IFP, både för tredje mans och för dotterbolagens räkning, utgör ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.

Artikel 2

Vid en ändring av det avtal mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Beicip-Franlab som anges i artikel 1.3 i detta beslut ska Frankrike anmäla avtalet till kommissionen, med hänsyn till den eventuella effekten av den statliga garantin för värderingen av det eventuella totala beloppet på den offentliga finansieringen, med förbehåll för om de nya avtalsvillkoren innebär att förekomsten av ett statligt stöd kan uteslutas.

Artikel 3

Under perioden från den 7 juli 2006 till den 31 december 2009 har den statliga garantins täckning av den ekonomiska verksamhet som anges i artikel 1.4 och 1.5 i detta beslut utgjort ett stöd som är förenligt med den inre marknaden.

Artikel 4

Från och med den 1 januari 2010 och fram till dess att de exklusiva avtal mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat som anges i artikel 3.1 i beslut C 51/2005 löper ut utgör den statliga garantins täckning av den ekonomiska verksamhet som anges i artikel 1.4 i detta beslut ett stöd som är förenligt med den inre marknaden, under förutsättning att de villkor som anges i artiklarna 5 och 6 i detta beslut uppfylls.

Artikel 5

1.   Den årliga finansiella rapport som anges i artikel 4.2 i beslut C 51/2005 ska förutom de uppgifter som redan nämnts i artikel 5.1 i det beslutet innehålla de uppgifter som räknas upp i punkterna 2, 3 och 4 i denna artikel.

2.   Den årliga finansiella rapporten omfattar beloppet, räntan och avtalsvillkoren för de lån som tecknas av den offentliga institutionen IFP under den aktuella årliga perioden, samt en värdering av bruttoekvivalenten-subventionen av den eventuella ersättning för de intressen som är knutna till den statliga garantin, med förbehåll om det läggs fram bevis på att dessa låneavtal överensstämmer med normala marknadsvillkor i jämförelse med de som den offentliga institutionen IFP fick före ändringen av dess juridiska ställning och på grundval av en mer exakt metod som på förhand godkänts av kommissionen.

3.   Den årliga finansiella rapporten omfattar beloppet på de varor och tillgångar som den offentliga institutionen IFP köper hos leverantörer för att tillhandahålla de ekonomiska tjänster som anges i artikel 1.4 och 1.5 i detta beslut under den aktuella årliga perioden, samt en värdering av den högsta möjliga ekvivalenten-subventionen som följer av en mer gynnsam värdering från leverantörerna av risken för att företaget inte betalar sina skulder. Den här värderingen ska göras med tillämpning av en schablonränta på 2,5 procent av beloppet på de inköp som görs och på grundval av en mer exakt metod som på förhand godkänts av kommissionen.

4.   Den årliga finansiella rapporten omfattar beloppet på den ekonomiska verksamhet som anges i artikel 1.4 och 1.5 i detta beslut och som bedrivs av den offentliga institutionen IFP under den aktuella årliga perioden, samt en värdering av den högsta möjliga bruttoekvivalenten-subventionen som följer av avsaknaden av betalning av en premie som motsvarar en fullgörandegaranti eller åtminstone en garanti om bästa vilja som erbjuds mottagarna av dessa ekonomiska tjänster. Den här värderingen ska göras med tillämpning av en schablonränta på 5 procent av beloppet på de tjänster som tillhandahålls och på grundval av en mer exakt metod som på förhand godkänts av kommissionen.

Artikel 6

1.   Det totala beloppet på de offentliga medel som anslås den offentliga institutionen IFP:s verksamhet på Axens och Prosernats exklusiva verksamhetsområden, inklusive den högsta möjliga effekten av den statliga garantin beräknad enligt artikel 5.2, 5.3 och 5.4 i detta beslut måste vara lägre än den högsta tillåtna stödnivån enligt gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation.

2.   Om det tak som anges i punkt 1 i denna artikel överskrids ska det överskjutande stödet i förekommande fall betalas tillbaka av det berörda dotterbolaget Axens eller Prosernat till den offentliga institutionen IFP.

Artikel 7

Från och med den 1 januari 2010 utgör den statliga garantins täckning av den ekonomiska verksamhet som anges i artikel 1.5 statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden under förutsättning att de villkor som anges i artikel 8 i detta beslut uppfylls.

Artikel 8

1.   Den verksamhet för kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster som utförs av den offentliga institutionen IFP och som anges i artikel 1.5 i detta beslut ska förbli sekundär till den primära oberoende forskningsverksamheten.

2.   För att betraktas som sekundära måste den offentliga institutionen IFP:s verksamhet för kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster uppfylla följande krav:

| — | Inte inverka på den normala driften, oberoendet eller neutraliteten hos den offentliga institutionen IFP. |
| --- | --- |

—

Inte inverka på den normala driften, oberoendet eller neutraliteten hos den offentliga institutionen IFP.

| — | Ha avgifter till marknadspris, eller i avsaknad av marknadspris till ett pris som med undantag för den potentiella effekten av den statliga garantin avspeglar alla kostnader, med ett rimligt marginaltillägg. |
| --- | --- |

—

Ha avgifter till marknadspris, eller i avsaknad av marknadspris till ett pris som med undantag för den potentiella effekten av den statliga garantin avspeglar alla kostnader, med ett rimligt marginaltillägg.

| — | Omfattas av räkenskaper som är åtskilda från räkenskaperna för den oberoende offentliga forskningsverksamheten (särredovisning av respektive kostnader och finansieringar) och de vinsterna som den genererar ska till fullo återinvesteras i den primära oberoende forskningsverksamheten, |
| --- | --- |

—

Omfattas av räkenskaper som är åtskilda från räkenskaperna för den oberoende offentliga forskningsverksamheten (särredovisning av respektive kostnader och finansieringar) och de vinsterna som den genererar ska till fullo återinvesteras i den primära oberoende forskningsverksamheten,

| — | Vara oupplösligt knuten till den primära oberoende forskningsverksamheten så att den inte tekniskt kan göras någon åtskillnad mellan dem, särskilt på grund av användningen av samma infrastrukturer, utrustningar, material eller teknik, eller utnyttjandet av samma forskare, vetenskapsmän, ingenjörer, formgivare eller tekniker. |
| --- | --- |

—

Vara oupplösligt knuten till den primära oberoende forskningsverksamheten så att den inte tekniskt kan göras någon åtskillnad mellan dem, särskilt på grund av användningen av samma infrastrukturer, utrustningar, material eller teknik, eller utnyttjandet av samma forskare, vetenskapsmän, ingenjörer, formgivare eller tekniker.

| — | Ligga utanför området för de exklusiva avtal som ingås mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat som anges i artikel 3.1 i beslut C 51/2005, i förekommande fall förlängda eller ändrade i enlighet med artikel 3.2 i beslut C 51/2005 och artikel 12.2 i detta beslut. |
| --- | --- |

—

Ligga utanför området för de exklusiva avtal som ingås mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat som anges i artikel 3.1 i beslut C 51/2005, i förekommande fall förlängda eller ändrade i enlighet med artikel 3.2 i beslut C 51/2005 och artikel 12.2 i detta beslut.

| — | Företräda en bokförd del i den offentliga institutionen IFP:s budget för oberoende offentlig forskning. |
| --- | --- |

—

Företräda en bokförd del i den offentliga institutionen IFP:s budget för oberoende offentlig forskning.

3.   Frankrike ska varje år överlämna en rapport om den verksamhet för kontraktsforskning och tillhandahållande av tjänster som bedrivs av den offentliga institutionen IFP till kommissionen där andelen för det belopp som anslås för denna verksamhet i den offentliga institutionen IFP:s budget för sin oberoende offentliga forskningsverksamhet ska anges.

Artikel 9

1.   De franska myndigheterna och den offentliga institutionen IFP ska för varje åtgärd föra följande formulering i finansieringsavtalet (för varje instrument som omfattas av ett avtal):

”Emissionen/programmet/lånet omfattas inte av någon form av direkt eller indirekt statlig garanti. Vid insolvens är staten inte skyldig att infria IFP:s skuld”

2.   De franska myndigheterna ska införa en liknande formulering som utesluter statens ansvar i alla avtal om det tillhandahållande av kontraktsforskning eller tjänster som anges i artikel 1.5 i detta beslut.

3.   De franska myndigheterna ska införa en liknande formulering som utesluter den offentliga institutionen IFP:s och statens ansvar i alla avtal som medför en fordran och som ingås av aktiebolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat.

4.   Den offentliga institutionen IFP ska avstå från att utfärda alla former av säkerheter, växelborgen, garantier, avsiktsförklaringar eller besked om avskrivning till förmån för aktiebolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat som inte uppfyller de normala marknadsvillkoren.

Artikel 10

Frankrike ska göra separata anmälningar till kommissionen av stöd som överskrider de tak som anges i gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation, med hänsyn till den eventuella effekten av den statliga garantin.

Artikel 11

Frankrike ska inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 12

1.   Artiklarna 4, 5 och 6 i detta beslut är giltigt till dess att de exklusiva avtal mellan den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat som nämns i artikel 3.1 i beslut C 51/2005 upphör att gälla.

2.   När de anmäler förlängningar eller ändringar av de exklusiva avtalen till kommissionen enligt artikel 3.2 i beslut C 51/2005 ska de beakta effekten av den statliga garantin för att uppskatta den offentliga finansieringens totala belopp.

Artikel 13

Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.

Utfärdat i Bryssel den 29 juni 2011.

På kommissionens vägnar

Joaquín ALMUNIA

Vice ordförande

---

(1)  EUT C 83, 30.3.2010, s. 47. Med verkan från och med den 1 december 2009 har artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget ersatts av artikel 107 respektive artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Innehållet i bestämmelserna är dock i sak oförändrat. I detta beslut bör hänvisningar till artiklarna 107 och 108 i EUF-fördraget i förekommande fall förstås som hänvisningar till artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget. Genom EUF-fördraget infördes också vissa ändringar i terminologin, t.ex. att gemenskapen ersattes med unionen och den gemensamma marknaden med den inre marknaden.

1

gemenskapen

unionen

den gemensamma marknaden

den inre marknaden

(2)  EGT L 1, 3.1.1994, s. 1.

2

(3)  EUT C 259, 11.10.2008, s. 12.

3

(4)  Institut Français du Pétrole har sedan den 13 juli 2010 ett nytt namn, dvs. Institut Français du Pétrole Énergies Nouvelles. Namnändringen infördes genom artikel 81 i lag nr 2010-788 av den 12 juli 2010 om nationellt åtagande för miljön (även kallad Grenelle 2- lagen). (Pressmeddelande från den offentliga institutionen IFP av den 13 juli 2010, tillgängligt på webbplatsen http://www.ifpenergiesnouvelles.fr/actualites/communiques-de-presse/ den 28 juni 2011).

4

Grenelle 2-

(5)  Kommissionens beslut 2009/157/EG av den 16 juli 2008 om det stöd som Frankrike har genomfört till förmån för koncernen IFP [C 51/05 (f.d. NN 84/05)], (EUT L 53, 26.2.2009, s. 13).

5

(6)  Kommissionens beslut av den 16 juli 2008 om statligt stöd C 35/08 (f.d. NN 11/08) – Obegränsad statlig garanti till IFP – Uppmaning enligt artikel 88.2 i EG-fördraget att inkomma med synpunkter, (EUT C 259, 11.10.2008, s. 12).

6

(7)  EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

7

(8)  EUT L 274, 19.10.2010, s. 1.

8

(9)  För denna fråga se särskilt skäl 19 i beslut C 56/2007. Innan La Poste omvandlades till aktiebolag 2010 följde La Postes ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag av en rättslig klassificering. Cour de cassation har i sin dom av den 18 januari 2001 (andra tvistemålsavdelningen) slagit fast principen att La Poste ska likställas med en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, en dom som slog fast den princip som fastställdes av appellationsdomstolen i Douai den 22 oktober 1998. I en rapport till den franska senaten 2003 underströk dessutom kommissionens utskott för ekonomiska frågor följande: ”Alla vet att huvudbolaget La Poste sedan reformen 1990 har en bolagsordning som liknar den som gäller för en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag”.

9

(10)  Se punkt 2.1 (Koncernen IFP) i beslut C 51/2005 liksom i beslutet om att inleda förfarandet.

10

Koncernen IFP

(11)  Det rör sig om följande avtal respektive överenskommelse:

11

| a) | Ett exklusivt ramlicensavtal som löper på tio år och som innebär att dotterbolaget får utnyttja IFP:s nuvarande och kommande immateriella rättigheter framför allt i fråga om processer inom sitt verksamhetsområde för att tillhandahålla ingenjörstjänster till sina kunder i samband med dessa processer och överföra rätten att använda den aktuella tekniken till dem i form av överlåtelser av patentlicenser. |
| --- | --- |

a)

Ett exklusivt ramlicensavtal som löper på tio år och som innebär att dotterbolaget får utnyttja IFP:s nuvarande och kommande immateriella rättigheter framför allt i fråga om processer inom sitt verksamhetsområde för att tillhandahålla ingenjörstjänster till sina kunder i samband med dessa processer och överföra rätten att använda den aktuella tekniken till dem i form av överlåtelser av patentlicenser.

| b) | Ett exklusivt produktlicensavtal som löper på tio år och som innebär att dotterbolaget får utnyttja IFP:s nuvarande och kommande teknik inom sitt verksamhetsområde för att tillverka och till sina kunder sälja katalysatorer, adsorbenter, bindningsämnen, utrustning, andra produkter och program som utvecklas av IFP. |
| --- | --- |

b)

Ett exklusivt produktlicensavtal som löper på tio år och som innebär att dotterbolaget får utnyttja IFP:s nuvarande och kommande teknik inom sitt verksamhetsområde för att tillverka och till sina kunder sälja katalysatorer, adsorbenter, bindningsämnen, utrustning, andra produkter och program som utvecklas av IFP.

| c) | En överenskommelse om industriforskning som löper på tio år och som innebär att [IFP ska erbjuda dotterbolaget resultatet av sin forskning inom området för raffinering och petrokemi så att dotterbolaget om det så önskar kan fortsätta forskningen i ett gemensamt projekt med IFP och sedan utnyttja resultaten.] () Om dotterbolaget inte utnyttjar denna möjlighet får IFP erbjuda andra företag resultaten. Varje partner ska själv stå för sina kostnader för att delta i projektet och för resultaten av forskningsprojektet. IFP behåller äganderätten till produkterna och processerna, medan dotterbolaget innehar äganderätten till de olika etapperna i industrialiseringen av produkterna och processerna. |
| --- | --- |

c)

En överenskommelse om industriforskning som löper på tio år och som innebär att [IFP ska erbjuda dotterbolaget resultatet av sin forskning inom området för raffinering och petrokemi så att dotterbolaget om det så önskar kan fortsätta forskningen i ett gemensamt projekt med IFP och sedan utnyttja resultaten.] () Om dotterbolaget inte utnyttjar denna möjlighet får IFP erbjuda andra företag resultaten. Varje partner ska själv stå för sina kostnader för att delta i projektet och för resultaten av forskningsprojektet. IFP behåller äganderätten till produkterna och processerna, medan dotterbolaget innehar äganderätten till de olika etapperna i industrialiseringen av produkterna och processerna.

(12)  Delar av denna text har ersatts för att säkerställa att ingen konfidentiell information offentliggörs. De dolda uppgifterna i dessa delar har omformulerats för att säkerställa att beslutet är begripligt och sammanhängande. Delarna har markerats med hakparenteser och två asterisker.

(13)  Delar av denna text har utelämnats för att säkerställa att ingen konfidentiell information offentliggörs. Dessa delar har markerats med hakparenteser och en asterisk.

13

(14)  Genom en skrivelse av den 18 juni 2009 översände de franska myndigheterna till kommissionen en kopia av tilläggsavtalen till avtalen mellan IFP och dess dotterbolag Axens och Prosernat enligt artikel 6 i beslut C 51/2005. När det gäller Axens undertecknades tilläggsavtalet [...] (*) 2009 av [...] (*) den offentliga institutionen IFP och [...] (*) Axens. När det gäller Prosernat undertecknades tilläggsavtalet [...] (*) 2009 av [...] (*) den offentliga institutionen IFP och [...] (*) Prosernat.

14

(15)  Kommissionens meddelande Gemenskapsramar för statligt stöd till forskning och utveckling, (EGT C 45, 17.2.1996, s. 5).

15

Gemenskapsramar för statligt stöd till forskning och utveckling

(16)  Dessa minimiersättningar begränsar i praktiken stödet till varje dotterbolag till högst 75 procent av kostnaderna för genomförbarhetsstudier innan industriell forskning inleds, 50 procent av kostnaderna för industriell forskning och 25 procent av kostnaderna för utvecklingsverksamhet före det konkurrensutsatta stadiet.

16

(17)  Det framgår av skäl 18 i beslutet om att inleda förfarandet att kommissionen har för avsikt att granska de verkningar som omvandlingen av IFP till offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag har på den offentliga institutionen IFP och dess dotterbolag i egenskap av ensam operatör på marknaden. I skäl 36 i beslutet om att inleda förfarandet preciseras att denna unika enhet anses vara en potentiell mottagare av en obegränsad statlig garanti.

17

(18)  I Frankrike finns det vid sidan av de offentliga organen, som staten och de lokala myndigheterna, två huvudsakliga former av juridiska personer med offentligrättslig ställning: offentliga institutioner och grupper av allmänt intresse, enligt lag nr 82-610 av den 15 juli 1982. När det gäller offentliga institutioner görs det åtskillnad mellan offentliga institutioner av administrativt slag (établissements publics à caractère administratif – EPA), som fullgör traditionella förvaltningsuppdrag, och offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag (établissements publics à caractère industriel et commercial – EPIC), som bedriver verksamhet av ekonomisk karaktär.

18

établissements publics à caractère administratif

établissements publics à caractère industriel et commercial

(19)  Se bl.a. Cour de cassations dom av den 21 december 1987 (första tvistemålsavdelningen).

19

(20)  En mer utförlig version av samma argument läggs fram i avsnitt 2.1 i beslut C 56/2007, skälen 20–22.

20

(21)  Se även avsnitt 2.2 i beslut C 56/2007, skälen 23–30.

21

(22)  Med tillämpning av artikel 21 i dekret av den 6 juli 2006 (där det anges att på området för finansiell förvaltning och bokföring omfattas den offentliga institutionen IFP av de bestämmelser som gäller för industriella och kommersiella företag). Även om den offentliga institutionen IFP inte har tilldelats någon statsrevisor tyder vissa uppgifter på att skulder som innehas av offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag som inte har tilldelats någon statsrevisor, vid en eventuell avveckling ändå kommer att överföras till staten eller till ett annat offentligt företag. Kommissionen hänvisar till exemplen Charbonnages de France och ERAP, vilka citeras i skälen 49–50 i beslutet om att inleda förfarandet, som visar att vid upplösning av en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag är hypotesen att det företagets rättigheter och skyldigheter skulle överföras till en annan offentlig institution eller till staten inte bara möjlig, utan något som marknaden tydligt räknar med.

22

(23)  Se även avsnitt 2.3 i beslut C 56/2007, skälen 31–36.

23

(24)  Se även avsnitt 2.4 i beslut C 56/2007, skäl 37.

24

(25)  Jfr bl.a. de franska myndigheternas skrivelser av den 18 juli 2006, 30 januari 2008 och 26 juni 2008.

25

(26)  Kommissionen betonar att dessa argument redan har lagts fram i avsnitt 3 (”De franska myndigheternas synpunkter och förslag”) i beslut C 56/2007. För att förenkla presentationen kommer kommissionen att hänvisa till det beslutet så ofta som möjligt.

26

(27)  Beslut av Conseil d'État, 1.4.1938, Société de l'hôtel d'Albe, Conseil d’Etats författningssamling, s. 341.

27

(28)  Beslut av Conseil d'État i Campoloro-målet (den 10 november 1999 och den 18 november 2005). Se skäl 59 i beslutet om att inleda förfarandet.

28

(29)  Jfr de synpunkter från de franska myndigheterna som översändes den 23 januari 2008 och den 27 oktober 2009 inom ramen för La Poste-ärendet, till vilka kommissionen i tillämpliga fall hänvisar rörande det offentliga företaget IFP.

29

(30)  Jfr Conseil d'États rapport för år 2006, s. 69.

30

(31)  Jfr de synpunkter från de franska myndigheterna som översändes den 27 oktober 2009 inom ramen för beslut C 56/2007.

31

(32)  De franska myndigheterna understryker att på motsatt sätt behövde en uttrycklig garanti beviljas 1991 när post- och televerket omvandlades till en fristående juridisk person, vilket inte skulle ha behövts om La Poste genom sin juridiska ställning hade fått rätt till en statlig garanti i egenskap av företag likställt med en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag. Dessutom har uttryckliga garantier beviljats Erap och Agence Française du Développement, som båda är offentliga institutioner av industriellt och kommersiellt slag.

32

(33)  D. Labetoulle, La responsabilité des AAI dotées de la personnalité morale: coup d'arrêt à l'idée de ”garantie de l'État”, RJEP/CJEG nr 635, oktober 2006.

33

(34)  Jfr de synpunkter från de franska myndigheterna som översändes den 23 januari 2008 inom ramen för La Poste-ärendet.

34

(35)  Conseil d'État, 10.11.1999, Société de gestion du port de Campoloro, Conseil d’États författningssamling, s. 3409.

35

Société de gestion du port de Campoloro

(36)  Conseil d'État, 18.11.2005, Société de gestion du port de Campoloro.

36

Société de gestion du port de Campoloro

(37)  P. Bon, Le Préfet face à l'inexécution par une collectivité territoriale d'un jugement la condamnant pécuniairement, RFDA – mars april 2006, s. 341. C. Landais och F. Lenica, Le pouvoir de substitution du préfet en cas d'inexécution de la chose jugée par les collectivités territoriales, AJDA, 23 januari 2006, s. 137.

37

Le Préfet face à l'inexécution par une collectivité territoriale d'un jugement la condamnant pécuniairement

Le pouvoir de substitution du préfet en cas d'inexécution de la chose jugée par les collectivités territoriales

(38)  Kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier, EGT C 71, 11.3.2000, s. 14.

38

(39)  Det förfarande som ska följas om den offentliga institutionen IFP blir insolvent måste fastställas och offentliggöras.

39

(40)  Detta förfarande ska antingen vara det förfarande som gäller enligt privaträtten eller ett förfarande som ger den offentliga institutionen IFP:s fordringsägare rättigheter som inte går utöver vad de skulle ha fått om handelsrätten hade tillämpats.

40

(41)  Enligt de franska myndigheterna är det tillräckligt, men inte nödvändigt, att dessa kriterier uppfylls för att alla fördelar ska elimineras. Enligt dem vore det framför allt kontraintuitivt att anse att de framförda tvivlen om vilket förfarande som ska tillämpas vid insolvens skulle leda till bättre finansieringsvillkor.

41

(42)  Enligt de franska myndigheterna skulle företaget under sådana omständigheter i ett första skede inleda förhandlingar med sina fordringsägare för att få till stånd en skuldsaneringsplan. Om planen inte ansågs vara tillräcklig eller om den inte gjorde det möjligt att förbättra det ekonomiska läget och om det inte upprättats något nytt avtal med fordringsägarna skulle samtliga eller några av fordringsägarna kunna vända sig till behörig domstol för att få ett betalningsföreläggande och på så sätt få sina fordringar erkända. Det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 skulle alltså tillämpas. Detta förfarande skulle i förekommande fall kunna leda till att tillsynsmyndigheten trädde i den offentliga institutionen IFP:s lednings ställe för att fatta de beslut som krävdes för att betala företagets skulder med de medel som fanns att tillgå. Om det under det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 skulle konstateras att den offentliga institutionen IFP:s tillgångar var otillräckliga och om tillsynsmyndigheten därmed skulle befinna sig i ett läge där det rent materiellt var omöjligt att skapa de nödvändiga resurserna för att betala det utestående beloppet på grund av att det inte fanns några tillgångar att avyttra skulle enligt de franska myndigheterna det förfarande som inrättas genom lagen av den 16 juli 1980 avslutas.

42

(43)  Enligt artikel L. 225-258 i handelslagen måste bolagsstämman, när ett bolags egna kapital är lägre än hälften av dess aktiekapital, fastställa och besluta om det finns grund för en förtida upplösning. Om bolagsstämman beslutar att fortsätta bolagets verksamhet är den skyldig att, senast vid utgången av det andra räkenskapsåret efter det räkenskapsår då förlusterna konstaterades, konsolidera sitt kapital till ett värde motsvarande minst hälften av aktiekapitalet genom att minska det om inte tillgångarna har konsoliderats på annat sätt.

43

(44)  Domstolens dom av den 21 mars 1991 i mål C-303/88, Italien mot kommissionen, REG I-1433, punkt 21.

44

(45)  Se bl.a. domstolens dom av den 16 maj 2002 i mål C-482/99, Frankrike mot kommissionen (Stardust Marine-målet), REG I-4397, punkterna 68–83.

45

(46)  Europeiska kommissionen, 21.12.2005, Ärende N 531/2005 – France – Åtgärder för inrättande och drift av Banque Postale (postbank).

46

(47)  Förstainstansrättens dom av den 12 september 2007 i mål T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE mot kommissionen, ännu ej offentliggjord i rättsfallssamlingen. Se även förstainstansrättens dom av den 1 juli 2008 i mål T-266/02, Deutsche Post AG mot kommissionen, REG 2008, s. II-1233, punkt 92: ”Kommissionen är vidare skyldig att undersöka huruvida stödmottagaren har fått en verklig fördel”.

47

(48)  Dekret nr 81-501. När de franska myndigheterna kom med sitt förslag var tillämpningsdekretet nr 81-501 av den 12 maj 1981 för genomförande av lagen av den 16 juli 1980 om administrativa viten och offentligrättsliga juridiska personers verkställighet av domar och om avdelningen för rapporter och undersökningar vid Conseil d'État.

48

(49)  Efter ändring skulle dekretet lyda som följer:

49

”Om betalningsföreläggandet inte efterlevs innan dess tidsfrister löper ut, ska statens representant eller tillsynsmyndighet föra upp utgiften på den försumliga offentliga institutionens eller verksamhetens budget. Den ska i förekommande fall frigöra de nödvändiga resurserna inom ramen för den offentliga institutionens eller verksamhetens budget, endera genom att begränsa de anslag som avsatts för andra syften, men som är tillgängliga, eller genom att öka medlen.” (ändringarna understrukna).

(50)  De franska myndigheterna hänvisar till skäl 68 i beslutet om att inleda förfarandet, där kommissionen anser att ändringen av dekretet om tillämpning av lagen av den 16 juli 1980”inte gör det möjligt att utesluta att en fordringsägare som inte har fått ersättning för sina fordringar inom ramen för tillämpningen av lagen från 1980 vidtar rättsliga åtgärder för att åberopa statens ansvar med hänvisning till en rubbning av likheten inför de offentliga bördorna, om den offentliga institutionen IFP:s resurser är uttömda”.

50

(51)  Conseil d'État den 16 november 1998, Sille: ”Precis som angetts i de första domarna, gäller att även om en offentlig myndighets ansvar kan utlösas, också utan försumlighet, på grundval av principen om medborgares likhet inför de offentliga bördorna, om en laglig åtgärd orsakar en fysisk eller juridisk person en särskild skada av ett visst allvar, är faktorerna i ett sådant fastighetsprojekt som planerades i detta fall och som bland annat krävde en förändring av bestämmelserna för markanvändning och ett godkännande av kommunfullmäktige. M. Sille borde normalt ha kunnat förutse möjligheten att projektet skulle läggas ner av kommunen på grund av det negativa resultatet av opinionsundersökningen och fientligheten mot projektet. Eftersom M. Sille hade accepterat denna risk i full vetskap om detta kan han inte med framgång hävda att han har åsamkats en onormal skada och att kommunen borde stå för de kostsamma konsekvenserna för honom till följd av att projektet lades ner.”

51

(52)  Conseil d'État den 10 juli 1996, Meunier: ”Kammarrätten har gjort den självständiga bedömningen att den berörda parten genom sitt val att placera verksamheten på ett visst ställe och efter en skrivelse från borgmästaren om eventuella jordskred, medvetet har accepterat de risker för instabilitet som anläggningen var utsatt för. Kammarrätten har varit fullt medveten om bestämmelserna för offentligrättsliga juridiska personer när den gjort bedömningen att en skada som uppstår till följd av en situation som den berörda parten medvetet har utsatt sig för inte ger rätt till ersättning.”

52

(53)  Tribunalens dom av den 21 maj 2010 i de förenade målen T-425/04, T-444/04, T-450/04 och T-456/04, Frankrike mot kommissionen, ännu ej offentliggjord i rättsfallssamlingen. Tribunalens slutsats i denna dom är att kommissionen inte hade visat att det skett en eventuell förbättring av FT:s ekonomiska ställning till följd av anbudet [det förslag till avtal om aktieägartillskott som varken undertecknades eller verkställdes av France Télécom] i förhållande till den ställning som FT hade [...] (punkt 254), och att ”[k]ommissionen kan [...] inte endast på grundval av ett ensidigt erbjudande från staten om att tillhandahålla en kreditfacilitet till ett visst belopp förutsätta att anbudet har fördelaktiga ekonomiska effekter för mottagaren, utan att ta hänsyn till de villkor som reglerar fullgörandet av det aktuella kreditavtalet, och särskilt de villkor som gäller för beviljande och återbetalning av krediten. Detta gäller än mindre när mottagaren inte accepterade anbudet, utan nöjde sig med att återfinansiera sig till de villkor som rådde på marknaden” (punkt 255) (kursiveringar tillagda av de franska myndigheterna).

53

förbättring av FT:s ekonomiska ställning

[k]ommissionen kan

inte endast på grundval av ett ensidigt erbjudande från staten om att tillhandahålla en kreditfacilitet till ett visst belopp förutsätta att anbudet har fördelaktiga ekonomiska effekter för mottagaren, utan att ta hänsyn till de villkor som reglerar fullgörandet av det aktuella kreditavtalet, och särskilt de villkor som gäller för beviljande och återbetalning av krediten. Detta gäller än mindre när mottagaren inte accepterade anbudet, utan nöjde sig med att återfinansiera sig till de villkor som rådde på marknaden

(54)  Domstolens dom av den 7 mars 1990 i mål C-69/88, H. Krantz GmbH & Co. mot Ontvanger der Directe Belastingen och Nederländerna, REG 1990, s. I-00583.

54

(55)  Domstolens dom av den 2 september 2010 i mål C-399/08 P, kommissionen mot Deutsche Post AG, ännu ej offentliggjord i rättsfallssamlingen.

55

(56)  De franska myndigheterna hänvisar till sina skrivelser av den 7 maj och den 9 juni 2008.

56

(57)  De franska myndigheterna hänvisar till sitt svar på kommissionens skrivelse av den 3 augusti 2007.

57

(58)  EUT L 134, 30.4.2004, s. 114.

58

(59)  Europeiska kommissionen, 3.3.2004, ”A report on the functioning of public procurement markets in the EU”.

59

(60)  Företaget UOP Limited anger att det är verksamt på marknaderna för tillhandahållande av produkter och tjänster till industrier för oljeraffinering, gasbehandling, petrokemisk produktion samt de flesta tillverkningsindustrier. Det anger mer bestämt att de utformar, genomför och godkänner utnyttjandet av licenser, samt säkerställer underhåll av processtekniker som t.ex. råoljeförädling, framställning av rena bränslen, avsvavling av bränslen och petrokemisk teknik. Det anger dessutom att det producerar katalysatorer, molekylärfilter, absorptionsutrustning och annan specialutrustning. De anger även att de finns i olika medlemsstater i Europeiska unionen (Österrike, Belgien, Tjeckien, Danmark, Frankrike, Tyskland, Ungern, Irland, Nederländerna, Portugal, Polen, Slovakien, Spanien, Sverige och Förenade kungariket), är representerade i Belgien, Frankrike och Tyskland, samt har två produktionsfabriker, varav den första i Brimsdown, Enfield, Storbritannien, och den andra i Reggio Calabria, Italien.

60

(61)  Företaget UOP Limited hänvisar till webbplatsen http://www.axens.net/about/history.html, så som den såg ut den 20 november 2008.

61

(62)  T.ex. i fråga om volym och renhet i de flöden som produceras eller i fråga om råvaruförbrukning.

62

(63)  De franska myndigheterna hänvisar till beslut N 531/2005, fotnot 3.

63

(64)  Detta cirkulär finns sedan [...] (*) och uppdateras och bekräftas regelbundet av [...] (*). De franska myndigheterna har bifogat version [...] (*) till sin skrivelse.

64

(65)  De franska myndigheterna hänvisar till UOP Limiteds skrivelse av den 23 januari 2009, där enligt dem det argument som läggs fram i punkt 3 b i skrivelsen av den 28 november 2008 upprepas.

65

(66)  Enligt detta ramavtal får Axens utnyttja den offentliga institutionen IFP:s nuvarande och kommande immateriella rättighet framför allt i fråga om processer inom sitt verksamhetsområde för att tillhandahålla ingenjörstjänster till sina kunder i samband med dessa processer och överföra rätten att använda den aktuella tekniken till dem i form av överlåtelser av patentlicenser.

66

(67)  Enligt detta ramavtal får Axens utnyttja den offentliga institutionen IFP:s nuvarande och kommande teknik inom sitt verksamhetsområde för att tillverka och till sina kunder sälja katalysatorer, adsorbenter, bindningsämnen, utrustning, andra produkter och program som utvecklas av IFP.

67

(68)  [...] (*).

68

(69)  Skrivelse från de franska myndigheterna av den 13 oktober 2008, punkt 203.

69

(70)  Se avsnitt 4.1.1 C ”Slutsats om förekomsten av en selektiv fördel för La Poste” i beslut C 56/2007, skälen 251–255.

70

(71)  Vars ställning, enligt skäl 12 (fotnot 11), kunde likställas med en offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag innan La Postes ställning ändrades till aktiebolag.

71

(72)  Conseil d'État, 1.4.1938, Société de l'hôtel d'Albe, Conseil d’États författningssamling, s. 341.

72

(73)  Conseil d'États domar i Campoloromålet (10.11.1999 och 18.11.2005).

73

(74)  I denna dom har Conseil d'État endast vägrat bevilja en fordringsägares yrkande riktat direkt till ministeriet för offentliga bygg- och anläggningsarbeten. En garantiinsats förutsätter en insolvenssituation och inte att staten, bara för att en fordringsägare begär det, är skyldig att betala en offentlig institutions skuld.

74

(75)  Kommissionen hänvisar till sin analys av Camporolo-målet i avsnitt 4.1.1 A b.3 i beslut C 56/2007.

75

(76)  Om den offentliga institutionen IFP:s tillgångar är otillräckliga efter ändringen av dess juridiska ställning befinner sig följaktligen dess fordringsägare, oberoende av när deras fordran uppstod, i en jämförbar situation. Alla står inför det faktum att allmänrättens förfaranden i fråga om sanering och likvidation av företag i svårighet inte är tillämpliga. Alla fordringsägare hos den offentliga institutionen IFP garanteras slutlig återbetalning av sina fordringar, i enlighet med förklaringen i punkt A b.

76

(77)  Det faktum att förekomsten av denna andra kategori inte omfattas av tillämpningsområdet för artikel 34 i grundlagen om finanslagstiftning förklarar varför rättspraxis om den faktiska garantin för koncessionsinnehavare fortbestår efter 2001. Den är också orsaken till att staten inte är skyldig att ange garantin i en finansiell lag när den äger eller är förknippad med ett företag eller en koncern för vilken handelslagen inte begränsar skuldgarantierna. Kommissionen vill i detta sammanhang precisera att den garanti som här undersöks följer av IFP:s ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, att det rör sig om en garanti som förenar staten och den offentliga institutionen IFP (IFP:s fordringsägare är endast indirekta fordringsägare), att garantin inte bara gäller återbetalningen av enskilda fordringar utan även upprätthållandet av IFP:s och/eller dess skyldigheters existens.

77

(78)  Tribunalens dom av den 26 juni 2008 i mål T-442/03, SIC mot kommissionen, REG 2008, s. II-1161, punkterna 124–127). Se även tillkännagivandet om garantier.

78

(79)  Särskilt inte efter omvandlingen av IFP, France Télécom, Gaz de France, EDF och ADP.

79

(80)  Till skillnad mot vad beskrivs ovan anser de franska myndigheterna att det inte skulle ha varit nödvändigt att utfärda en uttrycklig statlig garanti för de post- och telekommunikationstjänster som överfördes till La Poste om La Poste hade omfattats av en statlig garanti enbart på grund av sin juridiska ställning. Ändå utfärdades en sådan garanti genom ett beslut av den 31 december 1990.

80

(81)  D. Labetoulle, La responsabilité des AAI dotées de la personnalité morale: coup d'arrêt à l'idée de ”garantie de l'État”, RJEP/CJEG nr 635, oktober 2006.

81

(82)  På denna punkt hänvisar kommissionen även till avsnitt 4.1.1 A b.3 i beslut C 56/2007.

82

(83)  Kommissionen hänvisar till skälen 139–141 i beslut C 56/2007. Följande del av denna fotnot har offentliggjorts av redaktörerna för 1995 års rapport (s. 219): ”När det gäller förslaget till lag om statens insatser i planerna på sanering av Crédit Lyonnais och av Comptoir des Entrepreneurs anser Conseil d’Etat (...) att den statliga garantin för dessa företag är en följd av den offentliga institutionens själva natur, utan att detta uttryckligen anges i lag.”

83

(84)  Se punkt 5 i bilagan till denna skrivelse där det hänvisas till olika rättsakter, till exempel ”ministerskrivelsen eller alla andra grunder”.

84

(85)  I en förklarande bilaga till denna skrivelse, närmare bestämt i del 3 med rubriken ”erfarenheterna av anspråk på garantierna och rådets rättspraxis har bidragit till utformningen av ett antal exempelfall på underförstådda garantier som måste identifieras”, anges att ”vissa rättsliga bestämmelser genom sin konstruktion innebär att ägarna har ett ansvar, särskilt för handelsbolag och tillfälliga företagsgrupper. När det gäller de båda senare företagsformerna söker tredje parter alltid statliga ägare. Detsamma gäller inrättandet av offentliga institutioner och vissa former av ägande i aktiebolag.”

85

(86)  Villkoren i de tillämpliga rättsakterna, lagen av den 16 juli 1980, dekretet av den 20 maj 2008 om ersättning av dekretet av den 12 maj 1981 samt cirkuläret av den 16 oktober 1989 återges i avsnittet om beskrivningen av åtgärden i detta beslut.

86

(87)  I lagen av den 16 juli 1980 föreskrivs att ”om styrelsen för den offentliga institutionen eller verksamheten inte har frigjort eller skapat dessa resurser ska [...] tillsynsmyndigheten vid behov ombesörja och genomföra utbetalningen”.

87

(88)  I dekretet av den 12 maj 1981, som inte ändras på den punkten genom dekretet från 2008, anges att statens representant eller tillsynsmyndigheten ”i förekommande fall [ska] frigöra de nödvändiga resurserna, endera genom att begränsa de anslag som avsatts för andra syften, men som fortfarande är tillgängliga, eller genom att öka medlen”.

88

(89)  Kommissionen hänvisar till avsnitt 4.1.1 A b.3 i beslut C 56/2007.

89

(90)  Inom ramen för La Poste-ärendet bestred de franska myndigheterna i sin skrivelse av den 27 oktober 2009 att det är ”omöjligt” att mobilisera egna resurser på grundval av två argument. Detta första argumentet gäller de avgifter som tillämpas av La Poste och kan följaktligen inte överföras på de omständigheter som rådet i detta fall eftersom den offentliga institutionen IFP:s avgifter, till skillnad från La Postes avgifter, inte omfattas av sektorsspecifik reglering.

90

(91)  Kommissionen hänvisar till punkterna 112 och 113 de franska myndigheternas skrivelse av den 23 januari 2008 inom ramen för La Poste-ärendet.

91

(92)  För en närmare beskrivning av de franska myndigheternas ståndpunkt se bl.a. avsnitt 3.1.1 B a.2 i beslut C 56/2007.

92

(93)  Europadomstolens dom av den 6 december 2006 i mål nr 57516/00, Société de gestion du port de Campoloro och Société fermière de Campoloro mot Frankrike. Europadomstolen har avgjort målet genom att ge staten ansvar för kommunen Santa-Maria-Poggios skulder till de klagande företagen.

93

(94)  I domen kan man läsa att ”[den franska regeringen] anser att endast objektiva skäl som uteslutande berör kommunens faktiska oförmåga att frigöra tillräckliga medel har försenat det komplicerade verkställandet av domstolsavgörandena”, ”regeringen vidhåller alltså att den uteblivna verkställigheten av domstolsavgörandena inte beror på att de nationella, statliga eller kommunala myndigheterna frivilligt har avstått från att vidta åtgärder. Avsaknaden av medel är inte en förevändning utan en faktisk omständighet på grund av likviditetsbristen hos den skuldsatta offentligrättsliga juridiska personen.””Den uteblivna verkställigheten av skulden beror uteslutande på kommunens ekonomiska svårigheter och dessa omständigheter förefaller inte vara av sådant slag att kommunen undslipper sina skyldigheter och inte heller att ansvaret för denna skuld överförs till staten (CE, kommunen Batz sur Mer, den 25 september 1970). I den inhemska rätten finns ingen rättslig grund för att låta staten träda in i en kommuns ställe för att reglera dess skulder. Ett sådant övertagande skulle inte längre kunna baseras på artikel 6.1 i konventionen eftersom en sådan lösning skulle strida mot själva begreppet juridisk person, som förutsätter ett oberoende och egna tillgångar.”

94

(95)  ”Det föreskrivs inga mildrande åtgärder i den inhemska rätten för att hantera situationen när en kommun ställer in betalningarna.””Staten kan inte avsäga sig sin skyldighet att verkställa domstolsavgöranden genom att hänvisa till avsaknaden av medel eller offentliga institutioners autonomi, som den hittills inte har kunnat garantera eftersom kommunen inte är i stånd att betala sina skulder. De klagande hänvisar alltså till statens oförmåga att vidta positiva åtgärder som skulle ha gjort det möjligt för kommunen att uppfylla sin betalningsskyldighet.””De klagande konstaterar att Conseil dÉtat i sin dom av den 18 november 2005 ansåg att lagstiftaren hade haft för avsikt att ge statens representant befogenhet att träda in i en lokal myndighets ställa för att frigöra eller skapa resurser som gör det möjligt att fullt ut verkställa det rättsliga avgörandet, om denna myndighet inte kan garantera verkställandet av ett lagakraftvunnet betalningsföreläggande. Det är på grund av den franska statens egen uraktlåtenhet som de klagande begär att det ska fastställas att artikel 6.1 har överträtts och att ett skadestånd ska utdömas för detta, vilket inte strider mot begreppet juridisk person och inte heller mot begreppen oberoende och egna tillgångar.”

95

(96)  ”Det faktum att de klagande inte kan få dessa rättsliga avgöranden verkställda utgör ett intrång på deras äganderätt, vilket framgår av artikel 1 första stycket första meningen i protokoll nr 1. Regeringen har inte motiverat detta intrång på något sätt och domstolen anser att bristen på resurser inte kan berättiga en sådan underlåtenhet”. ”Sammantaget anser domstolen att de klagande företagen har lidit och fortfarande lider av en särskild och oskälig börda på grund av att de belopp som de borde ha fått vid verkställigheten av de ovannämnda rättsliga avgörandena den 10 juli 1992 inte har betalats ut. Följaktligen har det skett en överträdelse av artikel 1 i protokoll nr 1.”

96

(97)  ”Därför anser domstolen att den svarande staten ska garantera betalningen till de klagande, eller i förekommande fall till deras efterföljande rättighetsinnehavare, för de fordringar som de har rätt till enligt avgörandena i kammarrätten i Bastia den 10 juli 1992 (ibidem), inklusive upplupen ränta fram till dagen för denna dom.”

97

(98)  Kommissionen vill betona de formuleringar som används av Europadomstolen, där inte något eventuellt statligt ansvar nämns utan domstolen anser att det är statens sak att ”garantera” utbetalningen. Detta tyder mer på en garanti än på ett ansvar.

98

(99)  En juridisk mekanism i den inhemska rätten kan alltså tolkas som en underförstådd garanti.

99

(100)  I sin dom av den 13 maj 1980 i målet Artico mot Italien, serie A nr 37, beslutade Europadomstolen att när en konkurs är hänförlig till en annan person än staten är det staten som i sin egenskap av garantigivare enligt artikel 6.1 ska vidta åtgärder för att garantera att klaganden faktiskt kan utöva de rättigheter som denna tillerkänns genom den artikeln.

100

(101)  I sin dom av den 19 mars 1997 i mål nr 59498/00, Bourdov mot Ryssland, konstaterade Europadomstolen också att ”en statlig myndighet inte kan hänvisa till brist på medel för att inte betala sin skuld”.

101

(102)  Kommissionen hänvisar särskilt till sitt resonemang i beslut C 56/2007 om effekten på statens ansvar vid en offentlig institutions uppköp av en annan organisation, vars rättigheter och skyldigheter det samtidigt skulle vara tvunget att överta. Om det därefter skulle tvingas betala den organisationens skulder till en tredje part skulle det inte i något kontrakt eller i något annat juridiskt dokument ha angetts att staten inte var skyldig att betala den offentliga institutionens skulder gentemot fordringsägarna i den uppköpta organisationen, eftersom en sådan situation inte hade kunnat förutses. På samma sätt skulle den offentliga institutionen IFP genom en omvandlingsmekanism (fusion, uppköp) av vissa organisationer inom den offentliga sektorn kunna få ansvar för vissa skulder till tredje part utan att det är möjligt att införa en begränsning av den statliga garantin genom ett avtal.

102

(103)  I enlighet med avsnitt B i denna del skulle en fordringsägare i den offentliga institutionen IFP som inte kunnat få sin fordran betald genom ett krav på verkställighet av den enskilda fordran ändå kunna hoppas på ersättning för sin fordran inom ramen för en total statligt finansierad omstrukturering av den offentliga institutionen IFP.

103

(104)  Begreppet legitimt fel som kan medföra rättsliga konsekvenser hänger samman med teorin om det yttre skenet. Enligt den juridiska ordboken Cornu är det yttre skenet ”det intryck som de yttre tecknen – avsiktligt eller ej – ger och som vanligtvis är ett uttryck för en ställning, en funktion (ombud, arvtagare, ägare ...) och som får någon att tro att den person som har dessa tecken verkligen har den ställningen eller funktionen”. Teorin om det yttre skenet bildar ”rättspraxis eftersom det yttre skenet i sig kan ge konsekvenser för tredje parter som till följd av ett legitimt fel har varit okunniga om de verkliga omständigheterna”. Teorin om det yttre skenet tillämpas i rättspraxis och har till och med lett till mycket berömda lösningar (Europadomstolen den 7 juni 2001, Kress). Den tillämpas i privaträtten när det krävs rättsliga konsekvenser för ett kontrakt där någon av parterna har litet på det yttre skenet. Man kan också hänvisa till exemplet skenbar hemvist, eller inom allmänrätten exemplet med de facto-tjänstemän vars avgöranden ofta formaliseras. Teorin gör det lättare att visa förekomsten av ett rättsligt attribut eller en rättslig konsekvens trots att intern rättsakt uttryckligen bekräftar förekomsten av detta.

104

(105)  Åtskillnad har gjorts genom utvecklingen av S. Carpi-Petits tes. Les successions en droit administratif, PUR, 2006.

105

(106)  Så vitt kommissionen känner till finns det inte ett enda exempel på en rättsakt där det fastställs att skulder ska avlägsnas.

106

(107)  Enligt den juridiska ordboken Cornu är arv ”samtliga tillgångar och skyldigheter hos en och samma person (det vill säga rättigheter och skyldigheter som går att värdera i pengar)”.

107

(108)  Kommissionens expert i La Poste-ärendet hänvisar till det enda kända exemplet på avlägsnande av en offentlig institution när den nått sitt slut: likvidationen av temauniversitetet i Agen (förordning av den 15 juli 2002 (Frankrikes officiella tidning, 23.7.2002). I artikel 1 i förordningen fastställs att likvidatorn har ansvar för ”att ge ministeriet för högre utbildning ett förslag till fördelning mellan universiteten Bordeaux I och bordeaux IV av de tillgångar, fordringar, skulder och det saldo av likvidationskontot som återstår när likvidationsperioden har löpt ut”. Det föreskrivs följaktligen uttryckligen att skulderna för en offentlig institution som upphört överförs till andra offentligrättsliga juridiska personer.

108

(109)  Se skäl 25 (tredje strecksatsen) och skäl 45, samt fotnot 20.

109

(110)  Tribunalens dom av den 13 juni 2000 i förenade målen T-204/97 och T-270/97, EPAC mot kommissionen, REG 2000, s. II-2267, punkterna 80 och 81.

110

(111)  Avsnitt 7.1 i beslut C 51/2005.

111

(112)  Artikel 3-1 c i avtalet om industriell forskning mellan den offentliga institutionen IFP och Axens, artikel 3-1 c i avtalet om industriell forskning mellan den offentliga institutionen IFP och Prosernat, samt artikel III.2 i avtalet mellan den offentliga institutionen IFP och Beicip-Franlab.

112

(113)  I artikel 2 i lag nr 85-98 av den 25 januari 1985, nu artikel L. 620-2 i handelslagen, anges följande: ”Rekonstruktions- eller likvidationsförfarandena ska tillämpas på alla affärsidkare, alla som är inskrivna i yrkesregistret, alla jordbrukare och alla privaträttsliga juridiska personer.” (kursivering tillagd).

113

alla privaträttsliga juridiska personer

(114)  Jfr artikel L. 640-1 i handelslagen.

114

(115)  Det förenklade förfarande som inrättas genom lagen av den 26 juli 2005 är inte tillämpligt på dotterbolagen Axens, Beicip-Franlab och Prosernat. I enlighet med artikel L. 641-2 i handelslagen tillämpas detta förenklade förfarande om gäldenärens tillgångar inte omfattar fast egendom, företaget inte har haft mer än fem anställda under de senaste sex månaderna före förfarandets inledande, och om företagets omsättning före skatt är lika med eller lägre än 750 000 euro. Vid likvidation omfattas dotterbolagen alltså av det allmänrättsliga förfarandet, som sammanfattas i skäl 143 och 144.

115

(116)  Jfr artikel L. 640-4 i handelslagen.

116

(117)  Jfr artikel L. 640-1 i handelslagen.

117

(118)  Jfr artikel L. 641-1 andra strecksatsen i handelslagen.

118

(119)  Jfr artikel L. 641-4 första strecksatsen i handelslagen. I den andra strecksatsen i samma artikel anges att fordringsägare utan förmånsrätt i princip inte omfattas av någon kontroll om det verkar som om samtliga tillgångar kommer att förbrukas av lagstadgade avgifter och prioriterade fordringar.

119

(120)  Från och med likvidationsdomens offentliggörande måste alla fordringsägare i det berörda dotterbolaget till den offentliga institutionen IFP, vars fordran uppstått före beslutet om att inleda likvidationsförfarandet, rikta en deklaration över sina fordringar till fordringsägarnas representant senast två månader efter beslutets offentliggörande i Bulletin Officiel des Annonces Civiles et Commerciales (BODACC).

120

(121)  Jfr artiklarna L. 643-9 och följande i handelslagen.

121

(122)  Det finns några undantag från principen om att rättsliga åtgärder inte kan återupptas gentemot gäldenären, bl.a. vid 1) personlig konkurs för gäldenären, 2) dom om oredlighet mot borgenärer mot gäldenären, 3) tidigare likvidationsförfarande (avslutat pga otillräckliga tillgångar) mindre än fem år innan det berörda förfarandet inleddes, 4) bedrägeri gentemot en eller flera fordringsägare (domstolen tillåter då alla fordringsägare att väcka enskild talan mot gäldenären). Slutligen kan förfarandet återupptas efter avslutande pga otillräckliga tillgångar om det konstateras att tillgångarna inte har sålts eller att inga åtgärder i fordringsägarnas intresse har vidtagits under förfarandet.

122

(123)  Enligt Mestre (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, nr 1914) definieras en avsiktsförklaring som ”ett dokument som ett moderbolag riktar till sitt dotterbolags kreditgivande bank och genom vilket detta moderbolag, enligt olika villkor, ger mottagaren garantier beträffande de åtaganden som gjorts med avseende på dotterbolaget”. Enligt Cozian, Viandier, et Deboissy (Droit des Sociétés, Litec 16:e uppl., nr 1992 och följande), ”[g]enom att underteckna avsiktsförklaringen lovar moderbolaget fordringsägaren att se till att dotterbolaget kan fullgöra sina åtaganden”. Enligt de upplysningar som översänts av de franska myndigheterna garanterar den offentliga institutionen IFP inte uttryckligen de åtaganden som görs av de privaträttsliga dotterbolagen i koncernen IFP.

123

(124)  B. Grimonprez, Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales, Revue des sociétés, 2009, s. 715, punkt 8.

124

(125)  I denna artikel föreskrivs följande: ”Den som genom en rättsstridig handling skadar annan skall ersätta skadan.”

125

(126)  Jfr artikel L. 651-2 i handelslagen.

126

(127)  Tribunal des conflits, 2.7.1984, Commissaire de la République du Loiret c/ TGI d'Orléans, författningssamling, s. 449; AJDA 1984.562, concl. Lateboulle.

127

(128)  Tribunal des conflits, 23.1.1989, Préfet de la Loire c/ Tribunal de commerce de Saint-Étienne, rättsfallssamling, s. 291; D. 1989.367, concl. F. Flipo; D. 1898.370, note P. Amselek et F. Derrida.

128

(129)  Slutsatser av regeringens ombud, Emmanuel Glaser, i mål CE (3/8 SSR), 5.12.2005, Département de la Dordogne, rättsfallssamling nr 259748. Se bl.a. Bulletin Juridique des Collectivités Locales nr 2/06, ”La faillite d'un comité d'expansion économique entraîne-t-elle la responsabilité du département qui l'a créé?”, s. 138–143.

129

(130)  Tribunal des conflits, 15.11.1999, Comité d'expansion de la Dordogne c/ Département de la Dordogne, rättsfallssamling, s. 479; AJDA 1999.992, chron. Mme P. Fombeur et M. Guyomar.

130

(131)  Tribunal des conflits, 8.2.1873, rättsfallssamling 1 supplement 61, concl. David. GAJA, 15:e upplagan, nr 1.

131

(132)  Tribunal des conflits, 20.11.2006, SEM Olympique d'Alès en Cévennes, författningssamling, concl. Stahl.

132

SEM Olympique d'Alès en Cévennes

(133)  SEM Olympique d'Alès en Cévennes bolagsändamål är bl.a. att organisera avgiftsbelagda idrottsevenemang, rekrytera och utbildare spelare samt alla former av främjande av stadens professionella lag.

133

(134)  Finansieringen av SEM Olympique d'Alès en Cévennes säkerställs genom rörelseintäkter som till stor del härrör från åskådarnas entréavgifter, reklam, sponsring och stöd från Ligue nationale de football samt stöd från det franska fotbollsförbundet.

134

(135)  Saluföring av katalysatorer och teknik för raffineringsindustrier och petrokemiska industrier vad beträffar Axens, utgivning och spridning av specialiserad programvara samt undersökningar och rådgivning vad beträffar Beicip-Franlab, samt försäljning av utrustning avsedd gasbehandling och svavelbehandling med tillhörande tjänster vad beträffar Prosernat.

135

(136)  Den offentliga institutionen IFP har i egenskap av yrkeshögskola inte karaktären av offentlig institution utan som privaträttslig juridisk person (CE, 5 / 3 SSR, 7.12.1984, 16900 22572, offentliggjord i rättsfallssamlingen Lebon). Denna tolkning har bekräftats i samband med ett yttrande från den finansiella avdelningen vid Conseil d'État 1997, efter ett anhängiggörande av ekonomi-, finans- och industriministern (Section des finances - Avis nr 360 991 av den 26 augusti 1997).

136

(137)  Jfr artikel L. 621-2 andra strecksatsen i handelslagen: ”På begäran av förvaltaren, det juridiska ombudet, allmänna åklagarmyndigheten eller å ämbetets vägnar kan det inledda förfarandet utvidgas till en eller flera andra personer vid bristande särskillnad av deras egendom från gäldenärens egendom eller vid fiktiv juridisk person. Den domstol som inlett förfarandet förblir behörig för detta ändamål.” (kursivering tillagd).

137

bristande särskillnad av deras egendom

fiktiv juridisk person

(138)  B. Grelon och C. Dessus-Larrivé, ”La confusion de patrimoines au sein d'un groupe”, Rev. sociétés 2006. 281, nr 3.

138

La confusion de patrimoines au sein d'un groupe

(139)  Se bl.a. skäl 158.

139

(140)  Com. 16 oktober 2001, Act. proc. coll. 2001-20, nr 56; Com. 8 januari 2002, Act. proc. coll. 2002-6, nr 70.

140

(141)  Cour de cassations, chambre commerciale, 19.4.2005, nr 05-10094 (Metaleurop), D. 2005. AJ. 1225, obs. A. Lienhard et somm. 2013, obs. F.-X. Lucas. JCP E 2005. 721, note B. Rolland och chron. 1274, obs. P. Petel.

141

Metaleurop

(142)  Com. 10 januari 2006, Rev. sociétés 2006. 629, note P. Roussel Galle.

142

(143)  Se fotnot 117.

143

(144)  P. Roussel Galle, ovanstående fotnot. P. Delmotte, Les critères de la confusion de patrimoines dans la jurisprudence de la Cour de cassation, RJDA 2006-6. 539, nr 14.

144

(145)  Jfr skäl 132 i beslut C 51/2005.

145

(146)  Och följaktligen i ännu högre grad det faktum, som UOP Limited anger i sina synpunkter, att Axens ibland besöker sina kunder tillsammans.

146

(147)  Com. 13 oktober 1998, Bull. Joly 1999. 58, note P. Seerlooten.

147

(148)  Enligt den parlamentsrapport som citeras i skäl 165 utgör ett bolag som bildas för att säkerställa betalningen av ett annat bolags skulder som är föremål för ett kollektivt förfarande, vars verksamhet det fortsätter i samma lokaler, md samma ledning, samma kunder och samma franchiseavtal enligt rättspraxis ett fiktivt bolag, vilket styrker en utvidgning av saneringsförfarandet.

148

(149)  Särskilt på följande webbplatser: http://www.ifpenergiesnouvelles.fr; http://www.axens.net/; http://www.beicip.com/index.php/eng; http://www.prosernat.com/en/ den 28 juni 2011.

149

(150)  Adress: 1 & 4, avenue de Bois-Préau, 92852 Rueil-Malmaison Cedex – Frankrike.

150

(151)  Adress: Rond-point de l'échangeur de Solaize, BP 3, 69360 Solaize – Frankrike.

151

(152)  Adress: Hélioparc Pau-Pyrénées, 2, avenue du Président Pierre Angot, 64000 Pau – Frankrike.

152

(153)  Adress: 89, boulevard Franklin Roosevelt – BP 50802, 92508 Rueil-Malmaison Cedex – Frankrike.

153

(154)  Adress: 232, Avenue Napoléon Bonaparte – P.O. BOX 213, 92502 Rueil-Malmaison – Frankrike.

154

(155)  Adress: 100 -101, Terrasse Boieldieu, 92800 Puteaux – Frankrike.

155

(156)  Information tillgänglig den 28 juni 2011 på följande webbplats: http://www.prosernat.com/en/contactus/zoom_image_img20080715219.php.

156

(157)  Cour de cassation, chambre commerciale, 18.12.2007, nr 06-14093.

157

(158)  P. Delebecque, ”Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe”, Rev. proc. coll. 1998/2, s. 129, spéc. nr 14.

158

Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe

(159)  Ovan nämnda parlamentsrapport, s. 63.

159

(160)  B. Grimonprez, ”Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales”, idem, punkt 10.

160

(161)  Idem, punkt 11.

161

(162)  D. Schmidt, La responsabilité civile dans les relations de groupes de sociétés, Rev. sociétés 1981, s. 725.

162

(163)  Ansvaret gentemot tredje man kan teoretiskt göras gällande på grundval av artiklarna L. 223-22 och L. 225-251 i handelslagen.

163

(164)  När det gäller den faktiska ledningen bör det påpekas att klassificeringen av ett moderbolag som faktisk ledare inte är systematiskt och domaren, som bedömer detta konkret, kräver exakta handlingar som kan hänföras till moderbolaget och som visar att det utan skälig anledning direkt eller indirekt bedriver en positiv och oberoende verksamhet i förvaltningen av sitt dotterbolag. Se bl.a.: Com. 9 maj 1978, D. 1979. 419, note M. Vasseur. Adde, J.-L. Rives-Langes, La notion de dirigeant de fait, D. 1975. chron. 41; D. Tricot, Les critères de la gestion de fait, Dr. et patr. januari 1996, s. 24, citerad av B. Grimonprez, idem, punkt 13.

164

Adde

(165)  Förutom lagstiftningen om kollektiva förfaranden, har Cour de cassation, Chambre commerciale, 26.3.2008, nr 07-11.619, Ademe c. Elf Aquitaine, nyligen konstaterat att ett ansvar för försummelse inom ramen för ett moderbolags insatser beträffande sitt dotterbolag kan göras gällande är moderbolaget inte skyldigt att endast på grund av sitt delägarskap i dotterbolaget finansiera detta för att det ska kunna uppfylla sina skyldigheter (även om dotterbolaget har ett uppdrag som avser offentlig tjänst som kan utgöra en risk för allmänintresset).

165

Ademe c. Elf Aquitaine

(166)  Jfr artikel L. 651-2 i handelslagen.

166

(167)  Författarna till ovan nämnda parlamentsrapport anger t.ex. att i samband med Cour de cassations dom av den 19 april 2005 i målet Metaleurop angav domstolens avdelning för dokumentation och stöder att ”vissa handlingar [...] av ett moderbolag gentemot sitt dotterbolag kan vara av en sådan karaktär att de faktiskt utgör bristfällig ledning som kan leda till otillräckliga tillgångar hos dotterbolaget”.

167

Metaleurop

(168)  I det särskilda fallet med miljöskador har, med hänsyn till den grundläggande karaktären på grund av miljöskadors kollektiva natur och den risk som det innebär att inte verkställa dem, artikel L. 512-17 i miljölagen om återställande av anläggningar för prospektering nyligen ändrats för att det ska vara möjligt att ställa moderbolaget till ansvar vid bristfälligt agerande som leder till en brist på tillgångar som hindrar dotterbolaget att fullgöra sina miljöförpliktelser avseende rehabilitering. I den version av artikeln som ingår i lag nr 2010-788 av den 12 juli 2010 om nationellt åtagande för miljön (jfr artikel 277) föreskrivs följande i artikel 512-17 i miljölagen: ”När företaget är ett dotterbolag i den mening som avses i artikel L. 233-1 i handelslagen och ett likvidationsförfarande har inletts eller avslutats gentemot detta kan likvidatorn, åklagarmyndigheten eller statens företrädare på avdelningen väcka talan vid den domstol som inlett eller avslutat likvidationen för att fastställa förekomsten av en försummelse som begåtts av moderbolaget och som har bidragit till otillräckliga tillgångar hos dotterbolaget och därför yrka, när en sådan försummelse har konstaterats, att moderbolaget görs ansvarigt för hela eller en del av finansieringen av åtgärderna för att återställa platsen vid verksamhetens avslutande.” (kursivering tillagd). När det gäller rapporten om orsakssambandet se Paris, 15 januari 1999, Bull. Joly 1999. 626, § 137, note B. Saintourens.

168

för att fastställa förekomsten av en försummelse som begåtts av moderbolaget och som har bidragit till otillräckliga tillgångar hos dotterbolaget och därför yrka, när en sådan försummelse har konstaterats, att moderbolaget görs ansvarigt för hela eller en del av finansieringen av åtgärderna för att återställa platsen vid verksamhetens avslutande

(169)  Informationsrapport nr 558 (2008–2009) av Alain Anziani och et Laurent Béteille, gjord för lagutskottets räkning och framlagd inför senaten den 15 juli 2009 samt avseende civilrättsligt ansvar (tillgänglig på senatens webbplats: http://www.senat.fr/rap/r08-558/r08-5581.pdf).

169

(170)  Ovan nämnda parlamentsrapport, s. 62.

170

(171)  I kraft av första strecksatsen i artikel 1384 i civillagen: ”Man är ansvarig inte bara för den skada man orsakat genom sin egen handling, utan även för den som orsakats av den handling som utförts av personer för vilka man måste svara för, eller saker som man har i sin vård.” Författarna till ovan nämnda parlamentsrapport noterar att rättspraxis har varit kreativ genom att inrätta ansvarsordningar som ingen rättsakt hade behandlat, oavsett om det rör sig det rör sig om sakansvar, ansvar för annans handling eller ansvar för avvikande grannskapsproblem. Hittills har rättspraxis följaktligen inte lett till ett fastställande av ett ansvar för moderbolaget när det gäller dotterbolagens handlingar.

171

(172)  Organisationerna Consommation, Logement et Cadre de Vie (CLCV) och UFC-Que choisir, jfr ovan nämnda parlamentsrapport, s. 62 och s. 65.

172

(173)  Rapport till justitieministern av den 22 september 2005: ”Avant-projet de réforme du droit des obligations (articles 1101 à 1386 du code civil) et du droit de la prescription (articles 2234 à 2281 du code civil”.

173

(174)  Ovan nämnda preliminär förslag Catala, s. 166.

174

Catala

(175)  Ovan nämnda preliminär förslag Catala, p. 177.

175

Catala

(176)  Tillgänglig på senatens webbplats: http://www.senat.fr/leg/ppl09-657.pdf.

176

(177)  Kommissionen påpekar i detta sammanhang att den rekapitalisering av dotterbolaget Prosernat som de franska myndigheterna nämner i sina synpunkter i skäl 46 ägde rum i mars 2006 (dvs. innan ändringen av den offentliga institutionen IFP:s ställning den 7 juli 2006) och följaktligen inträffade under en period då IFP ännu inte omfattades av en obegränsad statlig garanti.

177

(178)  Kommissionens beslut 2005/145/EG av den 16 december 2003 om det statliga stöd som Frankrike genomfört till förmån för EDF samt el- och gasindustrin (nedan kallat EDF-beslutet), (EUT L 49, 22.2.2005, s. 9). Se särskilt skäl 135 i beslutet: ”Kommissionen anser att det faktum att EDF kommer att omfattas av civilrättsliga konkursbestämmelser får till följd att den obegränsade statliga garanti som företaget åtnjuter upphävs” (kursivering tillagd).

178

EDF-beslutet

det faktum att EDF kommer att omfattas av civilrättsliga konkursbestämmelser

(179)  Se artikel 2 i beslut C 56/2007: ”den faktiska omvandlingen av La Poste till aktiebolag kommer att avskaffa den obegränsade garanti som företaget av den orsaken åtnjuter” (kursivering tillagd).

179

(180)  Kommissionen hänvisar till fotnot 3 i beslut N 531/2005: ”[i] egenskap av allmänrättsligt aktiebolag kommer Banque Postale att omfattas av allmänrättens bestämmelser, särskilt lag nr 85-98 om sanering och likvidation av företag. Det kommer i denna egenskap inte att åtnjuta någon obegränsad statlig garanti.” (kursivering tillagd).

180

Det kommer i denna egenskap inte att åtnjuta någon obegränsad statlig garanti

(181)  Se skäl 18 i beslut C 51/2005 och skäl 6 i beslutet om att inleda förfarandet.

181

(182)  Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation, EUT C 323, 30.12.2006, s. 1.

182

(183)  Enligt definitionen i punkt 2.2 e i rambestämmelserna för FoU och innovation.

183

(184)  Enligt definitionen i punkt 2.2 f i rambestämmelserna för FoU och innovation.

184

(185)  Enligt definitionen i punkt 2.2 g i rambestämmelserna för FoU och innovation.

185

(186)  Domstolens domar av den 23 april 1991 i mål C-41/90, Klaus Höfner och Fritz Elser mot Macrotron GmbH, REG 1991, s. I-1979, punkt 21, och av den 19 februari 2002 i mål C-309/99, J. C. J. Wouters m.fl. mot Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, REG 2002, s I-157, punkterna 46 ff.

186

(187)  Om övriga villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget också uppfylls.

187

(188)  Mål 118/85, kommissionen mot Italien, Rec 1987, s. 2599, punkt 7; mål C-35/96, kommissionen mot Italien (CNSD), REG 1998, s. I-3851, punkt 36; mål C-309/99, Wouters, REG 2002, s. I-1577, punkt 46.

188

(189)  Denna praxis sammanfattas bl.a. i punkt 3.1.1 i rambestämmelserna för FoUI.

189

(190)  Se fotnot 25 i rambestämmelserna för FoUI: med uttrycket ”intern till sin natur” avser kommissionen en situation där förvaltningen av forskningsorganisationens kunskap bedrivs av en avdelning inom eller et dotterbolag till forskningsorganisationen eller tillsammans med andra forskningsorganisationer.

190

(191)  Se fotnot nr 24 i rambestämmelserna för FoUI.

191

(192)  Se skäl 150 i beslut C 51/2005.

192

(193)  Se skäl 8182 i beslut C 51/2005: ”[...] den offentliga finansieringen berör endast faserna i den industriella forskningen”.

193

(194)  Se skäl 90 och 98 i beslutet om att inleda förfarandet.

194

(195)  När det gäller företag som omfattas av kreditbetyg från oberoende kreditvärderingsinstitut, som La Poste, har kommissionen i punkt 4.1.2 a i beslut C 56/2007 visat att den obegränsade garanti som följer av en ställning som offentlig institution innebär att det mottagande företaget kan få mer förmånliga finansieringsvillkor än vad det skulle ha fått på grundval av sina egna meriter.

195

(196)  Se skäl 101 i beslutet om att inleda förfarandet, samt skäl 102 där kommissionen bl.a. citerar en rapport från franska senaten, i vilken finansutskottet apropå Réseau Ferré National förklarar att ”[d]enna [finansierings]mekanism kan i kombination med den oberoende och villkorslösa uttryckliga statliga garantin, tack vare dess ställning som offentlig institution av industriellt och kommersiellt slag, ge Réseau Ferré National en betydande låneförmåga till räntenivåer som ligger mycket nära de som gäller för SNCF”.

196

(197)  exklusive uttag för konsolidering av leasingobjekt

197

(198)  eftersom uppgifterna läggs fram den 31 december varje år saknas uppgifterna för 2010.

198

(199)  Factoring är ett avtal genom vilket en ”factor” (dvs. ett specialiserat kreditinstitut) mot ersättning köper en leverantörs kundfordringar. Leverantören får en tredubbel tjänst: kreditinstitutet ger leverantören ett kassaförskott, befriar den från åtgärder för att inkassera fordringarna och garanteras deras betalning (i fall av utestående fordringar, särskilt vid kundens försummelse, stannar risken kvar hos kreditinstitutet). När det gäller den sista punkten bör det noteras att det rör sig om en fullgörandegaranti, eftersom kreditinstitutet åtar sig att betala säljaren för de fakturor som denne har utfärdat. Kreditinstitutet tar över risken för köparens insolvens och risken för att skulden inte betalas i tid.

199

(200)  Kommissionen grundar denna värdering på uppgifter som är offentligt tillgängliga. Se bl.a. de finansiella informationswebbplatserna http://www.netpme.fr och http://www.banque-info.com, särskilt artikeln om factoring av Luc Bernet-Rollande, konsult och utbildare i bank- och finansfrågor på följande webbplatser: http://www.banque-info.com/fiches-pratiques-bancaires/l-affacturage et http://www.netpme.fr/banque-entreprise/2-affacturage.html (i den version som var tillgänglig den 28 juni 2011).

200

(201)  Utifrån de uppgifter som tillhandahålls av Banque de France noterar de franska myndigheterna att den del av åtgärderna som integrerar ett heltäckande utbud som omfattar alla ovan nämnda tjänster fortsätter att minska och har gått från 45 procent 2008 till 35 procent 2009 till förmån för delegerad styrning som har gått från 35 procent till 49 procent. Enligt samma undersökning såg fördelningen av factoringverksamhet enligt åtgärdstyp 2009 ut enligt följande. Inkassering, finansiering och garanti (utom delegerad styrning): 35,5 procent. Inkassering och finansiering (utom delegerad styrning): 6,9 procent. Delegerad styrning: 49,1 procent. Inkassering och garanti: 0,3 procent, Omvänd factoring: 3,8 procent (det rör sig om en modell som gör det möjligt för en gäldenär att begära att kreditinstitutet träder i hans ställe för att betala hans huvudleverantörer. För leverantören är det en garanti för att få kontant betalning och utan rättslig prövning. Köparen behåller betalningsfrister, får trogna leverantörer, stödjer deras kassa och får en rabatt för kontant betalning). Syndikering: 3,8 procent. Övrigt: 2,5 procent.

201

(202)  De franska myndigheterna noterar med rätta att det inte är möjligt att, när leverantörerna betalas direkt, fastställa om de har ingått ett factoringavtal om delegerad styrning och att det inte heller är möjligt att, när ett factoringföretag betalas hos leverantören, känna till den exakta omfattningen av de tjänster som leverantören lägger ut på factoringföretaget, bl.a. om leverantören har tagit en factoringtjänst med garanti eller ej.

202

(203)  Under årets första 10 månader.

203

(204)  I enlighet med C 51/2005 omfattas de kostnader som är knutna till olika inköp och personalkostnader av en uppdelning i redovisning, vilket innebär att den offentliga institutions två verksamhetstyper (ekonomisk och icke-ekonomisk) samt dess kostnader och finansiering är tydligt åtskilda i IFP:s räkenskaper.

204

(205)  Denna svaghet (i storleksordningen [...] (*) procent) förklaras av att de varor och tjänster som är särskilt avsatta för driften av den ekonomiska verksamheten i huvudsak avser arvoden, utläggning på entreprenad, avgifter för flyttning och inköp av förbrukningsvaror som är direkt kopplade till (och internfaktureras kunden) för motsvarande forskningstjänster.

205

(206)  Detta belopp följer av en multiplicering av den årliga omsättningen ([...] (*) euro) med den högsta avgiften som tas ut för att täcka den offentliga institutionen IFP:s kreditrisk (2,5 procent). Genom att använda samma beräkningsmetod och med hänsyn till förändringar i omsättningen är de årliga beloppen de följande: [...] (*) euro 2007, [...] (*) euro 2008, [...] (*) euro 2009. För 2006 är det i teorin även lämpligt att tillämpa en procentsats på 48,5 procent (= (365-188)/365) för att ta hänsyn till proportionen i tiden, eftersom garantin inte började gälla förrän från och med den 7 juli 2006, den 188:e dagen år 2006 och det datum då IFP:s juridiska ställning ändrades, dvs. högst [...] (*) euro.

206

(207)  Villkoren för att skadestånd utanför avtalsförhållanden ska kunna göras gällande är dessutom mycket strängt reglerade: det krävs i) ett fel, ii) en skada och iii) ett orsakssamband mellan felet och skadan.

207

(208)  Eftersom den här risken är så viktig har den offentliga institutionen IFP tecknat ett avtal med en huvudförsäkringsgivare som har anlitat en samförsäkrare för att dela de vinster och risker som är förenade med avtalet.

208

(209)  Court de cassation, avdelning 2 för civilmål, 9.6.1993: ”Med hänsyn till att denna text [artikel 1382 i civillagen] inte kan tillämpas på ersättning för en skada som hänger ihop med fullgörandet av ett avtalsenligt åtagande”.

209

(210)  Enligt webbplatsen http://www.performancesuretybonds.com som är specialiserad på fullgörandegarantier den 28 juni 2011.

210

(211)  Se skälen 149–151 i beslut C 51/2005.

211

(212)  Se skäl 149 i beslut C 51/2005.

212

(213)  Kostnaderna för resor och uppehälle motsvarar det finansiella flöde som uppstår på grund av hyrning av material och lokaler (laboratorier) och tillhörande tjänster (juridisk tjänst).

213

(214)  Stödnivån är utnyttjade offentliga medel genom den totala kostnaden för forskningsprojektet, dvs. här 11,3/56,4 = 20 %.

214

(215)  Dessa belopp är ett resultat av en multiplicering av den årliga omsättningen (som anges för varje år i kolumnen ”Omsättning” med den högsta avgiften som tas ut täcka fullgörandegarantin (5 procent). För 2006 är det i teorin lämpligt att tillämpa en procentsats på 48,5 (= (365-188)/365) för att ta hänsyn till proportionen i tiden, eftersom garantin inte började gälla förrän från och med den 7 juli 2006, den 188:e dagen år 2006 och det datum då IFP:s juridiska ställning ändrades.

215

(216)  Se skäl 104 i beslutet om att inleda förfarandet.

216

(217)  Se skäl 8 i beslut N 531/2005: ”La Postes obegränsade garanti kommer att bli föremål för ett särskilt förfarande. Effekterna av denna garanti på Banque Postale behandlas dock i detta beslut” (kursivering tillagd).

217

Effekterna av denna garanti på Banque Postale

(218)  Se skälen 88–91 i beslut N 531/2005.

218

(219)  Konkret fel, läs ”Beicip-Franlab” i stället för ”Beicip-Prosernat”.

219

(220)  Se skäl 96 i beslut N 531/2005.

220

(221)  Se skäl 132 i beslutet.

221

(222)  Se skäl 154 i beslut C 51/2005.

222

(223)  Det är lämpligt att påminna om att om den utför för dotterbolagens räkning omfattar kontraktsforskningen teman som inte ingår i Axens och Prosernats exklusiva områden.

223

(224)  De franska myndigheterna förklarar att det t.ex. kan handla om en geologisk undersökning på grundval av uppgifter som tillhandahålls av kunden, laboratorieförsök för [...] (*) eller en beräkning av prestandan hos ett material som tillhandahålls av kunden.

224

(225)  De franska myndigheterna citerar bl.a. följande exempel på användningar:

225

| — | forskningsutrustning [...] (*) för en utvärdering [...] (*) eller för att genomföra test [...] (*). |
| --- | --- |

—

forskningsutrustning [...] (*) för en utvärdering [...] (*) eller för att genomföra test [...] (*).

| — | forskningsutrustning [...] (*) för att genomföra ett försöksprogram för [...] (*) eller för att testa [...] (*). |
| --- | --- |

—

forskningsutrustning [...] (*) för att genomföra ett försöksprogram för [...] (*) eller för att testa [...] (*).

| — | [...] (*) särskilt anpassad av IFP för dess forskning [...] (*) och [...] (*) för [...] (*). |
| --- | --- |

—

[...] (*) särskilt anpassad av IFP för dess forskning [...] (*) och [...] (*) för [...] (*).

| — | den metod för [...] (*) som IFP utvecklat för att genomföra en studie av [...] (*). |
| --- | --- |

—

den metod för [...] (*) som IFP utvecklat för att genomföra en studie av [...] (*).

| — | celltest anpassade för [...] (*) eller [...] (*). |
| --- | --- |

—

celltest anpassade för [...] (*) eller [...] (*).

(226)  De franska myndigheterna citerar bl.a. exemplet på användandet av [...] (*) för [...] (*).

226

(227)  De franska myndigheterna citerar bl.a. följande exempel på användningar:

227

| — | sakkunskap [...] (*); |
| --- | --- |

—

sakkunskap [...] (*);

| — | genomförbarhetsstudie rörande [...] (*). |
| --- | --- |

—

genomförbarhetsstudie rörande [...] (*).

(228)  De franska myndigheterna citerar bl.a. följande exempel på användningar:

228

| — | genomförbarhetsstudie [...] (*), genomförbarhetsstudie [...] (*): sakkunskap [...] (*) utvecklad med [...] (*). |
| --- | --- |

—

genomförbarhetsstudie [...] (*), genomförbarhetsstudie [...] (*): sakkunskap [...] (*) utvecklad med [...] (*).

| — | studie [...] (*) på anläggningen [...] (*), projekt [...] (*): sakkunskap på området för [...] (*) – validering och förbättring av [...] (*). |
| --- | --- |

—

studie [...] (*) på anläggningen [...] (*), projekt [...] (*): sakkunskap på området för [...] (*) – validering och förbättring av [...] (*).

| — | [...] (*) inom ramen för projektet [...] (*) (validering av begreppet [...] (*)) för [...] (*) räkning. |
| --- | --- |

—

[...] (*) inom ramen för projektet [...] (*) (validering av begreppet [...] (*)) för [...] (*) räkning.

(229)  Det rör sig om [...] (*), universitet nyligen inrättat [...] (*), för vilket de avtalsenliga forskningstjänsterna har fakturerats inom ramen för ett forskningscentrum som inbegriper IFP, [...] (*) agerar för [...] (*) räkning.

229

(230)  Forskningen bedrivs för [...] (*) räkning. Den [...] (*) gör det bl.a. möjligt att [...] (*) utifrån [...] (*).

230

(231)  Studien gjordes för [...] (*) räkning: IFP har bl.a. kontrollerat [...] (*) och utfärdat rekommendationer om [...] (*), används av [...] (*).

231

(232)  [...] (*), som har fått kännedom om detta verktyg bad IFP att tillämpa det på [...] (*).

232

(233)  [...] (*) bad IFP att anpassa [...] (*) som gör det möjligt att testa [...] (*).

233

(234)  [...] (*) bad IFP att använda sin know-how när det gäller [...] (*) för att validera [...] (*).

234

(235)  [...] (*).

235

(236)  Kommissionens förordning (EG) nr 1998/2060 av den 15 december 2006 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på stöd av mindre betydelse, (EUT L 379, 28.12.2006, s. 5).

236

(237)  Kommissionen hänvisar särskilt till punkt 4.1 b i tillkännagivandet om garantier, samt till punkterna 118–123 i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till järnvägsföretag, EUT C 184, 22.7.2008, s. 13 (nedan kallade riktlinjerna för järnvägsföretag).

237

riktlinjerna för järnvägsföretag

(238)  Se särskilt punkt 120 i riktlinjerna för järnvägsföretag, skäl 127 i EDF-beslutet och skäl 311 i beslut C 56/2007.

238

(239)  Även om uttrycket ”tjänster av allmänt ekonomiskt intresse” inte definieras i fördraget råder dock ”bred enighet om att termen avser ekonomiska tjänster som medlemsstaterna eller gemenskapen bedömer ligger i allmänhetens intresse och därför skall omfattas av särskilda skyldigheter”. (Kommissionen, Grönbok om tjänster i allmänhetens intresse, 21 maj 2003, punkt 17 (kursivering tillagd).

239

ekonomiska tjänster

(240)  Förenligheten hos ett sådant utnyttjande av stödet granskas i avsnitt 7.3.2.

240

(241)  Bl.a. på grund av att deras natur av prototyper eller pilotprojekt i den mening som avses i rambestämmelserna för FoUI är för belastande för att producera om de endast ska användas av den offentliga institutionen IFP i demonstrations- och valideringssyfte.

241

(242)  EGT C 119, 22.5.2002, s. 22.

242

(243)  Se skäl 168–171 i beslutet.

243

(244)  Se informationen på webbplatsen för SINTEF: http://www.sintef.no/default.aspx?id=490, tillgänglig den 28 juni 2011.

244

(245)  OECD, 2002. ”La mesure des activités scientifiques et technologiques, Méthode type proposée pour les enquêtes sur la recherche et le développement expérimental”.

245

(246)  Se skälen 168–171 i beslutet.

246

(247)  Se skälen 168–171 i beslutet.

247

(248)  Egna medel består av utdelningar och ersättningar samt andra intäkter, t.ex. inkomster av patent som registrerats av den offentliga institutionen IFP. Kommissionen har endast räknat med de ersättningar som betalats in av Axens och Prosernat i sin undersökning.

248

(249)  Uppgifter enligt beslut C 51/2005 för år 2006 och de årliga rapporter som lämnats av de franska myndigheterna för åren 2007 och 2009.

249

(250)  Se de sista två raderna i Tabell 5 i skäl 236.

250

(251)  Vägt genomsnitt för de stödtak som är tillåtna för industriell forskning och genomförbarhetsstudier.

251

(252)  Se punkt 6 i rambestämmelserna för FoU och innovation.

252

(253)  [...] (*).

253

(254)  [...] (*).

254

(255)  Detta [...] (*) gör det möjligt [...] (*). Det handlar om ett mycket viktigt led i kedjan [...] (*) som har till syfte [...] (*). Kedjan [...] (*) är mycket intresserad [...] (*).

255

(256)  Infångning efter förbränning är en av de processer som gör det möjligt att, efter förbränning av kolväte eller kol, undvika att koldioxid kastas ut i atmosfären.

256

(257)  Kommissionen noterar särskilt att priskonkurrensen inte är det främsta argumentet för differentiering av det utbud som finns på marknaden eftersom kunderna väljer en teknik med hänsyn till olika kriterier, varav vissa, som t.ex. installationskostnaden som den medför och investeringens lönsamhet, betraktas som avgörande men är helt främmande för forskningsprojekt.

257

(258)  Kommissionen hänvisar till skäl 204 i beslut C 51/2005.

258

(259)  Se bland annat punkt 1.5 i tillkännagivandet om garantier där neutralitetsprincipen bekräftas, samt punkt 1.2 där det förklaras att en statlig garanti kan vara en följd enbart av den juridiska formen (andra och fjärde strecksatserna i den punkten).

259

---